GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ישראל חסון: היו"ר ישראל חסון: ואת מערכת הקריאה מרחוק.
איתי עצמון: עם זה אין לי בעיה, אבל למה לחזור שוב?
תמי שור: כי חלק מהרכיב של ההתקנה מרחוק הוא על מד המים עצמו.
תמי שור: זה עניין של פרשנות אם זה חלק מהמערכת או חלק ממד המים.
תמי שור: ליהי שפייכר: אנחנו רוצים לרשום ברחל בתך הקטנה.
תמי שור: יוסי דאובר: אבל אתה לא קורא.
תמי שור: ואת מערכת הקריאה מרחוק של מדי מים.
איתי עצמון: עם זה אין לי בעיה.
איתי עצמון: היו"ר ישראל חסון: היא אומרת שזה יכול להיות חלק אינטגרלי ממערכת המדידה, ומאחר שהיא צריכה להדגיש את זה, היא לא יכולה לפרק את זה מזה.
איתי עצמון: איתי עצמון: אפשר להגיד: מערכת הקריאה מרחוק, לרבות מדי המים.
איתי עצמון: צריך בעצם לקשור בין מערכת הקריאה מרחוק לבין מדי המים ולא להגיד בנפרד עוד פעם יחזיק את מדי המים המותקנים במצב תקין כי אתם חוזרים על הוראה שכבר ישנה.
איתי עצמון: יוסי דאובר: למחוק מדי מים.
איתי עצמון: רק מערכת קריאה מרחוק במצב תקין.
איתי עצמון: ליהי שפייכר: איפה זה כתוב בתקנות?
איתי עצמון: בתקנה 34 – אחזקת מד מים.
איתי עצמון: ליהי שפייכר: אוקיי.
ישראל חסון: אנחנו מאשרים את סעיפים 13, 14 ו- 15, כפוף לתיקונים שייעשו.
איתי עצמון: אתם מסכימים לתיקון – למחוק את התיבה?
איתי עצמון: "16.
איתי עצמון: תיקון סעיף 52 האמור בסעיף 52 לכללים יסומן (א) ואחריו יבוא: "(ב) מנהל הרשות הממשלתית רשאי לפטור מפיק, שברשותו מערכת קריאה מרחוק של מדי מים, כמשמעותה בסעיף 46(ד), מהאמור בסעיף קטן (א), ובלבד שהמערכת משדרת נתונים בתקשורת אלחוטית אל הרשות הממשלתית למים ולביוב באופן תקין.
איתי עצמון: " תיקון סעיף 53 בסעיף 53(א) לכללים, במקום הקטע החל במילים "וידווח על כך" עד סופו יבוא: "וידווח על כך למנהל הרשות הממשלתית, אחת לשנה, על גבי טופס שיקבע מנהל הרשות הממשלתית.
איתי עצמון: " איתי עצמון: הטופס יפורסם באתר של הרשות?
ליהי שפייכר: את הטופס אנחנו נפרסם.
ליהי שפייכר: יוסי דאובר: אנחנו מפרסמים את אופן הדיווח בחוזרים, והיום אפילו הדיווח נעשה כבר דרך האתר של רשות המים.
ליהי שפייכר: לאה ורון: אז תכניסו את זה.
איתי עצמון: אני מציע לומר – על גבי טופס שיורה מנהל הרשות הממשלתית ויפורסם באתר האינטרנט של הרשות.
ליהי שפייכר: אין בעיה.
ליהי שפייכר: אנחנו בכל מקרה נפרסם.
ליהי שפייכר: "18.
ליהי שפייכר: תיקון התוספת בתוספת לכללים, בראשה, במקום "תוספת (תקנות 4-3)" יבוא "תוספת ראשונה (סעיפים 3(א), 4 ו- 5)".
