GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אהוד פלג: המקום הראשון היה של חטיבת הביניים זאב בהרצלייה: "ההפתעות הגדולות נמצאות באותיות הקטנות".
אהוד פלג: בנוסף, היתה פה תערוכה מאוד מכובדת, כאשר קדמה לכך פעילות חינוכית בכיתות, שגרמה לתלמידים לחדד את מבטם על הבעיות הצרכניות המגוונות.
אהוד פלג: השנה, אנחנו מקיימים בכל בתי הספר העל יסודיים, בשיתוף מינהל חברה ונוער, תוכנית שבמרכזה האירועים הצרכניים הבולטים לשנת 2010, כאשר הצרכנים הצעירים מתבקשים קודם כל ללמוד על האירועים האלה באמצעות תוכנית שהוכנה עבורם,  ולאחר מכן לדרג אותם מבחינת המשמעות הצרכנית שהם רואים באותם האירועים.
אהוד פלג: בסוף התוכנית הזו תהיה גם הצבעה כלל ארצית, ואנחנו נדווח על תוצאותיה.
אהוד פלג: כאמור, התוכנית היא בשיתוף מינהל חברה ונוער, הרכזים החברתיים והמורים בבתי הספר השונים.
אהוד פלג: התוכניות של המועצה לצרכנות בשיתוף משרד החינוך על יחידותיו השונות ומחלקת החינוך של משרד התמ"ת,  יבנו פה דור של צרכנים מודע יותר, דור של צרכנים נבון יותר, דור של צרכנים פעיל יותר, שיסייע למאבק ולמתן התוקף של זכויות הצרכן.
אלכס מילר: אהוד, השאלה היא האם נעשה מחקר על ההוצאות של צעירים בשנות הלימודים בבית הספר?
אלכס מילר: האם קיימת עלייה בשנים האחרונות מבחינת ההוצאות?
אלכס מילר: גם הנושא הזה הובא לכאן.
אלכס מילר: המשכורות של ההורים בישראל לא משתנות בתדירות של הצריכה של הילדים שלהם: מחשבים, טלפונים סלולאריים, בגדים במחירים שונים וכו'.
אלכס מילר: המשכורות לא משתנות במקביל לעליית המחירים.
אהוד פלג: אין ספק, שהצעירים היום מוציאים הרבה יותר ממה שהוציאו חבריהם לפני מספר שנים, ולו רק בגלל העובדה שישנם הרבה יותר מכשירים אלקטרוניים, כאשר מוביל הטלפון הסלולר.
אהוד פלג: זו הוצאה שהצעירים מוציאים בצורה ישירה, לעיתים ללא בקרה כל כך יעילה של ההורים, לעיתים ללא מודעות לכך שמתגנבים להם לתוך החשבונות הסלולאריים כל מיני דברים שהם חשבו שלא עולים כסף.
אהוד פלג: מתברר שהם מוציאים מאות ויותר שקלים בחודש על שירותי תוכן שונים, שהם בכלל לא הזמינו, אבל הכינו להם מלכודת יפה בעניין הזה.
אהוד פלג: לפני כשנה המועצה לשלום הילד ערכה דיון מאוד מעניין בשאלה, האם אותה פסקה בחוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות, שפוטרת מאחריות משפטית קטינים ש"ביצעו פעולה, שאין דרכם של קטינים בדרכם לבצע", היא עדיין מגינה על הקטינים, מאחר ויותר פעולות נכנסות לתחום ההגדרה של פעולות שהצרכנים בגילם דווקא כן נוטים לבצע.
אהוד פלג: לשאלה שלך, כבוד היו"ר, ההוצאה הולכת וגדלה, קשה לעקוב אחריה, וזה לא משנה באילו אמצעי תשלום מדובר– אלה שבאים ישירות מידי ההורים ואלה שהצרכנים הצעירים מרוויחים בעבודות שהם מבצעים – והם הופכים לכוח קנייה מאוד משמעותי.
אהוד פלג: כתוצאה מזה, הם הופכים למטרה ויעד של המשווקים תוך תעלולי פרסום ושיווק שונים, באופן שהם זקוקים מאוד להגנה ולהדרכה צרכנית שאנחנו משתדלים לתת באמצעות התוכניות החינוכיות הללו.
אלכס מילר: אלון, במסגרת הפעילות שלך אתה נחשף לבעיות שונות, גם במסגרת התוכנית שלך וגם במסגרת הפעילות של הגוף שהקמת.
אלכס מילר: האם תוכל להתייחס לשאלה, איפה התלמידים והילדים בכל הנושא.
אלכס מילר: איך הם משפיעים על כל אותן המשפחות המגיעות למשבר כלכלי, ועד כמה הם חלק מהפתרון.
אלכס מילר: יש דברים שההורים יכולים לסדר, אבל השאלה עד כמה להורים יש אפשרות לסרב כאשר הילד נכנס לתמונה.
אלכס מילר: איפה הילדים נמצאים בכל המנגנון הזה?
אלון גל: תודה שהזמנת אותי.
אלון גל: אהוד פלג אמר נכון: בכל שנה ובכל יום הצרכן בעולם המערבי ובכלל מותקף בצורה יותר חכמה, בצורה יותר מכוונת.
