GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יואל שקד: רכב שיוצא על ידי יצרן אירופאי לצורך השוק האמריקאי – ואני בטוח שאבנר יסכים אתי – הוא מותאם לשוק האמריקאי ועל זה לשנינו אין ויכוח.
יואל שקד: השאלה שאני שואל היא השאלה הבאה: אם כך, מה ההבדל עכשיו אם אני מביא פולקסווגן טוארג תואם את השוק האמריקאי מארצות הברית לבין פורד אקספלורר שתואם את השוק האמריקאי מארצות הברית, בהנחה שתקבל – ואחר כך נדון – את כל האישורים שאתה מבקש?
יואל שקד: אנחנו קיבלנו תחושה שזה היה חסם, כשהתחלנו את הנושא של יבוא אישי, חסם קשה לנושא התחרות הכספית כי לא יעזור, השוק האמריקאי הוא שוק גדול, שוק של מסה וניתן להשיג שם את המכוניות במחירים הרבה יותר נמוכים.
יואל שקד: זה רק חומר למחשבה לאדוני היושב ראש.
כרמל שאמה-הכהן: אולי יש לו תשובה.
כרמל שאמה-הכהן: יש לך תשובה לגבי הטוארג?
יואל שקד: אנחנו נעביר את כל ההתאמות הדרושות.
כרמל שאמה-הכהן: יש עוד מדינות בעולם שיגבילו ולא ירצו את הטוארג הזאת ביבוא אישי?
אבנר פלור: אמרתי שבאירופה, במדינות האיחוד האירופאי, לא מקבלים רכב עם תקינה אמריקאית.
אבנר פלור: זאת עובדה ונמצאים כאן היבואנים שיצדיקו את העובדה הזאת.
אלי אפללו: צריך לשאול את היבואנים.
אבנר פלור: רכב שמיוצר באירופה עם תקינה אמריקאית, לא יכול להירשם באירופה.
כרמל שאמה-הכהן: הוא יכול להירשם ביפן?
אבנר פלור: גם לא.
יעקב אנוך: כל העולם עובד עם תקינה אחת.
יעקב אנוך: אירופה היא רק תקינה אירופאית, ארצות הברית היא רק תקינה אמריקאית ויפן רק תקינה יפנית.
יעקב אנוך: מדינת ישראל אימצה את התקינה האירופאית אלא שבגלל לחצים פוליטיים אמריקאים, באו האמריקאים ואמרו שלא יכול להיות, אנחנו האמריקאים חברים שלכם, שרכב שברולט, קרייזלר וכולי המיוצר בארצות הברית יצטרך לעבור תקינה אירופאית ומדינת ישראל נכנעה והסכימה שרכב בתקינה אמריקאית, מלבד הפנסים שזה דבר בטיחותי שאין להתפשר עליו, ייכנס לארץ בתנאי שהוא חדש והוא בא משלושת החברות האלה .
יעקב אנוך: זה לא בגלל שהעולם נוהג כך.
יואל שקד: עם תיקון קטן.
יואל שקד: אני רוצה לומר לאבנר שאם אתה תייבא היום רכב אמריקאי מגרמניה, אתה תקבל את רישיון היבוא שעד לא מזמן לא נתתם אותו, אתה תכניס את הרכב, תבצע התאמות מסוימות גם בפנסים והרכב יעבור תקינה וינוע על הכבישים.
כרמל שאמה-הכהן: תסביר עוד פעם.
יואל שקד: בוא ניקח מדינה כמו גרמניה שאני מניח שגם היא לא מבינה שום דבר.
כרמל שאמה-הכהן: רוצים לייבא רכב בתקינה אמריקאית.
יואל שקד: ניקח את הפורד מוסטנג מארצות הברית – ואני בכוונה מקצין ואבנר יודע שזה רכב בעייתי – ונכניס אותה לגרמניה, אני אצטרך להעביר אותה, אני אטפל בפנסים שלה.
כרמל שאמה-הכהן: אין הליך כזה בארץ?
יואל שקד: רק לאחרונה, ממש לאחרונה.
יואל שקד: אמרו לנו שזה תקן אמריקאי ולא נקבל על זה שום רישיון.
יואל שקד: לאחרונה, בשני דגמים, וזה מה שהזכיר קודם אבנר, קיבלנו את האפשרות להביא את הרכב, לקבל עליו רישיון יבוא ולהתחייב מול שלטונות משרד התחבורה שאנחנו נבצע את ההתאמות הדרושות.
יואל שקד: אני רוצה להבהיר מה זאת אומרת התאמה דרושה.
יואל שקד: אנחנו לוקחים את הרכב למעבדה של הטכניון שקיבלה הכשר לכך ממשרד התחבורה ומקבלים את חותמת הכשרות של הפנסים לתנועה.
יואל שקד: למה לא לעשות את זה לכל רכב שנ מצא בארצות הברית, כולל הרכב הגרמני והיפני?
כרמל שאמה-הכהן: באמת למה לא?
אבנר פלור: אדוני היושב ראש, אמרתי, אנחנו פועלים בנושא הזה של היבוא האישי בדומה ליבוא המסחרי ואומר למה אני מתכוון.
אבנר פלור: כל מה שאני מאשר ליבוא המסחרי במובן של המדיניות, תקינה אירופאית או תקינה אמריקאית ---
כרמל שאמה-הכהן: מצדי תאשר את זה גם למסחרי.
