GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יצחק וקנין: ההיגיון שלי אומר לי שאם באנק 13 לא כתוב בכלל זמן, אין זמן, כאן אני עוד נתתי לחוקר הראשי את האפשרות שאף גורם אחר לא יכול להיכנס במשך 48 שעות ואני מאמין שב-48 שעות הדברים הקריטיים לחקירה יתבררו.
יצחק וקנין: יצטרכו דברים נוספים.
יצחק וקנין: האם זה יפגע בחקירה בזה שעדיין לא ראיתי את הקופסה השחורה?
יצחק וקנין: לא מצאו אותה אלא מצאו אותה אחרי שבוע.
יצחק וקנין: האם זה יפגע בחקירה או לא יפגע בחקירה?
יצחק וקנין: חסר לי רק לעלות למטוס עכשיו ולהתחיל להטיס אותו.
יצחק וקנין: אני מדבר ברצינות.
יצחק וקנין: רבותי, אני מאשר את הסעיף כפי שהוא.
איתי עצמון: הערה או שאלה.
איתי עצמון: בפסקה (3) אתה רוצה לכתוב לרבות עקב מצבו הבריאותי, כדי לתת מענה לסיטואציות נוספות של נבצרות?
יצחק וקנין: לרבות.
עמרי טלמון: אני חוזר על מה שאמרתי קודם, שאולי הפתרון הוא להחריג רק את אותן חקירות הנדרשות על פי האמנה, שזה באמת מיעוט, ואז 48 שעות יהיו בתוקף ולאירועים או כמה אירועים חריגים ---
יצחק וקנין: מה זה ייתן לנו?
יצחק וקנין: אני רוצה להבין ברצינות.
יצחק וקנין: אתה יודע שכאשר זה מניח את דעתי, זה מניח.
יצחק וקנין: אני מנסה למצוא את הרציונאל כאן.
יצחק וקנין: תגיד לי מה זה ייתן לך.
יצחק וקנין: יש לך 48 שעות, לא סיימת ב-48 שעות את אותם דברים שלא יכולת לקבל עדויות מסוימות או שיש איזה מכשירים או דברים כאלה שצריך עדיין לתפוס אותם בשטח ולא מצאו אותם, אני לא יודע מה.
עמרי טלמון: כל הרציונאל של הסעיף הזה שקודמיי אמרו ואני מצטרף אליהם הוא לתת איזו קדימות לחקירה הבטיחותית.
עמרי טלמון: 48 שעות, בסדר, לתקרית פה ותאונה קלה כאן, זה בסדר, אבל לתאונות שלשמחתנו לא מתרחשות כל יום, ונקווה שלא תתרחשנה אף פעם, זה בהחלט לא מספיק.
יצחק וקנין: אני אומר לך לפרוטוקול.
יצחק וקנין: אני מאמין שבנוהל בין רת"ע לבין החוקר הראשי ייקבע שבחקירה של תאונה גדולה, חלילה, שלא תהיה, הלוואי שלא תהיה, לזה אנחנו צריכים להתפלל, כי אם תהיה תאונה כזאת, השם ירחם עלינו ואני לא יודע איפה יהיה הראש של החוקר הראשי, כאשר קורה מקרה קשה.
יצחק וקנין: רק התקשורת תעשה את שלה יותר מכל.
יצחק וקנין: ראינו מה קרה בשריפה בכרמל, דבר שקיפח חיי אדם.
יצחק וקנין: בתאונת מטוס קשה, אנחנו יכולים לאבד חלילה וחס 300-400 וגם 700 אנשים.
יצחק וקנין: אז כולם יצטרכו להיות בתוך העסק הזה ואני מבטיח לך שהשר ייכנס לתוך זה וכולם, וכל אחד יחפש את ההגנות, לומר שהוא אשם אלא ההוא אשם וכולי.
יצחק וקנין: אני לא רוצה להיכנס לדבר כזה.
יצחק וקנין: אני אומר שבמקרה שיש אירוע בטיחותי חמור, יהיה נוהל בין רת"ע לבין החוקר הראשי.
יצחק וקנין: תמצאו את הדרך הזאת.
יצחק וקנין: תמצאו נוהל.
יצחק וקנין: אנחנו לא יכולים לתת כאן שיק פתוח.
איתי עצמון: חזקה על הגורמים המוסמכים, על מנהל רת"ע ועל החוקר הראשי, שאם יהיה אירוע בטיחותי חמור ---
יצחק וקנין: תאמין לי שזה האינטרס של מנהל רת"ע ושל החוקר הראשי לדעת מה קרה.
יצחק וקנין: אני בטוח שבמקרה כזה כל הגורמים יתחברו ביחד לעבוד ולשתף פעולה כי קרה משהו קשה מאוד ולכולם יש את האינטרס להבין מה קרה במקרה הזה.
יצחק וקנין: רבותיי, נתנו כאן את ההגנה המרבית.
יצחק וקנין: אנחנו כמעט הורדנו את הסעיף הזה, ואז לא היה סעיף 103.
יצחק וקנין: אני חושב שזאת הייתה טעות אם לא היינו מכניסים את הסעיף הזה.
יצחק רז: אני רוצה לתת הסבר.
יצחק רז: בחקירת תאונה גדולה, אתה צודק, זה כאוס נוראי וזה גם המקום הכי מסוכן לקבל החלטות מיידיות על סמך מידע חלקי.
