GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נח הקר: הכסף הזה מיועד בין היתר לפיתוח של מפעלי ביוב ומפעלי קולחין.
נח הקר: דיברו כאן על מחיר המים השפירים לחקלאות – יש מתווה של ייקור מחיר המים לחקלאות כדי שייפסק הסבסוד הצולב בין המגזר הביתי והחקלאי, בוודאי בהיבט של המים השפירים.
נח הקר: בהסכם הזה המדינה מביאה מתקציבה כ-2 מיליארד שקל לצורך ביצוע ההסכם והפסקת הסבסוד הצולב.
נח הקר: יש הרבה מאוד הוצאות של תקציב המדינה על משק המים בהיבטים של פיתוח המשק.
נח הקר: אם נעמיד את הדברים זה מול זה, יש יותר הוצאות מאשר הכנסות.
דני דנון: משפט קצר ליועצת המשפטית של רשות המים, בבקשה.
חנה פרנקל: את הביקורת כאן אפשר לחלק לשני מישורים.
חנה פרנקל: ביקורת אחת נשמעת כלפי רשות המים על המקצועיות שלה, על השקיפות שלה, על טיב הנתונים שהיא מחלקת, על אופן חישוב העלות וכולי.
חנה פרנקל: ביקורת כזאת היא סופר-לגיטימית.
חנה פרנקל: אנחנו רשות ממשלתית ויש לנו מחויבות לבדוק את עצמנו ולענות תשובות, ואם התשובות לא מספקות יש עלינו חובה לשוב ולבחון את עצמנו שוב ושוב.
חנה פרנקל: אני יכולה להגיד שב-4 השנים האחרונות עמדנו תחת כל מוקד – גם ועדת חקירה ממלכתית, וגם מבקר המדינה ערב אישור הרפורמה.
חנה פרנקל: אנחנו צריכים לשוב ולבדוק את עצמנו ולהיות פתוחים לכל טענה במישור הזה.
חנה פרנקל: זה חובתנו הבסיסית.
חנה פרנקל: לגבי המישור השני, שמנהל הרשות ניסה להסביר שוב ושוב, מה שנקרא 'משחק סכום אפס' ו'השמיכה הקצרה' – חשוב להבין, אנחנו רשות שפועלת על-פי חוק.
חנה פרנקל: אנחנו יציר של חוק.
חנה פרנקל: אנחנו רשות ממשלתית ויש לנו גבולות גזרה שקבועים בחוק.
חנה פרנקל: גבולות הגזרה שלנו קובעים שעלינו לפעול לפי עיקרון העלות.
חנה פרנקל: שמענו את הנכים.
חנה פרנקל: ליבנו יוצא אליהם.
חנה פרנקל: יש נכים, יש קשישים, יש מי שגרים בדרום, וכולי וכולי.
חנה פרנקל: להיפך, מתוך סוג של צניעות או הכרה במגבלות הכוח שלנו, אנחנו אומרים: זה לא עניין של אמפתיה, זה לא במנדט שלנו.
חנה פרנקל: המנדט שנקבע לנו לפי החוק, ככל שהוא מנדט ענק, הוא לקבוע את המחיר אך ורק לפי העלות ולא להפוך להיות – דווקא מכיוון שאנחנו רשות מקצועית אנחנו לא מיני-אלוהים ולא מיני-ממשלה שנקבע למי מגיע יותר.
חנה פרנקל: ככל שהכנסת או הממשלה מוצאות לנכון לתת סיוע לאוכלוסיות נזקקות, בין על-ידי הגדלת המכסה בתעריף הנמוך ובין על-ידי שווי כסף, אנחנו אומרים: שתתכבד הממשלה, שיתכבד המחוקק ויקבע לנו, כמו במשק החשמל, הוראות ברורות.
חנה פרנקל: זה לא התפקיד שלנו.
חנה פרנקל: אנחנו נתפעל את זה הכי טוב מול התאגידים.
דני דנון: ברשותכם, אני מבקש לסכם את הדיון.
דני דנון: הוועדה רואה ושומעת את הקולות מן הציבור.
דני דנון: מחירי המים הם נושא כאוב, ועליית המחירים פוגעת בשכבות החלשות.
דני דנון: הוועדה קוראת לממשלה להעלות את כמות המים בתעריף הנמוך, 4.5 קו"ב לנפש במקום 3.5 קו"ב, באופן שיתאים לצריכה הממוצעת לנפש.
דני דנון: הוועדה קוראת לממשלה לקבוע שלנכים בעלי שיעור נכות גבוה, בעלי צרכים חריגים, תשולש מכסת המים המוזלת.
דני דנון: הוועדה קוראת לקבוע הסדרים מיוחדים לאוכלוסיות מיוחדות, בהן נכים וקשישים.
דני דנון: הוועדה קוראת לרשות המים להודיע לוועדה בתוך 14 ימים מה הפעולות שנעשו ליישום החלטות הממשלה, ולהציג בפני הוועדה לוח זמנים סופי ליישום ההחלטות.
חנה פרנקל: ככל שנמצאות בגדר סמכותה.
דני דנון: נתקבלה החלטת ממשלה.
דני דנון: תודיעו בתוך 14 ימים: "אין לנו את היכולות, אנחנו לא מסוגלים, תשנו את החקיקה".
דני דנון: תביאו את זה בכתב בפני הוועדה ואז נוכל להתייחס.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו פותחים היום ישיבה שנייה של ועדת הכלכלה.
