GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אייל פרייס: לעומת זאת, אם הוא לא יעשה את הקומפילציה המוקלטת הזו וישכפל אותה בעותקים, אלא הוא פשוט יבוא עם התקליטים, ישמיע אותם אחד אחרי השני, הוא לא צריך רישיון מחברות תקליטים, מכל חברת תקליטים בנפרד.
אייל פרייס: הוא יכול לבוא לפדרציה לתקליטים ולקבל רישיון גורף לרפרטואר אדיר של מאות אלפי הקלטות, ולבוא לחברת הפי"ל, שיש לה רפרטואר נרחב של מוזיקה ים תיכונית ובכלל אין בעיה מהבחינה הזו.
רונית תירוש: לא פתרת לי .
רונית תירוש: נדבר אחר כך.
אייל פרייס: אני אשמח.
אייל פרייס: אני עובר לנושא הבא, אני רק רוצה להשיב למה שאמר חברי, עו"ד פולינר לגבי כמה שאלות ספציפיות לגבי תקליטים.
אייל פרייס: 1. לגבי יהודית רביץ – כמו שאומרים: "טעות לעולם חוזרת".
אייל פרייס: לגבי העובדה שהחזקה לא  עוסקת בנושא הזיקה לישראל אלא בנושא שם המפיק – גם נכון, אני מקבל את הדבר הזה.
אייל פרייס: לגבי הדברים האחרים – דיברנו כבר.
רוברט אילטוב: אני רוצה לסיים עד 12:00 את הישיבה.
יוחאי חי: אני קודם כל אתחיל ואומר שהארגון שלנו יכול לאמץ את הצעת החוק הזו אם כי בהסתייגויות, כפי ששלחתי לוועדה.
יוחאי חי: ההסתייגויות שלנו הן שתיים, ואני אתחיל בכך שאת הדרך המקובלת שהתיקון מציע – יש צורך, ורצוי מאד להגדיר תוך הפניה  או תוך הגדרה  - לאמנות הבינלאומיות, שאחרת, האמביוולנטיות - - ופה אני מצטרף לחברתי פה, שאכן הדרך המקובלת יכולה להתפרש בפרשנות מילולית חופשית, כל אחד על פי אוות נפשו, ולראיה אני מביא פסק דין שניתן לאחרונה, של בית המשפט העליון, משנת 2008, ששם בית המשפט העליון קובע בתיק של חברת בתים בע"מ נגד ארבון לימיטד – שם בית המשפט העליון קובע שהואיל והשם ארבון מופיע על גבי אריזות המשחק, על גבי מארז הפלסטיק או בכרטיסיות המשחק, הדרך המקובלת – שמו של אדם שיוצר היצירה, חזקה היא שאותו אדם הוא יוצר היצירה ובעל זכות היוצרים בה.
יוחאי חי: במקרה שלפנינו, כפי שנקבע, השם – ארבון, ואני מזכיר – ללא P וללא שום איזכורי זכויות אחרים, אפילו ללא לוגו – מופיע על גבי המשחק בדרך מקובלת.
יוחאי חי: לפיכך לא היתה מניעה מהחלת החזקה.
אייל פרייס: זה לא מוזיקה, זה יצירה אומנותית, נכון?
אייל פרייס: לא במקרה הזה עוסקת החזקה.
יוחאי חי: תן לי לסיים.
יוחאי חי: במקרה של פסק הדין הזה, שלפנינו, מדובר במשחקים שיובאו מחו"ל לישראל, וחברת ארבון הטביעה את השם שלה לשם הפצה ובית המשפט העליון לא ידע בדיוק איך לאכול את העניין הזה של  "דרך מקובלת".
יוחאי חי: לא היתה הגדרה בחוק, לא היתה הפניה לאמנות הבינלאומיות שישראל חתומה עליהן, בעניין הזה, ולכן זה נשאר פרוץ וחופשי.
יוחאי חי: אפשרות הבלבול היא כל כך גדולה שתיכף אני אדבר על הפתרון שלנו כדי למנוע את הבלבול, אבל הבלבול הזה אכן קיים.
יוחאי חי: לכן, אם חברי, עורך הדין פרייס לא יתנגד שתהיה הפניה בדרך מקובלת לאמנות הבינלאומיות הרי שאני רואה שאנחנו מסכימים ואין בעיה באמת לקבל את ההצעה שלנו,  שהדרך המקובלת תהיה תוך הפניה לאמנות הבינלאומיות, קרי, הסימון P שנקרא בעולם Copy right International - -
רוברט אילטוב: אם המציעים מוכנים להכניס את ההסתייגויות שלכם אז אין שום בעיה.
רוברט אילטוב: כידוע לך, רק חברי הכנסת יכולים להגיש הסתייגויות או שינויים בחקיקה.
יוחאי חי: לעניין אפשרויות הבלבול – אני חוזר ומחזק את כל מי שנמצא פה, את המפיקים העצמאיים – גם עורך הדין פרוינד, כי אכןיש בלבול.
יוחאי חי: אני חושב שהדיון פה טיפה סטה מלדבר על הדברים הבעייתיים באמת בתעשיית המוזיקה.
יוחאי חי: הרי לא מדובר על אוספים, לא מדובר על קומפילציות.
יוחאי חי: מדובר על מקרים הרבה יותר מובהקים כאשר המפיץ דורש את הכיתוב של השם שלו על גבי האריזה, מכל מיני סיבות.