ליהי שפייכר: הוספת תוספת שניה אחרי התוספת הראשונה לכללים יבוא: "תוספת שניה (סעיפים 19(א)(4) ו- 30 (2)(ו)) חישוב נפח מים בהתאם לטמפרטורה נפח מים ( במ"ק ) מחושב כחלוקת מסת המים ( בק"ג ) בצפיפות המים בטמפרטורה נתונה (C ° ).
ליהי שפייכר: ערכי צפיפות המים ( בק"ג/מ"ק ) בטמפרטורות שונות מובאים בטבלה שלהלן: תחילה תחילתם של כללים אלה שלושים ימים מיום פרסומם.
ליהי שפייכר: " היינו רוצים להוסיף שמועד תחילת סעיף 12 לכללים, שמפנה לסעיף 33א(ב), יהיה תוך שמונה-עשר חודשים לאחר פרסום הכללים.
ליהי שפייכר: מדובר רק ספציפית על הסעיף הקטן הזה.
ליהי שפייכר: איתי עצמון: אוקיי.
ליהי שפייכר: היו"ר ישראל חסון: האם יש למישהו הערות?
ליהי שפייכר: בבקשה.
ליהי שפייכר: לוי פרנקל: אם כבודו זוכר, לפני כחצי שעה ציינתי את הנושא של רשמיות התקנה.
ליהי שפייכר: דיברנו על כך ארוכות, ואני מניח שתקן להתקנה – גם הוא יהיה רשמי.
ליהי שפייכר: השאלה היא איפה, לא התייחסנו לזה.
ליהי שפייכר: תמי שור: זה לא שייך לכללים האלה, לוי.
ליהי שפייכר: ליהי שפייכר: זה לא רלוונטי לכללים.
ליהי שפייכר: היו"ר ישראל חסון: ראשית, ההערה הזו היא מאוד במקומה, באמת היא מאוד במקומה.
ליהי שפייכר: לוי פרנקל: תודה.
ליהי שפייכר: היו"ר ישראל חסון: את זה אני אומר לגורמים המקצועיים.
ליהי שפייכר: אתה מייצר מוצר שאם אתה לא קובע כללים להתקנה/הפעלה שלו, הוא אומר לך שאתה פוגע באיכות, וזה נכון וזה הגיוני.
ליהי שפייכר: נניח שזה לא כאן, היכן כן?
ליהי שפייכר: תמי שור: במכון התקנים.
יוסי דאובר: הסמכות ניתנה למנהל התקנה.
יוסי דאובר: היו"ר ישראל חסון: של אופן ההתקנה?
תמי שור: מה שהוא מבקש, שהתקן יהיה רשמי.
ישראל חסון: אופן ההתקנה הוא במכון התקנים?
ישראל חסון: גרישה דייטש: את התקן עצמו מכינים במכון התקנים.
ישראל חסון: היו"ר ישראל חסון: תקן – הבנו.
ישראל חסון: על זה דיברנו כאן והוא נמצא אצלך.
ישראל חסון: האדון מדבר על אופן התקנה.
ישראל חסון: יוסי דאובר: כדאי להבהיר את הנקודה.
ישראל חסון: התקן למדי מים מורכב משלושה חלקים – חלק אחד הוא אפיונים מטאורולוגיים, חלק שני התקנה, וחלק שלישי שיטת בדיקה של מדי מים.
ישראל חסון: היו"ר ישראל חסון: החלק השני הוא התקנה?
ישראל חסון: יוסי דאובר: החלק השני של התקן זה התקנה.
ישראל חסון: לוי פרנקל: והוא רשמי?
ישראל חסון: יוסי דאובר: נכון להיום, לא.
ישראל חסון: רק חלק אחד וחלק שלוש.
ישראל חסון: לוי פרנקל: אז אני מעוניין שהוא יהיה רשמי.
ישראל חסון: יוסי דאובר: הסמכות להכרזה על רשמיות היא של הממונה על התקינה, וזה לא שייך לנושא הכללים פה, זה לא בסמכותנו.