כרמל שאמה-הכהן: על סדר-היום הצעת חוק רשות השידור (תיקון מס' 21) (חובת מסירת רשימות מנויים), התשס"ט-2008, של חברי הכנסת איתן כבל, שלי יחימוביץ', חיים אורון וזבולון אורלב (פ/3401).
כרמל שאמה-הכהן: ביום 13 באוקטובר 2009 החליטה מליאת הכנסת על החלת רציפות הדיון על הצעת החוק.
כרמל שאמה-הכהן: הצעת חוק זו אושרה בקריאה טרומית כבר בשנת 2008 במליאה.
כרמל שאמה-הכהן: זכות הדיבור שלך, יוזם החוק, חבר הכנסת כבל, בבקשה.
איתן כבל: תודה, אדוני היושב-ראש.
איתן כבל: בפתח דבריי אני רוצה לומר מספר דברים, בוודאי לפרוטוקול ולמי שצופה בנו בבוקר זה.
איתן כבל: החוק הזה, לא אומַר שזה מהחוקים שאני גאה לפרסם שאני מהיוזמים שלהם, אבל יחד עם זאת, אני רוצה לחזור ולהדגיש שכחבר בשדולה למען השידור הציבורי – כך חשוב שייאמר – סברנו בקדנציה הקודמת, בתוך קידום חוק רשות שידור חדש, שעושה מהפכה או היה אמור לעשות מהפכה גדולה בתפיסה, שמאבני היסוד של החוק זה הוצאת הפוליטיקה מתוך רשות השידור, רפורמה כרגל שנייה, וסברנו שראוי גם לעזור, אם התהליך הוא כזה, צריך למצוא את הדרכים שיכולות לסייע לרשות השידור במצב הכספי בו היא נמצאת, בשלב הראשון מבלי להעלות את האגרה.
איתן כבל: הדרך המהירה שיכולה היתה להיות לדעתנו היא אצל אותם אזרחים שיש להם טלוויזיה ואינם משלמים את האגרה לרשות השידור, כפי שמתחייב בחוק.
איתן כבל: התחושות הציבוריות ידועות, ובעצם במידה רבה אדם כמוני יוצא חוצץ אל מול התחושות הציבוריות, שלא בדיוק מתחברות - ואני אומר זאת בלשון המעטה – אל אשר קורה בתוך רשות השידור או בשורה התחתונה, מה שהוא מקבל כצופה.
איתן כבל: ואני חזרתי ואמרתי זאת ואינני רוצה לחזור על כל הדברים הלא פשוטים והלא קלים, כי למרות כל זאת, עדיין אני מאמין שחייב – לא שצריך – שחייב שיהיה שידור ציבורי משוחרר מכל עכבות פוליטיות.
איתן כבל: ואני אומר וחוזר, וחוזר ומדגיש את העניין הזה.
איתן כבל: ולכן, בניגוד לתפיסות העולם הבסיסיות שלי, הסכמתי להוביל הצעת חוק כזו כחלק ממכלול.
איתן כבל: לצערי, אנחנו במקום אחר – בוועדת הכלכלה, אבל בדיון אחר - לא בדיוק נראה שהצעת חוק רשות השידור פועלת להוצאת הפוליטיקה מתוך השידור הציבורי, אבל זה דיון אחר.
איתן כבל: אדוני, כדי שאני אתכנס אל תוך העניין עצמו, אומר עוד כמה משפטים.
איתן כבל: החוק הזה בעצם בא לקבוע את הדבר הבא.
איתן כבל: הרי ברור הוא שמי שיש לו כבלים או לווין ומי שיתחבר בזמן הקרוב ל-DTT, יש לו טלוויזיה בבית, אין ויכוח על זה.
איתן כבל: מי שמשלם או מי שישלם או מי שרכש, אין ויכוח שיש לו את המכשיר בבית.
איתן כבל: להערכתי – ויתקנו אותי אנשי המקצוע – 50%, אולי 60% משלמים היום את האגרה במדינת ישראל, ואני לא רוצה להיכנס לפרטים.
איתן כבל: יכול להיות שאני טועה, אבל אלה פחות או יותר המספרים.
איתן כבל: מדובר בסכומים מאוד מאוד משמעותיים ומאוד גדולים, יש מי שאומר שמדובר בעשרות מיליונים של שקלים מדי שנה שלא מגיעים לרשות השידור עקב אי-תשלום.
איתן כבל: סברתי שהפעולה הפשוטה היא לפנות לכבלים וללווין, ובדיון האחרון כשהעברנו זאת לקריאה ראשונה, גם סיכמנו שיקום מנגנון שיידע לתת מענה – ואינני יודע אם זה נעשה, אדוני היושב-ראש, בצוותים שהיו אמורים לדון בכך – כיצד הפרטים יועברו על-ידי ה-DTT.
איתן כבל: ואנחנו כאן, היושב-ראש גם פנה אלי בבקשה כדי לסייע לרשות במצוקה וכדי למנוע את הלחצים להגדיל את האגרה בשלב הזה.
איתן כבל: הוא פנה אלי, ואני אומר זאת בחוסר חשק אבל אני כאן, זו עובדה.
איתן כבל: אני כאן והנחתי את הצעת החוק, ואני מקווה שבסופו של עניין נדע לעשות את הפעולה הנכונה כאן, וגם בדיון האחר, כך שהכוונה שאיתה יצאתי כשר הממונה על רשות השידור באמת תתגשם ולא בעצם יסתבר שאני טבלתי ושרץ בידי.
כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה, חבר הכנסת כבל.
כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, כבוד היועצת המשפטית.
כרמל שאמה-הכהן: אתי בנדלר: אני רוצה להזכיר נשכחות, או חדשות למי שלא היה נוכח בעת הדיונים כשהוועדה הכינה את הצעת החוק לקריאה הראשונה.
כרמל שאמה-הכהן: הצעת החוק הזאת העלתה שאלה של פגיעה אפשרית בפרטיות.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מדברים כאן על אנשים פרטיים שהתקשרו התקשרות מסחרית עם גורמים מסחריים – חברת הלווין וחברת הכבלים, "הוט" ו"יס"- ועתה, מוצע בחוק לחייב להעביר את פרטיהם לגוף ציבורי, לרשות השידור, על אודות התקשרות מסחרית, כאמור.
כרמל שאמה-הכהן: לפיכך, הוועדה החליטה, והדבר בא לידי ביטוי בנוסח הצעת החוק, להגביל את הפרטים שניתן יהיה למסור, כך שיימסר שם, תעודת זהות וכתובת – אני מקווה שאני לא שוכחת פרט נוסף.
כרמל שאמה-הכהן: נחמן שי: מה עוד צריך למסור כדי להגיע לאנשים?
כרמל שאמה-הכהן: גדי בן-יצחק: כרטיס אשראי.
כרמל שאמה-הכהן: אתי בנדלר: כמה משלמים, פרטי כרטיס אשראי, כאמור, וכולי.
כרמל שאמה-הכהן: נחמן שי: זה מספיק לשלוח - - -
אתי בנדלר: יכול להיות גם הרגלי הצפייה של אנשים.
אתי בנדלר: דנה נויפלד: יש כל מיני פרטים שיש שם.
אתי בנדלר: אתי בנדלר: תחשוב על הרגלי הצפייה של אנשים, אלה נתונים שנאגרים בידי החברות האלה.
אתי בנדלר: ניצן הורוביץ: זה מאוד בעייתי.
אתי בנדלר: אתי בנדלר: לכן הגבילו את הפרטים.
אתי בנדלר: יתרה מזו, בהצעת החוק סוכם שהרשות לא תוכל לקבל פרטים מרגע שהחוק הזה ייכנס לתוקפו, ככל שהוא יתקבל.
אתי בנדלר: היא לא תוכל להחזיק בידיה מידע עודף, היא תצטרך להשמיד אותו – מידע עודף זה מידע מעבר לפרטים שהזכרתי עכשיו – והיא לא תוכל לקבל פרטים מגורמי ממשל אחרים, כמו משרד הפנים – למשל, תנועות של אדם, יציאה וכניסה לחוץ-לארץ – אלא אם כן הפרטים האלה נדרשים לצורך אכיפת הגבייה לגבי מתחמקים מתשלום.
אתי בנדלר: בנוסף לכך, החליטה הוועדה שהנתונים האלה לא יועברו ישירות מאותם גופים, קרי מחברות הכבלים והלווין, לרשות השידור, אלא יהיה גורם שלישי שבו ייעשה תהליך של ערבול נתונים.
אתי בנדלר: דהיינו, רשות השידור תעביר לאותו גורם את כל הנתונים על משלמי אגרה המצויים ברשותה.
אתי בנדלר: לאותו גורם יועברו גם פרטי המנויים – הפרטים שהזכרתי כמובן – מחברות הכבלים והלווין.
אתי בנדלר: שם יעורבלו כל הפרטים, ומה שתקבל רשות השידור בהמשך יהיה רק העודף, הדלתא שבין כלל הנתונים של כבלים ולווין פחות הנתונים שיש לרשות השידור, וכך היא תדע למי לפנות.
אתי בנדלר: דא עקא, שאחרי שהוועדה סיכמה את ההליך הזה וניסינו לתת לו ביטוי בנוסח הצעת החוק, לא היה ברור עד כמה ההליך הזה, יש לו היתכנות טכנית.
אתי בנדלר: את הנושא הזה אמורים היו הצדדים לבדוק לאחר הקריאה הראשונה, ולהמציא לוועדה נתונים ופרטים ושינויי נוסח ככל שיידרשו לצורך העניין.
אתי בנדלר: זוהי הערה ראשונה שביקשתי להביא לידיעת הוועדה, הוועדה אמורה לשמוע פרטים בקשר לכך.
אתי בנדלר: נקודה שנייה שהוועדה ביקשה לדון בה אחרי הקריאה הראשונה - וציינו את זה בסיום דברי ההסבר להצעת החוק - היא שאכן הצעת החוק הזאת איננה נותנת מענה לכל המחזיקים במקלטי טלוויזיה שאינם מנויים של הכבלים והלווין, והכוונה בעיקר לכמות הגדולה יחסית של אנשים שהחלו לצפות בטלוויזיה באמצעות מערכת "עידן פלוס", דהיינו מערכת ה-DTT.
אבי כץ: גם המגזר הערבי.
אבי כץ: הם לא מחוברים.
אבי כץ: אתי בנדלר: כל מי שאיננו מנוי של הכבלים והלווין.
אבי כץ: אתם מדברים על המגזר הערבי, אפשר לדבר על מגזרים נוספים.
