GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רוברט טיבייב: בסיור שערכתי בזמן הפגרה במגזר הערבי, ושם הבעיה בוערת, היינו בסאג'ור ובעילבון ובדיר חנא.
רוברט טיבייב: הצטרף אלינו חבר הכנסת חנא סוייד ודיברנו שם עם ראשי המועצה וחברי המועצה.
רוברט טיבייב: כאן אני מתחבר לדבריו של חברי חבר הכנסת עמאר: הצומת בסאג'ור הוא סכנת נפשות.
רוברט טיבייב: שם צריך להקים כיכר.
חמד עמאר: עכשיו בונים שם כיכר.
חמד עמאר: שלשום הייתי שם.
רוברט טיבייב: כלומר, מן הסיורים יוצא משהו.
רוברט טיבייב: הכביש בדיר חנא שחוצה את הכפר מסוכן מאוד והתלמידים עוברים בו.
חמד עמאר: עוד לא פתרו את הבעיה בדיר חנא?
חמד עמאר: אתה יודע כמה דיונים התקיימו על זה עוד בשנת 2003?
חמד עמאר: הוצע להעביר שם מנהרה או גשר עלי, עלו הצעות רבות.
חמד עמאר: אני מתפלא שעדיין לא נפתרה שם הבעיה.
רוברט טיבייב: לצערי הרב, כך בדיוק קורה.
רוברט טיבייב: את הדיון הנוסף לאחר הסיור נערוך כאן במסגרת הוועדה לבטיחות בדרכים ונזמין גם את מר ג'אבר חמוד ואת מר חטיב, נשמע את הטענות שלהם ואת תשובות משרד התחבורה.
רוברט טיבייב: אני מבקש להעביר את זכות הדיבור למר רון מוסקוביץ, מנהל הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, בבקשה.
רון מוסקוביץ: תודה רבה לכם שהעליתם על סדר היום את הנושא הזה.
רון מוסקוביץ: אני יודע שהנושא הזה עלה לסדר היום בעקבות השבועיים האחרונים, ובאמת מספר ההרוגים יוצא דופן, אבל הנושא הזה ראוי לדיון בכל עת ובכל שעה.
רון מוסקוביץ: אני חייב לומר שחברי הכנסת שנמצאים כאן, מהכרותי אותם גם בתפקיד הזה וגם קודם לכן, עוסקים בנושא בהתמדה, וזה חשוב.
רון מוסקוביץ: באשר לנתונים והניתוח שלהם, מתוך ניסיון לפתוח את הדיון ולא רק להתמקד במה שאירע בשבועיים האחרונים, אלא לראות פריזמה רחבה יותר, הכנו כאן מצגת של נתונים.
רון מוסקוביץ: אני לא בטוח שאפשר לראות את כולה כי היא אולי קצת ארוכה, אבל תיכף אבקש שתאפשר למדען הראשי שלנו, ד"ר שי סופר, להציג איזו סקירה.
רון מוסקוביץ: הנתונים שלנו נלקחו מן המשטרה.
רון מוסקוביץ: נמצא כאן גם נציג המשטרה ונציגת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
רון מוסקוביץ: הנתונים הללו יכול להציג לנו איזו תמונה.
רון מוסקוביץ: אבל אני רוצה להקדים ולומר כמה דברים עוד לפני המצגת.
רון מוסקוביץ: בהקשר למגזר הערבי, אנחנו מזהים, בדיוק כפי שנאמר כאן, בעיה קשה במגזר הערבי, אבל נעשה גם טיפול מערכתי.
רון מוסקוביץ: לפחות אנחנו, שמקצים את הכספים, סדרי העדיפויות שלנו – מרמת המאצ'ינג לרשויות המקומית, שלוקחת בחשבון נושא של פריפריה וישובים חלשים - - -
מוחמד ברכה: אתה אומר מאצ'ינג – אתה אומר כישלון.
רון מוסקוביץ: לגבי הישובים הללו אנו לא נוקטים במאצ'ינג.
רון מוסקוביץ: אין דינה של סח'נין כדין רעננה.
רון מוסקוביץ: בתקציבים יש אפליה לרעה של רעננה.
רון מוסקוביץ: אנחנו משתדלים לתת משאבים על-פי מפתח.
מוחמד ברכה: העדפה מתקנת.
מוחמד ברכה: זה המושג החדש.
רון מוסקוביץ: אני מבקש להזכיר שרק בשבוע האחרון מהלך שהוביל השר כ"ץ, עם כסף שהעמיד לרשות העניין הזה משרד האוצר, עם עבודה שלנו בשטח הביא לידי כך ש-350 מיליון שקל מוקצים לטיפול בתשתיות במוקדי סיכון בתוך המגזר העירוני, כלומר בתוך הערים, כאשר 120 מיליון שקל, שזה יותר משליש, מוקצה לישובים הערביים, הכול ללא מאצ'ינג, כמובן, והסכומים הללו אמורים להיות מועברים לצורך טיפול במוקדי הסיכון.
רון מוסקוביץ: זה יתבצע במהלך שנת 2011.
רון מוסקוביץ: זה לא איזו תוכנית שהנחנו רק עכשיו והיא תלת-שנתית או חמש-שנתית.
חמד עמאר: מי אמור לבצע את העבודה?