יוחאי חי: אל"ף, כדי שהוא יוכל לאכוף את הזכויות שלו בזמן שהוא מפיץ, ואני מזכיר לחברי הכנסת הנכבדים שההפצה היא הפצה מוגבלת בזמן.
יוחאי חי: אם יש לנו הסכם הפצה בין המפיק, בעל הזכויות האמיתי, לבין חברת ההפצה, הרי שהיא מוגבלת בזמן.
יוחאי חי: בזמן הזה המפיץ יצר, הדפיס והוציא לשוק כמות בלתי מוגבלת של עותקים שנשארו בחנויות גם אחרי שהסכם ההפצה שלו עם בעל הזכויות האמיתי הסיים.
יוחאי חי: מרגע זה ואילך, ופה אני מתקשר להגנת מפר תם שאותה אני מבקש להעלות – מרגע זה ואילך התקליט, מבחינת ההגנה על הזכויות שלו פרוץ, באופן כזה שכל אדם שייקח לידיו את התקליט לאחר שהסתיים הסכם ההפצה של בעל הזכות המקורית עם חברת ההפצה יוכל לטעון שהוא מפר תם משום מסתמך על הכיתוב, בדרך המקובלת של השם של המפיץ.
יוחאי חי: כלומר, המפיק האמיתי שהוא בעל זכויות היוצרים, שהשקיע את כל מרצו, כל כספו ואת כל המערכת שלו כדי לייצר את הדיסק הזה, הוא למעשה שקוף.
יוחאי חי: אני חושב שהשם של התיקון הזה יכול להיות – חוק המפיקים השקופים, שהרי באמת, המפיקים העצמאיים שעומדים מאחורי חברות ההפצה – לא רואים אותם.
יוחאי חי: ולכן, על מנת למנוע טענה של מפר תם, מפני גם broadcaster, משדר שקיבל לידיו את הזכות ממי שבזמנו, בזמן הרלבנטי הוא באמת העניק את הזכות, אבל נגמר לו הרישיון והוא כבר לא מפיץ אותו יותר, כדי למנוע טענה של משדר כזה, טענת מפר תם, אני מציע שהתוספת הזו של הדרך המקובלת – לא תבסס הגנת מפר תם בכל מקרה.
אתי בנדלר: אז מה תהיה משמעות החזקה?
יוחאי חי: זה יהיה משמעותי מאד, אני אסביר למה.
יוחאי חי: ההצעה שלנו מייצרת בעצם "זה ניהנה וזה לא חסר" - -       יריב לוין:     	רק הציבור חסר.
יוחאי חי: לא, אנחנו הרי באים למנוע את הבלבול מהציבור.
יוחאי חי: שהרי, אם זה בעל הזכויות האמיתי, בעל הזכויות האמיתי הוא זה שהפיק את התקליט והוא זה שהטביע את שמו על גבי התקליט, אז אנחנו לא דואגים.
יוחאי חי: כנגדו לא תעבוד החזקה.
יוחאי חי: כנגד מי היא תעבוד?
יוחאי חי: נגד המפיק השקוף ששמו לא מופיע על גבי היצירה.
יוחאי חי: יבוא broadcaster  ויגיד- בזמן שהשתמשתי בזה לא ראיתי את שמך על גבי היצירה.
יוחאי חי: ולכן החזקה הזו תעבוד לטובתו.
יוחאי חי: ומה קיבלנו?
יריב לוין: שידאג שהשם שלו יופיע - -
יוחאי חי: אבל אני אסביר לאדוני למה הוא לא יכול להופיע.
אתי בנדלר: אתה מדבר על broadcaster ואני שואלת אותך על בעלת המספרה שמשמיעה תקליט במספרה שלה והיא פונה לבעל זכות היוצרים לפי החזקה שתתקבל ואתה תאמר – היא לא תיחשב למפרה תמימה.
יוחאי חי: מהבחינה הזו אין כל הבדל בין בעלת מספרה לבין broadcaster.
יוחאי חי: לשניהם היה תקליט, שניהם הסתכלו על כיתוב הזכויות ופעלו לפי מה שכתוב על התקליט.
יריב לוין: - - מבי בעל הזכויות.
יריב לוין: זו בדיוק המטרה.
יוחאי חי: אני רק רוצה להשיב תשובה לעורך הדין פרייס שטען כמה טענות, שעם כל הכבוד אני ממש לא מקבל.
יוחאי חי: לגבי גברתי, הפרופורציות, ביקשת פרופורציות לגבי מה שנהוג בעולם.
יוחאי חי: אני אסבר את אוזניכם שעל פי סקר שנערך בארגון ש- - משתייך אליו, בעולם, 91 מהתוצרים המוזיקאליים השנתיים נוצרים על ידי תעשיית המוזיקה העצמאית, על י די מפיקים עצמאיים, כאשר יש רק שלוש חברות majors בעולם.
יוחאי חי: זה רק כדי לתת פרופורציות עד כמה הטענה של המפיקים העצמאיים רלבנטית פה.
יוחאי חי: דבר שני – להבדיל ממה שחברי, עורך הדין פרייס אומר –לא כך נהוג בעולם, ואני מצטער, ואני עושה חוזים עם העולם לגבי אומנים שנמצאים באיגוד שלנו  - אנחנו בהחלט מפרקים את הטריטוריות וכל טריטוריה, גם אם זה באירופה, כל מדינה ומדינה יש לה Release date משלה, והיא לא רשאית להפיץ את זה לטריטוריות אחרות, אלא אם כן היא עשתה release מקומי והיא אכן הוציאה את התקליט והיא רשאית להדפיס - -
יריב לוין: אבל לא זו השאלה - -
אתי בנדלר: אם החזקה הזו מקובלת, אכן, בדירקטיבה האירופאית.