כרמל שאמה-הכהן: זה שאתה לא מאשר את זה למסחרי, זאת לא תשובה.
אבנר פלור: עניתי.
כרמל שאמה-הכהן: לא, אני רוצה להבין.
כרמל שאמה-הכהן: רכב גרמני שאני מביא מארצות הברית, למה אני לא יכול להכשיר אותו בדיוק כמו שאני מכשיר רכב אמריקאי על פי פרמטרים שאתם קבעתם ולא קבעו אנשי היבוא האישי?
כרמל שאמה-הכהן: אתם נתתם להם מסלול להכשיר מוסטנג לדוגמה, למה את אותו מסלול אי אפשר להכשיר את ה-טוארג?
אבנר פלור: אמרתי שהתקינה הראשית שלנו היא תקינה אירופאית.
אבנר פלור: כמו שאמרתי, יש שוני בתיעוד שמתקבל בין התקינה האירופאית לבין התקינה האמריקאית.
אבנר פלור: התקבלה החלטה – וזאת מדיניות שנהוגה מזה שנים – שהתקינה הראשית היא תקינה אירופאית, מכיוון שגם התיעוד הוא בהתאם ולאותו אחוז של דגמים ותוצרים שמיובאים על פי תקינה אמריקאית, שמפעל האם שלהם ממוקם שם, אנחנו מאפשרים על פי תקינה אמריקאית.
אבנר פלור: גם ליבואנים המסחריים לא מאפשרים לבצע הסבות.
אבנר פלור: לקחת רכב עם תקינה אמריקאית ולהסב אותו לתקינה אירופאית.
כרמל שאמה-הכהן: אני עדיין לא מבין ואני לא קשה הבנה.
אבנר פלור: אני מסביר.
כרמל שאמה-הכהן: אני כנראה לא מבין אותך.
כרמל שאמה-הכהן: אם אתה מאפשר במסלול מסוים לקחת מוסטנג ולהעלות אותה כחזיר בתחילת המסלול והיא יוצאת כבש כשר בסוף המסלול, למה זה לא טוב לטוארג?
יואל שקד: אני רוצה לבקש מהיושב ראש ומהוועדה להבין שזה פתיר.
יואל שקד: זאת סוגיה שבעיניי אין לה שום פתרון מוצדק.
יואל שקד: זאת אומרת, הדרך היא ללכת וכן לבצע את ההתאמות האלה.
אבנר פלור: אי אפשר.
כרמל שאמה-הכהן: מה זאת אומרת אי אפשר
אבנר פלור: כשאנחנו מאשרים רכב, יש למעלה מ-60 דירקטיבות ותקנים בהם חייבים לעמוד אותם רכבים.
אבנר פלור: אותו רכב שמגיע והוא מוסב, שמבצעים לו הסבה, הוא לא יוכל לעמוד באותן דרישות ובאותן דירקטיבות שהחלק הגדול מהן הן דרישות בטיחותיות.
אבנר פלור: זאת אומרת, אי אפשר לקחת רכב, להסב אותו ושיעמוד באותם שישים-שבעים דירקטיבות.
יואל שקד: למה במוסטנג זה אפשרי ובטוארג לא? לא הבנתי.
כרמל שאמה-הכהן: מה ההבדל ביניהם?
אבנר פלור: אותו רכב מוסטנג הוא רכב שעומד בתקינה האמריקאית והוא מיוצר בארצות הברית.
אבנר פלור: הוא לא מיוצר באירופה.
כרמל שאמה-הכהן: והטוארג?
כרמל שאמה-הכהן: אותי לא מעניין איזה פועל הרכיב, השאלה היא אם זה עומד בתקינה אמריקאית או לא.
כרמל שאמה-הכהן: הרי אתה לא מרשה להביא את הטוארג הזה כי הוא לא עומד בתקינה האירופאית אבל הוא כן עומד בתקינה האמריקאית.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו אומרים שלא נביא אותו באופן ישיר אלא רק אחרי תהליך של הסבה.
כרמל שאמה-הכהן: מה עדיין לא בסדר אם אני מביא רכב, ולא משנה מה המותג שלו, ומעביר אותו בתהליך הכשרה והוא צריך לעמוד ביעדים שאתה קבעת?
כרמל שאמה-הכהן: לא עמד בסוף, אל תיתן לו אישור.
כרמל שאמה-הכהן: המייבא לוקח את הסיכון עליו.
כרמל שאמה-הכהן: עדיין, למה אתה לא מרשה לו את התהליך?
אבנר פלור: אדוני היושב ראש, יש לי בקשה.
אבנר פלור: מכיוון שהנושא של הדיון היה אחר, אני מתחייב להעביר לוועדה נייר עמדה מסודר עם הנימוקים האלה.
אבנר פלור: אני רואה שיש כאן איזושהי אי הבנה ואני רוצה שזה יהיה מסודר.
כרמל שאמה-הכהן: זה אומר שברגע זה אין למשרד תשובה טובה למה לא.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו נשמח לקבל אותה.
אלי אפללו: זאת תשובה.
כרמל שאמה-הכהן: דרך אגב, הבנתי שבשנה האחרונה יש ירידה חדה בהיקף היבוא האישי.
לאה ורון: כמה ייבאו ביבוא אישי?
אבנר פלור: בשנה הקודמת יבוא אישי נע בסדר גודל של 3,000 והשנה הוא בין 2,800 ל-2,900, בכולל, בשנת 2010.