רון מוסקוביץ: במגזר הערבי על מנת להתגבר על בעיות של תב"רים, והיעדר רוב במועצה, ומועצה ממונה, והיעדר קצין מחוז, והיעדר גזבר, ומהנדס שלא חותם למנכ"ל וכן הלאה, דוגמאות שלצערי אני מכיר מן השטח, נבחרו חברות מבצעות על מנת שייצאו לדרך מחר בבוקר.
מוחמד ברכה: הם עובדים מולכם?
רון מוסקוביץ: הם עובדים מול ראשי הרשויות המקומיות.
לאה ורון: 120 מיליון שקלים הם מתוך ה-350 מיליון שקלים?
רון מוסקוביץ: כן.
רון מוסקוביץ: זה יותר משליש.
חמד עמאר: אתם מעבירים את זה לאגף התשתיות של משרד התחבורה והבטיחות בדרכים ומשרד התחבורה מבצע?
רון מוסקוביץ: הדבר הזה הוא מבית מדרשו של משרד התחבורה, של מר זוכמן, של השר.
רון מוסקוביץ: אנחנו היינו מעורבים בבניית התוכנית.
רון מוסקוביץ: ביחד עם משרד התחבורה אנחנו, דהיינו מנהלי האזור מטעם הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, נעקוב אחר ביצוע התוכנית הזאת.
רון מוסקוביץ: ההנחיה היא, לגבי כל הרשויות ובוודאי למגזר הערבי, לסיים את ביצוע עבודות התשתית.
רון מוסקוביץ: אני סבור שזה סוג של בשורה.
רון מוסקוביץ: זה לא יפתור הכול, אבל אלה דברים שיקרו בימים הקרובים.
חמד עמאר: אני חייב לקטוע אותך כאן.
חמד עמאר: אני מכיר את זה היטב.
חמד עמאר: הנקודה הזאת חשובה מאוד.
חמד עמאר: מדובר בכסף רב.
רון מוסקוביץ: בנוסף על התקציבים האחרים.
חמד עמאר: אני מכיר את זה באופן אישי.
חמד עמאר: אתם צריכים להביא בחשבון – ואולי אתה תוביל את זה במשרד התחבורה, דיברתי גם עם השר על הנושא הזה – לפחות ברשויות המקומיות החזקות שיש להן יכולת לבצע – שהן יבצעו ולא ייבחרו חברות מנהלות.
חמד עמאר: בחברות מנהלות 30%-40% מן התקציב יורד לטמיון.
רון מוסקוביץ: בין 10%-15%, למיטב ידיעתי.
חמד עמאר: תבדוק את זה.
חמד עמאר: זה יגיע ל-30% במקומות מסוימות.
חמד עמאר: אם רשויות מקומיות יכולות לבצע את זה בעצמן אני מציע שתנסו להוביל את זה כך.
חמד עמאר: דיברתי גם עם השר והוא הסכים אתי.
חמד עמאר: רשות מקומית חזקה שיש לה אפשרות לבצע את זה בעצמה, שההתחייבות תעבור לאותה רשות המקומית.
חמד עמאר: היא יכולה לבצע יותר עבודה מאשר חברה מנהלת.
רון מוסקוביץ: אבדוק את זה כבר היום או מחר.
דולב: אני ממשרד האוצר.
דולב: בהקשר הזה, כל רשות מקומית שמבקשת יכולה לבצע את זה בעצמה.
חמד עמאר: בלי שבודקים את המצב הכלכלי שלה, בלי כלום?
דולב: כך נאמר לי.
רון מוסקוביץ: בתנאי שהיא תוכל לבצע את זה בשנת 2011.
רון מוסקוביץ: אנחנו כבר באמצע השנה.
רון מוסקוביץ: צריך לקחת בחשבון שסד הזמנים כאן לחוץ.
חמד עמאר: דיברתי עם השר בנושא הזה ולא קיבלתי ממנו תשובה.
דולב: אני יודע על כמה רשויות מקומיות שבחרו לעשות את זה בעצמן.
רוברט טיבייב: הביצוע של 350 מיליון השקלים הוא בתוך שנה אחת, בשנת 2011?
רון מוסקוביץ: צריך להוציא את הכסף במהלך שנת 2011.
רון מוסקוביץ: אני סבור שזה אפשרי.
רון מוסקוביץ: מדובר בסך הכול על תשתיות "רכות".
רון מוסקוביץ: אם מדובר על הקמת מפרדה על מנת שכל הולכי הרגל יחצו במקום מוסדר ולא כל אחד יחצה היכן שירצה וחלילה יידרס, לא מסובך לעשות מפרדה של 40 או 60 מטרים.
רון מוסקוביץ: נדרש להזמין, להתקין, לעקוב אחר הביצוע ולהגיש את החשבון.
רון מוסקוביץ: זה לא פרויקטים כמו גשרים או מחלפים עתירי תכנון ולא נדרשת העתקת קברים וכן הלאה.
רון מוסקוביץ: זה לא פרויקטים של כביש חוצה ישראל, אלא פרויקטים בתוך הרשויות המקומיות, מוקדי סיכון שזוהו מלכתחילה.
רון מוסקוביץ: זה תאורה, זה מעברי חציה מוגבהים, זה אמצעים של צביעה.
רוברט טיבייב: 350 מיליון שקל זה בתוך הערים?
רון מוסקוביץ: הכול בתוך הערים.
רון מוסקוביץ: יש לנו בעיה במגזר הערבי.