יצחק רז: בחקירת תאונה גדולה, כל עבודת החקירה היא שונה לגמרי.
יצחק רז: מקימים צוותי עבודה לכל נושא, משהו כמו 15 צוותי עבודה שפרט לצוות של החוקר הראשי, יש זכויות לרת"ע, לרש"ת, למפעיל, לאיגוד הטייסים והפקחים.
יצחק רז: לכל יוניון, לכל מדינה שמעורבת, לכל גוף אחר, ליצרן המטוס, ליצרן המנוע.
יצחק רז: כולם יכולים לשלוח נציגים לכל אחד מ-15 קבוצות העבודה המינימאליות שמקיימים בחקירה של אסון תאונה.
יצחק רז: הרעיון שם הוא קודם שקיפות, ושנית, שתוך כדי החקירה, גופים כמו רת"ע, רש"ת ומפעיל, יכולים לקחת החלטות על סמך התקדמות החקירה.
יצחק רז: אם היינו אומרים כאן למעט תאונות מהסוג של אנק 13, התאונה הגדולה, אפילו היה יותר טוב ובכלל לא צריך 48 שעות אלא כל הגופים שאנחנו מדברים עליהם נכנסים לקבוצות העבודה של החקירה של החוקר הראשי וכולם מודעים בזמן אמת להתקדמות החקירה וגם אם צריך לנקוט בהליכים.
יצחק רז: לא עושים כאן עכשיו חקירה מקבילה יחד עם חקירת תאונה גדולה.
יצחק רז: כל הגופים שרוצים להיות מעורבים, הם מעורבים בחקירה הגדולה הזאת.
יצחק רז: פשוט שתדעו איך זה עובד במציאות כי כאן חושבים שמדובר בצוות מוגדל.
יצחק וקנין: אני חושב שאם חלילה וחס תהיה תאונה גדולה, התקשורת לא תיתן לכם לנשום ותרצה למשוך כל מידע וכל דבר.
יצחק וקנין: אם יישאר דבר אצל גורם אחד, שזה החוקר הראשי, אני לא בטוח שאתה תעמוד במסה של העליהום.
יצחק וקנין: אתה לא תוכל לעמוד בזה.
יצחק וקנין: אם אתה שואל אותי, הגיונית הדבר צריך להיות בנוהל בינך לבין הרגולטור ואני חושב שהאינטרס של כל הגורמים, בטח של הרגולטור שזה רת"ע, האינטרס שלהם הוא לא פחות משלך.
יצחק וקנין: לכן אני מציע שנאשר את הסעיף הזה.
יצחק וקנין: כפי שאמרנו, 48 שעות, כולל כל התיקונים והכל יבוא על מקומו בשלום.
יצחק וקנין: ה צ ב ע ה סעיף 103א – אושר פה אחד עם כל התיקונים
יצחק וקנין: רבותיי, אני עושה הפסקה של חמש דקות.
יצחק וקנין: הישיבה הופסקה בשעה 10:30 וחודשה בשעה 10:35
יצחק וקנין: אנחנו הולכים לסעיף 105(6).
יערה למברגר: אני אקריא את 105(6) שהוא לגבי סמכות תפיסה במסגרת הסמכויות שנתונות לחוקר הראשי, ואחר כך אני אוסיף איזושהי התייחסות שהיא לא ברמת נוסח אלא ברמת תשובה לנושא של תפיסה של חומר מחשב שצריך לגביו לקבוע הסדר מיוחד.
יערה למברגר: (6) הסמכות לתפוס כל חפץ הנחוץ לביצוע החקירה על תפיסה לפי פסקה זו יחולו הוראות אלה – (א) החוקר הראשי יערוך רשימה של חפצים שנתפסו לפי פסקה זו ובכלל זה יפרט את מקום תפיסתם, מועד תפיסתם והאדם ממנו נתפסו.
איתי עצמון: לצורך מה עורכים את הרשימה הזאת?
יערה למברגר: במסגרת הפעלת סמכויות תפיסה, מקובל לערוך רשימה.
יערה למברגר: זה דבר חשוב כדי שיהיה סדר, כדי שיהיה ברור איזה חפצים נתפסו וגם נסיבות ראיתיות, נסיבות של שמירה על זכויות.
יערה למברגר: הסדר בהפעלת סמכויות שהן סמכויות פוגעניות, שיש בהן פוטנציאל לפגיעה בזכות קניין, בפרטיות של אדם, מאוד חשוב להבטיח את ההליכים הפרוצדוראליים שהם ערובה לשמירה על מידתיות הפגיעה.
יערה למברגר: (ב) נתפס חפץ שניתן להעתיקו, יאפשר החוקר הראשי למי שממנו נתפס החפץ כאמור או לבעל אותו חפץ או למנהל, לבקשתו, להעתיק את החפץ ואולם רשאי החוקר הראשי לדחות את העתקת החפץ לתקופה שלא תעלה על תשעים ימים אם לדעתו העתקה כאמור עלולה לשבש את החקירה.
יערה למברגר: נתפס חפץ כאמור בפסקה זו במסגרת חקירת אירוע בטיחותי חמור, רשאי החוקר הראשי לדחות את העתקת החפץ עד לסיום החקירה הבטיחותית מטעמים מיוחדים שיירשמו, אם לדעת החוקר הראשי העתקה כאמור עלולה לשבש את החקירה.
איתי עצמון: אני מציע שתעצרי כאן.
