GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ניר ברקת: אנחנו סיכמנו, ואחרי החלטת ממשלה לפרק את פרזות.
ניר ברקת: נתנו לזה הסכמה עקרונית במטרה לשחרר 120 מיליון שקל.
פפה אללו: זה טעות.
ניר ברקת: יכול להיות שזו טעות, זו ההחלטה.
ניר ברקת: אתה תגיד מה שאתה רוצה לאחר מכן.
ניר ברקת: כולם גיבורים גדולים אם זה כן נכון ולא נכון, כן טעות לא טעות.
ניר ברקת: הכסף ישב בפרזות מבלי היכולת להשתמש בו.
ניר ברקת: יתרה מזאת, הוצע לעיריית ירושלים בזמנו ש-60 מיליון שקל  מ-120 מיליון שקל של פרזות ילך לפתרונות דיור, 30 מיליון שקל לצרכי עיריית ירושלים, ו-30 מיליון שקל לקופת האוצר.
ניר ברקת: אנחנו התנגדנו.
ניר ברקת: ויתרנו על 30 מיליון שקל, והאוצר ויתר על ה-30 מיליון שקל.
ניר ברקת: עיריית ירושלים משתמשת או מעבירה את כל ה-120 מיליון שקל מעבירה למשרד השיכון – זה לא באחריותנו – מעבירה לעמידר, כך שכל הכסף שהיה בדיור ציבורי נשאר בדיור ציבורי.
ניר ברקת: אני והנהלת העיר ויתרנו על כל הכסף שהציעו לנו, רק שיעבור כמה שיותר מהר לדיור ציבורי.
ניר ברקת: קיבלנו החלטה כזאת כנגד כל הסיכויים, וכנגד הרבה אנשים שלא היו מוכנים לשחרר את הכסף הזה מעיריית ירושלים.
ניר ברקת: אנחנו העברנו את הכול.
ניר ברקת: זה שלב ראשון והכרחי לכך שהכסף הזה יהיה בשימוש, וזה בניגוד למה שהיה בעבר כאשר המדינה לא נתנה להשתמש בו בפרזות.
ניר ברקת: אגב, רוב מוחלט של חברי הנהלת העיר וחברי המועצה רצו שהכסף ימשיך להיות בשימוש של פרזות.
ניר ברקת: אבל, אני הבנתי שהצורה כזאת שבה רבים עם המדינה גורמת לכך שאת בסוף ממשיכה לבכות, וזה לא עוזר לנו.
ניר ברקת: במקום שנהיה צודקים, אנחנו נהיה חכמים - העברנו את המשאבים האלה חזרה למשרד השיכון.
טלי דהן: אבל, בזמן הזה אין לנו מה לאכול, ואנחנו עדיין משלמים שכירות.
ניר ברקת: גברתי, אני מסביר מה אנחנו עושים.
ניר ברקת: אני מקווה שנוכל כמה שיותר מהר להשלים את המהלך הזה, ושלמשרד השיכון יעמדו עוד 120 מיליון שקל רק לטובת הנזקקים בירושלים.
ניר ברקת: השימוש בו הוא אחר.
ניר ברקת: אנחנו מדברים כנראה על יותר ממאות ואלפים של תושבים שנזקקים לכך ושיוכלו לקבל את המשאבים האלה.
ניר ברקת: אנחנו ויתרנו, וכרגע הכדור עובר למשרד השיכון.
טלי דהן: זה אומר שאנחנו צריכים לפנות למשרד השיכון?
ניר ברקת: התשובה היא כן.
לאה ורון: גברתי, את לא יכולה להפריע לסיכום היושב-ראש.
כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה שתבינו שגמרנו את זמנו של הדיון.
כרמל שאמה-הכהן: מאחר והזדהינו עם הדברים ועם הרגשות שהבעתם, חרגנו מעבר לזמנו של הדיון.
כרמל שאמה-הכהן: אין לנו אפשרות לחרוג מעבר לכך, אנשים ממתינים בחוץ ואנחנו צריכים לעבור לישיבה הבאה.
טלי דהן: אז מה עושים עכשיו?
קריאה: מה עושים איתנו?
ניר ברקת: חברים, אנחנו נדבר איתכם בחוץ, בסדר?
קריאות: יופי, מצוין.
קריאות: תודה רבה, כל הכבוד.
כרמל שאמה-הכהן: אדוני ראש העיר, הוועדה מסכמת בברכת חג שמח לעיר ירושלים.
כרמל שאמה-הכהן: תכנן אותה, בנה אותה כי ירושלים חשובה לנו.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו איתך.
כרמל שאמה-הכהן: בוקר טוב, ברוכים הבאים לוועדת הכלכלה.
כרמל שאמה-הכהן: הישיבה היא מיוחדת לציון יום ירושלים.
כרמל שאמה-הכהן: הוועדה קיימה גם אתמול ישיבה בעניין מצוקת הדיור בירושלים, בהשתתפות ראש עירית ירושלים, סגניו, חברי מועצת העיר, והנתונים שם היו לא פשוטים.
כרמל שאמה-הכהן: אבל אני חושב שנושא הדיון היום מתקשר ומחזק, ובעצם – משולב בנושא של מצוקת הדיור, שמתבטא בעיקר בנתון מאד שלילי של הגירת צעירים מהעיר.