ישראל חסון: גרישה דייטש: אני אתייחס.
ישראל חסון: יש לנו יותר מדוגמה אחת, שגם הפרק שנקרא התקנה – למעשה זה תקן נפרד, חלק נפרד של התקן שעוסק בהתקנה הוא תקן רשמי.
ישראל חסון: הדוגמה הטובה ביותר אלה המתקנים למשחקי ילדים.
ישראל חסון: זהו תקן שיש בו שמונה חלקים, כאשר חלק שבע הוא התקנה.
ישראל חסון: זה חלק רשמי שהוא מחייב את ההתקנה על-פי מה שנדרש בתקן.
ישראל חסון: אם רשות מקומית רוכשת מתקן שהוא תקני או מתקנים תקניים, והיא מתקינה אותם לא נכון – המרחק בין חלקים מסוימים וכן הלאה – זה מסוכן ומסכן את הילדים.
ישראל חסון: זה קיים.
ישראל חסון: השאלה המרכזית היא מי יבצע אכיפה, מי אחראי.
ישראל חסון: אני לא יכול לזכור מי אחראי על התקנה בפרק הזה – האם הרשות המקומית?
ישראל חסון: מי אחראי?
ישראל חסון: היו"ר ישראל חסון: רשות המים.
ישראל חסון: תמי שור: ברגע שיש תקן לגבי אופן ההתקנה, אין ספק שרשות המים היא הגורם המקצועי שאחראי על הנושא הזה.
ישראל חסון: היו"ר ישראל חסון: בוודאי.
ישראל חסון: תמי שור: ספקי המים הם אלה שאחראים ליישם את זה בפועל.
ישראל חסון: רשות המים לא מתקינה מדי מים.
ישראל חסון: היו"ר ישראל חסון: אני לא מבין.
ישראל חסון: זה קיים בכל כך הרבה תחומים.
ישראל חסון: יוסי דאובר: אני מבקש להוסיף שהתקנות או הכללים של מדידת מים, הם כן מתייחסים לנושא של ההתקנה.
ישראל חסון: מה שהיה חשוב לנו – זה נמצא בתוך התקנות.
ישראל חסון: נכון שהחלק השני של התקן הוא לא רשמי, אבל עדיין, מה שהיה חשוב לנושא התקנת מדי מים, הוא נמצא בתוך הכללים.
ישראל חסון: מאחר שאנחנו לא דיברנו על דגם מסוים, אופן ההתקנה יכול להשתנות?
ישראל חסון: יוסי דאובר: כן.
ישראל חסון: לוי פרנקל: יש לזה התייחסות בתקן.
ישראל חסון: היו"ר ישראל חסון: אופן ההתקנה יכול להשתנות.
לוי פרנקל: יש לזה התייחסות בתקן.
לוי פרנקל: מה שאני מבקש, שהוא יהיה רשמי.
לוי פרנקל: יוסי דאובר: אבל הרשמיות היא לא בסמכות רשות המים.
לוי פרנקל: לוי פרנקל: אז הנה, נמצא פה מר דייטש.
לוי פרנקל: יוסי דאובר: כן, אבל מה שעומד על סדר-היום זה לא הנושא הזה.
לוי פרנקל: לוי פרנקל: אני מנצל את הבמה המכובדת הזאת.
לוי פרנקל: גרישה דייטש: כדי להכריז רשמיות על התקן, בנוסף לעמידה של התקן בעילות תקינה רשמית – בטיחות, בריאות והגנה על איכות הסביבה, יש פה אלמנט של הגנה על איכות הסביבה, נקרא לזה בזבוז מים - להכרזת רשמיות אנחנו צריכים לקבל הסכמה פורמלית של השר שהוא השר הממונה על רשות המים כי אז זה מחייב אותו.
לוי פרנקל: אם תהיה הסכמה כזאת, ואם הרשות תיקח על עצמה את האכיפה, מצידנו לא תהיה התנגדות, בוא נגיד אנחנו לא נמשוך את זה.