איתי עצמון: הנושא בגללו לא דנו בפסקה הזאת כאשר דנו בסעיף 105 כולו, הוא נושא של תפיסה והעתקה של חומרי מחשב.
איתי עצמון: כידוע, על חומרי מחשב יש הגנה מיוחדת בחקיקה שבאה לידי ביטוי בחוק המחשבים מ-1995 וגם בפסד"פ.
איתי עצמון: יש שם סעיפים ייחודיים גם לגבי פרקי הזמן וגם האופן שבו מתבצעות תפיסה והעתקה של חומר מחשב.
איתי עצמון: אני מציע שגם כאשר מאשרים את זה, זה יהיה בכפוף לסייגים שאנחנו נפרט אחר כך לעניין הזה.
איתי עצמון: בסיפא של הסעיף כתוב: "נתפס חפץ כאמור, רשאי החוקר הראשי לדחות את העתקת החפץ עד לסיום החקירה הבטיחותית", שזה יכול להיות מועד ארוך במיוחד.
יצחק רז: מקסימום כמה חודשים.
יצחק רז: מדבר על אירוע חמור.
איתי עצמון: אני מבין, אבל זאת יכולה להיות גם שנה.
יצחק רז: עקרונית יכול להיות.
יצחק רז: אם זה כך, כנראה החקירה מאוד מסובכת.
יצחק וקנין: איתי, מה הבעיה שלנו כאן?
יצחק וקנין: אתה רוצה לתחם את זה?
איתי עצמון: אני שואל.
איתי עצמון: כאן קצבנו בעצם תשעים ימים ומעבר לתשעים הימים, אם אני מבין נכון, אפשר לדחות עד לסיום החקירה הבטיחותית.
איתי עצמון: בדרך כלל ההסדרים הקבועים בחקיקה כן מסמיכים בית משפט במקרים מיוחדים להאריך מעבר למועדים הקבועים בחקיקה .
איתי עצמון: זאת אומרת, בדרך כלל אין לנו בחקיקה הסדר שנותן כרטיס פתוח עד לסיום חקירה בטיחותית למועד בלתי ידוע.
יצחק וקנין: רז, שנה זה מספיק?
איתי עצמון: אני חושב שגם זה זמן ארוך.
יערה למברגר: אולי חצי שנה?
יצחק רז: מה שאיתי לא יודע זה שהחומרים שאני תופס, אלה לא חומרי חברה אלא אלה חומרים פר האירוע ממש.
איתי עצמון: אבל זה יכול להיות.
יצחק רז: כמעט אף פעם לא היה לי דבר כזה.
איתי עצמון: זה שזה לא היה, זה לא אומר שזה לא יהיה.
איתי עצמון: אנחנו לא מנסחים את החוק לפי מה שקורה עכשיו.
יצחק רז: אני מדבר על החומרים שהם ספציפית לחקירת האירוע.
יצחק רז: שם יש מצבים שאני לא רוצה לתת את הדבר הזה כי אם אני נותן אותו, הפכה כל החקירה שלי להיות פתוחה ויודעים את הקלף שאני מחזיק ביד.
איתי עצמון: גם כך ההסדר הזה יוצא דופן מכיוון שאפשרתם כאן תשעים ימים במקום שלושים ימים שזה המועד המקובל היום בפסד"פ, אם אני לא טועה.
איתי עצמון: זה חריג ואני מבין שהחריג הזה נדרש כי יש לנו סיטואציה ייחודית של חקירה בטיחותית וכבר דיברנו על הייחודיות של החקירה הזאת.
יצחק וקנין: מה הזמן המקסימאלי של חקירה שלך, שאתה צריך?
יצחק רז: יכול להתקרב ל-9-10 חודשים בדברים הכי גדולים.
יצחק וקנין: בוא ניתן לו שנה.
יצחק וקנין: זה קריטי?
יצחק וקנין: זה לא קריטי.
יצחק רז: אלא אם כן מדובר במשהו כל כך גדול.
איתי עצמון: אני מציע שבסיפא של הסעיף יהיה כתוב: וככל הנדרש לביצוע החקירה, ובלבד שהתקופה לא תעלה על שנה ומעבר לכך, רק באישור בית משפט השלום.
יצחק רז: מקובל.
יצחק רז: בסדר גמור.
יצחק וקנין: יש עוד משהו?
איתי עצמון: חוץ משתי ההבהרות, לא.
בועז חטיבה: סליחה שאני קצת מציק.
בועז חטיבה: סעיף (ב) מאפשר לחוקר הראשי להעביר חפץ שנתפס גם למנהל.
בועז חטיבה: לא ברור לי בדיוק מה הכוונה בדבר הזה, מה המטרה של זה, למה זה נועד ואיך זה עולה בקנה אחד עם הדרישה שלנו שלא להעביר חפצים ודברים שנלקחים לטובת חקירה בטיחותית.
רון חלפון: אני מבקש להשיב.
רון חלפון: בשום מקום אנחנו לא קבענו שחפצים וראיות שהן חפציות לא יועברו למנהל רת"ע.
רון חלפון: אם מנהל רת"ע זקוק לחומרים האלה מסיבות בטיחותיות, בוודאי הוא יכול לקבל.
רון חלפון: ההגנה שאנחנו נתנו היא על חומרים שהושגו בעזרת שיתוף פעולה עם הנחקר, כמו עדויות וכולי.
יצחק וקנין: להם בכל מקרה יש את החיסיון שלהם.