אבי כץ: ואגב הדברים האלה, אולי לא מיותר לציין שבהצעת חוק רשות השידור, העוסקת ברפורמה, מוצע לכלול סעיף נוסף שלפיו תוחל חובה, בתנאים שנקבעו בהצעת החוק ככל שהיא תתקבל, ניתן יהיה להחיל חובת תשלום אגרה בעד האפשרות לצפות בשידורי טלוויזיה גם שלא באמצעות מקלט טלוויזיה.
אבי כץ: דהיינו, לכאורה – אם תתקבל אותה הצעת חוק – מדובר על כך שניתן יהיה להחיל חובת תשלום אגרה אולי גם על מי שצופה בשידורי טלוויזיה באמצעות מכשירי סלולר.
אבי כץ: נחמן שי: או אינטרנט.
אתי בנדלר: או אינטרנט, ברור.
ניצן הורוביץ: אנחנו כבר בתחום ההזוי.
ניצן הורוביץ: באמת, זה כבר מגיע לאבסורד.
ניצן הורוביץ: דנה נויפלד: סליחה, אתי, אבל צריך לציין – למען הדיוק – שזה במקרה שבו יש שינוי בהרגלי הצפייה.
ניצן הורוביץ: זה לא משהו מהיום למחר.
ניצן הורוביץ: אתי בנדלר: אמרתי – בתנאים האמורים באותה הצעת חוק.
ניצן הורוביץ: דנה נויפלד: ככל שזה יהווה תחליף לצפייה.
ניצן הורוביץ: אתי בנדלר: אולי ראוי לציין השר, בהסכמת שר האוצר ובאישור ועדה, וכולי.
ניצן הורוביץ: אני לא נכנסת לכל הפרטים, אמרתי – בתנאים הקבועים באותה הצעת חוק, ככל שהיא תתקבל, ניתן יהיה להרחיב את חובת תשלום אגרת טלוויזיה גם בשל האפשרות לצפות בשידורי טלוויזיה שלא באמצעות מקלט טלוויזיה אלא באמצעות מכשירים אחרים.
ניצן הורוביץ: אני מבקשת לקחת את תשומת-לב חברי הוועדה, שככל שאותה הצעת חוק תתקבל, זה לא יהיה מופרך לחשוב שאם תחול חובת מסירת פרטים על הכבלים והלווין, יבואו ויטענו – ומדוע שלא על חברות הסלולר ומדוע שלא על חברות - - - ניצן הורוביץ: האינטרנט.
ניצן הורוביץ: אתי בנדלר: האינטרנט, שמספקות שירותי אינטרנט, כדי שבאמת בפני רשות השידור יהיה כל המנעד של החייבים בתשלום אגרה.
ניצן הורוביץ: אלה נקודות שרציתי להביא לתשומת-לב הוועדה לפני שמתחילים בדיון לגופו של עניין.
ניצן הורוביץ: היו"ר כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת הורוביץ, בבקשה.
ניצן הורוביץ: ניצן הורוביץ: תודה.
ניצן הורוביץ: אני מבין את הכוונה ומעריך את הכוונה של החוק, מציע החוק.
ניצן הורוביץ: אני מבין את המטרה.
ניצן הורוביץ: המטרה היא לתמוך בשידור הציבורי.
ניצן הורוביץ: אני חבר בלובי של השידור הציבורי, אני חושב ששידור ציבורי הוא חיוני – בטח במדינת ישראל – ואני מאוד מעריך את רשות השידור ואת עובדיה, ואני מקווה שהרפורמה תצא לדרך.
ניצן הורוביץ: אני מבין את מטרת החוק, אבל הוא מאוד בעייתי.
ניצן הורוביץ: החוק הזה מחטיא את מטרתו.
ניצן הורוביץ: קודם כול, הפגיעה בפרטיות שציינה היועצת המשפטית.
ניצן הורוביץ: אני חושב שהיא לא מיצתה את הדיון בנקודה, ויש פה פגיעה בפרטיות, ומעבר לזה יש פגיעה בתחושה הכללית של הציבור, שלא כך צריכים הדברים להתנהל.
ניצן הורוביץ: ציינה היועצת המשפטית, ואני אדגיש את הנקודה – למה רק "הוט" ו"יס", ומדוע מוטלת עליהן החובה הזאת?
ניצן הורוביץ: למה לא בזק, נטוויז'ן, חברות האינטרנט, חברות הסלולר, וכולי?
ניצן הורוביץ: כיום, כפי שכבר ציינתם, אפשר לקלוט – זה דבר אנכרוניסטי הקופסה הזאת שמונחת בסלון, מה שחשוב התוכן.
ניצן הורוביץ: התוכן – אפשר לקלוט אותו באינטרנט, בסלולר, בשלל פלטפורמות.
ניצן הורוביץ: ההידבקות הזאת למכשיר עצמו זה דבר שהולך ועובר מהעולם.
ניצן הורוביץ: כבר היום בחוק – אם כבר אנחנו מדברים על המכשיר – יש חובה על מוכרי טלוויזיות למסור את המידע, וכאמור העניין אנכרוניסטי.
ניצן הורוביץ: רשות השידור צריכה לשדר שידור ציבורי, לא לגבות מסים, ותקציב רשות השידור – תקציב השידור הציבורי – צריך להגיע מהתקציב הכללי, ממש כמו קולנוע, תיאטרון, אמנות, תרבות, ספורט, כמו כל דבר שהמדינה חושבת שראוי לתקצב אותו.