כרמל שאמה-הכהן: אז מדינת ישראל וגם כנסת ישראל משקיעות מאמצים להיאבק על ירושלים במעגלים החיצוניים  והבינלאומיים על מעמדה של העיר והריבונות שלנו שם, אבל אם נאבד אותה בתהליכים הפנימיים – אז מה הועילו חכמים בפועלם?
כרמל שאמה-הכהן: לכן הוועדה החליטה להיעתר לבקשת תנועת "התעוררות" שהעלתה יוזמה ברוכה, ולקיים דיון בעניין העברת יחידות ממשלתיות לירושלים, כמנוף לצמיחה כלכלית.
כרמל שאמה-הכהן: מדי פעם יוצא לוועדה – זה יוצא בעיקר בדיונים על ערוץ 10, בדיונים על מקום מושבה של חברת החדשות, אבל כאן מדובר בראיה יותר כוללת, שהיינו מעוניינים קודם כל שמישהו מטעם תנועת "התעוררות" יציג את הנתונים שהוכנו.
כרמל שאמה-הכהן: אני חייב לציין שהנתונים מאד מעניינים, די מרחיבים את היריעה, כלומר – אנשים יודעים שירושלים היא לא בדינאמיקה חיובית כלפי מעלה, אבל זה ממחיש באמת איך אפשר שהחלטות ממשלה שכבר קיימות, כלומר - אין ויכוח על מדיניות רק צריך לקיים מעקב ולחץ על היישום.
כרמל שאמה-הכהן: לכן אני אבקש ממירב כהן להציג את המצגת.
מירב כהן: קודם כל – תודה על האוזן הקשבת.
מירב כהן: לא היה קשה, להפתעתנו, לתת במה לנושא החשוב הזה, אז תודה לך ותודה ללאה ולכל הצוות, ונתחיל.
מירב כהן: המטרה היא באמת להביא גופים ציבוריים לירושלים.
מירב כהן: מילה על תנועת  "התעוררות" כדי שתדעו מי אנחנו.
מירב כהן: זו תנועה שמורכבת אך ורק ממתנדבים שעושים ככל יכולתם על מנת להשאיר בירושלים אוכלוסייה צעירה, עובדת, פלורליסטית.
מירב כהן: יש לנו ייצוג במועצת העיר ובאגודות הסטודנטים.
מירב כהן: זה, על רגל אחד.
מירב כהן: אנחנו ניגשנו למשימה מתוך הבנה שבעיית התעסוקה היא היום הגורם המרכזי לעזיבתם של צעירים את העיר ירושלים.
מירב כהן: חברים שלי עוזבים את ירושלים בסוף הלימודים שלהם כי אין להם איפה לעבוד, ולכן חשבנו שהדרך הכי מתבקשת היא לדרוש שהחלטות ממשלה וחוק יסוד: ירושלים ימומשו.
מירב כהן: חוק יסוד: ירושלים, יש פה ציטוט מסעיף מספר 2, בחוק שקובע ש "ירושלים זה מקום משובם של הממשלה...."
מירב כהן: נכון שהנוסח קצת מעורפל וזה יוצר כל מיני גרסאות של פרשנות לחוק.
מירב כהן: למשל, בשעת 2007 עשה המנכ"ל של הרשות לפיתוח ירושלים עבודה, ושם הוא בעצם פרס את כל הגופים שלשיטתו, על פי הסעיף הזה, אמורים לשבת בירושלים, ואנחנו באמת מגיעים לרשימה של עשרות גופים – חברות ממשלתיות, גופי סמך, גופי מחקר, הרבה מאד גופים שאם הם היו בירושלים המצב התעסוקתי בעיר היה אחר.
מירב כהן: יש כל מיני החלטות ממשלתיות שעוסקות בנושא.
מירב כהן: לצערי – הרבה החלטות, פחות יישום.
מירב כהן: ההחלטה האחרונה שהתקבלה היתה בשנת 2007, ואם לתמצת את מה שההחלטה הזו קובעת, זה אומר שכל יחידות הממשלה הארציות יעותקו בתוך 8 שנים לירושלים.
מירב כהן: מדובר באלפי משרות, ותכף נרחיב על זה.
מירב כהן: רשות החברות היתה אמורה להכין תכנית שתעודד חברות ממשלתיות לעבור לתוך העיר.
מירב כהן: אני עד היום לא ראיתי שום תכנית כזו שמקנה תמריצים או משהו שיעודד, באמת, חברות להגיע לירושלים.
מירב כהן: כל גוף סטטוטרי חדש שהוקם בירושלים – גם כן, סעיף שמצפצפים עליו, אני יודעת על לא מעט גופים שקמו לאחר החלטת הממשלה, אחרי 2007, מחוץ לגבולות ירושלים, ומחריגים את משרד הביטחון ומשרד החקלאות.
מירב כהן: שימו לב – ההחלטה הזו היא מ-2007.
מירב כהן: עד 2007 משרד הביטחון ומשרד החקלאות הם היו אמורים, לכאורה, לשבת בירושלים.
מירב כהן: חוץ מזה יש את תמ"א 35, תכנית המתאר הארצית של ישראל,  שהיא במעמד סטטוטורי של חוק, לכל דבר ועניין, ושם נכתב, ב-2005, שיש להשלים את העברתם של כל משרדי הממשלה ומערכת הביטחון בכללם, לירושלים.