יערה למברגר: זה לא גובר על סעיף 117.
בועז חטיבה: במילה חפצים אנחנו מכלילים גם קלטות?
יצחק וקנין: כל מקרה, יש להם את החיסיון.
בועז חטיבה: לגבי קלטות יש הסדר מיוחד, לא?
יערה למברגר: לא על הקלטות שהוא מדבר.
רון חלפון: מה שקיבל הגנה במסגרת 116, 116א ו-117, כן, ומה שלא, אז לא.
יערה למברגר: בוא ניתן דוגמה.
יערה למברגר: יש תמונת מכ"ם שקיימת והיא ראיה חפצית שסעיף 117 לא חל עליה, ואני חושבת שניתן יהיה להעביר אותה.
יצחק וקנין: אני אצביע על סעיף 105(6)(א) ו-(ב) כולל התיקונים שהוצעו.
יצחק וקנין: ה צ ב ע ה סעיף 105(6)(א) ו-(ב) – אושר פה אחד
יערה למברגר: (ג) אחרי פרסום הדוח הסופי לפי סעיף 111 יחזיר החוקר הראשי חפץ שנתפס לפי פסקה זו לידי מי שמידיו נתפס או לידי בעליו בתוך 45 ימים מיום פרסום הדוח הסופי, זולת אם בית המשפט שבתחום שיפוטו נתפס החפץ הכריע אחרת.
יערה למברגר: התעורר ספק למי להחזיר חפץ שנתפס לפי פסקה זו, יכריע בדבר בית המשפט כאמור, על פי בקשת החוקר הראשי או על פי בקשת אדם התובע זכות בחפץ.
איתי עצמון: מדובר על בית משפט השלום?
יערה למברגר: רגע.
יערה למברגר: מדובר בבית משפט השלום אבל אני לא חושבת שצריך לומר את זה במפורש.
איתי עצמון: אמרתם את זה במקומות אחרים.
איתי עצמון: בפסקת משנה (ד) כבר כתוב בית משפט השלום בתחום שיפוטו נתפס החפץ.
יצחק וקנין: יש הערות לפסקה (ג)? אין.
יצחק וקנין: ה צ ב ע ה סעיף 105(6)(ג) - אושרה פה אחד
יערה למברגר: (ד) על אף האמור בפסקה (ג), חפץ שהוא שברי כלי טיס לא יוחזר לבקשת בעליו ועל חשבונו זולת אם בית משפט השלום שבתחום שיפוטו נתפס החפץ הכריע אחרת.
יערה למברגר: בעל חפץ כאמור המבקש לקבלו חזרה, יגיש לחוקר הראשי בקשה להחזרת אותו חפץ בתוך 45 ימים מיום פרסום הדוח הסופי.
יערה למברגר: החוקר הראשי רשאי לסרב לבקשה כאמור אם מצא כי החפץ כאמור עשוי להיות דרוש לצורך חקירה בטיחותית עתידית.
יערה למברגר: לא הגיש הבעלים בקשה כאמור, רשאי החוקר הראשי לנהוג בחפץ לפי שיקול דעתו.
איתי עצמון: אני רוצה לשאול שתי שאלות.
איתי עצמון: "לבקשת בעליו", על מי מדובר?
איתי עצמון: על בעל כלי הטיס, על המפעיל האווירי?
יצחק רז: בעליו, זה טוב שנשאר בעליו מהסיבה שבתאונות יש מצבים שהבעלים הופך להיות חברת הביטוח.
יצחק רז: כדי שטייס למשל יקבל את הפוליסה שלו, חברת הביטוח הופכת להיות הבעלים.
יערה למברגר: היא באה בנעליו.
יצחק רז: לכן זה טוב שכתוב בעליו וזה הכי נכון.
איתי עצמון: לעניין ההוראה שאומרת שהחוקר הראשי רשאי לסרב לבקשה אם מצא כי החפץ עשוי להיות דרוש לחקירה בטיחותית עתידית.
איתי עצמון: אני חושב שזאת הוראה מאוד גורפת ועמומה.
איתי עצמון: הייתי מציע לצמצם אותה או לשנות אותה ואולי לומר חקירה בטיחותית אחרת המתנהלת באותה עת או משהו ברמה הזאת.
איתי עצמון: אני לא מבין למה שומרים כדי שיהיה לצורך חקירה בטיחותית עתידית כלשהי.
יערה למברגר: אם מתנהלת באותו זמן חקירה אחרת שיש לזה קשר, אז יש הצדקה מיוחדת.
רון חלפון: אני חושב שאפשר להוריד עתידית, אבל צריך להיות, אם זה נדרש לצורכי הליכים משפטיים.
יערה למברגר: הליכים משפטיים זה בסעיף אחר.
יערה למברגר: דיברנו על חקירה.
יערה למברגר: אמרנו שיכולה להיות חקירה אחרת שמתנהלת באותו זמן.
יצחק רז: אז אני לא אסגור את זאת, אם אני יודע.
יצחק רז: יש מצבים שאותו דבר שמצאת, יכול להיות שאתה תפתור אותו.
יצחק רז: יכול להיות שאין טכנולוגיה כזאת, אני צריך לפתח אותה ואז אוכל להשלים.
יצחק רז: לכן שמו את העניין של העתידי.
יצחק רז: גם אם ירד העתידי, אני אשים שהחקירה לא הסתיימה.
יערה למברגר: אם אתה חושב שזה מיותר, אפשר למחוק את זה.