רון מוסקוביץ: אגע רק בקצרה, לא אפרוס את הכול ולא נקיים עכשיו דיון שאולי באמת צריך לקיים בוועדת המשנה בראשותך, אבל באשר למגזר הערבי עוד אמירה אחת.
רון מוסקוביץ: היתה הפחתה במספר תאונות החצר בשנת 2009.
רון מוסקוביץ: אגב, סך ההפחתה בשנת 2009, אני מייחס אותה – ויסלח לי נציג האוצר – גם לתקציבים שעמדו אז לרשות הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.
רון מוסקוביץ: כאשר יש תקציבים – יש יותר עשייה.
רון מוסקוביץ: אגב, יש גם יותר עשייה של המשטרה.
רון מוסקוביץ: גם למשטרה היה יותר כסף ואז היתה יותר אכיפה ויותר נוכחות.
רון מוסקוביץ: את ההפחתה הדרמטית במספר ההרוגים בשנת 2009 צריך לייחס בחלק גדול לזכותה של משטרת ישראל.
רון מוסקוביץ: כאשר יש יותר כסף מן הסתם אפשר לעשות יותר ובסוף כולם יוצאים נשכרים.
רון מוסקוביץ: לעניין תאונות חצר, גם אנחנו כרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, בעקבות כך שהיו יותר משאבים – ואני מדבר על תקופה שלא הייתי ברשות – נעשתה עבודה בנושא תאונות חצר, עבודה מדלת לדלת על-ידי סטודנטים שקיבלו את זה כמלגת פר"ח ואז היתה הפחתה דרמטית בתאונות חצר במגזר הבדואי, ובכלל במגזר הערבי.
רון מוסקוביץ: לצערנו בשנת 2010 המספר עלה שוב, כי הפרויקט, שעלותו כ-1.2 מיליון שקל, הסתיים.
רון מוסקוביץ: עכשיו הקצֵינו 400,000 שקל לפרויקט בנושא תאונות החצר.
רון מוסקוביץ: תאונות החצר הן דבר שאפשר לטפל בו בפעולה פנימית.
רון מוסקוביץ: כדי להמחיש לכם את הנתונים, ותעשו איתם כרצונכם, בדבוריה, שם יש מאות כלי רכב כבדים, אין שום מגרש חניה מחוץ לישוב.
רון מוסקוביץ: אני לא יודע מי אשם בכך אבל זה לא ייתכן.
רון מוסקוביץ: בדבוריה בשבוע שעבר סבא שנהג ברכב כבד דרס בתוך הישוב את נכדו בן השנתיים מאחר והוא נכנס עם המוביל טריילר שלו אל תוך הישוב.
רון מוסקוביץ: הייתי בשבוע שעבר באשדוד – אין מה להשוות את דבוריה לאשדוד, אבל אני מדבר על הפרופורציה.
רון מוסקוביץ: גם באשדוד עוברים כלי רכב רבים.
רון מוסקוביץ: באשדוד בונים היום מגרש למשאיות וכל המשאיות יחנו בחניון מחוץ לישוב.
רון מוסקוביץ: הנהגים ייכנסו בשאטל אל העיר ואחר-כך ייצאו בחזרה לחניון.
רון מוסקוביץ: אותו דבר צריך להיות בדבוריה.
רון מוסקוביץ: העניין הזה דורש תקציבים, אבל נדרשת גם הובלה על-ידי ראשי רשויות מקומיות וגם נכונות של אכיפה וגם הסברה בתוך הישוב.
רון מוסקוביץ: את הדברים הללו ניתן לעשות.
רון מוסקוביץ: אם בדבוריה ובישובים אחרים כלי הרכב לא ייכנסו אל תוך העיר נראה פחות תאונות, אין בכך שום ספק.
מוחמד ברכה: אולי שלא ייכנסו כלי רכב בכלל.
רון מוסקוביץ: בכל מקום מתוקן, אין שום סיבה שהרכבים הכבדים ייכנסו לישובים.
מוחמד ברכה: הרעיון נכון.
רוברט טיבייב: הרעיון נכון, אבל מי יעשה את זה?
רוברט טיבייב: מי ייקח אחריות?
מוחמד ברכה: משרד התחבורה.
רון מוסקוביץ: יש תקציבים, כולל תקציבים שמשרד התחבורה מעמיד לרשות חניונים במקומות הללו, כולל מעורבות של השר על מנת לפתור בעיות של קרקע זמינה מתחומה של מועצה אזורית, על מנת לאפשר לדבוריה או לישוב אחר להקים חניון.
רון מוסקוביץ: כל אחד מאתנו צריך בעניין זה לעשות מאמץ גם במקום שלו.
רון מוסקוביץ: לפני המצגת, דבר אחרון שלא מופיע במצגת, השוואה לעולם.
רון מוסקוביץ: אמרת נכון, יש דוגמאות על הפחתה במספר הנפגעים בתאונות דרכים.
רון מוסקוביץ: פורטוגל הפחיתה בעשור ב-40% את מספר הנפגעים.
רון מוסקוביץ: הדברים הללו נעשו במדינות מתקדמות יותר, כמו צרפת, גרמניה והולנד.
רון מוסקוביץ: כל מדינה לקחה את הדבר הדומיננטי אצלה.
רון מוסקוביץ: הדברים כמובן משולבים, אבל אם אנחנו רוצים ללמוד מכולם אז יש לנו באמת מה ללמוד.