מירב כהן: אז זה קצת הרקע הפורמלי, החוקי, קצת תכניות שבצנרת שאמורות להשלים ולעודד את המעבר הזה,  לקלוט את אותם משרדים שנמצאים היום מחוץ לירושלים.
מירב כהן: יש את בניין גנרי 2, וההערכות הן שזה משהו בסביבות 1,200 עובדים שאמורים להיקלט לשטחים האלה, של המשרדים, חלקם כבר מתוך ירושלים, משפרי דיור, וחלקם מחוץ לעיר.
מירב כהן: זאת אומרת – זה לא פותר את כל הבעיה.
מירב כהן: יש גם תכנית ל- 14 מגדלים בכניסה לעיר, כאשר - -
גבי שוחט: כדאי שתעדכני, זה כבר פורסם.
מירב כהן: זה כבר משהו שצריך לומר לזכות הוועדה – כי זה זרז מסוים.
מירב כהן: אנחנו שמחים לשמוע שהמכרזים כבר יצאו לדרך.
מירב כהן: אז יש 14 מגדלים, 2 מגדלים מתוכם אמורים להיות לקרית המחוזות, היתר אמורים להיות  - -
ניר ברלוביץ: גם פורסם.
ניר ברלוביץ: גם קרית המחוזות פורסם.
מירב כהן: עוד יותר טוב – מבקר המדינה פורסם?
מירב כהן: הספריה הלאומית פורסמה?
מירב כהן: האמת היא שזה מבורך, ומאד משמח.
מירב כהן: זה, כמובן לא יספיק, כי זה עדיין לא יספיק כדי לקלוט את כל היחידות שאמורות לעבור, אבל אין שמחה ממני לשמוע את הבשורה הזו.
מירב כהן: בעקבות ההחלטה מ-2007 החשב הכללי באוצר הכין עבודה שבעצם ממפה את ההיצע – איפה אפשר לבנות בירושלים ולקלוט את אותם משרדים.
מירב כהן: למה אני מתעכבת על הנקודה הזו?
מירב כהן: – כי בכל פעם שפנינו למשרד, או ללשכה של שר – תמיד אמרו לנו: מה אתם רוצים.
מירב כהן: אין מקום בירושלים.
מירב כהן: אז העבודה של החשב הכללי, עבודה פנימית של המדינה, מראה שזה ממש לא המצב.
מירב כהן: אני אראה שקפים ממש מתוך העבודה.
מירב כהן: אנחנו רואים שבעצם מ-2008, ואני מניחה שהיום המצב לא השתנה בצורה דרסטית, יש משרדים שצריך להעביר מחוץ לירושלים לתוך ירושלים, והצרכים שלהם זה 132 מ"ר.
מירב כהן: בתוך ירושלים יש משרדים שמצריכים שדרוג, וזה 177 מ"ר.
מירב כהן: המספר החשוב כאן הוא ה- 132.
מירב כהן: זו לא עבודה שלנו.
מירב כהן: החשב הכללי בעצמו עשה עבודה על ההיצע, ואתם רואים – הוא בעצם ממפה את כל הנקודות שאפשר לקלוט בהן עובדים, לבנות או שזה כבר קיים.
מירב כהן: הוא מחלק את זה לטווח קצר, בינוני וארוך.
מירב כהן: מה שחשוב בשקף הזה – זה שבטווח הקצר יש 295 מ,ר שיכולים לקלוט עובדים מחוץ לירושלים כבר היום.
מירב כהן: אז הטענה הזו שאין שטחים בירושלים, אין איפה לבנות, אין שטחים למשרדים – זו טענה שהשקף הזה מרוקן בעצם מתוכן.
מירב כהן: מה הפוטנציאל?
מירב כהן: תנועת "התעוררות", כמו שאמרתי, מורכבת ממתנדבים, וצוות המחקר של התנועה עבד קשה,  יש פה נציגים של הצוות הזה – ועשה ממש עבודת נמלים, הלך לכל האתרים הרשמיים של אתרי הממשלה, הצליב מידע ובדק כמה יחידות ארציות – הלכנו על הגרסא הכי סולידית – כמה יחידות ארציות צריכות לעבור לירושלים, ובסופו של דבר, השורה התחתונה – כמה עובדים זה, כמה משרות חדשות יהיו בירושלים אם באמת אותן יחידות ארציות יעברו לעיר.
מירב כהן: השורה התחתונה, וזה באמת המספר הכי מינימליסטי והכי סולידי שיכולנו לייצר – 3,200 עובדים, במינימום.
מירב כהן: אז תבינו כמה זה משמעותי.
מירב כהן: יש מחקר של מכון ירושלים לחקר ישראל שמסביר בעצם שעל כל משרה כזו שתעבור לעיר יהיה מכפיל, כי יש נותני שירותים לממשלה, מסעדות, כל השירותים הנלווים.
מירב כהן: המחקר, באמת, מדבר על מכפיל של 1.5 – 1.8.
מירב כהן: זה כמובן מגיע לאלפי משרות, ויש לזה השלכות כלכליות מרחיקות לכת על העיר ירושלים.
מירב כהן: מבחינת ארנונה זה עוד בשוליים - כמובן ששטחים כאלה יכניסו עוד כספי ארנונה לתקציב העיריה, עיריה מאד עניה, יש לומר.
