GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אייל פרייס: אפשר לעשות בתקליט הרבה שימושים, לא רק בסלולר.
אייל פרייס: אפשר להשמיע אותו ברדיו, אפשר לשדר אותו בטלוויזיה, אפשר להעביר אותו באינטרנט ואפשר לשלב אותו בתוך סרט – כל מיני דברים מן הסוג הזה.
אתי בנדלר: מר קדושי מעלה בעיה אחרת.
אתי בנדלר: הוא אומר שמישהו הפיק לעצמו קליפ אחד והעלה אותו לאינטרנט או התקשר עם חברת סלולר, והם משדרים את זה במסגרת השידורים הסלולריים.
אתי בנדלר: לאחר מכן הוא נתן הסכמה להכליל את השיר הבודד במסגרת תקליט שהפיקה חברה כלשהי.
אתי בנדלר: למי זכות היוצרים בשיר?
אתי בנדלר: התשובה היא, לדעתי, שבשיר זכות היוצרים היא של היוצר.
אתי בנדלר: בתקליט זכות היוצרים היא למי שהפיק את התקליט.
אתי בנדלר: אלה שתי מערכות שונות של שתי זכויות שונות.
ירמי קדושי: אבל לא תמיד מה שכתוב בתקליט זאת האמת כי לפעמים רושמים מטעמים של פרסום, הפקה והפצה, ואז אתם נותנים פה חזקה לאותו אחד שרשם הפקה והפצה שלו - -
יעקב מרגי: לכן יש התיקון, הסיפא.
ירמי קדושי: הבנתי.
ירמי קדושי: הסיפא הזה מקובל עליי, ואני מבין, אבל מצד שני כדי לעמוד בקשרים מסחריים עם מישהו שיש לו תקליט ואמן שהפיק שיר, ואין לו כל האמצעים לעמוד מולו, הוא צריך לפתוח תיק בבית משפט ולהוכיח שיש הליך משפטי?
ירמי קדושי: או מספיק שיש ויכוח ביניהם, והעניין הזה כבר לא חל?
ירמי קדושי: איפה זה רשום?
ירמי קדושי: זה מה שאני רוצה לדעת.
ירמי קדושי: כי אם אומרים שיש מחלוקת בין הצדדים השאלה היא האם זאת מחלוקת משפטית או עסקית או על סמך מילים?
ירמי קדושי: על סמך מה המחלוקת?
ירמי קדושי: אני לא מצפה שאמן שאין לו כסף יפתח תיק בבית משפט כדי להוכיח שהשיר שהוא הפיק הוא שלו.
יריב לוין: אז איך יוכרע העניין, על סמך מה?
יריב לוין: כשיש סכסוך בין אנשים על זכויות משפטיות המקום להכריע אותו, אם הם לא מסתדרים ביניהם הוא בהליך משפטי.
ירמי קדושי: ברור שאין דרך אחרת.
יריב לוין: זה עם החוק או בלי החוק.
ירמי קדושי: אני הצעתי להוסיף כאן שאם אותה יצירה בתקליט יצאה במדיה אחרת אז כל העניין - - -
יריב לוין: אתה מסתכל כל הזמן במישור שבין הזמר לבין המפיק- -
ירמי קדושי: בין הזמר שמפיק.
יריב לוין: אבל אני מסתכל על הציבור.
יריב לוין: אני רציתי להשתמש בשיר ולהשמיע אותו.
יריב לוין: אני יודע אם זה יצא קודם בסלולר או קודם במקום אחר?
יריב לוין: אני יודע שבדיסק שמוכרים לי בחנות כתוב שמוישה הוא בעל הזכויות.
יריב לוין: זה כל המטרה של החוק.
ירמי קדושי: אני נותן את הדוגמה ההפוכה שאם מישהו השתמש בשירים האלה בסרט או באיזה קליפ הוא - - -
יריב לוין: אם אותו אמן יודע שמסתובב בחנויות הדיסק שלו כשמוישה רשום כבעל הזכויות, והוא לא עושה כלום אז שלא יבואו בטענות לצד ג' שהלך ושילם למוישה כדי להשתמש - - -
ירמי קדושי: הוא לא יכול לבוא בטענות למפיק תקליט שכותב מה שבא לו.
יריב לוין: אז בשביל זה יש בתי משפט.
יריב לוין: עם כל הכבוד, אם האמן לא דואג לזכויות שלו, אז אתה רוצה עכשיו על חשבון הציבור לדאוג לו?
ירמי קדושי: אני לא רוצה, אני רוצה פשוט להסביר ולהגדיר שהסלולר והשירים הבודדים הם הדבר העיקרי.
ירמי קדושי: תקליט זה פאסה, זה כבר לא נמצא, זה לא דבר שקיים, ואתם נותנים פה לבעלי מפיצי התקליטים כוח אדיר מול האמנים והיוצרים החלשים ושאין להם הכוח האדיר הזה.
יריב לוין: אנחנו דואגים - -
ירמי קדושי: כשקם יוצר בשדרות ומשקיע מכספו הפרטי ומכספי הוריו שירים ונותן אותם למפיץ מתל-אביב, ואותו מפיץ כותב  על שמו את ההפקה וההפצה, אני לא מאמין שלאותו אמן יהיה כוח לעמוד מולו.
יריב לוין: אז מה אתה רוצה מהציבור?