יוחאי חי: החזקה הזו מקובלת רק בתנאי שיש release מקומי.
יוחאי חי: זו בדיוק אי ההבנה.
יוחאי חי: על מנת שהחזקה הבינלאומית ו – article 11 יתפסו פה, חייבים שיהיה release מקומי.
יוחאי חי: והיום, באירופה, חברות תקליטים גדולות לא מוציאות ביבוא, אלא חייבות ב- release מקומי ואז האמנה תופסת לגביהן.
יוחאי חי: אני רוצה להזכיר שחברי הוועדה נתנו פתרונות מעולם של דיני החוזים –שהמפיק  יתבע את בעל חברת ההפצה, לגבי עשיית עושר שלא במשפט, אני מזכיר לכולם שאנחנו נמצאים  בדיסציפלינה ולא  הוראות של דיני זכויות יוצרים.
יוחאי חי: אנחנו עוסקים בדיני קניין.
יוחאי חי: הפתרונות צריכים להיות ברמה של דיני קניין, קרי – איך אנחנו לא שומטים את ההגנה מתחת לרגליו של המפיק השקוף, זה ששמו לא מתנוסס על גבי התקליט.
יריב לוין: שידאג ששמו יתנוסס.
יריב לוין: זה הכי פשוט בעולם.
יוחאי חי: כשהם מכריחים אותו כדי לקבל זכויות בינלאומיות – להסכים להטביע את השם שלהם - -
יריב לוין: שיטביעו גם - - שם המפיץ.
יריב לוין: היו"ר רוברט אילטוב:     	עורך הדין תמיר אפורי, בבקשה.
יריב לוין: את מי אתה מייצג?
תמיר אפורי: אני לא מייצג אף אחד, אלא רק את עצמי.
תמיר אפורי: רציתי לומר כמה דברים לגבי החזקה.
אתי בנדלר: מומחה מקצועי.
לאה ורון: עורך הדין אפורי ב-2007 היה זה שליווה את כל הצעת החוק של משרד המשפטים שהכינה ועדות הכלכלה לקריאות -  -הוא מומחה לנושא.
תמיר אפורי: הסיבה שהחזקה הזו לא נחקקה בחוק הקודם היא לא השמטה.
תמיר אפורי: היו שני דיונים מפורטים בוועדת הכלכלה, אפשר לקרוא את הפרוטוקול.
תמיר אפורי: הסיבה שהחזקה של מפיק תקליט לא נחקקה בחוק הקודם היתה - -
רוברט אילטוב: אתה יודע שלחבר הכנסת יש זכות להעלות הצעת חוק גם אם זה לא - -
יריב לוין: היו כמה דברים לא טובים בכנסת ה-17, לא רק העניין הזה.
תמיר אפורי: בהחלט.
תמיר אפורי: כשיש טעויות צריך לוקק, וזו הפריבילגיה של המחוקק.
תמיר אפורי: בכנסת תמיד אפשר לשוב ולפתוח דברים, וטוב שכך.
תמיר אפורי: הסיבה שהחזקה הזו לא נחקקה היא משום שהתברר שמבקשים לתת מעמד ראייתי מיוחד לכיתוב, כאשר במקרים מאד רבים מה שכתוב אינו נכון.
תמיר אפורי: כעניין של מדיניות חקיקתית – לקבוע חזקה, זו חזקה שתחול גם במשפט האזרחי וגם במשפט הפלילי – לקבוע חזקה שאומרת שאם משהו שהוא רשום חזקה שהוא נכון, כאשר המחוקק יודע שבמקרים רבים מה שכתוב הוא לא נכון, זו תוצאה מאד בעייתית מבחינת מדיניות חקיקתית, ולכן, ברמת העיקרון, לפני שנכנסים לאינטרסים, יש כאן בעיה.
יריב לוין: אם אתה מכניס את התיקון הזה שיצוין הנושא של ה- P, זה לא פותר את הקושי, מבחינתך?
תמיר אפורי: ממש לא, ומייד אתייחס לזה.
תמיר אפורי: יש, סביב השולחן הזה הרבה אנשים מומחים, נאמרו דברים חשובים.
תמיר אפורי: אני רוצה לחדד נקודה אחת חשובה, והיא האבחנה בין מפיק ומפיץ.
תמיר אפורי: החזקה, כפי שמנוסחת כרגע, נותנת מעמד משפטי לרישום של מפיק ולא של מפיץ.
תמיר אפורי: אלא מה?
תמיר אפורי: שבדרך כלל מה שכתוב על התקליטים ליד האות P זה המפיץ וזה גורם אחר - -
אייל פרייס: ממש לא נכון.
תמיר אפורי: אני אתן כמה דוגמאות.
תמיר אפורי: יש כמה וכמה חברות אמריקאיות שמפיצות את התקליטים שלהם בעולם באמצעות חברה אחרת שזו תפקידה – להפיץ את תקליטים מחוץ לארצות הברית.