מירב כהן: מעבר ליחידות שצריכות לעבור לירושלים שווה גם לתת התייחסות מיוחדת ללשכות השרים.
מירב כהן: לשכת שר בדרך כלל מכילה פחות עובדים מיחידה ממשלתית שלמה, אבל יש בה משמעות סמלית מקוממת, אפשר לומר.
מירב כהן: יש את שרת התרבות, שר לפיתוח הנגב והגליל, השר פלד - כל השרים האלה יושבים היום בתל אביב.
מירב כהן: כשפנינו אליהם הם אומרים שאין מקום בירושלים, שלשכת הדיור הממשלתית לא הצליחה למצוא להם מקומות לשבת בהם.
מירב כהן: אני יכולה ללמוד מהתגובה של מנהל הדיור הממשלתי לכלי התקשורת, תגובות רשמיות, מה שנקרא, שהוצעו להם חלופות והם פשוט לא לקחו את זה.
מירב כהן: אז היינו מצפים מהם בראש ובראשונה להוות מודל לדוגמה ולעבור לירושלים.
מירב כהן: חוץ מזה יש גם את שר הביטחון, השר להגנת העורף ושרת החקלאות, שהמשרדים שלהם הוחרגו, כאמור, בהחלטת ממשלה משנת 2007, אז את זה אנחנו שמים בצד, בינתיים.
מירב כהן: עורך הדין ניר רוזנר, שבעצם הבוס שלו יושב כאן היום, ממשרד יגאל ארנון, עורך הדין אמנון לורך נמצא כאן, שהוא אחד השותפים הבכירים במשרד.
מירב כהן: הם כבר למעלה משנה מקיימים תכתובות עם המשרדים האלה.
מירב כהן: מה שעולה מהתכתובות הוא שה- deadline לכל המשרדים היה סוף 2010.
מירב כהן: סוף 2010 כבר היה, אז אנחנו עדיין מחכים לתשובות בעניין הזה.
מירב כהן: אם עו"ד אמנון לורך ירצה להרחיב, הוא יוכל לספר על הליך הקדם בג"ץ שהמשרד שלו הוביל.
מירב כהן: אז מה נדרש?
מירב כהן: וזה החלק החשוב.
מירב כהן: קודם כל, צריך לצבוע תקציב לכל המעבר הזה.
מירב כהן: היום אין תקציב שמיועד להעברת אותן יחידות לירושלים.
מירב כהן: ואז, מה קורה?
מירב כהן: המשרדים הרלבנטיים שאמורים לעבור, אומרים לאגף התקציבים: אתם רוצים שנעבור?
מירב כהן: – תנו כסף.
מירב כהן: אגף התקציבים  אומר – אין לנו כסף, זה אמור לבוא מהתקציב שלכם.
מירב כהן: הפינג פונג הזה בין אגף התקציבים באוצר ובין המשרדים הרלבנטיים, יוצר סחבת שאין כדוגמתה, ואנחנו מצפים שהוועדה תקרא היום לאגף התקציבים למצוא את מקורות התקציביים שיאפשרו באמת את המעבר הזה.
מירב כהן: מעבר לזה, הקצאת קרקעות לבניית משרדים בבירה בהקדם האפשרי, צריכים לחשוב על פתרונות יצירתיים.
מירב כהן: זה באמת מופנה לאגף החשב הכללי.
מירב כהן: אולי צריכים למצוא דרכים גם להקצות קרקעות ללא מכרז,  והדבר האחרון – מדובר באלפי עובדים.
מירב כהן: את זה אמרנו.
מירב כהן: אם רוצים להעביר אלפי עובדים, בטח כל אחד מכם יכול לבין איזה הליך ביורוקרטי מסובך זה.
מירב כהן: עד היום, אף אחד מהעובדים שיושבים בתל אביב, או עובדים חדשים, שמועסקים ביחידות האלה, לא יודעים שהם אמורים לעבור לירושלים.
מירב כהן: זה קצת תמוהה, לא?
מירב כהן: היינו מצפים שכל עובד חדש שמועסק ביחידות האלה, כשהוא חותם על חוזה ההעסקה שלו יהיה כתוב שם שהוא מודע לזה שהוא אמור לעבור לירושלים, וגם – שיתחילו להגיע להבנות עם העובדים, על כך שהמעבר קרב ובא.
מירב כהן: נראה לנו שעצם העניין שעדיין לא מתעסקים עם זה, זה קצת מעורר תהיות ואולי ברגע האמת זה באמת יעכב את כל המהלך.
מירב כהן: עוד דבר שאנחנו היינו שמחים, אם יושב ראש הוועדה היה מקדם זה שורה של דיונים בתוך הוועדה כדי שהדברים לא יתמסמסו.
מירב כהן: שנעשה מעקב מסודר אחרי המעבר הזה.
מירב כהן: לצורך כך צריך לקיים דיונים גם עם מנהל הדיור הממשלתי, גם עם שר האוצר ומנכ"ל משרדו, אגף תיאום ובקרה שאמור לממש את כל החלטות הממשלה האלה, היועץ המשפטי לממשלה, מנהל הרשות החברות הממשלתיות, שאמור, כאמור, להעביר חברות לירושלים, צוות היישום של החלטת הממשלה משנת 2007 בראשותו של מנכ"ל משרד ראש הממשלה גבאי, וכמובן, השרים שגם צריכים לעבור עם הלשכות שלהם לירושלים, ויותר חשוב מכך – השרים שצריכים להעביר את המשרדים שלהם לתוך ירושלים.