ירמי קדושי: אתה נותן פה בחוק- -
יריב לוין: אבל מה אתה רוצה מאדם שרוצה עכשיו להשמיע את השיר של האמן הזה.
יריב לוין: הוא ילך, והוא יסתכל בתקליט וישלם למפיק, ואז הוא יגיד: קודם לא היה לי כוח לתבוע זכויות משפטיות, אבל עכשיו כשראיתי כמה השמעת את זה והצלחת, עכשיו אני רוצה ממך כסף.
יריב לוין: זה סביר?
יריב לוין: זה הגיוני?
ירמי קדושי: זה ועוד איך הגיוני כי זה יכול לגרום לבלגנים.
ירמי קדושי: למה אתה מחליט שזה תקליט?
ירמי קדושי: הרי שירים יוצאים גם באינטרנט ובסלולר.
יריב לוין: היום כל החוק בנוי על הבסיס הזה.
יריב לוין: יבוא יום, ואני מניח שהוא די קרוב, ויידרשו בוועדה הנכבדה הזאת לשאלה, איך מתאימים את ההסדרים האלה לכל המדיות החדשות.
יריב לוין: אבל כשזה יקרה ההסדרים האלה יהיו הבסיס להסדרה.
יריב לוין: לכן אם נקבע כאן עיקרון נכון אותו עיקרון ייושם אחר כך שם.
יריב לוין: אנשים צריכים להיות אחראים.
יריב לוין: אם בן אדם יודע לנגן, יודע לשיר, יודע להתקשר עם מפיק, יודע לעשות את כל הדברים האלה – שיידע לדאוג שגם על העטיפה הדברים יהיו כתובים כמו שצריך.
ירמי קדושי: אני אומר שהוא לא יכול לשלוט על זה כי המפיץ הרבה יותר חזק ממנו ובעל שליטה הרבה יותר ממנו בעניין הזה.
ירמי קדושי: הוא לא יכול להגיד למפיץ שלא יכתוב על הכריכה כך וכך.
ירמי קדושי: הוא לא יהיה יוצר ולא יהיה אמן, הוא יפסיק ליצור?
יריב לוין: אם היחסים המסחריים הם כאלה שהמפיק אומר לו שזה התנאי שלו, אז זה התנאי.
יריב לוין: מה לעשות, הוא קיבל אותו.
ירמי קדושי: אז אני אתן לך גם הוכחות אחרות.
ירמי קדושי: אנחנו העלינו דברים ל-V.O.D ולקח את זה מישהו והקליט את זה מה-V.O.D וכתב שם שההפצה וההפקה שלו.
יריב לוין: אז יופי, אז תגיש תלונה במשטרה ותלכו לבית משפט.
יריב לוין: מה אתה רוצה מהציבור?
ירמי קדושי: אם תעשה היום סקר בשוק ותבדוק תראה שרוב האמנים הם היוצרים, המפיקים ובעלי ההשקעה באותן יצירות.
ירמי קדושי: לבוא ולתת את זה למישהו שמפיק זה טעות.
כרמל שאמה-הכהן: חבר כנסת מנהל דיון פורה עם- - -
יריב לוין: אדוני, אני רואה שאדוני לא מפריע לי.
כרמל שאמה-הכהן: אני מחכה שתמצו את הסוגיה.
יריב לוין: מבחינתי זה מוצה, אבל אתה קובע את סוגית המיצוי.
יריב לוין: זה לא בסמכותי כאן.
כרמל שאמה-הכהן: מי רוצה לומר משהו?
הווארד פולינר: יש לי רק דבר אחד בנושא אחר.
הווארד פולינר: בדיון הקודם לא התעוררה המחלוקת שהעסקה בשאלה האם למפיק התקליט קיימת הזיקה הנדרשת כדי ליהנות מהגנה בישראל לפי סעיפים 4(א), 8(ג) ו-9 לחוק.
הווארד פולינר: אני רוצה להבהיר שהעסקה מתייחסת לבעלות על המאסטר, על הזכויות שנובעות מהמאסטר ולא על הזיקה המקורית בין המפיק בישראל לצורך הגנה בישראל.
הווארד פולינר: לכן כשאני מסתכל על הנוסח חשבתי שזה נכון להחליף את המילים: "מפיק התקליט" ל"בעל זכות היוצרים בתקליט", כך שמופיע על התקליט בדרך המקובלת שמו של אדם כמפיק התקליט, והעסקה היא שאותו אדם הוא בעל זכות היוצרים בתקליט ולא מפיק התקליט כי הבעלות בהפקה יכולה לעבור מהמפיק המקורי לחברה אחרת במהלך השנים.
הווארד פולינר: אבל לצורך קביעת התקופה של ההגנה והאם קיימת הזיקה לישראל כדי לזכות בהגנה בישראל, אני לא רוצה שבית המשפט יתבלבל בין זכות יוצרים בתקליט, המפיק המקורי, לעומת מישהו שבא במקום המפיק המקורי ומקבל את הזכויות שלו.
הווארד פולינר: לכן חשבתי לנכון לפחות להבהיר את הנקודה הזאת כי זה לא היה שנוי במחלוקת בין כל האנשים שהיו פה בדיון הקודם, ולהבהיר את זה בנוסח של החוק.