אלון גל: כאשר אני הייתי נער היינו מותקפים במעט מאוד התקפות.
אלון גל: מה היה כבר?
אלון גל: היום להיות בן נוער, עם הלחץ החברתי, זו כמעט משימה בלתי אפשרית, גם בעולם המיתוג וגם בעולם הגאדג'טים הבלתי פוסק.
אלון גל: פה מגיעה נקודה מעניינת: האם תפקידו של האדם לנהל ולשלוט בחייו, או תפקידה של הסביבה לשמור עליו מפני עצמו בכל עת ועת.
אלון גל: ברור שכל גוף, כמו הגוף שמגן על הצרכנים וכל גוף רגולטיבי אחר, הוא גוף חשוב.
אלון גל: הוא צריך לדאוג שכל העולם שסביבנו יתנהג כלפינו בכבוד, יתנהג כלפינו בצורה ישרה, וטוב שכך.
אלון גל: אני טוען, שזה מאבק אבוד מראש.
אלון גל: כל מי שחושב שזהו מאבק שיישא פירות בסופו של דבר, הוא נע בין אוטיזם תפיסתי לבין חוסר מחשבה.
אלון גל: כל רגע ורגע הגופים נהיים יותר חכמים, וזה נהיה הרבה יותר חזק.
אלון גל: היום בדקה אחת יכול נער להגיע ולגלוש בתוך עולמות, שאני ואתה, ידידי חה"כ מילר, לא נדע ולא נבין.
אלון גל: אלה עולמות שאין לנו יד ורגל בהם, ועוד רגע גם אין לנו עפעף ואין לנו קצה ציפורן בהם.
אלון גל: לכן, השאלה תמיד תגיע לפתחו של בן האדם עצמו.
אלון גל: יכול להיות שכולם אשמים – ולרוב זה נכון.
אלון גל: עם כל הכבוד לתוכנית "משפחה חורגת" אני עוסק במה שאני עוסק כבר 15 שנה.
אלון גל: אני מנהל את הארגון הגדול מסוגו בעולם.
אלון גל: אני אישית עבדתי עם למעלה מ-150,000 איש בכל התחומים, בכל האפשרויות, שלא לדבר על מאות אלפים בכל העולם, שאנחנו עובדים איתם דרך מאמנים בארגון.
אלון גל: אני אומר לך, שבסופו של דבר זה לא משנה מי אשם.
אלון גל: אם אנחנו במשך 10 שנים נכנסים לבית אחר בית ולא מוצאים משפחה אחת שיודעת כמה היא מוציאה, על מה ואיך, איך נראה פרופיל ההוצאות שלה -  היא לא בדקה את פרופיל ההוצאות שלה שנתיים-שלוש אחורה – אז הבנק יכול להיות אשם ואחרים יכולים להיות אשמים, אבל בסופו של דבר בן האדם לא קיבל חינוך מתאים על מנת להבין שכדי לשלוט בנסיבות חייו הוא זה שצריך לנהל את הדבר הזה.
אלון גל: בכל בית שאנחנו נכנסים אליו אני שואל: מתי בפעם האחרונה ניצלתם את זכותכם הלגיטימית ללכת מבנק לבנק ולבדוק מהי רמת העמלות שאתם משלמים, ואף אחד לא אומר שעשה את זה בשנתיים האחרונות, או שמדובר בסטטיסטיקה שהיא בטלה בששים.
אלון גל: בסופו של דבר זה בא לפתחנו.
אלון גל: בדיון הזה יושבים אנשים צעירים.
אלון גל: בסופו של דבר הדיון הזה צריך להגיד, מה תפקידה של מערכת חינוך במדינה.
אלון גל: זה העניין.
אלון גל: האם תפקידה הוא בהנחלת ידע, שבסופו של דבר בגיל מסוים ייצאו התלמידים האלה אל העולם עם איקס ידיעות בווי תחומים - כאשר בסופו של דבר אנחנו לא בודקים ברמת האינטליגנציה של השימוש בהם מה הם יודעים לעשות -  או שתפקידה של מערכת החינוך, במהלך 12 השנים שהילד מופקד בידיה, להקנות לו ידיעות ומידעים בתחומים שונים, ומצד שני להראות לו כיצד הוא יכול לקחת את המידעים האלה ולעשות בהם שימוש.
אלון גל: מערכת החינוך במדינת ישראל במשך השנים מבינה את תפקידה האמיתי.
אלון גל: יותר מכל תקופה, מערכת החינוך היום מכוונת למקומות האלה ומתחילה להבין.
אלון גל: ישנה שונות עצומה בין בית לבית.
אלון גל: יש בתים שבהם הילד מתחנך ולומד מההתחלה מה זה תקציב, ובבתים אחרים הילד לא ישמע בכלל את המונחים האלה.
אלון גל: כך אנחנו מנציחים את הפערים.
אלון גל: מערכת החינוך, בייחוד תחת הנהגתו של שר החינוך היום, מתחילה להבין שזה התפקיד שלה.