רון מוסקוביץ: לדוגמה, בפורטוגל השקיעו מיליארדים, השקעה מסיבית, בעיקר בתשתיות.
רון מוסקוביץ: הדברים הללו נעשים היום אצלנו.
רון מוסקוביץ: בצרפת, למשל, השקיעו באכיפה, עשו מהלך של הצבת 2,000 מצלמות אוטומטיות אלקטרוניות לאכיפה באזור פריז.
רון מוסקוביץ: כמובן, הכול ביחסיות לישראל.
רון מוסקוביץ: אנחנו רוצים ומקדמים היום ויש פרויקט שיוצא לדרך.
רון מוסקוביץ: באשר להפרדה – בהולנד משאיות נוסעות לבד וטרקטורים לבד ואופניים לבד.
מוחמד ברכה: אולי בשעות מסוימות.
רון מוסקוביץ: הדברים הללו ניתנים לחיקוי, כמובן בהתאמה לישראל.
רון מוסקוביץ: כל התהליכים הללו נעשים, אבל כאשר אנחנו בודקים את עצמנו אל מול המדינות המתקדמות בעולם, אני מוכרח לומר לכם שעל-פי הנתונים, ויש מדדים של מספר הרוגים למיליארד קילומטר נסועה, אנחנו לא נמצאים בתחתית, אנחנו לא המדינה הגרועה ואנחנו גם לא בחלק התחתון.
רון מוסקוביץ: אנחנו גם לא נמצאים בין עשר המדינות המובילות בעולם, אבל לשם אנחנו שואפים.
רוברט טיבייב: יש לי נתון קצת אחר.
רון מוסקוביץ: אנחנו באיזה מקום טוב באמצע.
רון מוסקוביץ: אם השאלה היא השוואה לעולם כדאי לקיים דיון, אולי בוועדת המשנה, ולהציג היכן אנחנו נמצאים יחסית לעולם.
רון מוסקוביץ: אני אומר לכם, למרות שהתמונה מראה שאנחנו באמצע, אולי בכיוון טוב, אסור לנו לנוח כי אנחנו צריכים בעניין הזה להיות במקום הרבה יותר טוב.
מוחמד ברכה: מה מידת המעורבות של חברות הביטוח במימון פרויקטים בטיחותיים?
רון מוסקוביץ: בתקופה הקצרה שאני ברשות לא הצלחתי להגיע לדיאלוג עם חברות הביטוח.
מוחמד ברכה: זה אינטרס שלהן.
רון מוסקוביץ: אני לא רוצה לשפוט אותן כרגע כאשר אולי לא עשיתי ניסיון אגרסיבי יותר להגיע אליהן.
רון מוסקוביץ: יש דבר אחד שהן כן מעורבות בו, ואת זה אפשר לומר לזכותן: יש להן קרן שתומכת במחקרים, בסקרים ובמעקב.
רון מוסקוביץ: זה חשוב מאוד על מנת לעשות את הפעילות הרבה יותר טוב.
רון מוסקוביץ: לדעתי – ואני אומר את זה כאן בזהירות הראויה, כי עדיין לא נפגשתי עם נציג מוסמך של חברות הביטוח – חברות הביטוח יכולות להיות גורם משפיע מאוד.
מוחמד ברכה: אתה לא צריך לייצג את חברות הביטוח.
מוחמד ברכה: אתה מייצג את הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.
רון מוסקוביץ: לדעתי חברות הביטוח מסוגלות לעשות, וצריך שיעשו יותר.
מוחמד ברכה: הן לא יפסידו מזה.
רון מוסקוביץ: זה גם אינטרס שלהם.
רון מוסקוביץ: בזירה הזאת לדעתי יש בעיה.
רון מוסקוביץ: זאת זירה שבהחלט צריך להיכנס ולטפל בה.
רון מוסקוביץ: אני מבקש מאוד שתאפשר לנו להציג מצגת במשך כרבע שעה.
שי סופר: אשתדל להציג לכם תמונת מצב עדכנית של תאונות הדרכים.
רוברט טיבייב: תציג לנו את עיקרי הדברים.
שי סופר: מתחילת השנה היו 157 הרוגים בתאונות דרכים, שזה ירידה של 4% לעומת אותה תקופה בשנת 2010.
חמד עמאר: לפני שבוע היה 10% ולפני כן 14%.
חמד עמאר: הכול יכול להשתנות.
שי סופר: הכול דינמי מאוד, אני מסכים.
שי סופר: אנחנו בודקים גם את מספר תאונות הדרכים הקטלניות וכאן יש לנו עלייה של 1%.
שי סופר: אנו מחלקים לעירוני ובין-עירוני.
שי סופר: בתחום העירוני יש לנו ירידה של 18%; בתחום הבין-עירוני עלייה של 5%.
מוחמד ברכה: זה קשור בעבודות התשתית שעדיין לא בוצעו?
שי סופר: לא בהכרח, אבל יש בהחלט את הפילוח הזה.
לאה ורון: למרות הנתון הזה, כל התקציבים מיועדים לתחום העירוני ולא הבין-עירוני?
רון מוסקוביץ: לא.
רון מוסקוביץ: למע"צ יש תקציב שנתי של 250 מיליון שקל לאחזקה, פרט לתקציבי הענק של המיליארדים לבניית מחלפים ושיפור ואחזקה.
רון מוסקוביץ: בכל שנה הם מוציאים 250 מיליון שקל בכל שנה על שיפור וטיפול במוקדי סיכון.