אתי בנדלר: מר פולינר דיבר איתי על העניין הזה, ואמרתי לו שלי אין התנגדות לתיקון הנוסח באופן שהנוסח יהיה כדלקמן, אני קוראת כרגע מנוסח הצעת החוק, כפי שפורסמה ברשומות עם השינוי המתבקש: "מופיע על תקליט בדרך המקובלת שמו של אדם כמפיק התקליט, חזקה כי אותו אדם הוא בעל זכות היוצרים בתקליט.
אתי בנדלר: החזקה האמורה בפסקה זו תחול גם לעניין שמו הבדוי של אדם, ובלבד שזהותו של בעל השם הבדוי ידועה בציבור, והיא לא תחול בין צדדים הטוענים לזכות יוצרים, כמפיק התקליט".
אתי בנדלר: דהיינו, בשורה השנייה, במקום: "חזקה כי אותו אדם הוא מפיק התקליט" יהיה: "חזקה היא כי אותו אדם הוא בעל זכות היוצרים בתקליט".
אייל פרייס: האם גם בשורה הראשונה זה יופיע?
אתי בנדלר: לא, רק במקום הזה: "מופיע על תקליט בדרך המקובלת שמו של אדם כמפיק התקליט, חזקה היא כי אותו אדם הוא בעל זכות היוצרים בתקליט".
ניר בוסקילה: אני מהפי"ל.
ניר בוסקילה: אנחנו עדיין לא יודעים אם זה בסדר, אבל השאלה היא אם לא צריך גם לשנות את הסיפא של המשפט, ובמקום "מפיק" – "בעל זכות היוצרים בתקליט".
ניר בוסקילה: אם הורדנו את המילה "מפיק התקליט" בשורה השנייה אז אולי גם בסיפא צריך לעשות את ההתאמה.
קריאה: זה לב הסכסוך, למעשה – בין הבעלים לבין בעלות נוגדת.
אייל פרייס: זאת הצעה נכונה.
אתי בנדלר: דהיינו, בסיפא למחוק את המילים "כמפיק התקליט"?
יריב לוין: לא, למחוק רק "מפיק".
יריב לוין: שיהיה כתוב: "הטוענים לזכות יוצרים בתקליט".
אתי בנדלר: נשמע הגיוני, נכון?
אורלי פרוינד מאיה: אני עורכת הדין אורלי פרוינד מאיה מאקו"ם.
אורלי פרוינד מאיה: אני מתנצלת שהגענו באיחור, היו לנו פקקים.
אורלי פרוינד מאיה: אני רוצה לחזור לנושא של "בדרך המקובלת", כי הבנתי שזה לא מקובל על היועצת המשפטית של הוועדה.
אתי בנדלר: גם משרד המשפטים סבור שאין לכך מקום.
אורלי פרוינד מאיה: אם כך, לא ניתן פתרון לבעיה שאקו"ם העלתה בהרחבה בישיבה הקודמת של הוועדה.
אורלי פרוינד מאיה: הבעיה היא שנכון להיום אין דרך ברורה ומסוימת שמפיקי התקליט או בעלי זכויות היוצרים בתקליט רושמים את שמם על התקליט כך שברור שהם בעלי זכויות היוצרים.
אורלי פרוינד מאיה: הדבר הזה יוצר בלבול גדול מאחר שהרבה פעמים לא ברור גם למשתמשים וגם לאנשים אחרים מי בעל זכות היוצרים בתקליט.
אורלי פרוינד מאיה: כי אם יש צד שהוא רק מפיץ את התקליט ומטביע את הלוגו שלו על התקליט יכולים לסבור בטעות שאותו גורם הוא בעל הזכות היוצרים בתקליט.
אורלי פרוינד מאיה: היום לא ברור מהי הדרך המקובלת שנרשם "בעל זכות יוצרים בתקליט", ולכן אקו"ם ניסתה להציע פשרה שמבחינתנו היא גם פשרה, אבל לפחות שתיתן כיוון איך רושמים בעלות בזכויות יוצרים על תקליט.
אורלי פרוינד מאיה: למשל, לצד "יצירה" ברור איך נרשמת בעלות.
אורלי פרוינד מאיה: לצד יצירה רשום: "מלחין" – יוריק בן דוד", לדוגמה, ו"מילים" – פלוני".
אורלי פרוינד מאיה: על גבי תקליט זה לא ברור, יש אנדרלמוסיה שלמה.
אורלי פרוינד מאיה: זה עלול ליצור בעיה גם למשתמשים וגם לבעלי זכויות יוצרים בתקליט.
אורלי פרוינד מאיה: לכן אנחנו מבקשים למצוא לזה איזשהו פתרון.
אורלי פרוינד מאיה: "לרבות" הוא רק "לרבות", הוא לא במקום "בדרך המקובלת", הוא רק איזושהי תוספת.
אתי בנדלר: היא הנותנת.
אתי בנדלר: כי ברגע שיש P מוקף בעיגול זה ברור שמדובר במפיק.
אתי בנדלר: על זה אין בכלל מחלוקת.
אתי בנדלר: השאלה אם ברגע שאת כותבת "לרבות"- -
יוריק בן דוד: זה לא ברור כי P זה גם "publishing".
יוריק בן דוד: יש הסבורים שהאות P מסמלת מו"לות.
יוריק בן דוד: זה לא חד וחלק.