אלון גל: בסופו של דבר, אם הילד בתוך בית הספר למד אחריות אישית ולומד מהו תקציב וזה מחובר לתוך העולמות בהם הוא חי, הוא יגדל להיות צרכן יותר טוב, הוא יגדל להיות בעל מודעות כלכלית-חברתית יותר טובה.
אלון גל: אין ספק, שההשפעה של זה בראי החיים של חברה ומדינה, היא השפעה יוצאת מגדר הרגיל חשובה.
אלון גל: ככל שיהיו יותר ילדים, שילמדו את זה בתוך מוסדות החינוך -  מה זה אומר ניהול עצמי, מה זה אומר אחריות, מה זה אומר להיות אזרח שיודע את זכויותיו, מה זה אומר להיות צרכן המנהל את עצמו ויודע מהם הצרכים שלו, מהם הרצונות שלו, איך בסופו של דבר כל זה ישפיע על איכות חייו – אנחנו נקבל דור אחר דור שמשפר את יכולתו באופן קוהרנטי, בצורה מסודרת ביחס לאפשרויות שלו שגדלות ולמתקפה הצרכנית שחלה על ראשו.
אלון גל: אנחנו לא צריכים לפחד מהדבר הזה.
אלון גל: אנחנו צריכים לתת לילדים ולבני הנוער את הכלים האלה.
אלון גל: הם חכמים.
אלון גל: מדור לדור הרבה יותר.
אלון גל: כאשר אני מנסה להוריד משחק באייפון, אחרי שעה אני מתייאש מלהבין את החוקים ונותן ליהלי שלי בן ה-7.
אלון גל: הוא מסתכל על זה, ונותן לי את כל התשובות תוך 30 שניות.
נחמן שי: הגיע הזמן שיקבל תוכנית טלוויזיה.
אלון גל: בעניין הזה אין ספק, שצריך לתת את הכבוד ואת הכוח בתוך מערכת החינוך לילדים האלה.
אלון גל: אני חושב, שהצעת החוק היא הצעת חוק קריטית בחשיבותה.
אלון גל: צריך לתת להם את הכוח לנהל את הדבר הזה, להבין, להוביל בתוך הבתים שלהם שינוי.
אלון גל: בסופו של דבר, ראי של חברה זו ההתפתחות של בני הנוער והכלים שנתנו להם.
אלון גל: אני רוצה להגיד, שיש לי את הכבוד להוביל ביחד עם "אורט" מערך של הכשרת מורים כמאמנים.
אלון גל: אני רוצה להגיד לכם, שיש לנו סוכני שינוי יוצאים מגדר הרגיל וחשובים במדינת ישראל – מורים מעולים, בעלי יכולות, שהרבה מאוד פעמים לא מקבלים את הכלים בגלל שאין לנו את התקציבים ואין ההתוויה של העניין.
אלון גל: אני רואה את המכוונות שלהם והמוכנות שלהם לקחת את הכלים האלה, ללוות את בני הנוער לחינוך לאחריות.
אלון גל: זה יוצא מגדר הרגיל מצוין.
אלון גל: בעזרת הקצאת משאבים לעניין הזה ועבודה בתוך התחום הזה, אני חושב שאפשר יהיה לגדל פה דור אחר של בני נוער, שיגדלו להיות מבוגרים אחראיים שמבינים את המחויבויות שלהם, שיודעים לנהל את עצמם תקציבית וצרכנית.
אלון גל: זה אפשרי.
אלון גל: יש לנו עם מי לעבוד.
אלון גל: בכל שנה ישנה במערכת החינוך תוכנית שכוללת בחירת ערכים: חינוך לאחריות, כבוד וכו'.
אלון גל: דרך נושא של ניהול תקציב אישי אפשר ללמד את כל הנושאים האלה: כבוד עצמי, כבוד לאחר, אחריות וכו'.
אלון גל: זה יכול להיות נושא שידבר אליהם בשפה הכי ברורה להם.
אלון גל: זה יכול להיות מסע הצלחה מאוד גדול בשינוי פני החברה הישראלית.
אלכס מילר: העלו כאן כמה סוגיות.
אלכס מילר: סוגיה אחת שאני העליתי, העלה עו"ד אהוד פלג – הצרכנות עצמה.
אלכס מילר: אלון העלה סוגיות הקשורות לכלכלה אישית ואחריות.
אלכס מילר: לפני שנה הגשתי הצעת חוק.
אלכס מילר: אני חושב, שלא כל דבר צריך לעשות בחוק.
אלכס מילר: אם תהיה בשורה שמשרד החינוך לוקח את הנושא של כלכלה אישית ושם אותו כחלק מהלימודים הפורמאליים, זו תהיה הבשורה הכי טובה הקשורה לחוק הזה.
אלכס מילר: אני אוריד את הנושא של קידום החוק והתערבות בתכנים הפנימיים של מערכת החינוך.
אלכס מילר: אגב, הנושא הזה קיים בלימודי האזרחות בארצות הברית.
אלכס מילר: ברגע שנותנים כלים, מתחילים להשתמש.
אלכס מילר: הייחודיות בישראל, היא שאחרי 12 שנות לימוד לא הולכים ללמוד או לעבוד.
אלכס מילר: רובם מתגייסים לצבא, ושם התקציב מאוד מוגבל.