כרמל שאמה-הכהן: אז יש ירידה.
אבנר פלור: יש ירידה אבל לא חדה.
כרמל שאמה-הכהן: אני ראיתי באיזשהו פרסום שיש ירידה של כמעט עשרים אחוזים.
אבנר פלור: אני אציג לך את הנתונים.
כרמל שאמה-הכהן: בכל מקרה, התחייבת לתת תשובה לגבי ארץ המוצא והסבה בארץ.
אבנר פלור: אני אגיש לוועדה תשובה מסודרת.
יעקב אנוך: סליחה, אולי אני אסביר לכם בדיוק.
יואל שקד: רק שנייה, תנו לי לסיים את מה שהתחלתי בו.
יואל שקד: רבותיי, דיברתם כאן על התחרות החופשית.
יואל שקד: דיברתם כאן על היבוא המקביל ואני חושב שאם אנחנו מדברים על שוק של תחרות חופשית, אי אפשר להתעלם מהיבוא האישי.
יואל שקד: עם כל הכבוד, 3,000 מכוניות זה לא עשר וזה לא עשרים.
יואל שקד: וראו איזה פלא.
יואל שקד: אין לי כוונה, יקי, לנהל כאן שדה קרב מולך בסגנון בו התחלת קודם וזרקת כל מיני משפטים שמקומם לא כאן, אבל נוותר על זה, אלא אני רוצה לחזור בחזרה.
יואל שקד: ראו פלא, מכוניות מסוימות שנמכרו במחירים, ואני יכול לתת דוגמה כמו סוברו מדגם B-9 שנמכרה במחיר של 350-360 אלף שקלים, התחיל יבוא אישי ולפתע היא צנחה ב-70-80 אלף שקלים והיבואן לא מפסיד.
יואל שקד: היבוא האישי יצר משיכה למטה של המחירים.
כרמל שאמה-הכהן: מאיפה מייבאים את הרכב הזה?
יואל שקד: במקרה זה מארצות הברית.
יואל שקד: תמיד יהיה הרבה יותר אטרקטיבי לייבא רכב מארצות הברית למדינת ישראל כי המחירים הנקובים שם הרבה יותר נמוכים.
כרמל שאמה-הכהן: הם מגיעים עם תקינה אירופאית?
יואל שקד: לא.
יואל שקד: היא הייתה בתקינה אמריקאית.
כרמל שאמה-הכהן: מסבים אותה כאן?
יואל שקד: יש התאמות, יש קריטריונים של אבנר פלור ואנחנו מתאימים אותם.
יואל שקד: בוא נניח רגע לנושא התקינה ונדבר על הפן הכלכלי של התחרות שמאפשר היבוא האישי.
יואל שקד: אמר כאן חברי היושב מצד ימין שלי, צביקה, והזכיר שמכוניות חדשות ביבוא אישי – ונתת דוגמה מעולם ה-ב.מ.וו – אפס, כמעט לא נכנסות.
יואל שקד: בוא נעשה סדר.
יואל שקד: זה לא נכון, זה ממש לא נכון.
יואל שקד: אתה צודק בדבר אחד.
יואל שקד: מרבית המכוניות שנכנסות ארצה ביבוא אישי, הן בגיל ממוצע של בין 16 ל-18 ל-14 חודשים, ולמה?
יואל שקד: לא יעזור כלום, כי אם לא היה שינוי בספציפיקציות של הדגם – כלומר, אם הדגם החדש לא יצר בו איזשהו שינוי – מבחינה עסקית בארצות הברית, כשאתה רוכש רכב בן שנה, הוא הרבה יותר אטרקטיבי לרכישה בארץ שאתה עושה את השקלול הסופי, גם את המיסוי שלו כרכב ישן וגם את מחיר הקנייה שלו כרכב ישן.
יואל שקד: לגבי מחירים בחדשים.
יואל שקד: אני יכול לומר לך ואני אתן לך דוגמאות של ב.
יואל שקד: מ.וו מסוג אקס 5 ומסוג אקס 6 ותראה איזה פלא.
יואל שקד: חדשים לחלוטין – אפס קילומטרים – במרבית המקרים הם גם הרבה יותר מאובזרים מהרכב שמיובא על ידי היבואן, יימכרו במאה אלף שקלים פחות.
יואל שקד: לא עשרים אלף שקלים אלא מאה אלף שקלים פחות.
יואל שקד: אם אנחנו הולכים לכיוונים של המשומשים, אני אשמח בפורומים אחרים להראות גם פערים גדולים יותר.
יואל שקד: שאף אחד לא יטען נגדנו, כמו שהיה כאן ניסיון של יקי ידידי, לפיצולי חשבוניות וכולי.
יעקב אנוך: סליחה, אני מצטט את שלטונות המכס.
יואל שקד: שלטונות יושבים ובודקים אותנו ואתכם רכב-רכב.
יואל שקד: אנחנו גם נבדקים לא בצורה מדגמית אלא אנחנו נדרשים להביא חשבוניות.
יואל שקד: לא יושבים שם אנשים מטומטמים שלא יודעים את מלאכתם.
יואל שקד: אם כן, נשים את זה רגע בצד.
יואל שקד: לא יתכן שכשאני שומע את שניכם, אני בעצם שאלתי את ידיד כאן מצד ימין למה לו בכלל להיכנס לתחום הרכב כי זה תחום מאוד מפסיד.