אורלי פרוינד מאיה: אם תשאלי מו"לים בתעשייה מה זה האות P הם יגידו לך "publishing".
אורלי פרוינד מאיה: זה לא ברור לחלוטין, ואנחנו בדקנו את זה והבאנו דוגמאות של תקליטים.
אתי בנדלר: אז תראו מה אתם אומרים.
אתי בנדלר: מי שאין לגביו מחלוקת שהוא מפיץ בלבד יטביע את האות P מוקפת בעיגול, וכאן את מעניקה לו את החזקה.
אתי בנדלר: את כבר קובעת שחזקה שהוא המפיק ולא המפיץ.
יוריק בן דוד: לא אם יש מחלוקת.
אתי בנדלר: אם יש מחלוקת – כך וכך לא.
אתי בנדלר: מה שרציתם לפתור זה לא פותר.
אתי בנדלר: מעבר לזה ברמה של פרשנות ברגע שכתוב "לרבות" ברור שזאת לא הדרך היחידה - -
אורלי פרוינד מאיה: נכון, אבל זה מתווה איזשהו כיוון.
אורלי פרוינד מאיה: אנחנו באקו"ם היינו מרוצים אם היה כתוב בדיוק מה זה "הדרך המקובלת" ולא "לרבות".
אורלי פרוינד מאיה: אבל כאן אין הסכמה, אז ניסינו למצוא פתרון שיוביל שהשוק ילך על פיו.
אורלי פרוינד מאיה: כי אם כתוב בחוק "לרבות", אנשים שיבדקו את החוק יהיה להם נוח להגיד שיכתבו ככה ושיהיו בטוחים כי זאת הדוגמה שנקובה בחוק.
אורלי פרוינד מאיה: אנחנו יוצאים בלי פתרון.
אתי בנדלר: מדוע אני לא אוהבת את הפתרון הזה: לגופו של עניין דווקא על רקע העובדה שאתם חושבים שמשתמשים באות P גם לצורך הפצה זה כבר מסוכן, זה עלול להחליש את העמדה שלכם ולא לחזק אותה.
אתי בנדלר: אבל מעבר לזה, בסעיף 64 שאותו מוצע לתקן, בפסקה (1) כתוב: "מופיע על יצירה בדרך המקובלת שמו של אדם כיוצר יצירה".
אתי בנדלר: בפסקה (3) שוב כתוב: "בדרך מקובלת כמפרסם יצירה"; בפסקה (3): "מופיע על יצירה כוללנית בדרך המקובלת שמו של אדם".
אתי בנדלר: בכל מקום זה מטבע לשון כללית שהחוק משתמש בה.
אתי בנדלר: לציין מהי הדרך המקובלת רק לגבי מפיק תקליט זה לא ראוי.
אתי בנדלר: אנחנו מאוד משתדלים לשמור על אחידות.
אורלי פרוינד מאיה: אבל השוק הזה הוא שונה.
אורלי פרוינד מאיה: כשנוסח החוק החדש לא סתם זה לא נכנס לפה גם לגבי בעל זכות יוצרים בתקליט.
אורלי פרוינד מאיה: היו לזה סיבות, ואמר את זה גם תמיר אפורי שהשתתף בישיבה הקודמת.
אתי בנדלר: דיברנו בהתחלת הישיבה שיש מקרים רבים של חילוקי דעות בין מפיצים לבין מפיקים.
אורלי פרוינד מאיה: נכון.
אורלי פרוינד מאיה: לכן מכיוון שקיימת בעיה מיוחדת בשוק הזה של בעלי זכויות היוצרים בתקליט, להבדיל מהשוק של זכויות יוצרים ושוק של מפיקי קולנוע – אף על פי שרוצים לשמור על אחידות יש חשיבות לתת פתרון לבעיה שמדברים עליה.
אורלי פרוינד מאיה: אין לי בעיה – את לא רוצה את האות P, שזה יהיה האות C – אני לא יודעת מה, אפשר למצוא פתרון אחר, אבל צריך להיות לזה פתרון.
אורלי פרוינד מאיה: לא יכול להיות שהשוק הזה יישאר לא מוסדר, שכול מפיץ תקליט שמטביע את הלוגו שלו על התקליט, המשמעות היא שיש לו חזקה.
אורלי פרוינד מאיה: זה גם לא נכון לציבור, זה לא נכון לשוק.
אורלי פרוינד מאיה: כשאנחנו מורידים את זה לא ניתן פתרון לבעיה הזאת.
יריב לוין: עקרונית במקור הצעת החוק דיברה על קביעת חזקה שחלה על הכול.
יריב לוין: בהערות נכונות התברר שהדבר הזה נכון אולי כלפי כלל הציבור, אבל בגלל הבעייתיות של איך שהדברים כתובים ונעשים אמרנו שנעשה הפרדה, ונוציא את הסכסוכים הדו-צדדיים או התלת-צדדיים שישנם בין אלה ששותפים לעבודה על התקליט, ואז הוספנו את הסיפא.
יריב לוין: הראיה של כל המהלך הזה היא ראיה של הציבור.
יריב לוין: הציבור לא מסוגל ולא צריך להתמודד עם הניו-אנסים האלה.
יריב לוין: במאזן האינטרסים האלה נכון להטיל על כל העוסקים במלאכה הזאת את הנטל לכתוב ברור.