ניצן הורוביץ: לא צריך בשביל זה גוף גבייה, לא צריך פקחים, לא צריך לבוא לאנשים הביתה, לדפוק בדלת.
ניצן הורוביץ: כל העניין הזה כבר עבר מן העולם, כאמור, אני יכול עכשיו לפתוח, לראות טלוויזיה פה באולם, בלי טלוויזיה ובלי להיות בבית בכלל.
ניצן הורוביץ: אני חושב שלמען רשות השידור ולמען השידור הציבורי צריך לרדת מהדברים האלה.
ניצן הורוביץ: אני יודע שגם מציעי החוק מבינים – זאת הרי המטרה; היות וכך המערכת, אז צריך לדאוג שהגבייה תהיה כמה שיותר יעילה ושאנשים לא יתחמקו מתשלום, והיום ההתחמקות היא עצומה.
ניצן הורוביץ: אבל, ככל שנוסיף ללכת בדרך הזו וכאילו לשכלל אותה ולשפר אותה, נחמיץ את העניין העיקרי, שהוא בכלל לא שם.
ניצן הורוביץ: אני חושב שיש מסר שצריך גם לשדר לאוצר ולמדינה בכלל, שאי-אפשר להתקדם יותר בדרך הזאת של נעשה עוד מעט עוד חוק שגם בזק יצטרכו להעביר את המידע וגם ספק אינטרנט או ספק פלאפון – לא נצא מזה.
ניצן הורוביץ: זאת לא הדרך, ולא צריך לעשות את זה.
נחמן שי: אני באמת לא צריך להביא רקורד של אהדה ורצון לראות בשידור הציבורי בסיס ועוגן מרכזי בשידורים ובשירות הציבורי בתחום הזה במדינת ישראל, ואני מוכן יחד אתכם – ולא בפעם הראשונה – לחפש דרכים כדי לסייע למצוקה הכלכלית הנמשכת והולכת של רשות השידור.
נחמן שי: העלאת האגרה היא גם בעייתית, אבל מבין השניים אני מוכרח להגיד לכם – אם עובדים בשיטת העז – כבר עדיף ככה מאשר לחדור לזירה הזאת.
נחמן שי: איתן כבל הציע את זה לפני שנתיים, אני צודק?
נחמן שי: כשהיית השר הממונה.
נחמן שי: אבי כץ: ב-2008.
נחמן שי: נחמן שי: למה לא נשארת, יכולת להעביר כל כך הרבה דברים.
נחמן שי: תגיד, אין לך אחריות?
נחמן שי: ... איתן כבל: אין לי...
נחמן שי: למה לא נשארת?
נחמן שי: יכולת להעביר את הרפורמה, יכולת להעביר...
איתן כבל: טיפוס ....
איתן כבל: נחמן שי: לא, ממש לא, אבל עכשיו אני כועס עליך.
איתן כבל: ..
איתן כבל: אתי בנדלר: בפברואר 2008 הונחה הצעת החוק.
נחמן שי: נו באמת, שלוש שנים.
נחמן שי: ניצן הורוביץ: בסדר, הוא יחזור.
נחמן שי: הוא יחזור... נחמן שי: אוקיי.
נחמן שי: יחזור.
אבי כץ: גם הוא ישאל אותך למה לא נשארת להיות יושב-ראש.
אבי כץ: נחמן שי: תודה, אבי.
אבי כץ: אני באמת רוצה ומוכן להשקיע כל מה שחבריי ברשות השידור ירצו כדי לחפש את הרווחים ואת הדרך לסייע להם כי זה לא נכון בעיני שהרשות תהיה כל הזמן במצוקה ושרוב הזמן המוסדות שלה והמנהלים שלה יעסקו באיך מכסים את הגירעונות.
אבי כץ: אבל, בגישה הזאת אני רואה פגם, ניצן הציג את זה מאוד יפה ואני מוכן ללכת באותו כיוון.
אבי כץ: הלוא ניסינו בעבר לפנות לחברת חשמל, ביקשנו מחברת חשמל והם לא הסכימו, נכון?
איתן כבל: אבל זה לא דומה, תרשה לי לתקן אותך.
נחמן שי: זה עוד יותר דומה.
נחמן שי: איתן כבל: תרשה לי לתקן אותך, ברשותך.
נחמן שי: הבעיה פה היא לא נושא הגבייה.
נחמן שי: הבעיה המרכזית – לכן גם בזמנו ירדנו מזה – זה לאתר בכלל.
נחמן שי: הרי אנחנו פה מדברים על איתור.
נחמן שי: חברת חשמל יכולה היתה לגבות רק ממי שיש לה את הרשימה.
נחמן שי: היתרון שהיה אמור להיות פה הוא שמי שיש לו כבלים או לווין, או יהיה לו "עידן", ממילא יש לו מקלֵט, בהגדרה.
נחמן שי: אני תיכף אגיע ל"עידן" – העידן החדש.
נחמן שי: זה טוב, השם מתאים מאוד לעניינים שלנו.
נחמן שי: אני זוכר שהיו ניסיונות להגיע למאגר של מחזיקי הטלוויזיה בישראל, ולא הצלחנו.
נחמן שי: לא נראה לי נכון שאם אני עושה עסקה עם חברת כבלים או לווין, הם יעבירו את המידע הזה לגורם שלישי.
נחמן שי: היו"ר כרמל שאמה-הכהן: בהנחה ואתה מתחמק מתשלום אגרה.
נחמן שי: נחמן שי: אני לא מתחמק.