יואל שקד: אני שומע את שניכם ואני פתאום שומע איזשהו סיפור.
כרמל שאמה-הכהן: אל תתווכחו.
כרמל שאמה-הכהן: הוויכוח הזה מיותר.
יואל שקד: חברים, היבוא האישי מאפשר תחרות אמיתית.
יואל שקד: נקודה.
יואל שקד: אני בעד ומה שחורה לי כאדם שעוסק בתחום זה שאין סדר.
כרמל שאמה-הכהן: עדיין היבוא האישי מתמקד בעיקר בסגמנט של רכבי היוקרה.
כרמל שאמה-הכהן: לא שזה לא מעניין אבל זה פחות מעניין אותנו.
יואל שקד: אנחנו מתעסקים במכוניות ממחירים של 150-160 אלף שקלים עד 200 אלף שקלים וזה הסגמנט הנמוך שלנו.
יואל שקד: זה לא הרוב, זה נכון.
יואל שקד: מ-230-240 אלף שקלים ומעלה, זה הרוב.
יואל שקד: אני רוצה לבקש מהוועדה לאפשר לכונן תחרות חופשית במדינת ישראל ולעזור לכונן רגולציות שגם יסבירו מיהו האדם שעוסק ביבוא אישי.
יואל שקד: כלומר, בואו נעשה סדר בעניין.
יואל שקד: היום נוצר מצב שאנחנו אינסטנציה לא קיימת.
יואל שקד: יש תגובה כמו בת יענה.
יואל שקד: אני לא מסוגל היום לפנות למשרד התחבורה ולייצג לקוחות שלי ולומר ככה או לא.
יואל שקד: אנחנו לא קיימים.
כרמל שאמה-הכהן: הדוברת הבאה היא עורכת הדין הילה וולגמונט שמייצגת את יבואני האופנועים, הקטנועים והטרקטורונים.
הילה וולגמוט: אופנועים, קטנועים וטרקטורונים.
הילה וולגמוט: אנחנו מדברים על יבואנים שמתעסקים ביבוא של בין 50 ל-100 כלים בשנה.
הילה וולגמוט: אותם יבואנים בתהליך התאגדות עכשיו והם לא נכללים באיגוד יבואני הרכב הדו-גלגלי שהיה לכאורה המייצג שלהם בתיקון לצו אבל למעשה לא שמר על זכויותיהם.
הילה וולגמוט: לכן ארבעת היבואנים שנמצאים כאן אתי, הם דוגמה לכך שמשנת 2011 אין להם יותר רישיון יבוא למרות שהם פעלו בשנת 2010 וחמש שנים לפני כן, ייבאו רכבים לישראל, רכבים דו גלגליים, מכרו אותם, אבל נכון להיום הם ללא רישיונות יבוא.
הילה וולגמוט: זה בגלל שני חסמים עיקריים שהוכנסו בצו כאשר האחד מהם הוא ערבות בנקאית של מיליון שקלים והון עצמי של מיליון וחצי שקלים, סעיפים 3(א)(8א) ו-3(א)(12) לצו.
הילה וולגמוט: אנחנו מבקשים לתת את הדעת לכך שהם לא היו נוכחים בדיון הקודם ומה שנקבע אלה דרישות קשיחות של מיליון ומיליון וחצי שקלים שהיא בלי שום קשר להיקפי היבוא ולכמות היבוא.
כרמל שאמה-הכהן: זאת נקודה שאנחנו כבר נוגעים בה.
הילה וולגמוט: זה דבר ראשון.
הילה וולגמוט: כמו כן מבקשים לפתור את הבעיה נכון להיום שהאנשים האלה נותרו למעשה ללא יכולת להתפרנס.
הילה וולגמוט: שנת 2011 כבר נכנסה והם לא יכולים לייבא רכבים יותר.
הילה וולגמוט: למעשה הם בנויים על זנבות שנשארו להם במלאים של 2010.
כרמל שאמה-הכהן: למה הם לא יכולים לייבא?
הילה וולגמוט: כי אין להם רישיונות יבוא, כי הם לא עומדים בתנאים.
כרמל שאמה-הכהן: בגלל הערבות וההון העצמי?
הילה וולגמוט: נכון.
כרמל שאמה-הכהן: אולי זה באמת הזמן לגלוש לנקודה הזאת.
כרמל שאמה-הכהן: אני מדבר על צו הפיקוח, על סעיפים 3(א)(8ב) ו-3(א)(12) שעוסקים בעניין הערבות הבנקאית וההון העצמי הנדרש.
כרמל שאמה-הכהן: יש כאן באמת קביעה אחידה והיא לא מבחינה בין כמות והיקף הפעילות של אותו יבואן.
כרמל שאמה-הכהן: הרי הערבות היא לא חינם ואם אנחנו מעמיסים עלויות וגם יכולות, בעיקר עלויות, פר רכב או כלי רכב מיובא על יבואן קטן לעומת היבואן הגדול, יש כאן פער שבסוף הוא מגולגל על הצרכן והוא גם פוגע בתחרות ומייקר את המוצר.
כרמל שאמה-הכהן: השאלה אם אי אפשר לעשות איזו דיפרנציאציה בנושא הזה.
דפנה עין דור: במסגרת הבחינה של מתן רישיונות לשנת 2011 באמת קיבלנו מאזנים כספיים של כל הגורמים הרלוונטיים והתברר שיבואני רכב דו גלגלי מסוימים, היקפי הפעילות שלהם באמת מאוד מאוד מצומצמים בסדרי גודל של שלושים וחמישים שאלה הם סדרי גודל מאוד מצומצמים.