לוי פרנקל: היו"ר ישראל חסון: קיבלת תשובה, אדוני.
לוי פרנקל: אנחנו מאשרים את סעיפים 16, 17, 18, 19 ו-20, בתיקון.
לוי פרנקל: אתי עצמון: עם כל התיקונים.
לוי פרנקל: היו"ר ישראל חסון: תודה רבה, הישיבה נעולה.
כרמל שאמה-הכהן: על סדר היום הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – מועדים לתשלום באמצעות הרשאה לחיוב חשבון), של חברי הכנסת אורי מקלב, יריב לוין ומשה גפני.
כרמל שאמה-הכהן: הצעת החוק עברה בקריאה מקדמית ביום 5 במאי 2010, ואנחנו בדיון ראשון, בהכנה לקריאה ראשונה.
אורי מקלב: אני מציג בשמם של חבריי, חבר הכנסת הרב משה גפני ויריב לוין.
אורי מקלב: קודם כל, אנחנו צריכים להודות לך – אמרת שזה אושר בקריאה טרומית, והנה זה הגיע.
אורי מקלב: אני יודע שעשית מאמץ להשחיל גם את הצעת החוק הזו בסדר היום העמוס של הוועדה, וזה צעד קטן אבל צעד חשוב מאוד בהגנת הצרכן – לתת ביטחוון לצרכן בהתנהלות המשק הכספי שלו, החודשי.
אורי מקלב: כמובן, אנחנו מתכוונים לא לטייקונים ולא לאלה שיש להם תמלוגים של גז; אנחנו מדברים על אלה שצריכים לשלם חשבון גז ודברים כאלה, כספים לא קטנים, שההוצאות הקבועות שלהם, שהם השתדלו לקבוע אותן בהוראת קבע – הרשאה לחיוב בחשבון, בשפה המקצועית – לתת להם את האפשרות לקבוע את היום שהם יחויבו בו בבנק.
אורי מקלב: כך זה נותן להם ביטחון – אדם יודע שביום 10 בחודש, באותו יום יוצאים לו חשבונות המים, הארנונה, החשמל, הבזק, הגז, או הוא רוצה לחלק את זה, כך שהוא יודע באיזה יום הוא צריך להיערך להוצאות הכספיות.
אורי מקלב: מה שקורה כיום, במיוחד בגופים שהזכרנו אותם, הם קובעים לצרכן את היום שהם מורידים לו את החיוב בחשבון.
אורי מקלב: זה יכול להיות או ביום לא קבוע, כמו כשנותנים לך: תוך 14 יום מיום משלוח החשבון, אדם לא יודע להיערך, זה לא קבוע, ויש כאלה שזה ביום קבוע, אבל בימים שלא נוחים לצרכן.
אורי מקלב: הצעת חוק זו מבקשת להסדיר את העניין הזה, לתת את האפשרות לצרכן לקבוע את היום שהוא יחויב.
אורי מקלב: חשבנו ש-28 הימים בחודש יהיו לבחירת הצרכן, אבל מכיוון שפנו גופים שונים, כולל המרכז לשלטון מקומי, וטענו שפריסה כזו של כל הימים תקשה עליהם, הסכמנו, יוזמי החוק, להתגמש, ולאפשר רק לשלושה מועדים, נאמר 1, 5, 20 – אנחנו פתוחים בתאריכים האלה, במרווחים הנכונים, שזה מצמצם את אפשרות הבחירה.
כרמל שאמה-הכהן: והעיקר שזה לא יהיה בשבת.
אורי מקלב: המסלקות עובדות בשבת.
אורי מקלב: אנחנו מדברים עכשיו על הצרכן הקטן.
כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, חבר הכנסת פרץ.
עמיר פרץ: איני מיוזמי החוק, אבל אני רוצה לברך את היוזמים.