יריב לוין: אם רוצים לעשות מן היסוד סדר ברמה חקיקתית שתאמר שרק ככה כותבים ורק ככה מוציאים וכל מיני דברים – יכול להיות שיש בזה היגיון.
אתי בנדלר: זה לא שוק ישראלי.
אתי בנדלר: למשל, ברוב העולם מקובל לכתוב copy rights עם - - - מוקף בעיגול- -
אתי בנדלר: - - ולא כתבנו את זה בחקיקה.
יריב לוין: יכול להיות שיש מקום לנסות.
יריב לוין: אני ראיתי מקום לבחון את ההצעה שלכם ולנסות את ההבהרה.
יריב לוין: נדמה לי שהדברים ששמענו מפי שני אנשים שהם שניהם מומחים ומכירים גם את החוק הזה וגם את המטריה הזאת – זה ברור.
יריב לוין: בכל המקומות עשינו כך מכיוון שיש ואריאציות שונות כי בעולם עושים אחרת ובמקום אחר עושים אחרת.
יריב לוין: זה לא משהו שעל דרך החוק הזה פתאום לקבוע מושכלות יסוד בעניין הזה.
יריב לוין: מה גם שהניסוח שם לא מעלה ולא מוריד כלום, ואולי במקום אחר יפעל גם לרעתכם, כמו שאתי קודם הצהירה.
יריב לוין: לכן התחימה שיש לנו כאן היא נכונה.
יריב לוין: מצד אחד במקום שזה כלפי הציבור הדבר הוא רחב, ומצד שני במקום שהוא במישור הדו-צדדי העניין הזה מוצא החוצה מכל העניין.
יריב לוין: התוצאה הסופית הזאת היא נכונה – היא נכונה ציבורית, ובסך הכול נכונה גם בתוך המרקם של אלה שעוסקים בעניין הזה.
הווארד פולינר: זה מאוזן.
יריב לוין: כן, זה הכי טוב שאפשר, זה לא נקי מבעיות, אני לרגע לא מנסה לטעון את זה.
יריב לוין: אבל זה הכי טוב שאפשר לעשות במגבלות האלה.
יוריק בן דוד: אני רוצה להדגיש שאנחנו מדברים על סעיף שמקנה יתרון לבעל ההקלטה בבואו לתבוע את זכויותיו.
יוריק בן דוד: ברגע ששמו מופיע הוא מקבל יתרון.
יריב לוין: הוא מקבל יתרון כלפי ציבור; הוא לא מקבל יתרון במישור הפנימי.
יוריק בן דוד: אמת.
יוריק בן דוד: לכן מי שמשתמש בהקלטה שלו מקבל תמלוגים.
יוריק בן דוד: זה בא לחזק את הצד שאמור לקבל תמלוגים בגין השימוש בהקלטה שלו.
יריב לוין: לא. לדעתי, ההסתכלות היא לא בדיוק כזאת.
יריב לוין: הרי אם נוצר מצב שהאמן – הגם שכתוב משהו אחר על העטיפה – הוא דווקא בעל הזכויות, אז קודם כול המצב הסביר הוא שלא איזה מפיק שאין לו זכויות וויתר על הזכויות במישור היחסים שלו עם האמן מיזמתו ינקוט הליך כנגד צד ג' כדי לגבות ממנו כסף שלא מגיע לו.
יריב לוין: אבל נניח שאנחנו אפילו נתקלנו במצב כזה, הרי האמן, אם הוא באמת רוצה לתבוע את הכסף די בזה שהוא יצטרף להליך כדי שהוא כבר ירוויח על גבי העניין.
יריב לוין: כי מצד אחד לא יהיה לו צורך להוכיח את הזכויות שלו מול המפר, וכל מה שהוא צריך לעשות זה רק להוכיח את הזכויות שלו מול המפיק במישור היחסים ביניהם.
יריב לוין: אז גם בהיבט הזה הקלנו עליו.
יוריק בן דוד: במצב האידיאלי אתה צודק.
יוריק בן דוד: מרגע שאמן סיים את העבודה שלו על התקליט הוא מנותק לגמרי ממה שקורה עם החומר הזה, הוא לא קשור במערכת היחסים שבין נותן הרישיון לבין המשתמש בהקלטות.
יוריק בן דוד: האמן הוא לא בצד הזה בכלל, הוא לא יודע אם יש שם תביעה, הוא לא בעניין הזה בכלל.
יוריק בן דוד: האמן עסוק באמנותו, הוא מקסימום מופיע וכותב חומרים חדשים.
יוריק בן דוד: מאחר שאנחנו מדברים פה על טובת הציבור – לעניות דעתי, טובת הציבור היא שהזכות הזאת ניתנת לבעל ההקלטה.
יוריק בן דוד: לכן חשבנו שנכון להוסיף את המילים: "בעל ההקלטה".
יוריק בן דוד: הציבור מבולבל כי יש "בעל זכויות יוצרים" זה המלחין; יש מחבר, יש מעבד, יש בעל האולפן – כל כך הרבה גורמים.
יוריק בן דוד: לכן הזכות הספציפית הזאת ניתנת למי שהוא בעל ההקלטה.
יוריק בן דוד: זה לא מופיע בשום מקום בחוק.
יוריק בן דוד: אז אם מדברים על טובת הציבור זוהי, לעניות דעתי, טובת הציבור.