דולב: אם אפשר להוסיף, זה כבר עלה ל-300 מיליון שקל השנה, ובמסגרת ההוספה של 350 מיליון שקל לטיפול בתחום העירוני נוספו 400 מיליון שקל לטיפול בתחום הבין-עירוני.
רון מוסקוביץ: חלק מזה עבור אחזקה, כמדומני.
דולב: מעבר לזה, תקציב האחזקה של מע"צ, שכולל הרבה מאוד שיפורים בטיחותיים, עומד היום על 1.5 מיליארד שקלים בשנה רק עבור אחזקה בכבישים בין-עירוניים, לא כולל מוקדי סיכון, מה שדיברתי על התוספת של 400 מיליון שקלים.
שי סופר: כאן רואים את הפילוח המגזרי.
שי סופר: רואים ירידה בסך הכול בתחומים מסוימים ועלייה בתחומים אחרים.
רון מוסקוביץ: המספרים קטנים.
רון מוסקוביץ: צריך להבין, מדובר על כ-5 חודשים מתחילת השנה.
לאה ורון: מה זה "זרים"?
רון מוסקוביץ: זה עובדים זרים ותיירים.
רון מוסקוביץ: זה בין 4-12 – המספרים לא גדולים.
חמד עמאר: שימו לב למספר ההרוגים היהודים והערבים.
חמד עמאר: למרות שהערבים מהווים בסך הכול 20% מן האוכלוסייה הם מהווים 50% ממספר ההרוגים.
רון מוסקוביץ: זה מעל שיעורם באוכלוסייה, חד-משמעית.
רון מוסקוביץ: זה נכון גם למעורבות שלהם בתאונות דרכים, לא רק במספר הנפגעים.
שי סופר: נתייחס לזה עוד רגע גם בחתך גילאי.
שי סופר: אציג לכם תמונה של חתך לפי חודשים.
שי סופר: לצערי חודש מאי, למרות שהתחיל בצורה אופטימית יחסית, אנחנו מסיימים אותו בצורה דומה למדי לשנה שעברה.
שי סופר: הוא חודש קשה.
שי סופר: אם תסתכלו בשלוש השנים האחרונות, מאי הוא חודש עם מספר הרוגים גבוה.
שי סופר: זה נתון בהחלט מדאיג.
שי סופר: אם נסתכל על סך כל ההרוגים במגמה רב-שנתית, למעט שנת 2009 שהיתה חריגה, אנחנו רואים ירידה הדרגתית.
מוחמד ברכה: מה קרה בשנת 2009?
שי סופר: אנחנו מייחסים את זה בחלקו למבצע "עופרת יצוקה" שהתנהל אז.
שי סופר: היתה כנראה פחות תנועה אז.
שי סופר: היה גם מיתון כלכלי בזמנו.
מוחמד ברכה: כדאי לפתוח במלחמה מדי פעם ...
שי סופר: בדרך כלל זה מוביל לאינדיקציה של ירידה במספר ההרוגים בדרכים.
שי סופר: פילוח לפי סוג נפגעים וסוג דרך: יש עלייה במספר הנהגים הנפגעים, בעיקר בשבועיים האחרונים רוב ההרוגים היו נהגים ונוסעים.
שי סופר: בהולכי רגל יש לנו ירידה במספר הנפגעים.
שי סופר: באופנועים ובאופניים גם יש ירידה קלה, לא משמעותית.
שי סופר: בפילוח של המגמה הרב-שנתית משנת 2000:
שי סופר: אם בתחילת שנות האלפיים דובר על יותר מ-500 הרוגים, בשנה-שנתיים האחרונות אנו מקווים מאוד שנגיע לסביבות 400 הרוגים בשנה.
שי סופר: בשנת 2009 היתה חריגה יחסית, 346 הרוגים.
שי סופר: בשנת 2010 היו 375 הרוגים.
שי סופר: בהחלט ירדנו בשנתיים הללו מתחת ל-400 הרוגים ואנו מקווים שהמגמה הזאת תימשך גם השנה.
שי סופר: אנו קובעים המון מדדים.
שי סופר: יש לנו מדדים של מספר הרוגים למיליון תושבים, מספר הרוגים ל-100,000 כלי רכב, ומספר הרוגים למיליארד קילומטר נסועה.
שי סופר: גם בהשוואה רב-שנתית, אנחנו יכולים לראות את זה כאן, וגם המנכ"ל דיבר על זה, מצבנו לא כל-כך רע.
שי סופר: הוא רע מאוד במספר הולכי הרגל הנפגעים.
שי סופר: המדד הוא 6.44 הרוגים למיליארד קילומטר נסועה, כאשר השוודים והבריטים בחלק הטוב יותר ולעומת זה פולין וארצות-הברית במצב טוב פחות.
שי סופר: גם במדד של הרוגים ל-100,000 תושבים אנחנו רואים שמצבנו לא כל-כך גרוע.
רון מוסקוביץ: אבל זה בגלל הנתונים של שנת 2009.
רון מוסקוביץ: השנה החריגה הזאת הציבה אותנו בין המובילות בעולם.
שי סופר: נכון, אבל גם באופן כללי, במגמה רב-שנתית אנחנו לא בין המדינות הגרועות.
לאה ורון: אבל למה לתת את הנתון של 2009 ולא של 2010, אם אנחנו יודעים ש-2009 היתה שנה חריגה?