נחמן שי: היו"ר כרמל שאמה-הכהן: לא מתחמק.
נחמן שי: אתה לא משלם.
נחמן שי: אם אתה משלם את האגרה, הנתון הזה לא יועבר.
נחמן שי: גדי בן-יצחק: אבל כשאני מקבל משכורת ממנו, זה לא עובר למס הכנסה?
נחמן שי: קריאה: - - -
נחמן שי: אני לא רוצה.
נחמן שי: אני חושב שהם מקבלים מידע, גם מסחרי - - - היו"ר כרמל שאמה-הכהן: בהגדרה, זה אומר מי שמשלם, חבר הכנסת שי, צריך להבין.
נחמן שי: מי שמשלם, לא מועבר בגינו שום מידע.
נחמן שי: מוטי שקלאר: חבר הכנסת שי, אם מותר לי להתערב ולשאול.
נחמן שי: מה ההבדל בין העברת האינפורמציה למנויים לבין בעל חנות כזו או אחרת שאומר לי מי קנה אצלו מכשיר?
נחמן שי: נחמן שי: אני גם מזה לא שקט אבל זה כבר עבר, זה כבר היה.
נחמן שי: מוטי שקלאר: זה החוק היום, זה מה שקיים, אז מה ההבדל?
נחמן שי: בעיני זו כניסה לכיס הפרטי של בעל חנות הרבה יותר מאשר חברת "הוט".
גדי בן-יצחק: נכון, אבל כל מי שמקבל משכורת, מס הכנסה יודע.
גדי בן-יצחק: נחמן שי: מה שקיים, קיים.
גדי בן-יצחק: אם הוא טוב או לא טוב, זאת עובדה.
גדי בן-יצחק: ללכת להרחיב את זה ולחדור עוד ועוד לעולמות חדשים, בעיני זה פגום.
גדי בן-יצחק: זה היבט אחד.
גדי בן-יצחק: ההיבט השני הוא כמובן שהטכנולוגיה בורחת לכם.
גדי בן-יצחק: עד שאתם סוגרים את הכלוב מצד אחד, הם בורחים כולם מהצד האחר, כי כבר הוזכר פה שהכיוון הכללי הוא לאינטרנט, ובאינטרנט אתם תצטרכו לחייב כל בית בישראל, נקודה, בגלל שברוב בתי-האב בישראל כבר יש אינטרנט והצפייה נעשית או תיעשה בקרוב דרך האינטרנט.
גדי בן-יצחק: זאת עובדה, מה לעשות, ואז לא תוכלו אלא לקבוע שכל מי שיש לו מסך אינטרנט, הוא אמור לשלם אגרה לרשות השידור.
גדי בן-יצחק: ואחר כך אנחנו מגיעים למכשירים הסלולריים ואחר כך מגיעים למכשירים שעוד לא המציאו אותם או שימציאו אותם בעוד שנה או שנתיים, שאנחנו לא יודעים עליהם ושעושים את האינטגרציה בין כל המערכות האלה, ומה אז נעשה?
גדי בן-יצחק: לכן, אני חושב שההצעה הזאת היא לא טובה.
גדי בן-יצחק: טוב לעזור וטוב לחשוב על כיוונים איך לסייע לרשות השידור.
גדי בן-יצחק: לא טוב להיכנס לחקירות ולבדיקות מהסוג הזה, וכולי.
גדי בן-יצחק: והדבר האחרון – העידן, בכלל, מי שירכוש מכשיר – מה קורה פה, אנחנו במדינת משטרה?
גדי בן-יצחק: אדם רכש מכשיר, הוא רוצה אותו בבית.
גדי בן-יצחק: איך אתה יודע למה הוא רכש אותו, ואולי הוא סתם רכש אותו?
גדי בן-יצחק: אולי מאז שהוא רכש אותו כבר אין לו טלוויזיה, אז הוא ישלב אותו גם כן?
גדי בן-יצחק: איתן כבל: זה החוק, דרך אגב.
גדי בן-יצחק: נחמן שי: נראה לי שאנחנו פשוט חופרים במקום הלא נכון.
גדי בן-יצחק: תודה.
כרמל שאמה-הכהן: אמיר גילת, יושב-ראש רשות השידור.
כרמל שאמה-הכהן: אמיר גילת: בוקר טוב.
כרמל שאמה-הכהן: קודם כול, אני רוצה לעודד את רוחו של חבר הכנסת איתן כבל.
כרמל שאמה-הכהן: רשות השידור הולכת לעידן חדש, אנחנו באמת ערב הרפורמה, כל עובדי הרשות כבר חתומים באמצעות הוועדים שלהם על רפורמה, ואנחנו בדרך לשם.
כרמל שאמה-הכהן: איתן כבל: יש לי יתרון אחד עליך, סליחה.
כרמל שאמה-הכהן: אל"ף, אני מאחל לך הרבה מאוד הצלחה, אבל יש לי יתרון.
כרמל שאמה-הכהן: את זה כבר שמעתי הרבה פעמים.
כרמל שאמה-הכהן: קריאות: - - -
איתן כבל: אנחנו חברים, עבדנו יחד.
איתן כבל: 30 שנה אני מכיר אותו.
איתן כבל: אמיר גילת: כל עובדי רשות השידור חתומים היום על הסכמי הרפורמה, ובאמת אני מקווה שהוועדה הזאת תרוץ עם החוק ובאמת תאפשר לנו להגיע לשלב ב', שיביא גם לשלב ג'.