אלכס מילר: הילדים הרבה יותר מבוגרים, הצרכים שלהם הופכים להיות הרבה יותר גדולים.
אלכס מילר: כאשר הם יוצאים מן השירות הצבאי, הם יוצאים עם מינוס וצריכים להתאים לעצמם דרך חיים המותאמת לחובות שצברו בשנים שהם היו מחויבים למדינה: חוק חינוך חובה עד כיתה יב' ושירות בצה"ל.
אלכס מילר: אחרי השנים הללו הם יוצאים עם חובות, ומקבלים החלטות בהתאם לכך.
אלכס מילר: חלק מהם מוותרים על לימודים, הולכים לעבוד, ומתפרנסים ממשכורת של עבודה ללא מקצוע.
אלכס מילר: חלקם גם מוותרים על דברים ערכיים אחרים, כמו להקים בית.
אלכס מילר: ישנו פחד מהתחייבות לבנקים וכו'.
אלכס מילר: כל זה בלי שהם בכלל מודעים למה שמגיע להם ואיך ניתן להשתמש בכלים.
אלכס מילר: השאלה מופנית לנציגי מערכת החינוך, שהרי אתם היסוד שיכול לתת את הכלים.
אלכס מילר: אנחנו הולכים לקיים ישיבה בנושא הבגרויות.
אלכס מילר: מחלקת המידע והמחקר של הכנסת הכינה מסמך סביב השאלה, עד כמה יש הכרח ללמוד את המקצועות הקיימים היום במסגרת הלימודית, ועל מה אפשר לוותר לטובת דברים הרבה יותר הכרחיים היום.
אלכס מילר: יכול להיות שבעוד 20 שנה המציאות תשתנה.
אלכס מילר: היום צריך לקיים הערכת מצב מחודשת על כל הדברים שמלמדים במערכת החינוך.
אלכס מילר: אף אחד לא הולך לוותר על לשון, תנ"ך, מתמטיקה ושפה זרה.
אלכס מילר: יכול להיות שיש מקצועות אחרים, שכן אפשר לתת להם סדר עדיפות אחר מול הנושא של כלכלה אישית.
אלכס מילר: השאלה שלי מופנית אל משרד החינוך.
אלכס מילר: אנחנו נשאל, מה קורה היום במערכת.
אלכס מילר: יש פה עוד כל מיני פרויקטים, שיעלו אורחים מכובדים וחברי כנסת, ולבסוף תוכלו להתייחס לכל הנושא.
חנה שוורץ: אני אחראית על כל הנושא של החינוך החברתי-ערכי של מינהל חברה ונוער במשרד החינוך.
חנה שוורץ: חה"כ מילר, אני מאוד מסכימה עם מה שאתה אומר ועם מה שאמר אלון גל.
חנה שוורץ: אנחנו מסכימים, שבאמת צריך להשקיע יותר בחינוך הערכי בבתי הספר.
חנה שוורץ: אני אחזור לקלישאה הרגילה: עם שעת חינוך אחת בשבוע בחטיבה העליונה אי אפשר להכין תלמידים לחיים.
חנה שוורץ: ברור שכל הוואי החברתי של בית הספר צריך להשתנות.
חנה שוורץ: אני חושבת, שיום הצרכן הוא הזדמנות טובה לעשות חשיבה עמוקה ולהבין, שיום אחד אינו מספיק.
חנה שוורץ: בנוסף, לחשוב מה צריך תלמיד בוגר מבית הספר, איזה ארגז כלים תלמיד בוגר צריך לקחת איתו.
חנה שוורץ: צריך לציין את השותפות האיתנה שלנו עם המועצה הישראלית לצרכנות.
חנה שוורץ: השותפות הזו מגדילה את היכולת להפיץ, לשווק ולפרסם את הדברים הטובים שנעשים.
חנה שוורץ: עדיין זה לא מספיק.
חנה שוורץ: ודאי יגידו כאן תלמידים, שזו פינה קטנה בבית הספר.
חנה שוורץ: מה שעוד אנו אחראים לו ועושים, הוא החינוך הערכי מחוץ לכותלי בית הספר: תנועות הנוער, יחידות הנוער הנמצאות ברשויות השונות, המתנ"סים, המרכזים הקהילתיים.
חנה שוורץ: השנה יצאנו עם החומרים המשותפים שלנו גם לשם.
אלכס מילר: השאלה היא, האם התלמידים יודעים מה זה אוברדרפט, וכמה הם יודעים שהכסף שהם מקבלים מהבנק אינו מתנה, וכי על כל שקל שהם מקבלים הם משלמים הרבה יותר?
אלכס מילר: אלה דברים בסיסיים.
אלכס מילר: זה היסוד.
חנה שוורץ: אנחנו משתדלים, אבל צריך לעשות חשיבה הרבה יותר עמוקה מתי ואיך עושים את זה.
חנה שוורץ: בוודאי שאנחנו רוצים להקיף את כל הנושאים האלה.
חנה שוורץ: אלון אמר קודם, שהוא מעביר השתלמות למורים.