תמיר אפורי: על התקליטים שמגיעים לישראל, הגם שהמפיק שלהם זו חברה אמריקאית X – רשום P וחברה אחרת, Y. זה לא עניין של תקליט אחד או שניים, זה עניין שיטתי.
תמיר אפורי: חברות שלמות ואלפי תקליטים.
תמיר אפורי: יש לזה סיבה.
תמיר אפורי: הסיבה היא שתקליטים אמריקאיים ברוב ארצות העולם ניהנים מזכויות פחותות מסיבות בינלאומיות, ועושים כל מיני תרגילים.
תמיר אפורי: וזה תרגיל, מתוכנן ויזום, זה לא מקרי.
תמיר אפורי: אמר כאן עורך הדין פולינר, חברי ממשרד המשפטים בתחילת דבריו, שהחזקה הזו, יש למצוא את הדרך להבהיר שהיא לא תחול לעניין הזיקה הבינלאומית.
תמיר אפורי: אני, קודם כל מסכים.
תמיר אפורי: אני חושב שעורך הדין פולינר - -
רוברט אילטוב: אני מבקש – שתי דקות, לסיכום.
תמיר אפורי: לעניין הבינלאומי – כפי שההצעה מנוסחת כרגע היא באופן ברור נותנת מעמד וזיקה למפיקים מחו"ל, נותנת להם זיקה לישראל בניגוד לכוונה של החוקים והתקנות בדיוק בגלל הדרך שבה היא מנוסחת, משום שיופיע שם של מפיק מאירופה, ממדינה מסוימת, בשעה שהוא לא המפיק, המפיק הוא ממדינה אחרת, המפיק מאותה מדינה, מדינת המקור, לא יהיה זכאי לזכויות בישראל – זכויות מסוימות, אבל החברה שהשם שלה מופיע כן תהיה זכאית, ואני לא רואה איך בנוסח הנוכחי יוצרים פתרון לכך שיקבלו תקליטים זרים זכויות שהם אינם זכאים להם, לפי החוק.
תמיר אפורי: אני חושב שהבעיה של האומנים שמפיקים בעצמם ומוסרים את התקליטים שלהם להפצה היא בעיה מאד קשה ואמיתית.
תמיר אפורי: לא הייתי מציע לזלזל בדברים שנאמרו על ידי אקו"ם.
תמיר אפורי: בכנסת הקודמת היו רעיונות לפתור את זה בדרך של סיוג החזקה.
תמיר אפורי: זה מאד קשה לנסח את זה, נכון, אבל היו רעיונות כאלה, הם לא הבשילו - באופן שהיא לא תחול על מערכות היחסים שבין בעלי זכויות, אלא רק לעניין תביעות הפרה.
תמיר אפורי: בכלל, החזקות האלה, החזקות הראייתיות נועדו לסייע בפיראטיות.
תמיר אפורי: הם לא נועדו לפתור בעיות של מחלוקות על בעלות בין שני גורמים לחוזה.
תמיר אפורי: אולי ההערה הכי חשובה שאני רוצה לומר לחברי הכנסת שהגישו את ההצעה שיכול להיות שיש לנגד עיניהם איזה דימוי שמשווים למו"ל, אלא שמה שאתם מציעים נותן הרבה יותר ממה שיש למו,ל, ולמו"ל אין את החזקה הקבועה פה.
תמיר אפורי: מה אומר החוק לגבי יוצר, להבדיל מאשר לגבי מפיק?
תמיר אפורי: – שאם מופיע שמו של יוצר על היצירה, בדרך הרגילה, חזקה שהוא היוצר.
תמיר אפורי: המו"ל הוא לא היוצר.
תמיר אפורי: המו"ל הוא מי שיש לו חוזה עם היוצר.
תמיר אפורי: על ספר שכתוב עליו שם של המחבר, למו"ל אין שום חזקה, גם אם כתוב על הספר שהזכויות הן של מו"ל פלוני, אין לזה שום מעמד ראייתי, והחוק לא נותן לרישום הזה שום תוקף.
תמיר אפורי: מו"ל שמגיש תביעה בבית המשפט בעניין זכויות של יוצר, שכתוב על הספר – זכויות שייכו למו"ל פלוני, צריך להגיש את החוזה בינו לבין הסופר.
תמיר אפורי: יש פסיקה של בית המשפט העליון באחת הפרשות, שאמרה שהגם שהחזקה החקיקתית לא חלה, יש מצבים שלרישום נותנים ערך ראייתי בבחינת חזקה שבדין וחזקה שבעודה.
תמיר אפורי: יש חזקות שבתי משפט שקובעים - -
אייל פרייס: אתה יכול לצטט מפסק הדין?
תמיר אפורי: פסק הדין זה מפעל הפיס.
אייל פרייס: אני אומר לך שזה לא כתוב שם.
תמיר אפורי: אני מבקש שתיתן לי לדבר.
תמיר אפורי: בפסק הדין של מפעל הפיס אמרו שדברים מסוימים שנרשמו על סרט, בכתוביות, הגם שהחזקה החוקית לא חלה מסיבות כאלה ואחרות של הנוסח, אפשר לתת לזה תוקף כחזקה שבעובדה.
תמיר אפורי: לגבי מו"לים, אני לא מכיר מקרים כאלה שנפסקו, כי בדרך כלל כשמו"ל מגיש תביעה על ספר יש לו ספר, יש לו חוזה, הוא מגיש אותו, הכל פשוט.
תמיר אפורי: לא צריך להסתבך כל כך.