עמיר פרץ: אני חושב שהעבודה של חבר הכנסת מקלב ויושב-ראש ועדת הכספים, שהוא אחד האנשים היותר פעילים בכנסת משך עשרות שנים, היא עבודה נהדרת.
עמיר פרץ: אני מברך גם את חבר הכנסת לוין חרף העובדה שהוא חבר כנסת חדש.
עמיר פרץ: אני מצטרף להצעת החוק.
עמיר פרץ: אני לא רוצה להיכנס לדיון, באיזה תאריכים בדיוק – אני סומך על מציעי החוק, שרוצים ללכת לקראת אותם גופים, כי זאת בעיה, שהנהלת חשבונות תעבוד 30 יום בשבוע – גם הם צריכים לדעת מתי הם יכולים להתחייב לקבלני המשנה שלהם.
עמיר פרץ: גם הם אמורים לתכנן את התוכנית המשקית שלהם, כלומר זה בהחלט צורך שצריך להיות מתואם, ואני מברך על הצעת החוק ותומך בה.
כרמל שאמה-הכהן: הערות כלליות, בבקשה.
חנה טירי: אנחנו נציין את עמדת הממשלה להצעת החוק.
חנה טירי: הממשלה תומכת בהצעת החוק בכפוף לשינויי נוסח.
חנה טירי: אנחנו רוצים להציע שינויי נוסח.
חנה טירי: שינוי נוסח אחד, אני מבינה, מוסכם כבר על חברי הכנסת המציעים, שיוצע לצרכן שלושה מועדים, והוא יבחר מתוכם.
אתי בנדלר: חבר הכנסת מקלב אמר שצריכים להיות שלושה תאריכים, ואתה לא מתעקש לגבי אילו שלושה תאריכים, ונחליט.
אתי בנדלר: מה שמציעה הממשלה זה לא שהכנסת תחליט מהם המועדים, אלא כל ספק יציע ללקוחו שלושה תאריכים, והוא יבחר מבין שלושה תאריכים שהספק יציע.
כרמל שאמה-הכהן: ובלבד שיש ביניהם הבדל של עשרה ימים.
משה גפני: זאת ההצעה שלכם?
משה גפני: אם הספק יגיד: 1, 2, 3?
כרמל שאמה-הכהן: אז: בלבד שיש ביניהם הבדל של עשרה ימים.
עמיר פרץ: גברתי, אני מציע לך לרדת מזה.
עמיר פרץ: החוק הזה, מעבר לעניין הסדרת פעילות משקית, הוא גם מכניס תרבות למדינת ישראל, ובתרבות הזאת אזרחים צריכים לדעת באילו כללים הם חיים.
עמיר פרץ: כמו שפעם ידעו שמקבלים משכורת ב-9 בחודש, וכיוונו תשלומים.
עמיר פרץ: מיום ש-9 בחודש הפך ל-1 בחודש, אנשים מתאמים את עצמם בהתאם.
עמיר פרץ: לכן אין מצב לתת פה לספקים להחליט, גם אין לך שום יכולת לפקח על העניין, אם הם עומדים בחוק, לא עומדים בחוק.
עמיר פרץ: גם אף אחד לא יגיש תלונות בעניין.
עמיר פרץ: צריך לקבוע חד-משמעית.
עמיר פרץ: צרכן בישראל יגיד: מותר לי ב-1, ב-10 וב-28, כי בפברואר אין 30.
עמיר פרץ: זהו, לא צריך יותר מזה.
עמיר פרץ: אין לכם סיבה להתנגד.
חנה טירי: המטרה שלנו היא שהתאריכים האלה יהיו מתואמים כמה שיותר בין העוסק לצרכן.
חנה טירי: אנחנו מבקשים להגיע לאיזון.
חנה טירי: הראייה שלנו היא צרכנית, אבל אנחנו אומרים ש- - -
משה גפני: אנחנו, המציעים, מסכימים למה שאת אומרת.