יריב לוין: אבל כשכותבים "בעל זכויות היוצרים בתקליט" זאת בעצם המשמעות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל יכול להיות שאני בן אדם עשיר והחלטתי להשקיע בתקליט, והשם שלי מופיע בו, ולא שם היוצר.
יריב לוין: אז אני אומר ליוצר שידע שאם זה יהיה המצב, כאשר אני, אדם מן הציבור, ישתמש בשיר ויקנה את הזכות ממי שרשום על התקליט אתה תוכל לתבוע את מי שרשום על התקליט.
יריב לוין: מה את רוצה מהציבור?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אנחנו שולחים את כולם לבתי משפט.
יריב לוין: זה בדיוק העניין, אנחנו מנסים להימנע מלהגיע לבתי משפט.
יריב לוין: אני רוצה שאדם שקנה תקליט בחנות ורוצה להשמיע אותו עכשיו במסעדה שלו או בבית קפה שלו וכתוב לו שם שבעל הזכויות זה מוישה, הוא ילך למוישה ויגיד לו שהוא משלם לו ומשמיע, והוא לא ימצא את עצמו אחר כך נגרר לבית משפט על-ידי האמן שיגיד לו, מה פתאום, אני בעל הזכויות.
יריב לוין: זה בדיוק הרעיון – האמן יכול לתבוע את מוישה אם הוא יחשוב שמגיע לו כסף.
יריב לוין: לכן זה הכי נכון והכי צודק.
יריב לוין: זה בדיוק מונע את החשש שלך.
ירמי קדושי: אבל יש גם צד שני בעניין, מה שאמרתי קודם.
ירמי קדושי: אם האמן נתן את היצירה ומישהו ייקח את זה על סמך האמן שהפיק את השיר, בעל התקליט יטרפד את כל העניין- -
יריב לוין: אבל מה לעשות?
יריב לוין: אז תכתוב ברור.
ירמי קדושי: - - - היא אמרה דבר חשוב.
יריב לוין: שהאמן ידאג לכתוב ברור.
יריב לוין: אני גם משלם וגם יתבעו אותי.
ירמי קדושי: אבל עניין התקליטים נגמר.
ירמי קדושי: היום שירים עולים קודם כול לסלולר, ואקו"ם נותנת את האישור לדברים האלה.
ירמי קדושי: אז למה אתה מחליט שהתקליט זה הדבר העיקרי, זה הבכורה של השיר?
ניר בוסקילה: סליחה, ירמי, תקליט זה לא "תקליט" – קרא בהגדרה של החוק לתקליט, זה - - - של צלילים, זה לא רק תקליט.
ירמי קדושי: בסדר, תקליט כתקליט שלם, אבל לא כיצירות שנמצאות בתקליט.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו עוברים להקראה ולהצבעה.
כרמל שאמה-הכהן: נא להקריא עכשיו את הנוסח.
אלקנה אפרתי: הקראה:     הצעת חוק זכות יוצרים (תיקון) (חזקת מפיק תקליט), התשע"א-2011     תיקון סעיף 64	1. בחוק זכות יוצרים, התשס"ח-2007, בסעיף 64 אחרי פסקה (3) יבוא:  			(4) מופיע על תקליט בדרך המקובלת שמו של אדם כמפיק התקליט, חזקה כי                                               אותו אדם הוא בעל זכות היוצרים בתקליט; החזקה אמורה בפסקה זו תחול                                               גם לעניין שמו הבדוי של אדם, ובלבד שזהותו של בעל השם הבדוי ידועה                                               בציבור, והיא לא תחול בין צדדים הטוענים לזכות יוצרים בתקליט".
אלכס מילר: אני במקום רוברט אילטוב.
כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת יוליה שמאלוב לא משתמשת בהצבעה.
לאה ורון: חבר הכנסת יריב לוין במקום אופיר אקוניס.
כרמל שאמה-הכהן: הצבעה     בעד הסעיף – רוב נגד – אין נמנעים – אין הסעיף אושר.
כרמל שאמה-הכהן: ברכות.
כרמל שאמה-הכהן: זה הכנה לקריאה שנייה ושלישית.
אלכס מילר: כל הכבוד.
כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה לכל המשתתפים בדיון.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו פותחים ישיבה חמישית היום של ועדת הכלכלה.
כרמל שאמה-הכהן: על סדר היום בחינה של החזרת הפיקוח על מוצרי החלב.
כרמל שאמה-הכהן: קיבלתם כולכם, אני מקווה,  זימון לדיון שאמור להיערך בעוד שבועיים, והוא ייערך, והוא אמור לבחון בזווית רחבה יותר את שוק המזון בישראל ומוצרי היסוד לאור גלי ההתייקרויות ששוטפים את הכלכלה הישראלית, את הצרכנים הישראלים.
כרמל שאמה-הכהן: מאחר שעלה הנושא של מחירי מוצרי החלב שיצאו מפיקוח, ובפרט הקוטג' המסמל את הסערה הציבורית, כלכלית, צרכנית, חברתית וגם די פוליטית מרגע לרגע,  נושא שדרש מענה מיידי ודחוף של דיון ציבורי ואין מקום מתאים מוועדת הכלכלה להתחיל את הדיון הזה בה.