רוברט אילטוב: הדיון לא על מו"לים, הבנו.
תמיר אפורי: נכון, ושלא תהיה איזושהי אשליה.
תמיר אפורי: מה שאתם מציעים, נדמה לי שאתם מתכוונים לדבר אחד ומציעים דבר אחר.
תמיר אפורי: מה שאתם מציעים פה זו הצעה לגבי מפיק, לא לגבי בעלות.
תמיר אפורי: אם רוצים לקבוע חזקה שמי שנרשם על תקליט שהוא הבעלים שלו כי הוא המפיץ שלו, ולכן הוא הבעלים - זו חזקה אחרת וזה סעיף אחר.
יעקב מנדל: מה שאני רוצה לומר- אני פונה קריאה נרגשת לחברי הכנסת.
יעקב מנדל: אנא, הגנו על חבריי האומנים.
יעקב מנדל: זה אלפי אנשים שאני מייצג.
יעקב מנדל: מה שקורה נכון להיום – אדוני צריך להבין שחברות התקליטים כבר לא כל כך מפיקות תקליטים לאומנים.
יעקב מנדל: נגמר העניין הזה.
יעקב מנדל: זה לא כלכלי, לא כדאי, וכו'.
יעקב מנדל: ולכן חבריי האומנים מוציאים מכספם ומפיקים לעצמם את הדיסק, שאנחנו מדברים עליו.
יעקב מנדל: אני אומר – אנא מכם, אנא מכם.
יעקב מנדל: אני רואה מראש כל הזמן אנחנו במשפטים.
יעקב מנדל: לפי מה שאומר עורך הדין אייל פרייס, יש חוזה – גש לבית המשפט.
יעקב מנדל: אומנים שלי אסטרונאוטים.
יעקב מנדל: הם לא יודעים - -
יוחנן פלסנר: אם הוא מפיק, הוא לצורך העניין ייחשב מפיק - -
יעקב מנדל: בוודאי.
יעקב מנדל: מה אני מבקש ממך?
יעקב מנדל: תיקון קטן בחוק, זה הכל.
יעקב מנדל: אני בא ואומר – רעייתי, הוציאה דיסק.
יעקב מנדל: אני הפקתי לה, אני אראה לכם חשבונות בנק כמה זה עלה לי, והלכתי לחברה שתפיץ לי.
יעקב מנדל: עשינו הסכם חוזים על כל תקליט לפי כמה הם מקבלים אחוזים ולפי כמה אני, והם רושמים למעלה את ה- C ואת ה- P כאילו שאני להם.
אתי בנדלר: הם רשמו P?
יעקב מנדל: חיובי.
אתי בנדלר: מה עשית?
אתי בנדלר: מה עשית עם זה?
יעקב מנדל: אתם רוצים היום ש- 10,000 אומנים שהראש שלהם הוא בהקלטות, באומנות, ולא בחוזים – יתעסקו בחוזים האלה.
יעקב מנדל: הם לא יתעסקו.
יריב לוין: במה הם שונים מכל אדם אחר שגם הוא, הראש שלו רק בתחום שלו?
יעקב מנדל: שיהיה ברור, גלוי – ההפצה על ידי הד ארצי, זכויות ההפקה –של האומן.
יעקב מנדל: זה הכל.
יעקב מנדל: ואז לא יהיה מצב שיסתכלו פה ויראו C ו- P.
אתי בנדלר: אני לא הבנתי מה הצעתך.
יעקב מנדל: אני מבקש שיהיה כתוב במפורש שבחוק – אני בעד החוק, באופן כללי, אני לא נגד החוק, אני רק מבקש להגן על האומנים שלי, כי פה כתוב - -
רוברט אילטוב: הנקודה ברורה.
רוברט אילטוב: מה שאני מציע – תהיה פה הכנה לקריאה שניה ושלישית.
אתי בנדלר: אני לא הבנתי, ברשותך, את ההצעה שלו.
יוחנן פלסנר: אתה רוצה שיהיה כתוב – הפקה וזכויות יוצרים - -
יעקב מנדל: יש הפצה.
יעקב מנדל: שיהיה כתוב: הפצה – הד ארצי, הפקה וזכויות יוצרים – חנן יובל, דורית ראובני, רוחמה רז – מי שעשה את זה.
אתי בנדלר: אני לא מבינה, מה שאתה אומר –שהחזקה הזו תחול רק בתנאי שמפורט גם מי המפיץ?
יעקב מנדל: התשובה היא חיובית.
אייל פרייס: זו פעם ראשונה שאני שומע שרוצים לתקן חוק כדי לפתור את הבעיות של חנן יובל במקום שהוא ידבר עם חברת אקו.
יעקב מנדל: אני סיימתי, רק אני אומר שוב – תחשבו על האומנים שלי, הם לא כאלה שיושבים על חוזים - -
רוברט אילטוב: אחרי ההצבעה לקריאה ראשונה תהיינה עוד הזדמנויות, יהיו עוד דיונים, תפנה ליוזמי החוק.
רוברט אילטוב: הם יוכלו לשנות את החוק.
יעקב מרגי: אני היועץ המשפטי של הפי"ל, הפדרציה למוזיקה ישראלית וים תיכונית, מקבילה לפדרציה הישראלית.
יעקב מרגי: למעשה אני שמעתי כאן בקשב רב אבל כבר הגענו למעשה להצעה - -
יוחנן פלסנר: את מי אתה מייצג בפועל?