חנה שוורץ: ישנן שאלות העולות במסגרת תוכנית "אופק חדש": במה מורים צריכים להשתלם, לאן הם פונים, המספר הרב של הבגרויות וכו'.
חנה שוורץ: בקדנציה הזו של השר יש הבנה של החינוך הערכי: ראו הכנה לצה"ל וכל יתר הנושאים איתם אנחנו מתקדמים.
חנה שוורץ: אני חושבת, שאפשר יהיה לעשות חשיבה יותר מעמיקה של הגדלת שעות החינוך, כדי להפנות את בית הספר לחינוך הערכי יותר.
חנה שוורץ: אנחנו זקוקים גם לכם.
אלכס מילר: האם יש תוכנית מסודרת במשרד החינוך בנושא של כלכלה אישית?
אלכס מילר: מהי מסגרת השעות של התוכנית שאתם מכינים, ומה התקצוב שלה?
אלכס מילר: אנחנו חברי הכנסת צריכים לדעת, מהן הדרישות של המערכת לטובת היישום של הנושא.
אלכס מילר: הגופים הממשלתיים יודעים לקבל את הסיוע של המגזר השלישי: עמותות, גופים פרטיים.
אלכס מילר: כל אחד מגיע, ואתם פותחים את הדלת.
אלכס מילר: השאלה היא, מה המדינה רוצה להוביל, ואיפה אתם רוצים למצוא את עצמכם.
אלכס מילר: כל דבר זה מאבק ומלחמה, אבל לפחות שתהיה תוכנית מסודרת שאיתה אתם רוצים לצאת לדרך.
רות קנולר-לוי: שיתוף הפעולה בינינו לבין המועצה הישראלית לצרכנות היה פורה ונעים.
רות קנולר-לוי: כל אחד הביא את המומחיות שלו, וזה בהחלט השפיע גם על התוצאות.
רות קנולר-לוי: הפעילות הזו היתה פעילות על בסיס חד פעמי, והיא לא משולבת בתוך תחומי הדעת בשלב הזה.
רות קנולר-לוי: אני רוצה לציין, שחנה שוורץ, אנוכי וחברים נוספים, חברים בוועדה כלל משרדית, הכוללת נציגים מכל אגפי משרד החינוך, שיושבת בימים אלו ושואלת את עצמה כיצד ניתן לשלב את הערכים בתוך תחומי הדעת השונים בהוראה במערכת הלימוד – וההמלצות כמעט מוכנות.
אלכס מילר: כלומר, אתם כרגע יושבים ודנים על הכנסת תוכנית לימודים בתוך מערכת הליבה בנושא של כלכלה אישית.
רות קנולר-לוי: בין היתר, הנושא של צרכנות וכלכלה אישית.
רות קנולר-לוי: כלומר, צרכנות נבונה בתוך המערכת.
רות קנולר-לוי: אני רוצה לציין אנקדוטה קטנה, שמבהירה את האפקטים שהם מעבר לנושא הזה של הצרכנות.
רות קנולר-לוי: אהוד פלג הזכיר את החינוך לדמוקרטיה.
רות קנולר-לוי: אנחנו חשפנו את התוכנית בפני הממונים על החינוך החברתי, בפני תנועות הנוער וגורמים נוספים.
רות קנולר-לוי: מה שעלה במסגרת ההשתלמויות האלה, היא השאלה, האם האירועים שמוצגים בתוך הפעילות חקוקים בחוק או שעדיין יש מה לעשות.
רות קנולר-לוי: שאלה נוספת שעלתה שם היא, האם בני נוער יכולים  לקחת על עצמם להיות פעילים, האם הם יכולים לקחת על עצמם את ההובלה של החקיקה של הנושאים האלה.
רות קנולר-לוי: כלומר, אנחנו מדברים היום על מנהיגות נוער.
רות קנולר-לוי: לא רק על מה יקרה לבני הנוער בעוד 20 שנה או איך הם ינהיגו אותנו בעתיד, אלא מה הם יכולים לעשות היום.
רות קנולר-לוי: זה מאפשר להם גם פעילות מנהיגותית היום.
אלכס מילר: חה"כ שמאלוב-ברקוביץ, בבקשה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ביקשתי ממך, אדוני היו"ר, לנהל דיון בנושא של קורסים להורות במדינת ישראל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כאשר אני מדברת על הורות, אני מתכוונת לא רק על חינוך ערכי רגיל של הילדים, אלא גם על חינוך צרכני.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא יודעת למי להתייחס.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אליך, אלון, בטח לא כי אתה עדיין לא נמצא במערכת פורמאלית במדינת ישראל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איפה ההורים פה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה אומר, אלון, שכמעט פרומיל מהמשפחות יודעות איך להתנהל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו שואלים פה, האם ילדים יודעים מה זה מינוס, אבל יכול להיות מצב בו ילד יידע מה זה מינוס, יבוא לאבא שלו ויגיד: "אבא, אני רוצה לדבר איתך על המינוס", והאבא יגיד: "אל תתערב", "זה לא קשור לילדים" וכו'.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת, שההורים צריכים להיות שותפים, כפי שהצעתי לשר החינוך כבר כמה פעמים, ואני מקווה שבסוף ייפול האסימון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בתי ספר ריקים בשעות הערב.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין שום סיבה, שלא להתחיל חינוך להורות בבתי הספר להמוני הורים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא רוצה לחייב את זה בחוק.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כפי שאתה אמרת, אדוני היו"ר, אם לא יהיה צורך ויתקדמו עם הנושא, אתה תמשוך את הצעת החוק.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לשאול את מערכת החינוך, מה קורה עם ההורים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לדעתי, זו חצי עבודה בלעדיהם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דבר שני, אני רואה שאתם משתפים פעולה מאוד יפה עם המועצה הישראלית לצרכנות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לדעת, האם אתם משתפים פעולה עם צוהר לחקיקה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא יודעת אם אתם אי פעם דיברתם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני יושבת פה וקוראת נייר מדהים של צוהר לחקיקה: "חינוך להתנהלות כלכלית נבונה במשק בית מודרני".