יצחק רז: אלה מקרים סופר קיצוניים.
יערה למברגר: השאלה אם למחוק את:
יערה למברגר: החוקר הראשי רשאי לסרב לבקשה אם מצא כי החפץ וכולי.
יערה למברגר: נמחק את כל המשפט הזה.
רוני סטבקובסקי: הערה שאולי נכונה גם לסעיף (ג).
רוני סטבקובסקי: ההחזרה, נאמר שהיא חוזרת לבעלים של אותו חפץ אבל במקרים של חכירות של מטוסים למעשה אנחנו לא הבעלים הרשומים של כלי הטיס ואז אולי צריך לשנות את התיבה כי אמנם אתם מחזירים את זה אלינו.
יצחק וקנין: לבעלים או לחוכר?
קריאה: למחזיק.
יערה למברגר: יש כאן שאלת בעלות.
יצחק רז: אם הייתה תאונה ואני מחזיק שברים, אין מה להחזיר.
יערה למברגר: הזכות הקניינית היא של הבעלים ולכן צריך להחזיר את זה לבעלים.
יערה למברגר: אם יש הסכם חכירה ביניהם, אז הבעלים יעביר את השברים לחוכר.
יערה למברגר: אלה דברים שמסדירים בהסכם עם החוכר.
אבישי פדהצור: בהסדרים כאלה הרי אין סוף לרבדים שאפשר לעשות.
יצחק וקנין: יערה אמרה את זה בצורה המניחה את דעתי.
אבישי פדהצור: לכן בעלים זה מבחן שהוא חד משמעי וברור.
אבישי פדהצור: הוא יכסה לנו את הרוב המכריע של המקרים.
אבישי פדהצור: מערכת היחסים בין החוכר לבין הבעלים, זאת מערכת יחסים שמוסדרת מחוץ לחוק והיא תיתן פתרון לזה.
אבישי פדהצור: החוקר הראשי לא יכול עכשיו להיכנס לרבדים ולתת הרבדים של מערכות היחסים הללו.
יצחק וקנין: בכל מקרה זה פותר את הבעיה.
יצחק וקנין: גם אם אתה חוכר, בסופו של דבר אתה מחויב להחזיר את זה לבעלים.
יערה למברגר: (ה) על אף האמור בפסקאות (ג) ו-(ד), בית משפט יהיה רשאי להורות לבקשת צד מעוניין שחפץ שנתפס על ידי החוקר הראשי לפי פסקה זו לא יוחזר לידי בעליו ויישאר בידי החוקר הראשי עד לסיום הליך משפטי בו החפץ עשוי לשמש כראיה או עד למועד אחר שיקבע בית המשפט.
יערה למברגר: כאן אני בכוונה לא רוצה לומר בית משפט השלם כי כאן אני רוצה להשאיר את זה לכל בית משפט.
יערה למברגר: זאת אומרת, אם מתנהל איזשהו הליך אחר בבית משפט, זה יכול לעלות.
אבישי פדהצור: אולי הערה לנוסח.
אבישי פדהצור: זה לא לפי פסקה זו, כי לפי הפסקה הזאת לא נתפס אלא נתפס לפי פסקאות (ג) ו-(ד).
איתי עצמון: כל פסקה (6).
איתי עצמון: אלה פסקאות משנה.
רון חלפון: בית המשפט יוכל להחליט להחזיר את זה או לבעלים או לחוקר הראשי וצריכה להיות גם אופציה להעביר את זה לצד מעוניין, לאותו הצד שפנה.
רון חלפון: לכן צריך לתקן את הנוסח בהתאם.
איתי עצמון: זאת אומרת, בעליו, יישאר בידי החוקר הראשי או יוחזר.
רון חלפון: או יועבר לידי צד מעוניין.
יצחק וקנין: יש עוד הערות לסעיף (ה)? אין.
יצחק וקנין: אני מצביע על פסקאות (ד) ו-(ה), כולל התיקונים שהוצעו.
יצחק וקנין: ה צ ב ע ה סעיף 105(6)(ד) ו-(ה) – אושרו פה אחד עם התיקונים
איתי עצמון: כאן אנחנו נשלב תיקון לעניין התייחסות לחומר מחשב, מכיוון שחפץ כולל גם חומר מחשב לפי הגדרות שאושרו בסעיף 94.
איתי עצמון: אני אומר באופן עקרוני את ההסדר אותו אנחנו מציעים ואני אפיץ נוסח לעיון ליתר המשתתפים, נוסח מדויק, כדי שיוכלו לעיין בו ואם יהיה צורך גם נשמע הערות ונשנה.
איתי עצמון: באופן עקרוני מדובר על החלת הוראות סעיף 23א ו-32א לפסד"פ.
יערה למברגר: פקודת סדר הדין הפלילי, מעצר וחיפוש.
איתי עצמון: סעיף 23א מדבר על חדירה לחומר מחשב והסעיף אומר כדלקמן: "חדירה לחומר מחשב וכן הפקת פלט תוך חדירה כאמור, יראו אותן כחיפוש ויעשו על ידי בעל תפקיד המיומן לביצוע פעולות כאמור.
איתי עצמון: לעניין זה, חדירה לחומר מחשב, כמשמעותה בסעיף 4 לחוק המחשבים, התשנ"א-1995.