דפנה עין דור: הון עצמי שלילי וגירעון בהון עצמי שלילי של מספר מיליוני שקלים.
דפנה עין דור: היבואן הוא לא מטרה אלא הוא אמצעי.
דפנה עין דור: המטרה שלנו היא להבטיח יבוא סדיר של רכבים, כולל רכב דו גלגלי.
דפנה עין דור: הנתונים הכספיים שלהם מצביעים על כך שיש חשש כרגע להמשך יבוא סדיר והמשך מתן שירותי תחזוקה.
דפנה עין דור: הדרישות שלנו אכן גבוהות יחסית להיקפי הפעילות האלה ואין כאן ספק.
דפנה עין דור: אנחנו בוחנים את האפשרות אבל בכל מקרה התנאים יהיו צריכים להיות כאלה שכמו שהנתונים של היבואנים הקיימים, הם יצטרכו לעשות רביזיה גדולה ולא בטוח שיש מקום בשוק ליבואן לשלושים כלי רכב דו גלגלי.
דפנה עין דור: לא בטוח שזה המצב הנכון, אם הוא יעמוד בדרישות מסוימות.
דפנה עין דור: אנחנו לא יכולים לאפשר יבוא של רכבים עם מצב כספי כמו שיש ליבואנים הקיימים.
כרמל שאמה-הכהן: מה זה מצב כספי?
כרמל שאמה-הכהן: מה הכוונה?
דפנה עין דור: הון עצמי שלילי, גירעון בהון עצמי של מספר מיליוני שקלים.
תומר לויתן וירושבסקי: אבל ההון הזה מגובה בכספים.
תומר לויתן וירושבסקי: ההון הזה מגובה בהלוואת בעלים שהושקעה בעסק.
תומר לויתן וירושבסקי: את לא יכולה לצפות שבעסק בן שנה שהושקעו בו שלושה או ארבעה מיליוני שקלים, הוא יניב פירות של רווחיות תוך פרק זמן כל כך קצר.
תומר לויתן וירושבסקי: אני בעברי הקודם מנהל כספים של חברה די גדולה ואני מכיר חברות שבמשך עשרות שנים לא הצליחו להגיע להון העצמי הנדרש שאתם מבקשים.
תומר לויתן וירושבסקי: איפה המידתיות כאן?
דפנה עין דור: אנחנו בחנו במסגרת הצו, ויש סעיף שמאפשר לנו לתת איזה שהן החרגות לטווח קצר.
דפנה עין דור: בחנו את כל האפשרויות והקלנו באמצעות הלוואת בעלים שימירו אותה לשטרי הון, בחנו כל מיני דברים כדי להקל וחלק נכבד מהיבואנים של הרכב הדו גלגלי הקטנים נופלים אצלנו במקרה של חריג שאנחנו נאפשר להם בצורה מדורגת לעמוד בדרישות הצו.
דפנה עין דור: חלק מכובד מהיבואנים.
רם אביב: מה זה חלק נכבד?
רם אביב: כמה מתוך העשרה שהגישו לכם קיבלו?
דפנה עין דור: ארבעה-חמישה.
דפנה עין דור: סדר גודל של ארבעה-חמישה.
דפנה עין דור: יש יבואנים שלא עומדים בדרישות.
רם אביב: אני יושב ראש ההתאגדות.
רם אביב: כאשר יודענו רק ב-5 באוקטובר שהשתנו כל התקנות, התארגנו ובשם כולם, כעשרה יבואנים, יצאנו לדרך והתחלנו להתנהל מול משרד התחבורה.
רם אביב: כל שעשינו, פנינו למשרד התחבורה, העלינו בפניו את הבעיה שנוצרה, קיבלנו אוזן קשבת, אבל כאשר הגענו לשלב הפרקטי, מה שנותר זה שחמישה יבואנים שטוענים כאן כרגע שהם עברו את זה, קרסו.
רם אביב: פשוט סגרו את הדלתות שלהם.
רם אביב: אנחנו נותרנו עוד חמישה יבואנים שמנסים לעבור את הרף הזה.
רם אביב: מדובר כאן בחברות שקיימות בסביבות חמש שנים.
רם אביב: אלה חברות שהן חברות חדשות ולהיכנס לענף הדו גלגלי זה לא קורה ביום אחד.
רם אביב: לא ביום אחד אתה חודר לשוק הזה בצורה שאתה באמת יכול להגיע לרווחים שדורשת הרשות.
רם אביב: מה שנותר לנו כאן הוא מצב בו השקענו את מיטב כספנו, השקענו שנים של עבודה ודווקא עכשיו, כאשר אנחנו מגיעים סוף כל סוף לשלב שיכול להיות שנראה אור, באה הרשות ובאופן חד משמעי סוגרת לנו את הדלת בפנים.
רם אביב: כל מה שעשינו, היא מורידה לטמיון.
רם אביב: אני אישית – ואני מדבר כאן גם בשם חבריי – השקעתי, בגלל שהרשות נתנה לי את האפשרות.
רם אביב: הרי אם הרשות ידעה כבר לפני חמש שנים שמתכוונים לשנות את הצו הזה, מדוע היא נתנה לי את האפשרות?