מירב כהן: אני כבר מסיימת.
מירב כהן: חילקו לכם את עבודת המחקר שצוות "התעוררות" עשה.
מירב כהן: תדפדפו בזה.
מירב כהן: תראו כמה יחידות ארציות יושבות היום מחוץ לירושלים וצריכות לעבור.
מירב כהן: כמעט בכל משרד יש שלוחות לא קטנות, שממש לא בטלות בשישים, ועליהם צריכים ללחוץ.
כרמל שאמה-הכהן: תודה על המצגת.
כרמל שאמה-הכהן: נברך את סגן ראש עירית ירושלים שמצטרף אלינו, קובי כחלון.
כרמל שאמה-הכהן: ביקשה רשות דיבור מתכננת מחוז ירושלים של משרד הפנים.
דלית זילבר: אני רוצה להתייחס לנושא של תכנית המתאר ולתכניות שאנחנו בעצם מקדמים ומגבשים וגם לאמצעים המשלימים, שאנחנו חייבים לקשור את כולם יחד.
דלית זילבר: אז קודם כל – תכנית המתאר לירושלים שמשמשת היום כמדיניות של העיר מסמנת גם את קרית הממשלה, שהיום מתחילים להכין תכנית שיותר ממכפילה את המ"ר למשרדי ממשלה.
דלית זילבר: יש לנו את שתי התכניות שהוגשו בשנתיים האחרונות ואף אושרו, בשנתיים האחרונות – שני מגדלי משרדים בכניסה לעיר, מה שנקרא – משרד החוץ צפון, שמקבלת תוקף בימים האחרונים, התכנית של מבקר המדינה שבאמת הוגשה וקודמה באופן מאד מהיר, באופן יחסי, ואני חושב שהיא תכנית טובה, שיוצאת עכשיו למכרז, כמו ששמענו.
דלית זילבר: יש לנו את הכניסה לעיר שבעצם נותנת מסה מאד גדולה של משרדים ומסחר, שמשרדים שיכולים להכיל – אם מדובר על קריות התקשורת, על הערוצים השונים – אפשר להכיל אותם שם, אפשר גם להכניס אותם לקרית הממשלה עצמה.
דלית זילבר: התכניות כן מספקות, בעצם, את המסות הגדולות במאות אלפי מ"ר כדי לקבל את כל המשרדים והגופים האחרים שחייבים לדבר גם עליהם – אם זה רשויות אחרות, רשות העתיקות, ואחרות, שכן צריכות להתמקם בירושלים.
דלית זילבר: מה שחשוב כן לדעת זה איפה למקם אותן, כי אם אנחנו באמת רוצים פעילות אינטנסיבית אז צריכים להיות צירים שהם באמת ציר של קריה מחוזית, שמתחילה במגדלים היום שבונים עד לקרית הממשלה, יכול להיות עם בתי המשפט, לאורכם, בתי המשפט המחוזיים.
דלית זילבר: הרכבת הכבדה שצריכה להגיע, תיתן קו תחבורתי שאי אפשר להתעלם ממנו, וסביבו ניתן יהיה לקיים פעילות מאד אינטנסיבית של משרדים כאלה ואחרים, יחד עם הרכבת הקלה, וכמובן האמצעים המשלימים – דיור, והפעילויות האחרות שחייבים לספק פה, בתקווה שיגיעו כל העובדים שאנחנו מקווים שיגיעו.
דלית זילבר: מבחינת תכניות – תכנית המתאר נותנת את המעטפת, אבל צריך להגיש את התכניות המפורטות וחייבים לקדם אותם במהירות שיא.
כרמל שאמה-הכהן: הדובר הבא – עורך הדין אמנון לורך, לשעבר- יושב ראש החברה לפיתוח מזרח ירושלים.
אמנון לורך: שלום, אני פה רק בגלל מירב כהן.
אמנון לורך: אני קצת הרמתי ידיים.
אמנון לורך: כאיש ירושלים אני רוצה להגיד לכם, כאיש ירושלים, את מה שאני מרגיש : "איכה ישבה בדד העיר רבתי עם היתה כאלמנה.רבתי בגויים, שרתי במדינות היתה למס.
אמנון לורך: בכו תבכה בלילה, ודמעתה על לחייה, אין לה מנחם מכל אוהביה.
אמנון לורך: כל רעיה בגדו בה, היו לה לאויבים".
אמנון לורך: זה מתוך ספר איכה.
אמנון לורך: שני הקלסרים שאתם רואים פה זה החלטות ממשלה בעניין ירושלים.
אמנון לורך: העברת משרדי הממשלה,4.12.77 - לפנות לשרי הממשלה ולבקשם לדווח בכתב לוועדת השרים על הפעולות הנעשות על ידם במגמה להעביר משרדים לירושלים.
אמנון לורך: הדוח יכלול פירוט היחידות הממשלתיות הנמצאות מחוץ לירושלים, ותחזית הזמן להעברתן".
אמנון לורך: באותו זמן ישב במרכז ירושלים השב"ס.
אמנון לורך: השב"ס ישב במרכז ירושלים.
אמנון לורך: היום הוא עזב את ירושלים.
אמנון לורך: אחרי שקיבלו את ההחלטה להעביר – הוציאו.