כרמל שאמה-הכהן: יש הרבה מחלוקות סביב הנושא הזה של מחיר הקוטג' המנופח.
כרמל שאמה-הכהן: אני חושב שאין כמעט מחלוקת על כך – לפחות עוד לא שמעתי טענות עמוקות ומבוססות – שהמחיר הוא מחיר ריאלי.
כרמל שאמה-הכהן: יש רק הטחת האשמות בין הגורמים השונים.
כרמל שאמה-הכהן: כפי שאני רואה את הדברים, מבחינתי יש שלושה גורמים שעלולים/עשויים להיות אחראיים לוויכוח הזה, וכל אחד אולי בנפרד או כל אחד בשיתוף על פי מידת חלקו.
כרמל שאמה-הכהן: האחד הוא כמובן המדינה.
כרמל שאמה-הכהן: מדינת ישראל החליטה בהחלטה ותיקה שמשק החלב ינוהל על פי מכסות והמחיר ייקבע על פי פקיד ממשלתי.
כרמל שאמה-הכהן: זה רכיב אחד.
כרמל שאמה-הכהן: הרכיב השני הוא המחיר שהיצרנים מוכרים את המוצרים שלהם לרשתות השיווק.
כרמל שאמה-הכהן: הרכיב השלישי הוא מרווח השיווק של רשתות השיווק.
כרמל שאמה-הכהן: כל הדברים האלה צריך לבחון ולראות איך זה היה לפני הסרת הפיקוח ואיך זה התפתח אחרי הסרת הפיקוח.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו כבר רואים – ולא רק בין האינטרסים השונים אלא גם בין הפרסומים השונים בתקשורת – שיש כבר חילוקי דעות.
כרמל שאמה-הכהן: אני חושב שאין הזדמנות טובה לשבת סביב שולחן אחד, במקרה הזה גם עגול, ולבחון את הנתונים.
כרמל שאמה-הכהן: אני חושב שהרוב המוחלט מאמין בשוק חופשי, ביתרונות שלו, בתחרות, והמעבר של הסרת הפיקוח היה בעיקר כדי לעבור לכללים ולנורמות של שוק חופשי, אלא שלאט לאט התברר שאנחנו עברנו בעצם – לפחות זה החשש – לשוק שהוא חופשי בעיקר מתחרות.
כרמל שאמה-הכהן: בשוק חופשי, בדרך כלל התחרות אמורה גם לשפר את המוצר וגם להוריד את המחיר.
כרמל שאמה-הכהן: לכן מפיקוח עברנו למסלול של עליית מחיר ועליית מחיר תלולה.
כרמל שאמה-הכהן: קל מאוד להסתכל על המוצרים, על מוצרי החלב שנשארו  בפיקוח, שגם הם עלו במחיר אבל במידה מסוימת, והמוצרים שיצאו מפיקוח עלו עלייה כפולה ומשולשת ויש כאלה שגם עלו פי ארבע ויותר.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו רוצים שהחברות בישראל ירוויחו וזה אינטרס שלנו, בטח של ועדת הכלכלה, אבל שירוויחו ומנועי הצמיחה שלהם יהיו מיזמות, מחדשנות, מיצירתיות, מחריצות, מייחודיות במחקר ופיתוח, ולא יתבססו על ריכוזיות ועל תיאום מחירים כזה או אחר, גם אם לא ניתן להוכיח אותו.
כרמל שאמה-הכהן: בתחילת כל הדרך, אני חייב לומר ששתיקת כל ענף החלב ובעיקר של החברות הגדולות הייתה די תמוהה.
כרמל שאמה-הכהן: כשמוסיפים לזה את חוסר ההיענות המיידי לזימון לישיבה כזאת, השאלות הפכו להיות קשות יותר.
כרמל שאמה-הכהן: אני מברך את החברות על שהגיעו לכאן.
נחמן שי: הן סירבו לבוא לישיבה?
כרמל שאמה-הכהן: לא אישרו.
כרמל שאמה-הכהן: ברמת העיקרון הבהירו לנו שאין להן רצון להשתתף בישיבה.
נחמן שי: אין להן עניין ציבורי.
כרמל שאמה-הכהן: אני חושב שהחברות עשו נכון כשבאו, קודם כל גם עבורנו ככנסת כי בלי החברות הדיון היה חסר, אבל בעיקר גם בשביל החברות עצמן והציבור שמחכה לשמוע את התשובות.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מקיימים את הדיון הזה בזווית יחסית צרה כאשר הדיון הרחב יותר יערך בעוד שבועיים.
כרמל שאמה-הכהן: המשבר החברתי הזה, יוקר המחייה, מצטרף להרבה דברים שלא קשורים רק לענף המזון והוא מתחיל מדיור, המשך במים, אבל בנושא הזה אני חושב שאנחנו צריכים גם פתרון מערכתי לטווח ארוך, בחינה של פתרון אם באמת נמצא שיש בעיה כפי שאנחנו רואים כרגע, פתרון לטווח ארוך, אבל צריך גם פתרון מיידי.
כרמל שאמה-הכהן: אי אפשר לחמוק מהפתרון המיידי.