יעקב מרגי: מדובר בעיקר במפיקים עצמאיים, קרוב ל -200 מפיקים של תקליטים אשר התאגדו בפדרציה, שמייצגת אותם.
יעקב מרגי: למעשה, אני אתן לכם את השורה התחתונה שאני מציע להוסיף לחוק – לדעתי צריך להוסיף את זה לכל סעיף 64, שורה שאומרת: החזקה לא תחול בסכסוך - -     		ראשית, אנחנו מברכים על ההצעה, היא מצוינת, היא חשובה, כי באמת יש חשיבות שהיא תחול גם על מפיקי תקליטים ולא רק על יוצרים בלבד.
יעקב מרגי: אבל מאחר ובאמת יש מצבים שהרישום אינו משקף את האמת, ונתקלתי בזה בכל מיני מגזרים, אני חושב שיש להוסיף דבר קן, שהוא שורה שאומרת – החזקה לא תחול בסכסוך על בעלות מקבילה או נוגדת.
יעקב מרגי: דהיינו, כאשר יבוא מפיק - - לפעמים שניים מפיקים תקליט ורק אחד נרשם.
יעקב מרגי: יש מקרים שלמעשה מפיק הפיק את התקליט כשהוא היה צעיר, לפני הרבה שנים, ולא ערך את ההסכמים כמו שצריך לערוך, ואז, למעשה, רק אחד נרשם, שהוא, למעשה, הפיץ – כמו שאומרים חבריי.
יעקב מרגי: בהחלט, כאשר יקום סכסוך ביניהם או כאשר ירצו להבהיר את הדברים, במקרה כזה לא יבוא בעל מי שמחזיק ברישום ויאמר – יש לי חזקה, ולכן תוכיח, כי לא תמיד ניתן להשיג ולאתר את אותם הסכמים ישנים.
יעקב מרגי: ואז יתכבדו וידונו בזה בדרך הרגילה ולא במצב של חזקה שתהיה רק לטובת צד אחד, כאשר שמענו שלא תמיד הצד שמחזיק ברישום הוא הצד החלש, אלא בדרך כלל זה הפוך.
יעקב מרגי: לעומת זאת, החזקה בהחלט אמורה לחול על אותם צדדי ג' שהם מפרים – זה פיראטים, זה משתמשים וכל האחרים, שאני, כעורך דין שמייצג את הפי"ל – טענת ההגנה הראשונה היא – אתה לא בעל הזכויות.
יעקב מרגי: סליחה, כמו שאמר חברי – אני לא אביא את אותו מפיק מחו"ל שיוכיח את השרשרת, אלא פשוט אסתמך על החזקה, כי לא יעלה על הדעת שאותו משתמש, או פיראט, שאין ספק שהוא פיראט, יבוא ויטען – אין לך זכויות, סתם כך, ואני אצטרך להביא את כל שרשרת הראיות, את כל העברות אלי, רק בגלל שהוא טוען את הטענה הזו.
יעקב מרגי: לכן, כלפי פיראטים, כלפי צד ג' שאין לו טענה לזכות נוגדת, חזקה זו תחול.
יעקב מרגי: לכן אני מציע שנקבל את השורה הקטנה הזו שאמרתי – החזקה לא תחול בסכסוך על בעלות מקבילה או נוגדת.
יריב לוין: אבל אתה מדבר על זה שזה לא יחול רק במישור היחסים שבין מי שטוענים לזכות.
יריב לוין: כלפי המפר התם היא תחול באופן מוחלט.
יריב לוין: שנבין על מה אנחנו מדברים.
אתי בנדלר: בהחלט.
יעקב מרגי: ההגדרות בחוק לא מתייחסות לצד ג' או לבעל זכות אחרת.
אתי בנדלר: אני חושבת שזה רעיון נכון.
יעקב מנדל: טוב לנו.
הווארד פולינר: רק לציין שבאוסטרליה יש משהו דומה לזה, זה מתייחס לסכסוך בין שני אנשים שטוענים שהם המפיקים , אבל זה לא פותר את סוגיית המפר התם שהוא מתקשר עם אחד ולא עם השני, אם זו בעיה באמת – אנחנו לא יודעים, אבל יש דוגמאות למה שהוא טוען.
אתי בנדלר: אני חושבת שזה רעיון יפה.
יריב לוין: זה, מבחינתכם, פותר  גם את הבעיה שלכם?
יעקב מנדל: כן.
יעקב מנדל: בסך הכל אמרנו – תעשו את התיקון הקטן הזה ואנחנו - -
יריב לוין: בסך הכל הרי החוק גם עוזר לכם.
ירמי קדושי: העניין הזה – גם אני חושב שזה טוב, זה טוב לאומנים וזה פתרון טוב, אבל אני רוצה לשאול שאלה קטנה- במידה והתביעה, במקרה הזה, עומד מול המפיק ומול האומן – האם זה פותר את זה גם בחוק.
ירמי קדושי: כלומר, אם האומן השקיע היום בשיר, העלה את זה לאתר אינטרנט או נתן את זה לחברות סלולאר, אז שגם בסכסוך ביניהם יהיה – שגם החזקה הזו לא תבוא - -
יעקב מרגי: אם הזכות היא בעלות נוגדת.
יעקב מרגי: אייל פרייס;     	אני רק רוצה להגיד לגבי מה שאמר עו"ד אפורי לגבי מדוע לא חוקק הדבר הזה בסיבוב האחרון, אני רוצה להזכיר – נראה לי שתמיר אפורי שינה  את עמדתו.