שי סופר: נכון, אבל עדיין לא קיבלנו את הנתונים על שנת 2010.
שי סופר: אנו חברים בארגון בין-לאומי שנקרא IRTAD ומקבלים ממנו נתונים לגבי כל המדינות.
שי סופר: עדיין לא פורסמו הנתונים של סיכום שנת 2010, לצערי.
רון מוסקוביץ: כשיהיו נתונים נצרף ונפרסם אותם.
רון מוסקוביץ: אנחנו לא משחקים במספרים.
מוחמד ברכה: בפילוח ל-100,000 תושבים – יש בישראל שתי מדינות: יש את החברה היהודית, שם זה 4 לכל 100,000, ואת החברה הערבית, שם זה 11 לכל 100,000.
מוחמד ברכה: זה עולם אחר ומדינה אחרת.
שי סופר: נכון.
שי סופר: דיברנו על כך שבמגזר הערבי יש היפגעות הרבה יותר גבוהה בתאונות דרכים יחסית לחלקם באוכלוסייה.
שי סופר: הנושא הזה עולה כל הזמן.
מוחמד ברכה: גם כאשר מסתכלים על מספר ההרוגים בהשוואה לכלל האוכלוסייה.
שי סופר: מדד של הרוגים – שנת 2009 היתה חריגה.
שי סופר: בשנת 2010 היתה עלייה של 8%, ובממוצע רב-שנתי היתה ירידה של 11%.
שי סופר: כנ"ל לגבי תאונות קטלניות – לעומת שנת 2009 היתה עלייה של 5%, ובממוצע הרב-שנתי היתה ירידה של 11% בין 2010 ובין הממוצע הרב-שנתי של 2005-2009.
שי סופר: נהגים צעירים – אנחנו רואים שבשנת 2010 חלה עלייה של 10% במספר הנהגים הצעירים המעורבים בתאונות דרכים קטלניות, אבל היתה בסך הכול ירידה של 5% במספר הנהגים הצעירים ההרוגים בתאונות דרכים.
שי סופר: אנחנו מייחסים את זה לשיפורים טכנולוגיים בכלי רכב וכיוצא באלה.
שי סופר: בשקף האחרון אתם יכולים לראות שיש לנו שתי אוכלוסיות פגיעות מאוד: ילדים וקשישים.
שי סופר: ילדים – בדרך כלל ההיפגעות שלהם רבה מאוד במגזר הערבי, ואנחנו מייחסים את זה לתאונות חצר.
שי סופר: קשישים – דווקא במגזר היהודי אנחנו רואים מגמה מדאיגה מאוד של מספר רב של קשישים שנפגעים בתאונות דרכים.
שי סופר: זהו, ממש בקצרה.
רוברט טיבייב: תודה למר רון מוסקוביץ ולד"ר שי סופר.
רוברט טיבייב: רשות הדיבור למר מרדכי פדר, בבקשה.
מרדכי פדר: תודה, אדוני היושב-ראש.
מרדכי פדר: ההוכחה הטובה ביותר לאדישות הממשלה, הכנסת והתושבים בנושא תאונות דרכים היא העובדה שהחדר הזה ריק למחצה, ואני סבור שזה אומר משהו.
מרדכי פדר: דבר שני, אם תאונות הדרכים שקרו בשבוע האחרון היו קורות במטוסים אז היינו רואים שכל המטוסים מקורקעים עד שמוצאים את הסיבות, ועד שהיו מתקנים את הגורמים לתאונות לא היו נותנים למטוסים לטוס.
מרדכי פדר: הסטטיסטיקה הרלוונטית ביותר נותרת עגומה מאוד.
מרדכי פדר: יש סיכוי, ברמה ודאית כמעט, שכל אזרח בישראל ייפצע, אפילו קלות, בתאונת דרכים במשך שנות חייו, וסיכוי של 1:240 שהוא ייהרג.
מרדכי פדר: המחסור באסטרטגיה לאומית כוללת להפחתת מספר ההרוגים והפצועים בתאונות דרכים מורגש בצורה ברורה.
מרדכי פדר: כל גורם היום קובע את דפוסי הפעולה שלו לבד, בלי להסתמך כראוי על מחקר מדעי.
מרדכי פדר: לרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, שהיתה אמורה להיות עצמאית וחזקה כדי לתמוך בחזון של הפחתת מספר ההרוגים לפחות מ-300 בשנה בתוך עשור, לא ניתנו המשימות, הכלים, הסמכויות והמשאבים, הן על-ידי המחוקק והן על-ידי המערך הממשלתי אליו היא שויכה, לפעול כראוי.
מרדכי פדר: מיקומה, בכפוף לשר התחבורה, מציב אותה בניגוד עניינים אינהרנטי, כי הרשות אמורה, בין היתר, לבקר את תפקוד היחידות הפועלות במשרד התחבורה, ואנו מוצאים עכשיו שהחתולים אחראים לשמור על השמנת.
מרדכי פדר: הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים הוקמה לפני 5 שנים בהוראת שעה, שאמורה להסתיים בסוף השנה הנוכחית.
מרדכי פדר: האירועים האחרונים מראים לנו עד כמה נחוץ גוף אובייקטיבי חזק, עם ראייה כוללת של הנושא, המסוגל להגות אסטרטגיה ברורה ומלוכדת שמחייבת את כל משרדי הממשלה.