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מדובר פה על ערכים יהודיים בתחום הצרכנות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא צריך מצגות גדולות ויפות, כאשר לנו כעם יהודי יש את הבסיס שלנו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לדעת, איפה במערכת החינוך מתייחסים למה שאני קיבלתי פה כרגע.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: השאלה הראשונה: איפה מתחילים עם קורסים להורות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה בדיוק כמו שאנחנו אומרים, שזה לא יעזור איזה סוג מורים נביא לבתי הספר אם ההורה יבוא ויגיד למורה: "אל תדבר ככה לילד שלי".
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: באותו רגע הרסנו את כל התוכניות שכיוונו אליהן.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לכן, בחינוך לצרכנות צריך קודם כל לשתף את ההורים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: השאלה השנייה היא, איפה הערכים היהודיים בנושא הזה.
אלכס מילר: אני אבקש ממשרד החינוך לאסוף את כל אותן השאלות שיעלו, ולבסוף להתייחס לכולן.
אלכס מילר: חה"כ שי, בבקשה.
נחמן שי: באתי לשמוע כדי להבין את הסוגיה הזו, ועכשיו אני מתרשם יותר כמה היא חשובה וחיונית.
נחמן שי: האם אנחנו עוסקים רק בפרויקטים ניסיוניים, או שאנחנו מגיעים לכל נער ונערה בגילאים הרלוונטיים ומטפלים בהם?
נחמן שי: הרי אי אפשר לדבר על 10,000 פה ו-5,000 שם.
נחמן שי: אנחנו מדברים על אוכלוסיה של מאות אלפים.
נחמן שי: האם כל אחד מקבל הכנה כלכלית-צרכנית בשנים הקובעות של חייו כדי שיכול להשתמש בזה בעתיד?
נחמן שי: אם לא, במה זה כרוך, מהן העלויות, איזו החלטת מדיניות צריכה להיות פה?
אלון גל: אני יכול לענות, מכיוון שאני מצוי בעניין הזה כל כך הרבה שנים.
נחמן שי: לא כדאי לך להיות שר החינוך.
נחמן שי: זה ג'וב קשה ביותר.
אלון גל: ברור.
אלון גל: אני יודע.
אלון גל: אני מכיר את השר אישית.
נחמן שי: הרבה יותר קל להגיד את זה בטלוויזיה.
נחמן שי: ברור לי שיש צורך בכך.
נחמן שי: לא צריך לחזור ולומר.
נחמן שי: אנחנו מדברים גם על צרכנים בהווה וגם על צרכנים בעתיד.
נחמן שי: הדבר הזה חיוני.
נחמן שי: לבסוף, כמה אנחנו עושים וכמה אנחנו מוכנים להשקיע?
נחמן שי: אהוד, אני רוצה לדעת כמה אתם משקיעים בזה כספית?
אהוד פלג: אחרי הקיצוץ או לפני הקיצוץ?
נחמן שי: הדבר הבא שאני חושב עליו, הוא ללכת לכלי התקשורת הציבוריים, כולל רשתות הטלוויזיה המסחריות, שהן ציבוריות במובן שהן קיבלו זיכיונות – עוד מעט הן מקבלות רישיונות – והמחויבות שלהן היא לשדר מדי פעם תשדירים לטובת הציבור.
נחמן שי: זה לא נעשה, בטח לא בהיקפים הדרושים.
נחמן שי: מאחר שזו הבמה העיקרית שמלמדת ומטפחת את הצרכנות, שם גם צריכים להיאמר דברי הסברה והתראה מפני צרכנות לא נכונה.
נחמן שי: אני יודע שזה קצת לא נעים כי זו ירייה ברגל, אבל לדעתי זה הכיוון הנכון.
נחמן שי: כך הם לומדים הכי הרבה, יותר מאשר כל דרך אחרת: מה זמין, מה לעשות.
נחמן שי: זו צרכנות מודרנית, אבל יחד עם זה הם צריכים לקבל איזון והבנה לגבי אמות מידה שהם צריכים להפעיל כאשר הם ניגשים להחלטה.
נחמן שי: זה כיוון שצריך לחשוב עליו.
נחמן שי: זו במה שהיא קיימת, ובעניין הזה כן נוכל לעשות משהו.
אלכס מילר: לפחות בטלוויזיה החינוכית.