יעקב מרגי: בדיון הקודם, בפרוטוקול ועדת הכלכלה מישיבה ב- 10.10.2007 הוא אמר שיש נכונות לטפל בעניין הזה בחוק, רק שמכיוון שהזמן קצר אז הוא בהחלט ירצה לטפל בזה כמיטב יכולתו.
יעקב מרגי: זה בתקופה שהוא היה במשרד המשפטים.
יעקב מרגי: לגבי ההצעה שהעלה חברי, עורך הדין מנור, היא בהחלט הצעה ששווה לשקול אותה, לגבי מקום שיש מחלוקת, כאשר  הצד השני בהליך המשפטי אומר שהוא המפיק של התקליט.
יעקב מרגי: להבדיל מצד שלישי.
לאה ורון: זה עונה במידה מסוימת גם על הדברים של עורך הדין אפורי.
רוברט אילטוב: את הנושא הזה לדיון וסיכומים אני משאיר - -
אתי בנדלר: אני חושבת שאפשר כבר להכניס את זה.
רוברט אילטוב: היוזמים מסכימים?
אתי בנדלר: אז אני אקרא את הנוסח עם התוספת, כמובן שלא מדובר על נוסח סופי: "תיקון סעיף 64 בחוק זכויות היוצרים התשס"ח-2007.
אתי בנדלר: בסעיף 64 אחרי פסקה (3) יבוא:  (4) מופיע על תקליט בדרך המקובלת שמו של אדם כמפיק התקליט, חזקה היא שאותו אדם הוא מפיק התקליט.
אתי בנדלר: החזקה האמורה בפסקה זו תחול גם לעניין שמו הבדוי של אדם ובלבד שזהותו של בעל השם הבדוי ידועה בציבור והיא לא תחול על צדדים לסכסוך על בעלות מקבילה או נוגדת על זכות יוצרים".
יוחאי חי: אני לא חושב שבזמן שהסכסוך יגיע לבית המשפט - -      קריאות:     -      יוחאי חי:     	בזמן שיש סכסוך בבית משפט, החברים שלי פה מציעים שתהיה זכות למפיק השקוף לבוא ולהכריז על סכסוך.
יוחאי חי: אבל הוא לא יודע את זה.
יוחאי חי: הוא לא יודע שנתנו בשמו את הזכויות.
יריב לוין: הוא לא יודע שהוא מופיע על העטיפה?
אתי בנדלר: מה אתה רוצה?
יעקב מנדל: זו פשרה הוגנת.
קריאה: זו לא פשרה בכלל.
קריאה: אייל פרייס;     	אני הייתי מציע נוסח אלטרנטיבי – שהחזקה האמורה לא תחול מקום שהאדם כלפיו נטענת החזקה טוען כי הוא מפיק התקליט.
רוברט אילטוב: אני מציע שידונו בזה אחרי הקריאה הראשונה.
אלכס מילר: הכוונה היא מובנת, מבחינת ההסדר -  - את ה- tuning  הזה אפשר כבר לעשות אחר כך.
אתי בנדלר: הוועדה צריכה להחליט אם היא רוצה לסייג את החזקה הזו עכשיו או לא.
אתי בנדלר: אני חושבת שנשמעו פה מספיק טענות כדי לחזק מצד אחד את ההגנה למשתמש התמים ולהעמיד את החזקה הזו כלפי המשתמש התמים, מצד שני – לא להעמיד את החזקה הזו או לא להשאיר אותה בסכסוך בין צדדים שכל אחד מהם טוען שהוא בעל הזכויות - -
אלכס מילר: זה בעצם הכוונות שלנו – אני מציע שלקריאה שניה ושלישית - -
אתי בנדלר: אפשר לכתוב את זה כבר עכשיו.
אלכס מילר: אבל השאלה אם אנחנו בנוסח המוסכם סופית.
אלכס מילר: אין בעיה, כך או אחרת, לקראת קריאה שניה ושלישית יהיו טענות בעד ונגד כל דבר, אז זה לא משנה, אבל שההסכמות יהיו ברוח הדברים שאנחנו הכנסנו עכשיו, שזה לא איזה שינוי מהותי אחר כך.
אתי בנדלר: אז אני לא מבינה- -
אלכס מילר: תשאירי את זה כמו שעכשיו - -
אתי בנדלר: עם התוספת או בלי התוספת?
אלכס מילר: עם התוספת, אבל בשניה ושלישית אנחנו, ברוח הדברים הללו, נעשה את ה- tuning המתאים.
רוברט אילטוב: היו כאן שתי הצעות- הצעה של עורך הדין פרייס והצעה של - -
אתי בנדלר: זה אותו הדבר.
אתי בנדלר: זה ניסוח אחר.
אתי בנדלר: בעצם מדובר כאן על כך שהחזקה הזו לא תחול, שהסכסוך הוא בין צדדים הטוענים לבעלות בזכות היוצרים, כמפיקים.
יוחאי חי: אני רוצה שוב להעלות את הדרך המקובלת – יש בעיה, יש לנו אמביוולנטיות, יש לנו פסקי דין של בית המשפט העליון שראה שבסתם כיתוב של שם כדרך מקובלת.
אייל פרייס: הוא לא עוסק בתקליטים בכלל.