מרדכי פדר: "מתונה" קוראת לכתיבה מחודשת של חוק הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים כדי ליצור גוף עצמאי ומרכזי המסוגל בפועל להפחית את מספר ההרוגים והפצועים בתאונות דרכים בישראל.
רוברט טיבייב: אני מסכים אתך, אבל אנחנו חיים במציאות הקיימת.
רוברט טיבייב: גברת אביטל אפל, בבקשה.
אביטל אפל-פנקס: שלום.
אביטל אפל-פנקס: אני נציגת ארגון "בטרם" לבטיחות ילדים.
אביטל אפל-פנקס: כאשר אנחנו מסתכלים על אוכלוסיית הילדים, אנחנו רואים ששנת 2010 היתה שנה קשה מאוד, בכלל בתאונות ובעיקר בתאונות בדרכים.
אביטל אפל-פנקס: אנחנו רואים עלייה של 55% בתמותה ביחס לשנה הקודמת.
אביטל אפל-פנקס: אם אנחנו מסתכלים על גילאי 0-18 – בשנת 2010 84 ילדים נהרגו בתאונות דרכים, לעומת 54 בשנת 2009.
רוברט טיבייב: יש לכם הצעה?
אביטל אפל-פנקס: 61% מן הילדים ההרוגים היו מן האוכלוסייה הערבית.
אביטל אפל-פנקס: כאשר אנחנו בוחנים את אותן תאונות, רואים שכמעט כולם או הולכי רגל או בסביבת הרכב.
אביטל אפל-פנקס: מתוך 13 שנהרגו בסביבת הרכב, 12 היו מן החברה הערבית.
אביטל אפל-פנקס: אנחנו רוצים לציין גם שראינו, בתצפיות שנעשו, שבקרב נוסעים ברכב יש הפחתה חמורה מאוד בחגירה במושבי בטיחות.
אביטל אפל-פנקס: יש כאן בעיה חמורה.
אביטל אפל-פנקס: התקיים דיון בוועדה באוגוסט 2010 שבו הוסכם להגדיל את הקנסות בשל אי-חגירה.
רוברט טיבייב: זה לא עוזר, לצערנו הרב.
אביטל אפל-פנקס: אנחנו מאמינים שיש מקום לאכיפה ולענישה מחמירה יותר.
אביטל אפל-פנקס: גם משרדי הממשלה שמו על שולחן הוועדה הצעה להגדלת הקנס, כי היום הקנס ממש זעום – 250 שקל.
אביטל אפל-פנקס: אנחנו קוראים לוועדה לאשר את הגדלת הקנס.
אביטל אפל-פנקס: כל משרדי הממשלה תומכים בכך.
אביטל אפל-פנקס: אנחנו קוראים כמובן להמשיך באכיפה מוגברת מצד המשטרה בקרב ילדים, גם באשר לחגירת חגורות בטיחות, וגם הסברה על מה שקשור לילדים מתחת לגיל 9.
אביטל אפל-פנקס: אנחנו רואים בקרב הולכי רגל תמותה גדולה מאוד של ילדים צעירים בתאונות דרכים.
רוברט טיבייב: גברת מורן סיטין, בבקשה.
לאה ורון: גברת סיטין, אני רק מבקשת לא לעשות פרסומת בוועדה למכשיר כזה או אחר, אלא להתייחס לנושא המאבק בתאונות דרכים.
מורן סיטין: אציג את עצמי כנציגה של החברות שעוסקות בטכנולוגיה למניעת תאונות דרכים.
מורן סיטין: לא משנה כרגע איזו חברה אני מייצגת.
מורן סיטין: יש היום פתרון טכנולוגי – נושא שלא עלה כאן היום בדיון – של מערכות שמותקנות ברכב, מערכות-עזר לנהג.
מורן סיטין: לא מערכות שעוקבות אחריו או עושות לו נו-נו-נו, אלה מערכות התרעה שנועדו לעזור לנהג בזמן אמת, לפני שקורית תאונה.
מורן סיטין: הן נקראות מערכות אקטיביות למניעת תאונות דרכים.
מורן סיטין: המערכות הללו קיימות כבר בעולם ומותקנות בחלק מן הרכבים כסטנדרד.
מורן סיטין: כמובן שזה ברכבים היקרים ביותר, "ב-מ-וו" ו"מרצדס", בסדרות היוקרתיות ביותר.
מורן סיטין: המערכות הללו נועדו לטפל בגורמים העיקריים לתאונות, שזה סטייה מנתיב, אי-שמירת מרחק והתנגשות חזית-אחור.
מורן סיטין: דיברו כאן קודם על אוטובוסים ומשאיות, שזה תחום שיש בו מספר גדול מאוד של תאונות, וגם מבחינת חומרתן – אלה בדרך כלל תאונות קשות מאוד.
רוברט טיבייב: יש גם הצעת חוק בעניין הזה.
רוברט טיבייב: יש אפילו הצעת חוק שלי.
מורן סיטין: נכון, יש הצעות חוק.
מורן סיטין: אני יודעת שבעבר הצעות חוק נדחו בגלל נושאים כלכליים, כלומר היתה התנגדות של משרד האוצר בשל התקציב.
מורן סיטין: נשאלה שאלה מי יממן את זה ולאן זה יתגלגל.
מורן סיטין: שאלתם כאן על חברות הביטוח.
מורן סיטין: חברות ביטוח בישראל כבר מאמצות היום את המערכות הללו.