איתי עצמון: על אף הוראות פרק זה, לא ייערך חיפוש כאמור בסעיף קטן (א) אלא על פי צו של שופט לפי סעיף 23 המציין במפורש את ההיתר לחדור לחומר מחשב או להפיק פלט לפי העניין והמפרט את מטרות החיפוש ותנאיו שייקבעו באופן שלא יפגעו בפרטיותו של אדם מעבר לנדרש".
איתי עצמון: זאת בעצם התכלית העיקרית של ההוראות שמגינות על חומר מחשב מפני העתקה, תפיסה וכולי.
איתי עצמון: "קבלת מידע מתקשורת בין מחשבים אגב חיפוש לפי סעיף זה, לא תיחשב כהאזנת סתר לפי חוק האזנת הסתר התשל"ט-1979".
איתי עצמון: זה סעיף 23א.
איתי עצמון: סעיף נוסף נוגע להעתקת חומר מחשב והזכרתי את זה גם כאשר דיברנו על פסקת משנה (ב).
יצחק וקנין: אין צורך להקריא אלא לקבל הסבר.
איתי עצמון: בעיקרון הסעיף הזה מקנה סמכויות למשטרה להורות על דחייה במסירת העתק מאותו חומר לתקופות קצובות והתקופות כאן הן קצרות יותר מהתקופות בהן מדובר בפסקה (6).
איתי עצמון: אני רוצה להבהיר שמדובר כאן על חומרי מחשב מסוג מסוים ואולי יערה תרחיב.
איתי עצמון: לא מדובר על כל חומר מחשב כי חומר מחשב מוגדר לנו בסעיף 94 בצורה מאוד רחבה כאשר מפנים לחוק המחשבים.
איתי עצמון: לא התכוונו להקשות על החוקר הראשי להגיע לחומרי חקירה שהם חומרי מחשב.
איתי עצמון: מדובר בעצם על חומרי מחשב שנמצאים בידי למשל בעל רישיון, זאת אומרת חומרי מחשב שיש בתפיסתם והעתקתם משום פגיעה אפשרית בפרטיות.
יערה למברגר: כיום בעידן הטכנולוגי, מטוס כמו מכוניות, יש בתוכו מחשב וחומרי מחשב מסוגים שונים.
קריאה: את יודעת שאפילו אין חיבור בין הידית להגה המטוס?
קריאה: הכל דרך מחשב.
יערה למברגר: לכן במטוס יש מערכות רבות שנחשבות חומר מחשב, אבל אלה מערכות שהן לא מחוברות לרשת, הן לא מחשב במובן של הדיבור היום יומי וגם אין בהן את החשש הזה של הפגיעה בפרטיות, החשש של פגיעה בו באים להגן הסעיפים האלה.
יערה למברגר: בדומה להם ראינו בעצם את התקשורת עם מגדל הפיקוח, כאשר הרבה מהחומרים במגדל הפיקוח אפשר לראות אותם כחומרי מחשב, וגם מודיעין טיס שיש בהם חומרים שהם חומרי מחשב.
יערה למברגר: אלה חומרים שהם חלק מתפעול הטיסה ונחיתת כלי הטיס וחלק מפעולת ההטסה עצמה.
יערה למברגר: אותם אנחנו רוצים להחריג בסעיף הזה, כך שלגביהם לא יחול הסעיף המיוחד שמדבר על צו של בית משפט, שמדבר על הגבלות מסוימות, על העתקה בזמנים קצרים.
יערה למברגר: ההסדר המיוחד יחול רק על תפיסה של מחשב עצמו.
יערה למברגר: למשל, אתה בא לחברת אל על ומבקש את המחשב שלה.
יערה למברגר: זה יהיה כמו כל פעם שבאה המשטרה ורוצה לתפוס מחשבים, כך יהיה גם ההסדר לגבי החוקר הראשי.
יערה למברגר: לכן אנחנו מבחינים כאן וחשוב להבין את ההבחנה בין שני סוגים של חומרי מחשב.
יצחק וקנין: אתם רוצים להקריא את הסעיפים?
איתי עצמון: אני יכול להקריא איזשהו נוסח מאוד מאוד ראשוני, אבל אנחנו נפיץ נוסח בצורה מסודרת.
יצחק וקנין: אתם מעדיפים שנצביע על זה עכשיו?
איתי עצמון: על העיקרון.
איתי עצמון: אני אומר את העיקרון.
יצחק וקנין: במידה שתעירו הערות בישיבה הבאה, אנחנו נתקן.
איתי עצמון: יש כאן בכל זאת גם מונחים מקצועיים שצריך להגדיר אותם בצורה מאוד מאוד ברורה כדי לא חלילה לפגוע בעבודה של החוקר הראשי.
איתי עצמון: אנחנו נוסיף פסקת משנהה (ו) שתאמר: על אף האמור בפסקה זו, על תפיסת חפץ שהוא חומר מחשב הכוללת חדירה לחומר מחשב, יחולו הוראות סעיף 23א לפקודת סדר הדין הפלילי (מעצר וחיפוש) בשינויים המחויבים.
איתי עצמון: מדובר באמת על חדירה לחומר מחשב.
איתי עצמון: על העתקת חפץ שהוא חומר מחשב, יחולו הוראות סעיף 32א לפקודת סדר הדין הפלילי (מעצר וחיפוש) בשינויים המחויבים ובשינוי זה.
איתי עצמון: השינוי יבהיר בעצם שהסמכויות המוקנות לפי הסעיף האמור למשטרה או לקציני משטרה יוקנו לחוקר הראשי.