משה גפני: אנחנו מסכימים לזה שזה יהיה בהידברות אתם.
משה גפני: ההחלטה לא בידיהם, אחרת לא צריך את החוק.
משה גפני: אם ההחלטה בידיהם, המציאות היא שגם היום הם יכולים לעשות את זה.
משה גפני: עובדה שלא עשו.
משה גפני: הממשלה תומכת, ואת עכשיו הממשלה, מבחינתנו.
משה גפני: החוק הזה אומר שהכנסת מתערבת בהליך הזה שבין הספקים לבין הצרכנים.
משה גפני: אם אתם אומרים: שהם יחליטו – אין צורך בחוק.
משה גפני: אם את מקבלת את עמדת יושב-ראש הוועדה, זה בסדר, מבחינתנו.
משה גפני: אם לא, אתם חוזרים בכם מהתמיכה.
הילה דוידוביץ: ההבדל הוא שכיום מוצע לצרכן מועד אחד, והוא חייב עמוד במועד הזה.
הילה דוידוביץ: בהצעה שלנו אנחנו באים לטובת הצרכן בזה שיהיו לו שלוש אפשרויות.
הילה דוידוביץ: אנחנו לא רוצים לפגוע גם בעוסקים.
משה גפני: בחוק יהיה כתוב: שלושה מועדים.
יריב לוין: המטרה היא שאדם, יהיה לו פשוט.
יריב לוין: הוא יידע שיש לו מועד שבו יורדות הוראות הקבע האלה, ואליו הוא נערך.
יריב לוין: כאשר אנחנו נביא אותו למקום שבו מתחילים להכתיב לו, ואומרים לו: הטלפון - אתה יכול רק ב-4, ב-14, ב-24, בחשמל - רק ב-6, 16, 26.
יריב לוין: אין היגיון בזה.
יריב לוין: למה צריך לייצר מין מסלול כזה, שכל אחד יבחר איזה תאריך אקראי בתוך החודש שמאיזושהי סיבה נדמה לו שהוא יותר נוח?
יריב לוין: אנחנו באים לתעל את כל המערכת למקום אחד.
יריב לוין: יש גם להניח שהדבר הזה ישפיע השפעות עקיפות על הרבה דברים אחרים, כי כשכולם יידעו שהוראות קבע יורדות בתאריכים מסוימים, זה ישפיע בין היתר על תשלומים, על הרבה דברים אחרים, ויכניס את כל המערכת למסלול אחיד, שאדם יידע איפה הוא חי.
יריב לוין: זאת המטרה, אחרת מה עשינו בזה?
אורי מקלב: החוק הזה הגיע מתוך פניות הציבור.
אורי מקלב: אנשים, חלקם שלא מצטרפים להוראת קבע, אפילו שאנחנו יודעים שמבחינה צרכנית וחוסן, גם לחברות האלה, זה להצטרף להוראות קבע, זה בגלל הסיבה הזאת.
אורי מקלב: מדובר בשכבה הסוציו אקונומית נמוכה, מי שיותר מזה משלם היום בכרטיס אשראי.
אורי מקלב: אגב, בחוק הזה לא נאמר על כרטיס אשראי אלא רק בהוראת קבע.
אורי מקלב: החלק בציבור שהוא כבר לא נמצא ברמה של הסוציו אקונומית הנמוכה ביותר, הוא כבר משתמש בכרטיסי אשראי.
אורי מקלב: זה גם לא עולה לו עמלה, זה פעם בחודש, הוא מתגבר על זה.
אורי מקלב: מי משתמש היום בהוראת קבע – הקשישים, אלה שאין להם כרטיס האשראי.
אורי מקלב: אלה שלא עושים את הוראת הקבע, ואנשים עומדים בתורים בבנקים או בדואר, זה כי אין להם הביטחון, הם לא יכולים לכלכל את מעשיהם.