איתן כבל: הלוואי.
איתן כבל: אמיר גילת: ושבאמת תוך מספר שבועות אנחנו יוצאים לרפורמה, וזה עוד לא היה בעבר.
איתן כבל: איתן כבל: נכון.
איתן כבל: אמיר גילת: אני רוצה לשים את הדברים בהקשר הכולל.
איתן כבל: כרגע אנחנו מדברים – גם הזכרתי את זה בדיון בוועדה – על דרך לגביית האגרה, ואין שום כוונה כרגע לגבות על אינטרנט, זה לא על הפרק בכלל.
איתן כבל: כרגע אנחנו מדברים על העלאת האגרה בנושא של החוק כתנאי למימוש הרפורמה.
איתן כבל: אנחנו זקוקים לכסף הזה כדי לממש את הרפורמה, לכן הזכרתי אותה עכשיו.
איתן כבל: וכרגע על הפרק בכלל לא האינטרנט, זה לא בעולם הזה, ואנחנו באמת צריכים להסתכל על העתיד, ואני חושב שאם עושים היום חוק – ופעם ב-40 שנה עושים חוק רשות שידור – כן צריך להסתכל על העתיד ואז לראות שכל משק בית יכול היום לקלוט את השידור הציבורי, על מגוון האפשרויות שלו, ולגבות בהתאם, אבל זה סיפור אחר.
איתן כבל: היום אנחנו בסיפור שבו אנחנו צריכים להתמודד עם החוק הנוכחי, משנת 1965, שמדבר על כך שכל מי שברשותו מקלט טלוויזיה, צריך לשלם אגרה.
איתן כבל: והסוחר שמוכר את הטלוויזיה הוא זה שאמור היום להעביר לרשות השידור את הדיווח.
נחמן שי: הוא לא מעביר?
נחמן שי: אמיר גילת: רובם כמובן לא מעבירים.
נחמן שי: איתן כבל: לדעתי, רבים לא יודעים את זה.
נחמן שי: נכון, הוא לא יודע.
נחמן שי: אבי כץ: מעבירים, אבל הרשתות הגדולות לא מעבירות.
נחמן שי: נחמן שי: למה אתם לא נוקטים אמצעים?
נחמן שי: אבי כץ: אני אסביר לך איזה אמצעים נקטנו.
נחמן שי: אמיר גילת: שוב, אנחנו צריכים להפריד בין שני דברים – בין רשימת האנשים שאנחנו יודעים עליהם, שמהם אנחנו גובים, לבין רשימת האנשים שאנחנו לא יודעים בכלל שהיא קיימת, כי האנשים האלה עוברים דירה ואנחנו לא יודעים את הדברים האלה.
נחמן שי: נחמן שי: נכון.
נחמן שי: אמיר גילת: מנהל אגף הגבייה יכול למסור את הנתונים המדויקים.
נחמן שי: כשאנחנו יודעים את שמות האנשים שמחזיקים ברשותם מקלט טלוויזיה – לפי הרישומים שלנו, לפי הדיווחים של אותם סוחרים – אנחנו מגיעים ל-80% גבייה.
נחמן שי: מה שנותר לנו ב-20% זה לשפר את המערכת שלנו, בין השאר על-ידי קבלת כלים של רשות מסים – שיהיו לנו הכלים להפעיל את הסנקציות נגד אלה שלא גובים, ולחברה פרטית בשם "דרך ארץ" יש היום יותר כלים מאשר לרשות השידור, שהיא גוף ציבורי שאמור לגבות את האגרה מהאזרחים.
נחמן שי: לכן, פה צריך להסתכל על עניין הסנקציות מול הגבייה, אבל זה לא נושא הדיון היום.
נחמן שי: היום אנחנו מדברים על כל אותם מאות אלפים שאנחנו בכלל לא יודעים שיש להם מקלט טלוויזיה כי אין לנו את הנתונים.
נחמן שי: ולכן, בהקשר הזה, הצעת החוק הזאת יכולה לעזור לנו מאוד.
נחמן שי: יש לנו הסתייגות אחת, שאנחנו לא יכולים לוותר על מאגרי המידע האחרים שהזכרת בהצעת החוק מפני שאחרת מאיפה נצליב?
נחמן שי: הרי כל המנגנון מושתת על כך שהלווין והכבלים יעבירו לגורם שלישי את הרשימות ויצליבו עם הנתונים שלנו.
נחמן שי: אם לא יהיו לנו הנתונים של משרד הפנים, לא יהיה לנו מאיפה להצליב.
נחמן שי: אתי בנדלר: אבל יש לכם מאגר קיים, לא?
נחמן שי: אמיר גילת: כן, אבל מה באשר לעתיד?
נחמן שי: פה נכנס גם נושא של "עידן" והמגזר הערבי, או כל אותם אנשים שאינם מנויים על "הוט" ו"יס".
נחמן שי: אתי בנדלר: מר גילת, אני חושבת שראוי שתגדיר על איזה מאגרים נוספים אתה מדבר.
נחמן שי: אמיר גילת: משרד הפנים.
נחמן שי: אתי בנדלר: משרד הפנים, יש להם נתוני תושבים, אזרחים, נתוני יציאה-כניסה.
נחמן שי: אין להם נתונים של מי שמחזיק מקלט טלוויזיה.
נחמן שי: אמיר גילת: ברישום האוכלוסין אנחנו יכולים להגיע לבתי-האב.