רם אביב: מדוע היא נתנה לי לבוא ובעצם להשקיע את מיטב הוני ובסוף לסגור אותו, אחרי חמש שנים, בגלל דבר שהם ידעו מראש שהם עומדים לשנות?
כרמל שאמה-הכהן: בואו נפריד בין שני הרכיבים של הון עצמי וערבות בנקאית.
כרמל שאמה-הכהן: בערבות בנקאית, למה אתם לא מוצאים לנכון לעשות איזושהי חלוקה, לקשור בין היקף הפעילות של היבואן, שזה גם היקף האחריות שלו?
דפנה עין דור: הסכומים חושבו בבסיס על היקפי הפעילות הגבוהים, המינימאליים שהותרו לנו בבסיס.
דפנה עין דור: אכן, כאשר גיבשנו את גובה הדרישות לא ידענו את הנתונים לגביהם ואנחנו בוחנים עכשיו את האפשרות להקל אבל עדיין לא בסדרי גודל.
הילה וולגמוט: אנחנו רוצים הקלה יחסית.
דפנה עין דור: היא לא תהיה יחסית כי עדיין יש לנו בצו דרישות שצריכים לפצות ועדיין הסכומים צריכים להיות באחוזים מסוימים שירתיעו וייתנו מענה.
אלי אפללו: אבל אני לא מבין מה הקשר.
דפנה עין דור: עדיין יש סף מינימאלי.
כרמל שאמה-הכהן: יש בסיס של אחריות.
דפנה עין דור: גם לפני כן היה מדובר כאן על ערבויות של עד 700 אלף שקלים ללא תלות בהיקפי הפעילות.
אלי אפללו: בבסיס לא מדברים, אבל צריך לעשות איזושהי מערכת.
דפנה עין דור: זה יהיה יותר נמוך מהמיליון ומשהו.
כרמל שאמה-הכהן: אני מדבר גם על רכבים.
אלי אפללו: גם על רכבים.
אלי אפללו: מה אתם תעשו בתחום הרכבים?
דפנה עין דור: ברכבים, אותו הדבר.
דפנה עין דור: הרכבים, זה סף מינימאלי.
אלי אפללו: איך אתם רוצים להקל?
דפנה עין דור: אנחנו הקלנו משמעותית מול ההמלצות של ועדת סופר שדובר על הבסיס.
דפנה עין דור: שם דובר על ערבויות של חמישים מיליון שקלים.
דפנה עין דור: אנחנו הקלנו משמעותית.
כרמל שאמה-הכהן: כמה רוצה סופר?
דפנה עין דור: חמישים מיליון שקלים.
אלי אפללו: אז הוא רצה.
דפנה עין דור: זה מה שדובר בוועדה.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו הרי באים מתוך מגמה להקל.
דפנה עין דור: יש כאן הקלה דרמטית.
דפנה עין דור: אף אחד מה יבואנים של הרכבים לא פנה ואמר שיש לו כבר רכבים מחכים ואין לו ערבות של עשרה מיליון שקלים.
דפנה עין דור: זה לא היה חסם.
דפנה עין דור: לגבי רכב לא היה חסם בכלל.
כרמל שאמה-הכהן: אנשים לא יבואו ואולי יעשו או לא יעשו עסק.
כרמל שאמה-הכהן: יכול להיות שיש גם כאלה אבל מספיק שאדם הולך ועושה את העסק ונדרש להקדיש ערבות שלא נדרשת על פי היגיון כלכלי, אז הוא נחשף לעלות גבוהה פר רכב שמתגלגלת בסוף על הצרכן וגם מקשה על הרעיון הבסיסי של הגברת התחרות.
כרמל שאמה-הכהן: אם אני מעמיס עליו עלויות שלא לצורך, אני מכביד עליו ביכולת שלו להתחרות.
כרמל שאמה-הכהן: כשאת קובעת בסעיף 3(8)(ב) שמונה מיליון שקלים, אלא אם כן תסבירי לי שגם יבואן שמייבא מאה רכבים, יבואן חדש, יכול להיות יבואן כזה והוא לא רע לשוק, הוא צריך – לעומת דלק רכב, שמייבאים גם כמה מותגים ו משווקים עשרות אלפי מכוניות בשנה – גם שמונה מיליון שקלים.
כרמל שאמה-הכהן: איפה ההיגיון?
דפנה עין דור: כמו שדיברתם קודם, כאשר אתה תבוא ליצרן ותגיד לו שאתה נותן לו עוד אחוז, מה שעלה כאן בשיחה, הוא אמר שהוא רוצה לדעת שיש לו יבואן רציני.
דפנה עין דור: החסם הוא לא אנחנו.
כרמל שאמה-הכהן: למה לא שמונים מיליון אלא שמונה מיליון?
כרמל שאמה-הכהן: שמונים מיליון, הוא יותר רציני איך זה נקבע?
כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה ללכת רגע אחורנית.
כרמל שאמה-הכהן: הרי אלה מספרים ואת המספרים לא קבעתם לפי כיוון הרוח אלא ישבתם עם איזה חישוב.
דפנה עין דור: היה איזשהו חישוב במחיר רכב ממוצע ומספר רכבים ממוצע מינימאלי של סדרי גודל של 250 כלי רכב בשנה.
דפנה עין דור: היבוא המינימאלי.
אלי אפללו: אתם לא רוצים לעזור ליבואנים חדשים כנגד יבואנים קיימים?