אורי מקלב: ברגע שנקבע שהם כן יכולים, אנחנו נשנה את זה, נסדיר את זה, נעשה את זה הרבה יותר קל.
אורי מקלב: מה שהצעתם עכשיו ממוסס את כל הצעת החוק.
חנה טירי: אבל גם בכרטיסי אשראי בעצם המנפיק קובע לצרכן, ואומר לו: אתה יכול לבחור – שיירד ב-1 בחודש, ב-10 בחודש.
חנה טירי: המחוקק לא קובע את התאריך.
חנה טירי: אנחנו מנסים לקבוע בדיוק אותו דבר.
יריב לוין: בכרטיס האשראי יש תהליך שבו כל ההוצאות והתשלומים שאתה משלם, לרבות הוראות הקבע, מתנקזים כולם לתאריך אחד בחודש.
יריב לוין: זה התאריך, והוא תהליך נכון.
יריב לוין: אני בעד, אגב, להתאים את התאריכים פה למה שנהוג בכרטיסי האשראי, אני בעד זה.
יריב לוין: אבל בואו נאחד.
יריב לוין: אפשר היה ללכת למהלך שברמה התיאורית – ברמה המעשית הוא קשה עד בלתי ניתן לביצוע – ברמה התיאורטית לומר: אני אקים בתוך הבנק מין "מסלקה", אקח את כל הוראות הקבע, וכמו בכרטיס אשראי, ארכז אותן ואוריד אותן.
כרמל שאמה-הכהן: מה מועדי החיוב בחברת ישראכרט?
מרסל דביר: 2, 10, 15 ו-20.
מרסל דביר: אני חושבת שכדאי להכניס את ה-15.
כרמל שאמה-הכהן: אתם מוכנים להיצמד למועדים של חברות כרטיסי האשראי?
אורי מקלב: גם ה-15 נמצא בהצעת החוק, כי כתוב:
אורי מקלב: אחד לא קבע תאריך – אז זה ה-15 בחודש.
אורי מקלב: ממילא מי שרוצה 15 בחודש יכול לא לקבוע תאריך.
אתי בנדלר: ניסיתי להפנות את תשומת לבכם להבדל בין ההצעות.
אתי בנדלר: מדובר בסך הכול בארבעה תאריכים, ואם הוא לא מודיע על אף תאריך, החיוב יהיה ב-15.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו גם מסנכרנים את כל המערכת.
יריב לוין: נכון, זה הכי טוב.
נעה גבע: בהקשר של לבוא לטובת אותם הלקוחות שיש להם רק אפשרות של הוראת קבע, זה דבר שבהחלט מקובל על כל חברה, אני חושבת.
נעה גבע: הדבר היחיד, שצריך לאזן גם את האפשרויות של החברות בהקשר הזה.
נעה גבע: אנחנו היינו תומכים מאוד אם אפשר היה לתת תאריכים שלא יעברו את ה-10 בחודש, משני טעמים: הטעם הראשון, שמבחינת הלקוחות, הם מקבלים את המקסימום שהם צריכים, כי אין לקוחות שמקבלים את התזרים החודשי שלהם, שזה משכורת או ביטוח לאומי או כל הכנסה מהסוג הזה, מעבר ל-9 בחודש.
אורי מקלב: קצבאות הילדים, גמלאות רבות משולמות ב-20 בחודש.
אורי מקלב: לכן גם נקבע ה-20 בחודש.
אורי מקלב: אני מכיר הרבה צרכנים, ודווקא הצרכנים האלה, שה-20 בחודש הוא התאריך המחולל אצלם במשכורת.
אורי מקלב: התורים בדואר – אתה רואה אותם ב-20 בחודש.
נעה גבע: לעומת זאת, הבטחת הכנסה וכל הדברים האלה דווקא ניתנים בסוף החודש הקודם, כלומר אני חושבת שמרבית ההכנסות דווקא ניתנות עד 9 בחודש.