אמנון לורך: הבוקר אני קורא שני מאמרים של שני שרים חינוך לשעבר, מאמרים קורעי לב, העיקר – YNET נתן להם מקום.
אמנון לורך: איך ירושלים, ירושלים – תקראו את הרשימה של מירב.
אמנון לורך: חצי משרד החינוך יושב בתל אביב.
אמנון לורך: הממונה הארצי על החינוך הגופני יושב בתל אביב.
אמנון לורך: יותר קל לו לרוץ בעליות.
אמנון לורך: שני שרי חינוך כותבים – צריך להעביר את המשרדים לירושלים, צריך לעשות.
אמנון לורך: הם לא נקפו אצבע, בתקופה שלהם הם עזבו את העיר.
אמנון לורך: כשמדברים על תקציב, כשידידי, גבי שוחט, מחפש ב-60 שקל בירושלים הוא לא ימצא, כי עם מחירי הקרקע בירושלים זה לא יקרה.
אמנון לורך: וכשחברתי הנכבדת מהוועדה המחוזית – נותנים בניינים של 16 קומות, זה לא יקרה לעולם.
כרמל שאמה-הכהן: בתל אביב יש ב-60 ₪?
אמנון לורך: לא, בתל אביב זה 80.
אמנון לורך: אבל מחזיקים אותנו, אתה יודע, בתור השארית הקטנה, העלובה, בפינה.
אמנון לורך: לא צריך אותם, אף אחד בלאו הכי לא רוצה להיות פה.
אמנון לורך: כולם רוצים להיות בתל אביב.
אמנון לורך: כבוד יושב ראש הוועדה פתח את דבריו ואמר על הבעיות שיש "שם".
אמנון לורך: יושב ראש הוועדה, הראש שלו לא בירושלים, הראש שלו בתל אביב.
אמנון לורך: לא שמת לב, השתמשת במונח "שם" למרות שאנחנו פה, בירושלים.
אמנון לורך: אף אחד לא איכפת לו מירושלים, אני יכול להקריא לך.
אמנון לורך: ראש הממשלה אתמול דיבר יפה מאד.
אמנון לורך: אתה רוצה לראות את ההחלטות שלו, בתקופת שלטונו הראשונה?
אמנון לורך: עם הרשימות, עם ההחלטות, עם ועדות השרים, עם הדיווחים.
אמנון לורך: המכללה לביטחון לאומי, החליטו להעביר אותה לירושלים.
אמנון לורך: כבשנו את ירושלים, איחוד העיר – 67.
אמנון לורך: לקח זמן, היו בעיות.
אמנון לורך: שנת 78 יש החלטה של מפ"ע, אני כבר לא מדבר על הממשלה.
אמנון לורך: גוף צבאי, מסודר.
אמנון לורך: מה היה שם?
אמנון לורך: היה להם יקר, בצלאל, בהר הצופים.
קובי כחלון: אתה לא מעודכן, מאז קרו דברים.
אמנון לורך: אני מעודכן בהרבה דברים.
אמנון לורך: אני מעודכן בזה שהרכבת הקלה לא תתחיל לנסוע.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו ביום ראשון מקיימים ישיבה של חוק אחרון שצריך לחוקק, חוק מסילות הברזל, והובטח לנו שבאוגוסט היא מתחילה לעבוד.
כרמל שאמה-הכהן: בשביל זה לחצו את ועדת הכלכלה לקיים בסדר דיון מאד מאד דחוף, לסיים את החקיקה.
אמנון לורך: כבוד היו"ר, אני מכיר כל אבן בעיר העתיקה.
אמנון לורך: אם בסוף ספטמבר, סוף אוקטובר, עדיין - - יש לך סיור, אני נחשב אחד המדריכים הטובים של העיר העתיקה, on the house, בכל ירושלים, כמה שעות שתרצה, אם בסוף אוקטובר הרכבת הקלה תיסע, לא כמו שהיא נוסעת היום בתור ניסוי.
אמנון לורך: הרצון של הממשלה לעזור לעיר הוא רק על הנייר.
אמנון לורך: במשרד שלי בירושלים אנחנו 40 עורכי דין כי אנחנו שרוטים על ירושלים.
אמנון לורך: זה רק מראה שאפשר לעשות אחרת.
אמנון לורך: הילד שלי שגומר עכשיו לימודי כלכלה לא מוצא עבודה בירושלים, אז הוא עובר לתל אביב, למרות שהוא לא רוצה.
אמנון לורך: בכוח.
אמנון לורך: אי אפשר למצוא פה.
אמנון לורך: וחוטפים אותו שם, מצטיין.
אמנון לורך: אין אופציה.
אמנון לורך: בפרוטקציה לא מצאתי.
אמנון לורך: אין.
אמנון לורך: וכל הנהירה הזו החוצה, שימו לב לסטטיסטיקה: 36% מירושלים – ערבים.
אמנון לורך: ואל תטעו: החרדים הם אלה שהיום עוזבים.
אמנון לורך: קבעתי עם מירב עם שני חברה' צעירים מגור שהם יזמים בהייטק, הם ירדו לאשדוד.
אמנון לורך: וכל חרד שלומד הולך לגור בבני ברק, כי הפרנסה היא שם.