נחמן שי: אנחנו בעד הטלוויזיה החינוכית.
אלכס מילר: אנחנו עכשיו באמצע רפורמה ברשות השידור.
אלכס מילר: גם אתה חבר בוועדה המשותפת עם ועדת הכלכלה.
אלכס מילר: הנושא הזה צריך גם כן להיות חלק מהעניין.
אלכס מילר: אני רוצה לעבור לגננת מגן "מגן" באילת.
איילת צמח: אני באתי לכאן ביחד עם המפקחת שלי, גילה נחמני, כדי לספר על פרויקט שהתחלתי בגן לפני שלוש שנים.
איילת צמח: אנחנו בגן מקיימים ארוחת בוקר משותפת.
נחמן שי: זה הגן הירוק.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה גן מדהים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני הייתי אצלכם.
איילת צמח: תודה.
איילת צמח: הרעיון הוא ליצור אחידות בין ילדי הגן, וגם לשים דגש על מזון בריא ומזין.
איילת צמח: התוכנית שלי התרחבה ליציאה לקניות בסופר ביחד עם הילדים.
איילת צמח: בהתחלה צוות הגן ערך את הקניות, אבל רצינו לשתף את הילדים בכל התהליך.
איילת צמח: הילדים גם שותפים להכנת הארוחה: הם חותכים את הסלט, מכינים את הטחינה וכו'.
איילת צמח: הם שותפים לתהליך במלואו.
איילת צמח: רצינו להרחיב את התהליך הזה, וללמד את כל תוכניות הליבה דרך הקניות בסופר.
איילת צמח: יש שם הזדמנות מצוינת ללמידה של מתמטיקה, אוריינות שפתית, פיתוח כישורי חיים, החלטות, תהליכי בחירה, דיון על מה כדאי ומה לא כדאי.
איילת צמח: אני מתחברת לכל הדברים שנאמרו כאן קודם.
איילת צמח: אלון, אני רציתי לתקן אותך ולומר, שמערכת החינוך היא לא 12 שנה אלא 15 שנה, כאשר ה-3 השנים הראשונות הן המשפיעות והמכריעות ביותר.
אלון גל: נכון.
איילת צמח: במשך הזמן ראינו שהילדים הופכים להיות צרכנים בעלי מודעות.
איילת צמח: הם נושאים את עיניהם מגובהם הלא כל כך רם, הם מביטים על מחירים ואומרים: איילת, היום כדאי לקנות את האגסים כי הם במבצע, הם עולים 6 שקלים לקילו ולא 10 שקלים לקילו כמו התפוחים.
נחמן שי: הילדים אומרים את זה?
איילת צמח: הילדים אומרים את זה.
איילת צמח: הילדים עורכים את הרשימה, אנחנו רואים מה כדאי ומה לא.
איילת צמח: אנחנו אוספים את האריזות הריקות של השבוע הקודם, כדי לראות בכמה כיכרות לחם השתמשנו וכמה כדאי לקנות השבוע.
איילת צמח: אנחנו בודקים את המלאי, על מנת לראות האם יש לנו עודפים.
איילת צמח: הילד לומד לעמוד בתקציב.
איילת צמח: התקציב שלנו הוא מוגבל.
איילת צמח: ההורים משלמים 100 שקלים לחודש, שזה 4 שקלים ליום.
איילת צמח: הארוחה היא מגוונת, וכוללת פירות וירקות.
איילת צמח: באילת יקר מאוד.
איילת צמח: ההובלה משפיעה.
איילת צמח: זה לא כמו פה, ובכל זאת אנחנו עומדים בתקציב.
אלכס מילר: אלי טייכר, בבקשה.
אלי טייכר: אני היועץ הפדגוגי של התוכנית "חכמים בריבוע".
אלי טייכר: לפני 10 שנים זיהינו שיש בורות ואין מענה לחינוך תלמידים לצרכנות נבונה.
אלי טייכר: במקביל, גילינו שיש חוסר ידע של המורים בנושא הזה.
אלי טייכר: חסרים להם כלים כדי ללמד את זה את הילדים.
אלי טייכר: פיתחנו תוכנית לימודים בנושא של צרכנות נבונה ואחראית.
אלי טייכר: אנחנו מפעילים אותה באופן מושכל בערי הפריפריה דווקא, כי שם שינוי קטן משמעו שינוי גדול בחיי המשפחה.
אלי טייכר: התחלנו בקריית מלאכי ועכו, ונשארו בערים היותר רחוקות מהמרכז.
אלי טייכר: פיתחנו תוכנית לימודים, שהמורים מעבירים אותה בכיתות.
אלי טייכר: אנחנו מכשירים את המורים, מלווים את המורים.
אלי טייכר: פיתחנו גם חומרי למידה.
אלי טייכר: לפני 3 שנים פיתחנו ביחד עם מט"ח אתר אינטרנט ייעודי לצורך העניין הזה.
אלי טייכר: יש לנו כ-10,000 כניסות בחודש לאתר, וזה מצביע על הצורך הגדול והמענה שהאתר נותן.
אלכס מילר: אני מציע, שתסביר לנו על התוכנית.