דפנה עין דור: יבואן חדש, כדי שיקים כאן איזשהו מערך של שיווק, של הפצה, של פרסום ---
כרמל שאמה-הכהן: סליחה, גם הבדל בין העלות ל-250 רכבים לבין 10,000 רכבים או 5,000 רכבים, את יוצרת כאן איזושהי אפליה שאולי היא נדרשת.
כרמל שאמה-הכהן: אם תוכיחי לי שהיא נדרשת, בסדר.
כרמל שאמה-הכהן: אם אני מכרתי רק 250 רכבים בשוק, למה אני צריך שמונה מיליון שקלים?
כרמל שאמה-הכהן: מה אני יכול לגרום למדינת ישראל?
כרמל שאמה-הכהן: איזה נזק אני יכול לגרום?
דפנה עין דור: אחת הבעיות בדברים האלה היא שיודעים בדיעבד כמה היה לך בשנה שעברה ולא יודעים כמה יהיה לך בשנה הבאה.
דפנה עין דור: כאשר מתחיל יבואן חדש, אני לא יודעת, יכול להיות שבסוף בפועל הוא ימכור 10,000 כלי רכב, 5,000 כלי רכב, ויש לנו כרגע רכבים והוא נעלם.
דפנה עין דור: הוא מצא איזשהו מבצע והוא נעלם ויש לי 5,000 כלי רכב שאין להם מענה.
דפנה עין דור: יש לנו אי ודאות לגבי היבואנים החדשים.
כרמל שאמה-הכהן: אני אעשה הקבלה לתחום הבנייה.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו רוצים שהבתים לא יתמוטטו והדירות של האנשים לא יתמוטטו ושיהיו איכותיים.
כרמל שאמה-הכהן: יש כמה סוגים לקבלנים.
כרמל שאמה-הכהן: יש קבלן בהיקף ג-1, ג-2, ג-3, ג-4, ועושים הבחנה ונותנים לכל אחד מראש מה הוא כן יכול לעשות ומה הוא לא יכול לעשות.
כרמל שאמה-הכהן: אין לי בעיה שתגידי ערבות של מיליון שקלים, אבל אתה מוגבל ל-250 רכבים בשנה.
כרמל שאמה-הכהן: זה נקרא יבואן קטן.
כרמל שאמה-הכהן: ירצה, ילך ויתקדם עם השנים, אבל לבוא מהתחלה ולומר לו שמראש הוא יהיה דלק רכב?
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מכבידים עליו או מחסלים אותו.
כרמל שאמה-הכהן: יכול להיות שיש כאלה שאנחנו גם מחסלים את היוזמה שלהם כי כל יבואן שבא ועושה תוכנית עסקית, מכניס ישר את העלויות, מחשב כמה העמלה הזו עולה לו בבנק, איך הוא יכול להשיג את העלות הזאת וזאת עלות שמכבידה.
כרמל שאמה-הכהן: אם היא לצורך, היא לצורך, אבל עוד לא שמעתי למה היא לצורך.
דפנה עין דור: אנחנו נבחן את החלופה הזאת אבל אני יכולה לומר שמה שאנחנו בחרנו בבסיס, לפי סדרי גודל של היבואנים הקיימים, אנחנו צריכים כביכול להבטיח עם ערבויות של מספר עשרות מיליוני שקלים.
דפנה עין דור: דרך אגב, אני עונה על הרכב הפרטי ולא על האופנועים.
דפנה עין דור: כבר עברנו לשיחה אחרת.
אלי אפללו: זה אותו הדבר.
דפנה עין דור: אפשר לחזור לאופנועים, אין בעיה.
כרמל שאמה-הכהן: זה מעניין לעניין באותו עניין.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו יכולים לקבל את התחשיב שעומד מאחורי השמונה מיליון שקלים?
דפנה עין דור: בוודאי.
כרמל שאמה-הכהן: נראה מה עומד מאחורי המספרים האלה ותנו לנו לבחון.
כרמל שאמה-הכהן: יכול להיות שנאמר שאתם צודקים.
דפנה עין דור: אנחנו למעשה בחרנו את המכנה המשותף הנמוך ביותר מבחינתנו וכך נקבע שמונה מיליון שקלים ומיליון וחצי שקלים.
דפנה עין דור: נכון לגבי האופנועים וכדי לא להפלות כביכול, אכן זה חושב על בסיס כמויות הרבה יותר גבוהות ממה שיש לקבוצה החדשה.
תומר לויתן וירושבסקי: פי כמה?
תומר לויתן וירושבסקי: איך אפשר להשוות יבואן של עד מאה כלים ליבואן של 10,000 כלים?
דפנה עין דור: כשקבענו את זה, לא עשינו על בסיס הנתונים שלכם ואמרתי את זה בראשית דבריי.
דפנה עין דור: אנחנו כרגע בוחנים את האפשרות ומאותה סיבה אנחנו נותנים פתרונות נקודתיים, כדי לתת מענה וכל חמשת היבואנים שנמצאים שם קיבלו מאתנו תשובות שמאפשרות לקבל רישיון.
כרמל שאמה-הכהן: מה שמספק אותנו זה אם תאמרי לנו מתי לדעתך הבחינה המחודשת שלכם תסתיים.
דפנה עין דור: אנחנו בודקים את זה עכשיו.
דפנה עין דור: באותו תיקון שאנחנו נגיע אתו לוועדה, זה ייכלל שם.
כרמל שאמה-הכהן: סדר גודל של זמן?