נחמן שי: ושוב אני אומר, אני מסכים עם חבר הכנסת הורוביץ.
נחמן שי: רשות השידור, לתפיסת עולמי, צריכה לעסוק בדבר אחד – בשידור.
נחמן שי: נחמן שי: לא במעקב אחרי אזרחים, אם הם עוברים דירה.
נחמן שי: אחר כך אתה תרצה לדעת לאן עברתי דירה?
נחמן שי: תקבל עדכונים כל הזמן?
נחמן שי: אבי כץ: אבל זה קיים, זה קיים היום.
אמיר גילת: לא אכפת לי שהנאמן יקבל את הנתונים האלה, אבל גם היום אנחנו מקבלים.
כרמל שאמה-הכהן: הכי טוב שתחכו שאנשים יבואו, ואל תשכחו גם שוברים.
כרמל שאמה-הכהן: השיטה הכי טובה, אנשים יבואו ויפקידו צ'קים.
כרמל שאמה-הכהן: ככה, זו הגישה.
נחמן שי: כרמל, אל תיסחף.
נחמן שי: ברוך השם, רוב הציבור משלם.
נחמן שי: היו"ר כרמל שאמה-הכהן: לפרוטוקול – אני דיברתי בציניות.
נחמן שי: קריאה: אם צריכים לחכות, נחכה עד יבוא שילה.
נחמן שי: היו"ר כרמל שאמה-הכהן: לא, כי כך אני מתרשם.
נחמן שי: שאנשים מכניסים הרבה תמימות ונאיביות פה לדיון.
נחמן שי: אמיר גילת: רשות השידור צריכה לעסוק לטעמי בדבר אחד – בשידור.
נחמן שי: אנחנו לא רוצים לעסוק בגבייה ולא רוצים לעסוק בנושאים אחרים שאינם שידור.
נחמן שי: המדינה הטילה עלינו כדי לקיים את עצמנו, לעסוק גם בגבייה.
נחמן שי: אנחנו מוכנים לוותר על זה בחפץ-לב.
נחמן שי: אם מטילים עלינו לעסוק בגבייה אנחנו צריכים לקבל את אותם כלים שהזכרתי, גם בסנקציות, וגם את מאגרי הנתונים כדי שנוכל לגבות, אבל אי-אפשר להטיל עלינו את כל האחריות ולא לתת לנו את הכלים למלא את האחריות שמוטלת עלינו.
נחמן שי: היו"ר כרמל שאמה-הכהן: תודה.
נחמן שי: אני לא אמרתי עוד שום דבר מתחילת הדיון.
נחמן שי: גם אני הייתי רוצה לחיות במדינה שזכויות היסוד - זכות חופש התנועה והפרטיות – נשמרות במאת האחוזים.
נחמן שי: מה לעשות, החיים הם לא חיים של מאה אחוז, אין דבר כזה, צריך לאזן בין הדברים.
נחמן שי: יש לנו מצב שלאורך שנים אוכלוסיות רחבות מתחמקות מתשלום האגרה וזה פוגע בזכות יסוד אחרת – בזכות הקניין של אחרים, שנאלצים לשלם יותר אגרה וגם מקיימים את החוק; גם אזרחים מסודרים וגם משלמים יותר בגלל שהם מסודרים, בדרך כלל ההיגיון צריך להיות הפוך – ולכן, המצב הלא נורמלי הזה לא יכול להימשך לאורך זמן, ואם הפגיעה מסתכמת בזה שנתונים יבשים יעברו לגורם שלישי שיערבל את הנתונים ויוציא רק את אלה שמתחמקים מהתשלום, ויעביר אותם כדי לעזור לגבייה, אני חושב שאין דבר יותר יסודי ובסיסי מזה כדי לשמור על הרבה יותר זכויות יסוד של יותר אנשים, שעליהם אני קודם כול מחויב לשמור.
נחמן שי: לכן, אני חושב שדווקא הצעת החוק – עד כמה שהיא לא נעימה – וכולנו, כל פעם שאנחנו באים להגיש הצעת חוק שחודרת לפרטיות של אדם, זה לא דבר נעים, אבל אנחנו צריכים גם לעשות את הדברים בצורה עניינית.
נחמן שי: הדובר הבא, יורם מוקדי, חברת "הוט", סמנכ"ל תוכן ורגולציה.
נחמן שי: יורם מוקדי: תודה על זכות הדיבור, כבוד היושב-ראש.
נחמן שי: קודם כול, חבריי מרשות השידור יודעים את זה, אני בעד שידור ציבורי – תמיד הייתי, אני עדיין בעד שידור ציבורי – וצריך לעשות הכול כדי ששידור ציבורי יהיה טוב ומצוין.
נחמן שי: אבל אני חושב שיכולים להבין שיש בעיה בציבור הישראלי בלגיטימיות של גביית האגרה, ואני חושב שכולם פה יכולים להבין אותנו בחברת "הוט", שאנחנו לא רוצים להיות שותפים לחוק שבעצם מעביר פרטים לגביית אגרה, שהיא לא לגיטימית בעיני הציבור.
נחמן שי: והיא מאוד לא לגיטימית בעיני הציבור, ואני חושב שכבר במהלך הדיון עלתה השאלה למה זה לא לגיטימי, וזו בעיה יותר גדולה.
נחמן שי: אז אתם יכולים להבין אותנו, שאנחנו לא רוצים להיות צד לחוק הזה.