איתי עצמון: אנחנו נגדיר שמדובר על חומר מחשב מסוג כפי שפירטה עורכת הדין למברגר.
איתי עצמון: אנחנו נקבל את המינוח המקצועי מהחוקר הראשי.
יערה למברגר: שיהיה ברור.
יערה למברגר: זה חומר שמצוי בכלי הטיס, זה חומר שמשמש למתן שירותי נת"א, זה בעל רישיון נת"א.
יערה למברגר: אנחנו נדייק את זה יותר.
איתי עצמון: כן, ונפיץ נוסח באתר הוועדה.
יצחק וקנין: מה מספר הסעיף הזה?
איתי עצמון: פסקה (ו).
יצחק וקנין: זה נכנס לסעיף 105(6).
איתי עצמון: סעיף 105(6)(ו).
יצחק וקנין: ה צ ב ע ה סעיף 105(6)(ו) – אושר פה אחד הנוסח יופץ אליכם, ואם יהיו לכם הערות בישיבה הבאה, נפתח את הסעיף ונתקן את הטעון תיקון.
יערה למברגר: אנחנו עוברים לסעיף 141, פרק העיצום הכספי.
יערה למברגר: אני אומר שהנושא הזה עלה גם בדברי חקיקה אחרים שהיו מצויים על שולחן הוועדה וזאת אחת הסיבות שלא הצבענו על הסעיף.
יערה למברגר: מדובר על פרסום בדבר הטלת עיצום כספי.
איתי עצמון: אני אומר כמה דברים.
איתי עצמון: כעיקרון, בסעיף בנוסחו המקורי, כפי שגם פורסם בכחול, ניתנה סמכות מאוד רחבה למנהל רת"ע לפרסם בעיתון או בכל דרך אחרת את דבר הטלת העיצום הכספי וסכומו, את שמו של המפר, את מהות ההפרה ורשאי המנהל להורות למפר לפרסם פרסום כאמור.
איתי עצמון: החשש שלנו בייעוץ המשפטי של הוועדה, וזה חשש שגם הביע חבר הכנסת וקנין בישיבות.
יצחק וקנין: אני אמרתי שאני לא יכול להעביר סעיף כזה.
יצחק וקנין: הסעיף הזה היה גם במחזור, אם אני לא טועה.
יצחק וקנין: גם שם פתרנו את הבעיה בזה שלגבי אדם פרטי, לא נתנו את האפשרות אלא רק לגבי חברה שיפורסם.
יצחק וקנין: אני חושב שזה היה המוטו אותו העברנו שם.
יצחק וקנין: גם כאן אמרתי שאני חושב שאי אפשר לרדת לחייו של אדם בצורה כזאת שבעצם תגרום לו נזק בלתי הפיך.
יצחק וקנין: אני חושב שכל אחד מאתנו שעושה, טועה.
יצחק וקנין: כולנו טועים ואם נעשתה טעות, לא צריך לתת לזה פרסום.
יצחק וקנין: כך אמרתי בישיבה, במיוחד בחקיקה הזאת.
יצחק וקנין: אמנם החקיקה בנושא של המחזור הייתה לפני החקיקה כאן וגם שם הגיעו לאותה מסקנה.
יצחק וקנין: אני שמח שזו המסקנה הסופית.
איתי עצמון: הדברים גם עלו מהערות מאוד נכונות ומוצדקות שעלו מהציבור, מאיגוד הטייסים למשל, ובעקבות ההערות האלו ובעקבות העמדה שהביע היושב ראש, אנחנו באנו בדברים עם משרד המשפטים – זה הגיע עד לרמה של משנים ליועץ המשפטי, המשנה ליועץ המשפטי לכנסת, המשנה ליועץ המשפטי לממשלה – והנוסח שאני עכשיו אציג גובש בהסכמה עם משרד המשפטים וזה נוסח שעכשיו גם מעוגן בסעיף 44 לחוק הסדרת הטיפול באריזות, חוק מחזור האריזות כפי שציין אדוני.
איתי עצמון: אני אומר עוד דבר.
איתי עצמון: בעצם בסעיף הזה ניסינו לאזן בין כמה אינטרסים או תכליות.
איתי עצמון: יש כמובן את הרצון שלא לפגוע פגיעה בלתי מידתית בשמו הטוב של אדם יחיד, של עובד טיס שהוטל עליו עיצום כספי.
איתי עצמון: אנחנו מדברים באמת על הליך מינהלי ואי אפשר שפרסום כזה ימשיך, כמו שאמרת, לרדוף את אותו אדם בחיפוש עבודה או בכלל לפגוע בשמו הטוב באותה קהילה מצומצמת של עולם התעופה.
איתי עצמון: מאידך, יש לנו גם אינטרסים אחרים שאני מכוון למשל לפיקוח על הפעלת שיקול דעתו של המנהל, כאשר בעצם מתפרסמת ההחלטה בדבר הטלת עיצום כספי, יש שקיפות והציבור בעצם מקבל את המידע הרלוונטי לגבי אופן הפעלת שיקול הדעת של המנהל, לרבות למשל על מי מטילים עיצומים, על מי לא מטילים עיצומים, מה נסיבות ההפרה.
איתי עצמון: יש לנו כאן כמה וכמה היבטים בהחלטה שבאמת ראוי שהציבור יוכל לקבל את המידע הזה.