כרמל שאמה-הכהן: אם הפתרון המיידי היעיל ביותר לבעיה הוא החזרת הפיקוח, לא צריך להתבייש אלא לומר – כמו שאני חושב שזאת עמדת משרד החקלאות – שגם החזרת פיקוח, גם אם זה צעד שנשמע לא פופולארי ברמה הכלכלית כי כולנו רוצים משק חופשי ותחרות וכל המלים היפות האלו, אבל אין סיבה שאזרחי ישראל ישלמו מחיר מופקע על הקוטג'.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו צריכים לאפשר להם לקנות החל ממחר אם זה אפשרי – ולדעתי כל הגורמים המעורבים כאן, אם יזרמו לכיוון כזה, זה הפתרון הראוי ביותר – כי הוויכוח כאן הוא לא על מחיר לא של סיגר ולא של קוויאר אלא המחיר כאן הוא על מוצר יסוד שהוא המרכיב הבסיסי של הכריך של הילד לבית הספר, של התוספת ליד החביתה.
כרמל שאמה-הכהן: זה מוצר בסיסי.
כרמל שאמה-הכהן: לא יכולים לומר שזה מוצר מפותח, זה מוצר יותר מתוחכם, זה לא חלב, זאת לא גבינה לבנה.
כרמל שאמה-הכהן: אני גדלתי על כך שקוטג' הוא מוצר בסיסי ואי אפשר להתחמק מהעובדה הזאת.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו רואים את זה גם בהיקף הצריכה של קרוב לשני מיליארד שקלים.
כרמל שאמה-הכהן: לכן אי אפשר לחמוק מהשאלות האלה.
כרמל שאמה-הכהן: אני מבקש מהגורמים, במיוחד מהיצרנים, מהמחלבות, מהרפתנים, מרשתות השיווק, להציג נתונים מספריים ולא לדבר במלים.
כרמל שאמה-הכהן: יכול להיות שמישהו  יגיד שאין לו נתונים, שהוא צריך עוד לבדוק, אבל אני מאמין שלכולכם יש את המספרים האלה וחלקכם גם דיברתם אתי לפני הדיון ואני רואה שאתם שולטים במספרים היטב.
כרמל שאמה-הכהן: אין מה להסתיר אותם מהציבור, למעט אם מדובר בסודות מסחריים.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו חברי הכנסת רוצים לדעת איפה קבור הכלב במקרה הזה.
כרמל שאמה-הכהן: כלומר, בטוח שיש כאן איזושהי בעיה ואנחנו רוצים לדעת מה הגורם לה.
כרמל שאמה-הכהן: לא אסיים את דבריי בלי להגיד באמת יישר כוח למחאה האזרחית.
כרמל שאמה-הכהן: הרבה פעמים התופעות האלה מתאפשרות בגלל אדישות של הצרכן הישראלי ושל אזרחי ישראל אבל במקרה הזה אני חושב שזאת אולי פעם ראשונה בה עשרות אלפי אנשים סחפו אחריהם אנשים אחרים, גם בגלל שהעניין צודק אבל גם בגלל זה שהם לא הסכימו להסכים ולשתוק יותר למצב הקיים.
כרמל שאמה-הכהן: אני מציין גם את התקשורת שהרימה את הנושא, בעיקר בעיתון "גלובס" שפתח את הפתח לעניין וזאת לא בושה שחברי הכנסת הולכים אחרי האזרחים.
נחמן שי: הכול התחיל בגלל שבועות כי בשבועות התחילו לבדוק כמה עולה חלב.
כרמל שאמה-הכהן: זאת לא בושה שחברי הכנסת הולכים גם אחרי התקשורת.
כרמל שאמה-הכהן: זאת הדמוקרטיה.
כרמל שאמה-הכהן: האזרחים, העם, התקשורת וחברי הכנסת ונבחרי הציבור אמורים לעבוד בשיתוף פעולה וזה לא משנה מי מקדים את מי אלא העיקר שהרעיון הוא נכון, הכיוון הוא נכון והצורך קיים.
כרמל שאמה-הכהן: על הצורך אי אפשר כמובן להתווכח.
כרמל שאמה-הכהן: אני מעביר את רשות הדיבור לכבוד שרת החקלאות ואני מודה לך על שהסכמת להשתתף בדיון, לבוא ולומר את הדברים.
כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה לשמוע כיצד המשרד שאחראי על משק החלב רואה את הדברים והאם יש לכם הצעות.
אורית נוקד: אני אומר כמה דברים.
אורית נוקד: בחודשים האחרונים מאז כניסתי לתפקיד, קיימתי מספר דיונים בנושא הפיקוח על המחירים.
אורית נוקד: עמדתי בדיונים האלה הייתה אז, וגם היום, שהוצאת מוצרי חלב מפיקוח לא הוכיחה את עצמה בשנים האחרונות ויש לפעול להחזרת מוצרים מסוימים לפיקוח ובוודאי שלא להוציא מוצרים נוספים.
אורית נוקד: מוצרים בפיקוח, יש לבצע על בסיס בדיקת מחירים, תחרות ורווחיות.
אורית נוקד: ביקשתי מיחידת המחקר שלי בראשות אורי צוק בר שנמצא כאן לערוך עבודה יסודית על שאלת הפיקוח על המחירים והעבודה הוגשה לי לפני כחודש.
אורית נוקד: ממצאי העבודה מצביעים על כך שהריכוזיות בענף החלב גבוהה והוצאת מוצרים מפיקוח לא הביאה להוזלתם או לצמצום הריכוזיות בענף.