אמנון לורך: וכשיושבת ועדה, וזו לא בעיה שפותרים אותה באיזו החלטה אחת - יושבת הוועדה המחוזית – הם מחליטים שיותר יפה שהשמים של ירושלים יהיו עם בניינים של 17 קומות.
אמנון לורך: מחיאות כפיים, אז לא יהיה.
אמנון לורך: לא כדאי לבנות.
אמנון לורך: לא כדאי.
אמנון לורך: זה הופך את מחיר הקרקע ללא כדאי.
אמנון לורך: אתם לא יודעים אבל מחיר קרקע למוסך בירושלים, הוא כפול מהמקום הכי יקר אחריו בארץ.
אמנון לורך: זה מטורף.
אמנון לורך: אין פה שטחים.
אמנון לורך: בגבעת שאול פניתי, עם קרקע נהדרת, תנו להם לבנות, מה איכפת לכם?
אמנון לורך: זה לקוח שלי, נכון, אבל הוא עומד בכל התנאים, שבתל אביב הוא יקבל אישור ל-40-50 קומות.
אמנון לורך: בגבעת שאול.
אמנון לורך: קיבלתי הסבר, שזה ה- skyline שלנו.
אמנון לורך: אין בעיה, תעשו skyline, כולם יעברו לתל אביב.
אמנון לורך: שלא תהיה שום טעות.
אמנון לורך: יבנה גבי שוחט את ה-70 אלף מטר שאנחנו מדברים עליהם כבר כמה שנים, מאז שהוא סגן חשב.
אמנון לורך: יום לפני שמהנדס העיר הנוכחי נכנס לתפקידו שידכתי בינו לבין גבי שוחט.
אמנון לורך: ישבו אצלי, דיברו על כמה מגדלים.
אמנון לורך: כלום לא קרה.
אמנון לורך: חשבנו שלשנת ה-60 למדינת ישראל אפשר יהיה לפתוח את המכרזים למגדלי הלאום.
אמנון לורך: לא נותנים כסף.
אמנון לורך: היה סיכום על עניין של קרית רשות השידור.
אמנון לורך: עומד שם שטח נפלא בכניסה לעיר, על הרכבת הקלה, ליד התחנה המרכזית, ליד הרכבת הכבדה.
אמנון לורך: הכל.
אמנון לורך: תעבירו תב"ע.
אמנון לורך: אז רשות השידור לא מסוגלת לתפקד, העבירו את זה לחשב הכללי.
אמנון לורך: החשב הכללי – סוכם שהוא מקבל 2 מיליון שקל כדי להתחיל לתכנן.
אמנון לורך: אז העבירו לו 700.
אמנון לורך: מתי?
אמנון לורך: שנתיים אחר כך.
אמנון לורך: אז מי שחושב שיבנו משרדים בירושלים ב-4 קומות, כמו בתקופה הביזנטית - זה לא יהיה.
אמנון לורך: מדברים על הכניסה לעיר.
אמנון לורך: התכנית של הכניסה לעיר – מתי יאשרו את המתחם של בנייני האומה?
אמנון לורך: כמה זמן אפשר להתעסק ב-300 אלף מטר, לאשר נפח, כשאפשר לבנות את זה?
אמנון לורך: אי אפשר להזיז כלום.
אמנון לורך: קובי, כמה זמן אתה סגן ראש עיר?
קובי כחלון: שנתיים וחצי.
אמנון לורך: מתי הייתי אצלך, שבוע אחרי?
אמנון לורך: מה קרה?
קובי כחלון: הרבה קרה.
אמנון לורך: על הדברים שדיברנו – מה קרה?
אמנון לורך: עומד.
אמנון לורך: לא, זה טיפה בים לעומת הצרכים שהעיר צריכה.
אמנון לורך: אני לא יודע אם הוועדה יודעת אבל לעיר הזו יש את היחס שטחי מסחר לתושב, הכי נמוך בארץ.
אמנון לורך: שטחי תעסוקה לתושב- מהנמוכים בארץ.
אמנון לורך: כל זה לא יקרה אם לא ישחררו את הבניה.
אמנון לורך: אני יכול להמשיך ולעייף אתכם.
אמנון לורך: הסיבה היחידה שאני פה היא שיש היום דם צעיר, עם אנרגיות, ואתה צעיר ויש לך אנרגיות – אני מבקש ממך, פעם בחודש, משרד משרד, שיבוא קובי כחלון ויציג פר נושא.
אמנון לורך: אם טועה בעניין של המב"ל ויבנו את זה פה – אני אשמח מאד.
אמנון לורך: אני רק זוכר את הסקנדלים במשך שנים, אני מדבר אתכם על החלטת ממשלה שהתקבלה בשנת 67.
אמנון לורך: הצבא אמץ אותה בשנת 78.
אמנון לורך: אני יכול לתת לכם ככה על כל מוסד ציבורי בעיר.
אמנון לורך: לא מצאו?
אמנון לורך: אתם באמת חושבים שלא מצאו חדר ליוסי פלד בירושלים?
אמנון לורך: אין שום החלטה שהשר לענייני העורף יישב בתל אביב.
אמנון לורך: אין החלטה כזו.
אמנון לורך: יואיל נא בטובו השר - -
מירב כהן: לא, הוא כפוף למשרד הביטחון.
מירב כהן: משרד הביטחון הוחרג.
אמנון לורך: לעניין שר הביטחון, כשהייתי עוד בפוליטיקה, היינו יושבים אצל שר הביטחון פרס, בלשכתו בירושלים.