איתי עצמון: אם אתה רוצה, אני אתחיל לקרוא את הנוסח שגם הופץ.
יצחק וקנין: אני דווקא מפנה את משרד המשפטים.
יצחק וקנין: יש משפט האומר: שופך דם האדם באדם, דמו יישפך.
יצחק וקנין: רש"י כותב: מנין לנו שאם לא שפך את דמו?
יצחק וקנין: האם חייב לראות דם?
יצחק וקנין: בסלנג היום אומרים שצריך לראות דם.
יצחק וקנין: מה קורה במצב שאדם מת בלי דם?
יצחק וקנין: להגיד לך שופך דם האדם באדם.
יצחק וקנין: גם כשלא נשפך דמו.
יצחק וקנין: יש מצב של רצח ודאי, רצחו אותו, רואים את הדם, הדם נשפך.
יצחק וקנין: יש מצב שהאדם מת וכתוצאה מהמיתה שלו לא נשפך דם.
יצחק וקנין: גם אם נשאר האדם באדם, זה נקרא ששופך את דמו.
יצחק וקנין: יש לנו מקום אחר שאומר: לעולם ישליך אדם את עצמו לכבשן האש ואל ילבין פני חברו ברבים.
יצחק וקנין: כאן זה בדיוק המצב.
יצחק וקנין: מצב שאנחנו מפרסמים את שמו של האדם ואנחנו שופכים את דמו.
יצחק וקנין: נכון, דמו לא נשפך, אבל בזוהר כתוב וגם בגמרא שהולך הדם, הסומק, נשאר המצב שאדם הוא חיוור ולכן זה בדיוק כמו שפיכת דם.
יצחק וקנין: הדבר הזה הוא חמור מאוד.
יצחק וקנין: במקרא, זה שאתה מפרסם את שמו של האדם באופן ספציפי, אותו אחד שעשה איזו פעולה, שיכול להיות שבטעות מקורה, ואתה גורם לכך שהילדים שלו סובלים– והיום מערכות האינטרנט, הילדים שלנו יודעים את הכל – והדבר הזה הוא חמור מאוד.
יצחק וקנין: כך אני ראיתי את זה כאשר זה בא לכאן.
יצחק וקנין: לכן אני שמח שגם משרד המשפטים הגיע לדבר הזה.
יצחק וקנין: לגבי החברות, אני חושב שזה נכון.
יצחק וקנין: אם חברה עשתה איזשהו דבר שהוא לא בסדר, אין בזה בעיה שאתה מפרסם את שמה של החברה.
יצחק וקנין: לכן אני שמח שזו המסקנה שלכם.
איתי עצמון: גם לתאגיד אין זכות להגנה על פרטיותו בשונה מאדם יחיד.
איתי עצמון: 141.
איתי עצמון: פרסום בדבר הטלת עיצום כספי (א) הוטל עיצום כספי לפי פרק זה, יפרסם המנהל באתר הרשות פרטים כמפורט להלן, באופן שיבטיח שקיפות לגבי הפעלת שיקול דעתו בקבלת החלטה בדבר הטלת העיצום הכספי.
איתי עצמון: (1) דבר הטלת העיצום הכספי וסכומו, מהות ההפרה שבשלה הוטל ונסיבותיה, שיעור ההפחתה של סכום העיצום הכספי – אם הופחת לפי הו ראות סעיף 135 והנסיבות שבשלן הופחת כאמור.
איתי עצמון: (2) פרטים לגבי עיסוק המפר.
איתי עצמון: קיבלנו הערה נכונה מהייעוץ המשפטי של רת"ע שעיסוק המפר, זה נוסח גם קצת עמום וגם פחות רלוונטי לחוק הזה.
איתי עצמון: זה פשוט נוסח ששאוב מחוק האריזות ואני חושב שצריך אולי לומר פרטים לגבי סוג, רישיון, האישור או היותו של אדם איש צוות לפי העניין.
איתי עצמון: כלומר, מה שמדובר כאן זה שיפרסמו למשל בעל רישיון טייס, בעל רישיון פקח וכולי.
קריאה: בשפה שלנו זה היותו איש צוות.
קריאה: זה או רישיון או אישור שניתן על פי דין או היותו איש צוות.
איתי עצמון: זה בעצם סוג.
איתי עצמון: אתה מתכוון לסוג הרישיון.
איתי עצמון: (3) שם המפר, למעט אם הוא יחיד, ואולם המנהל רשאי לפרסם את שמו של מפר שהוא יחיד אם סבר שהדבר חוץ לשם אזהרת הציבור, והעיצום הכספי הוטל בשל הפרה הקשורה למתן שירות לציבור על ידי המפר.
איתי עצמון: זאת נוסחת האיזון שמצאנו עם משרד המשפטים, לקבוע באופן קטגורי שלא יפורסם שם של יחיד למעט בנסיבות שבהן פרסום שמו של המפר דרוש לשם אזהרת הציבור מפני אותו אדם.
יצחק וקנין: כמו איזה נוכל.
יערה למברגר: לפני שבועות, הדוגמה הייתה – ואני מודה שיש מעט דוגמאות בתחום הזה – אנשים שהם לא תאגיד, הם לא חברה, אבל הם נותנים שירותים לציבור.
יערה למברגר: למשל, מדריכי טיס שהם עוסק מורשה, אני מניחה.
יערה למברגר: הם לא הקימו תאגיד או חברה אבל הם מציעים את שירותיהם.