אייל פרייס: למה אנחנו מנסים ללמוד מפסק דין של משחקים על תקליטים?
יריב לוין: - - הנושא הזה, בכל הכבוד.
יריב לוין: הנחת המוצא הבסיסית כאן היא שמי שטוען שיש לו זכויות צריך לעשות מאמץ מינימאלי כדי שזכויותיו תבואנה לידי ביטוי בעטיפה או על גבי התקליט.
יריב לוין: המטרה היא לא לייצר לו כל מיני דברים שבסוף, השורה התחתונה שלהן תהיה שהוא יכול לשבת ולא לעשות כלום, וכולם צריכים להודיע לו ולמסור לו, וכן הלאה.
יוחאי חי: אם אפשר אני רוצה להפנות לפסק דין נוסף - -
רוברט אילטוב: לא. אי אפשר.
רוברט אילטוב: בהכנה לקריאה שניה ושלישית תוכל להעלות מה שאתה רוצה.
רוברט אילטוב: אנחנו סיימנו את הדיון.
רוברט אילטוב: מעלים את זה להצבעה, בכפוף לתיקון.
אתי בנדלר: כפי שקראתי.
רוברט אילטוב: 4 בעד.
רוברט אילטוב: פה אחד.
לאה ורון: חבר הכנסת יריב לוין הצביע במקום חבר הכנסת אופיר אקוניס.
לאה ורון: חבר הכנסת אלכס מילר הצביע במקום חבר הכנסת חמד עמאר, חבר הכנסת פלסנר מצביע במקום חבר הכנסת אלי אפללו.
לאה ורון: נציגת האוצר, הגב' רודוב הודיעה שהצעת החוק אינה כרוכה בעלות מתקציב המדינה.
רוברט אילטוב: תודה, הישיבה נעולה.
יצחק וקנין: אני פותח את ישיבת ועדת הכלכלה בנושא הצעת חוק הטיס, התש"ע-2010.
יצחק וקנין: בדיונים הקודמים, כזכור, היו מספר דברים שביקשנו עליהם דיון מחודש, ואני אביא חלק מהסעיפים שאני רוצה לפתוח אותם ולעשות עליהם רביזיה בהתאם לבקשות שלי ושל חלק מהגורמים שהגישו אליי בקשות.
יצחק וקנין: אני נעניתי כמעט לכל הבקשות לפתוח סעיפים מסוימים ולעשות עליהם רביזיה.
יצחק וקנין: אני מקווה שלקר
יצחק וקנין: את השעה 10:30 כשאנחנו אמורים לסייע אנחנו גם נצביע ונסיים את חוק הטיס.
יצחק וקנין: בעזרת השם, נקווה שזה יהיה בשעה טובה.
יצחק וקנין: ביקשנו דיון מחדש לבקשת שר התחבורה והבטיחות בדרכים לסעיפים 126(1)(א) ו-(1)(ב) בהגדרת "הסכום הבסיסי" לעניין עיצום כספי.
יצחק וקנין: ביקשנו דיון מחדש לבקשת שר התחבורה והבטיחות בדרכים לסעיף 35(א) לעניין סמכות התליה לצורך תיקון ליקויים.
יצחק וקנין: אני ביקשתי רביזיה לסעיפים 126(א)(4)(ב)(2), סעיף 126(א)(5)(ד), סעיף 126(א)(7)(ב) – כולם בעניין העיצומים הכספיים.
יצחק וקנין: הכוונה היא הפחתת גובה העיצום.
יצחק וקנין: אני אמשיך ואגיד את כל הסעיפים הבאים שהם רביזיה שלי, ואני פותח אותם:
יצחק וקנין: סעיף 1 – הגדרת האמנה; סעיף 35(א)(2)(4א) – עילות לסירוב לחידוש רישיון, הגבלתו, התלייתו או ביטולו וכן הוספת סעיף קטן לעניין מסירת הודעות בכתב; סעיף 38 לעניין בקשה לרישיון עובד טיס לאחר שבוטל; סעיף70(א) – תקנות לעניין רעש כלי טיס; סעיף 112 – תקנות לעניין דוחות בחקירה בטיחותית; סעיף 116- בקשה להוסיף הקלטת קול שהוקלטה בתא הטייס להגדרת חומר חקירה לעניין אי קבילות וחיסיון חומר החקירה; סעיף 116א לעניין אי קבילות הדוח הסופי; סעיף 125(ב) (33א) לעניין הפרת החובות החלות על טייס מפקד; סעיף 145א לעניין הודעה למנהל על אירוע בטיחותי; סעיף 148 לעניין כפל עיצום כספי בארץ ובחו"ל; סעיף 168 – הוראות לעניין רישוי כלי רחיפה (תחילה ותקנות ראשונות).
לאה ורון: אני רוצה רק להדגיש שאחרי המכתבים של השר ומכתב הפנייה שלך פורסמו אתמול באתר הוועדה כל התוספות לסדר היום לכלל הגורמים והגופים.
יצחק וקנין: פתיחת הסעיפים לא מחייבת שינוי בהם.
יצחק וקנין: אני פותח את הסעיפים, אני אקיים דיון, ואם אראה שיש צורך בהתאם לבקשות לעשות שינויים, כפי שעשינו את זה לאורך כל החקיקה, אנחנו נעשה את זה גם פה.
יצחק וקנין: מי בעד כל הסעיפים שביקשתי לדיון כולל רביזיה על אותם סעיפים?