מורן סיטין: זה אחת המערכות היחידות שמקובלות על חברות הביטוח.
מוחמד ברכה: מה זאת אומרת שהן מאמצות?
מוחמד ברכה: הן מחייבות את הלקוחות שלהן?
מורן סיטין: יש חברות ביטוח שמחייבות התקנת מערכות כאלה כדי לבטח נהגים צעירים וגם נותנות הנחה בגין המערכות הללו.
מורן סיטין: יש מחקרים של איגוד חברות הביטוח העולמי ואיגוד חברות הביטוח האמריקאי שמעידים על הפחתה של יותר מ-60% במספר התאונות הקטלניות בהן מעורבים משאיות ואוטובוסים.
מורן סיטין: זה אמצעי שכדאי לשקול אותו ולא לפסול על הסף.
רוברט טיבייב: ד"ר יעקב אדלר, חבר הנהלת "אנשים באדום", בבקשה.
יעקב אדרי: דיברתם כאן הרבה מאוד על נושא התשתיות.
יעקב אדרי: כרופא אני מוכרח לומר, אנחנו תמיד בודקים מה הגורם למחלה.
יעקב אדרי: הגורם העיקרי למחלה זה חיידקים, וירוסים ורעלים.
יעקב אדרי: כאן הגורם העיקרי הוא האדם, הוא הנהג שנוהג.
יעקב אדרי: אם נתעלם בטיפול מן הגורם העיקרי לא נשיג אף פעם את התוצאה שאנחנו רוצים להשיג.
יעקב אדרי: שום תשתית, ככל שתהיה טובה, לא תמנע את הפריצה של החוק ונהיגה ללא כל מגבלות על-ידי חלק מן הנהגים שימשיכו לעשות תאונות.
יעקב אדרי: חייבים להתייחס לגורם הזה ולטפל בו.
רוברט טיבייב: השאלה איך מטפלים.
יעקב אדרי: דיברת על כך שהענישה היום בארץ לא עוזרת, מכיוון שהענישה לא מרתיעה.
יעקב אדרי: כאשר הענישה מרתיעה מספיק היא עוזרת.
יעקב אדרי: עובדה שכאשר אותם נהגים ישראלים נוהגים בארצות-הברית ובאירופה הם מתנהגים אחרת.
יעקב אדרי: מכיוון שהם יודעים שהענישה שם בלתי מתפשרת.
יעקב אדרי: אם תופסים שם נהג שפורץ את המהירות או עוקף בפס לבן, הוא יושב בבית-הסוהר.
יעקב אדרי: לא אומרים לו נו-נו-נו.
יעקב אדרי: ראיתי את זה בארצות-הברית, ואני נוהג הרבה באירופה, שם הענישה מחמירה.
יעקב אדרי: אנחנו מכירים את הבעיות בבתי-המשפט.
יעקב אדרי: בתי-המשפט לא מנצלים את החוקים הקיימים.
יעקב אדרי: לחוקק חוקים חדשים לא יעזור מכיוון שהשופטים מתעלמים מהכלים שניתנים להם.
יעקב אדרי: לדעתי צריך לטפל במערכת המשפט וללחוץ עליה.
רוברט טיבייב: איך אנחנו יכולים לטפל במערכת המשפט?
יעקב אדרי: הכנסת בהחלט יכולה ללחוץ על מערכת המשפט, על שר המשפטים, להפסיק את עסקאות הטיעון.
רוברט טיבייב: אבל זה לא מצליח.
רוברט טיבייב: חוק עונשי מינימום עבר רק לאחר מלחמה קשה.
רוברט טיבייב: אנחנו לא מסוגלים לתת כלים למשטרת ישראל כדי שתוכל לאכוף.
מרב רפאלי: חשובה גם המיידיות של הענישה.
יעקב אדרי: המיידיות של הענישה והחומרה שלה – אלה הדברים החשובים ביותר.
יעקב אדרי: מכיוון שאדם מחכה 5 שנים עד שתתקבל החלטה של בית-המשפט – צריך פשוט חלק גדול מן העבירות שהן לא המכריעות ביותר להעביר לקנסות כבדים, והכנסת יכולה לעשות את זה, להגדיל את הקנס פי מאה, לא פי עשר או פי חמש.
יעקב אדרי: אם מישהו עבר עבירה כבדה, שהקנס יהיה כזה שהוא ייאלץ למכור את האוטו ואת הבית שלו או ייכנס לבית-סוהר.
יעקב אדרי: זה ישפיע.
יעקב אדרי: כאן צריך באמת לשים את הדגש.
יעקב אדרי: הכבישים חשובים, כל מה שתאמרו לגבי התשתיות חשוב מאוד, אבל האדם הוא הגורם, הוא החיידק, הוא הווירוס.
מוחמד ברכה: נגד חיידקים או וירוסים נותנים אנטיביוטיקה או מרססים.
רוברט טיבייב: מר יוסף אבו מוך, בבקשה.
רוברט טיבייב: תשתדל לקצרה כי הזמן שלנו קצר.
יוסף אבו מוך: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להתייחס בקצרה למערכת החינוך.
יוסף אבו מוך: אנחנו מתגברים את הוראת החינוך לבטיחות בדרכים, מהגנים ועד הסמינרים, בתוכניות לימודים, בהכשרת מורי מקצוע.
יוסף אבו מוך: יש לנו מחסור בתקנים למשמרות הזה"ב, מחסור בשוטרי הדרכה.