כרמל שאמה-הכהן: גם לא להתחייב, אבל מה הצפי היום?
דפנה עין דור: מספר חודשים בודדים.
כרמל שאמה-הכהן: מספר חודשים?
דפנה עין דור: בודדים.
תומר לויתן וירושבסקי: איך אנחנו נשרוד?
הילה וולגמוט: יש אנשים שלא יכולים להמשיך לייבא.
תומר לויתן וירושבסקי: איך אנחנו נעבוד?
דפנה עין דור: לכל חמשת היבואנים שיושבים כאן, נתנו מענה.
תומר לויתן וירושבסקי: תשובה שלילית.
דפנה עין דור: לא נכון.
תומר לויתן וירושבסקי: הנה, כולם יושבים כאן.
רם אביב: האם ליבואן של עד מאה כלים, האם בעינייך יש לו זכות קיום להמשיך ולהתקיים?
רם אביב: מדבריך עולה שאת לא מעוניינת לראות בשוק.
אלי אפללו: זה עידוד ליבואנים הקטנים.
אלי אפללו: זה בעצם העידוד, בדיוק מה שאמרת.
אבנר פלור: אדוני היושב ראש, אני רוצה לומר משהו שכולם שוכחים אותו.
אבנר פלור: אדוני היושב ראש, זה שהגדרנו את הערבות, זה היה מכיוון שעד הצו החדש הייתה תלות בין הערבות לבין מוסך.
אבנר פלור: הוא היה מחויב להיות עם מוסך בבעלותו או בהפעלתו.
אבנר פלור: אנחנו ביטלנו את זה ולכן הוגדלה הערבות.
אבנר פלור: יחד עם זאת, האחריות, וקחו את זה בחשבון, בשנה האחרונה פשט רגל אחד היבואנים של האופנועים, עוד לפני הצו החדש, וכל הלקוחות שלא קיבלו אחריות ולא קיבלו שירות ורכב, הופנו למשרד התחבורה.
כרמל שאמה-הכהן: בוא נבדיל בין יבואן מקביל שלא צריך מוסך לבין יבואן ישיר.
אבנר פלור: גם יבואן ישיר לא חייב.
כרמל שאמה-הכהן: אבל ליבואן ישיר יש את ההבטחה של היצרן, יש לו התחייבות היצרן.
אבנר פלור: לכן אני אומר שיש לזה היבטים רבים, גם כמו פשיטת רגל ואז מה עושים עם אותם לקוחות שפונים אלינו.
כרמל שאמה-הכהן: אבל אם הוא הביא שלושים רכבים, יש לך שלושים שפונים אליך ואין יותר.
דפנה עין דור: אלה גם כאלה שהיו בשנים קודמות.
אבנר פלור: אלה שלושים בשנה.
אבנר פלור: יש לך שלושים בשנה ולפני כן היו עוד.
אבנר פלור: אני אומר שאנחנו נבחן את זה באותה מסגרת.
אבנר פלור: כבר התחלנו בעבודת מטה בנושא הזה וניתן מענה.
אבנר פלור: כמו שאמרה דפנה, לחלק מהם פתרנו את הבעיה בשנה הקרובה.
אבנר פלור: אדוני היושב ראש, השבוע מתקיים אצלי דיון עם אותו איגוד חדש שהוקם ואני אשמע אותם.
כרמל שאמה-הכהן: מר פלור, אין לי בעיה שתעשה הבחנה להיקף מכירות תלת שנתי ושהאדם יגדיל את הערבות, אם זה יבואן חדש.
כרמל שאמה-הכהן: בשנה הראשונה שלו לכניסה לשוק, אנחנו הרי רוצים להקל עליו, וניתן לפי הצפי של שנה.
כרמל שאמה-הכהן: בשנה השנייה הוא המשיך ולא קרס והצליח, יגדיל את הערבות.
כרמל שאמה-הכהן: אחרי שלוש שנים הוא כבר עובד על הערבות המקסימאלית, אבל תן לו בכניסה מה שנקרא הקלות ינוקא.
כרמל שאמה-הכהן: הוא חדש ואנחנו רוצים לעודד אותו, רוצים להקל עליו ולא מחפשים להקשות עליו.
כרמל שאמה-הכהן: לכן צריך להסתכל והכל כאן מדובר במספרים.
כרמל שאמה-הכהן: תחלק, תעשה קטגוריות.
כרמל שאמה-הכהן: אני רואה בזה משהו לא חכם לקבוע שמונה מיליון שקלים לכולם, בין אם הוא יבואן מקביל או יבואן ישיר, בין אם הוא קטן או גדול או זעיר או בינוני, אלא צריך לעשות את ההבחנות האלה כי אלה מסות וזה כסף.
אבנר פלור: אבל אנחנו דנים כרגע רק באופנועים ולא בכלי רכב.
אבנר פלור: אתה רוצה לפתוח הכל?
כרמל שאמה-הכהן: אני מדבר אתך גם על רכבים.
אבנר פלור: זה בעייתי.
אבנר פלור: אנחנו קבענו מינימום.
דפנה עין דור: קבענו את המינימום על בסיס המינימום.
אבנר פלור: נראה לכם את החשבון.
כרמל שאמה-הכהן: אני מבקש לראות את החשבון.
אבנר פלור: אבל כרגע זה לגבי אופנועים.
כרמל שאמה-הכהן: אני טענתי גם לגבי רכבים.