אמנון לורך: הוא היה כמה ימים בלשכתו בירושלים.
אמנון לורך: זה, כשרבין היה ראש ממשלה ושר ביטחון הלשכה העודפת נעלמה.
אמנון לורך: יש לי הצעה אחת שככה אני מרגיש שהיא הנכונה –והיא לבטל את חוק יסוד: ירושלים או לחזק אותו.
אמנון לורך: או לכתוב בו שאין אופציה, אלא לשבת בירושלים, כי כשמספרים לי אתמול שהיועץ המשפטי לממשלה ומנכ"ל משרדו, את רוב שעותיהם השבועיות מבלים בלשכותיהם בתל אביב, אז אני, נקרע ליבי.
אמנון לורך: זה סיפר לי מישהו שסיפר בקומה שלהם.
אמנון לורך: אני אומר שהוועדה הזו צריכה לקבל החלטה שאין כפל לשכות לאף אחד.
אמנון לורך: זה לא כל כך רחוק ירושלים ותל אביב.
אמנון לורך: בארצות הברית כולם טסים ונוסעים ברכבת לוושינגטון.
אמנון לורך: אין לאף אחד שתי לשכות.
אמנון לורך: וכל הלשכות של כולם, גם החשובים – בירושלים.
אמנון לורך: זו החלטה אחת.
אמנון לורך: החלטה שניה – לתקן את חוק יסוד: ירושלים, כדי שהספקות של עזרי לוי ייעלמו.
אמנון לורך: צריכים אומץ בשביל זה.
אמנון לורך: זו בעיה.
אמנון לורך: בגלל שיקומו עליך כל האינטרסנטים הקטנים שגרים ליד הבית.
אמנון לורך: מירב לא נתנה דוגמה אבל אני יכול לתת לך דוגמה איך משרדי הממשלה נדדו אחרי האנשים.
אמנון לורך: הממונה הארצי על הבחירות – ליד כפר סבא.
אמנון לורך: נכון?
אמנון לורך: את זוכרת למה?
אמנון לורך: ואיך פתאום נהיה שהממונה על המרשם של המידע ברמת גן?
אמנון לורך: ואיך שותפה שלי לשעבר, שאחראית על משהו במשרד המשפטים עברה לתל אביב, עם כל היחידה שלה?
אמנון לורך: זה יותר קרוב לניו יורק, לשדה התעופה.
אמנון לורך: לאט לאט, ככה כל המים מחלחלים.
אמנון לורך: אם לא ישימו לזה סוף עם גרזן – זה בידיך, כי אני כבר זקן לעניין הזה.
אמנון לורך: אתם – יש לכם סיכוי.
גבי שוחט: זה נכון שיש דברים על הנייר, אבל אני יכול להגיד שדיור ממשלתי או חטיבת הנכסים בחשב הכללי לקחה את המשימה בצורה ראויה, אם כי זה רק על הנייר, כמו שאתה מציג את זה, אבל אנחנו כגוף, גם מבצע, ואני חושב שאפשר לבוא עם קבלות.
גבי שוחט: אני אתייחס לאותן פעולות שאנחנו מבצעים, ביצענו, ומה מתוכנן גם לבצע.
גבי שוחט: גם במסגרת אותה החלטת ממשלה וגם במסגרת אותן פעילויות אחרות, באמת – להביא לחיזוק ירושלים.
גבי שוחט: הפעילות הזו לא נעשית בצורה עצמאית, היא נעשית עם רשויות התכנון.
גבי שוחט: בנושא הזה, מר כחלון בהחלט מוביל מהלך משותף עם קו פתוח.
גבי שוחט: בהרמת טלפון אנחנו בהחלט יודעים לסגור את הדברים.
גבי שוחט: כמובן שהכל בצורה חוקית.
גבי שוחט: אני רק רוצה  לציין – דובר על מה בוצע ומה לא, אז אי אפשר להתעלם מפעילות שנעשתה בקרית הממשלה בירושלים, מכמות המשרדים שנבנו בירושלים, אי אפשר להתעלם מהקמת פרויקט משרד החוץ, מה זה עשה, גם לפיתוח באותו אזור שהתפנה.
גבי שוחט: אותם משרדים שפונו לא עברו מירושלים, הם עדיין בירושלים בקרית הממשלה, בבניין מודרני, ייצוגי, עם כל היתרונות שצריכים להיות למשרד החוץ.
גבי שוחט: הנגזרת של זה – מה הפינוי של כל אותו מתחם עשה לאזור הזה.
גבי שוחט: נקודה נוספת – במסגרת אותה קרית ממשלה בנינו גם בניין גנרי מספר 2. יש מרכז אנרגיה, בניין משרדים, זו מסה שיחד עם משרד החוץ היא בסדר גודל של בין 70 ל-80 אלף מטר.
גבי שוחט: צריך לזכור שגם בתכנית -הקמת מעון לראש הממשלה ובניין למשדר ראש הממשלה שמטעמים כאלה ואחרים הוקפאו, אבל הם כרגע נמצאים בתכנית והם חלק מהתכנית הכוללת של קרית הממשלה.
גבי שוחט: לצד אותן פעולות אני יכול להעיד על זה גם מהחלטות שאנחנו מקבלים – מונעים הגירה של משרדים.