אלי טייכר: כמו שאמר עו"ד פלג, התוכנית יושבת על תוכניות הלימודים הקיימות.
אלי טייכר: אנחנו יודעים שלמשרד החינוך אין את התקציב להוסיף תוכניות אקסטרה, ורצינו שזה כן ייכנס למערכת.
אלי טייכר: היא יושבת על תוכניות הלימודים הקיימות.
אלי טייכר: היא מתלבשת על נושאים שהמערכת עוסקת בהם ממילא, ונותנת את הפן הצרכני, שמאפשר למורים חומרי העשרה על תוכנית לימודים קיימת.
אלי טייכר: בצורה כזו תוכנית הלימודים מקבלת עוד זווית ראייה, שמחדירה את המושג של צרכנות נבונה, לא רק בתחום הצריכה הכלכלית.
אלי טייכר: אנחנו הלכנו חזק מאוד בכיוון של צריכה נבונה של משאבי טבע, שזה ערך מאוד חשוב.
אלי טייכר: אנחנו עושים את זה ביחד עם החברה להגנת הטבע וגופים נוספים.
אלי טייכר: אנחנו כל הזמן מלווים ומפוקחים על ידי משרד החינוך, כיוון שאנחנו חברה עסקים.
אלי טייכר: אני מדבר על חברת הריבוע הכחול, שזה חלק מהתרומה שלה לקהילה.
אלי טייכר: אנחנו מאוד מפוקחים, ואנחנו מודעים לחשש של ניצול פלטפורמה כזו למטרות לא ראויות.
אלי טייכר: אנחנו מאוד זהרים, בוודאי כאשר אנחנו עוסקים בצרכנות נבונה.
אלי טייכר: אנחנו נמצאים בקשר טוב עם חלק מהמפמ"רים במשרד החינוך, שמעודדים מורים להשתמש בחומרים.
אלי טייכר: אנחנו נמצאים בקשר עם גופים נוספים, כמו התמ"ת והמשרד להגנת הסביבה, ויחד איתם אנחנו מכשירים מורים ונותנים להם חומרים זמינים ללמד צרכנות נבונה.
אלי טייכר: אנחנו מלווים את זה בסקרים, מלמדים את הילדים איך לעשות סקרים.
אלי טייכר: מה שגילינו לפני מספר שנים, שהילדים משפיעים על הצריכה של ההורים שלהם.
אלי טייכר: לא רק שההורים משפיעים על הילדים, אלא שגם לילדים יש השפעה גדולה על הרגלי הצריכה של ההורים.
אלי טייכר: אנחנו מקווים, שדרך החינוך הזה יגדל דור חדש של צרכנים נבונים, שישפיע בדרך גם על הצריכה הנבונה של ההורים.
אלי טייכר: בנוסף, נרחיב את גבולות הידע של הרבה מאוד מורים, שיוכלו להשתמש בזה בשנים הבאות ללא הדרכה צמודה.
אלי טייכר: אנחנו רואים שיש גם פיתוח עצמאי בכיוון הזה.
אלי טייכר: כפי שאמרתי בהתחלה: צרכן נבון הוא אזרח נבון.
אלי טייכר: זה חלק מהחינוך של אזרחי העתיד.
אלכס מילר: אני רוצה לעבור לרב אוריאל ממינהל צהר לחקיקה.
אוריאל גנזל: מקוצר הזמן לא אחזור על כל הברכות על קיומו של הדיון.
אוריאל גנזל: אני יושב פה בשני כובעים: האחד הוא כמי שמנסה בכל דיון בוועדות הכנסת לתת את המבט היהודי.
אוריאל גנזל: אני לא אחזור על מה שאמרה חה"כ שמאלוב.
אוריאל גנזל: אני אומר, שאני מנחה סדנאות בתחום הזה בהתנדבות, מתוך תחושה של שליחות שהדבר הזה הוא בנפשנו.
אוריאל גנזל: מתוך שני המבטים הללו אני אעלה כמה נקודות.
אוריאל גנזל: המסורת היהודית מאוד הקפידה על העניין הזה.
אוריאל גנזל: זה נשמע לנו מודרני לעסוק בצרכנות נבונה, אבל המסורת היהודית חייבה את ההורים ללמד את הילדים לצרוך בצורה נכונה, ללמד את הילדים מקצוע, ללמד את הילדים ערכים הקשורים בעניין: "אין הדבר תלוי אלא בי".
אוריאל גנזל: "עשה שבתך חול ואל תזדקק לבריות".
אוריאל גנזל: ישנה סדרה שלמה של הנחיות הלכתיות, שאמרו שגם אם אתה נותן צדקה, אתה לא יכול לתת צדקה בפזרנות כזו שתמוטט את מצבך הפיננסי.
אוריאל גנזל: ישנה אפילו אמירה על עני שאינו הגון.
אוריאל גנזל: כלומר, אם אתה נותן כסף למי שמבזבז את הכסף הזה, אז לא קיימת מצוות צדקה.
אוריאל גנזל: כלומר, זה מחייב אותך לא רק להיות הרחמן אלא גם להיות החוקר שבודק למי אתה נותן, כי אולי אתה הופך אותו לתלותי בזה שאתה נותן.