נעה גבע: מבחינה זו יש פה איזון בין התזרים - עד ה-10.
נעה גבע: גם את ברירת המחדל צריך לקבוע עד ה-10 ולא לאחר מכן, כי אחרת נוצרות שתי תוצאות: אחת, ככל שאתה מתרחק מהתאריך שבו מתקבלות ההכנסות- - -
כרמל שאמה-הכהן: אתם מוכנים שהתאריך ברירת המחדל יהיה 10 בחודש?
כרמל שאמה-הכהן: בסדר, במקום ה-15.
כרמל שאמה-הכהן: השאר לא ישתנה.
נעה גבע: שני נימוקים אחרונים: ככל שאתה מתרחק מהתאריך שאותו אדם קיבל את המשכורת, הסיכוי לפרוע את החוב הולך ומתרחק מאתנו, אז מבחינתנו, יש פה הוצאות עצומות.
נעה גבע: לא מדובר באדם או שניים; מבחינת חברת YES, זה כמות עצומה.
נעה גבע: גם מבחינה תזרימית, לתת אפשרות בסוף החודש על שירות שניתן כבר חודש אחורה זה כמו מתן הלוואה או אשראי מטעם חברה שיש לה גם ספקים ויש לה מחויבויות ויש לה בעיות אשראי של עצמה.
נעה גבע: בניגוד לישראכרט, שנותנת בעצמה את האשראי לאותו לקוח, לא YES סופגת שם את הדחייה של התשלום עד 28 בחודש; שם ישראכרט סופגת את הדחייה.
כרמל שאמה-הכהן: יש לזה פתרונות פשוטים.
נעה גבע: כאן מה שמצפים מאתנו זה לספוג את הדחייה של חודש שלם בתשלום על שירות שכבר ניתן חודש קודם.
נעה גבע: מבחינה זו, לאזן את הצרכים נראה לנו איזון נכון, לתת כמה תאריכים, שיהיו לא מאוחר מ-10 בחודש.
אורי מקלב: מתוך סך הכול הלקוחות שלכם, כמה בהוראת קבע, באחוזים?
נעה גבע: אשמח לחזור ולבדוק את זה יותר לעומק, אבל יש משהו כמו 80 אלף לקוחות כאלה, שנשמח שיישארו כלקוחותינו ואין בעיה, אבל דווקא מקרב הלקוחות האלה בעיית הפירעון היא הרבה יותר חריפה, כלומר ככל שדוחים את התשלום שלהם לסוף החודש, זה מחמיר את בעיות הגבייה שלה.
יריב לוין: אולי דווקא החוק הזה יקל את בעיות הגבייה.
נעה גבע: אבל אם הוא קיבל משכורת ב-5, וגובים ממנו ב-20, הסיכוי שנקבל את הכסף מהחשבון הוא יותר נמוך.
יריב לוין: ואם ב-20 הוא מקבל כל מיני קצבאות וכן הלאה, אז הסיכוי יותר גבוה.
נעה גבע: השאלה, מה אחוז הלקוחות שהם דווקא ב-20.
נעה גבע: את זה לא בדקנו.
כרמל שאמה-הכהן: זה אחרי מחזור אחד נפתר.
אורי מקלב: אדם עושה את זה כדי שיוכל להתנהל נכון ולא מטעמים אחרים.
כרמל שאמה-הכהן: שינית את החוק.
לירון גולדנברג: אני דווקא חושב שצריך מה-10 ואילך – ואנחנו כן תומכים בעמדה שהציגה עו"ד טירי.
לירון גולדנברג: משרד התקשורת עכשיו קבע בתיקוני רשיונות חברות הסלולר, שהן חייבות לשלוח שמונה ימים לפני החיוב את החשבונית ללקוח, כלומר שהלקוח יראה את החשבונית לפני החיוב שלו.
לירון גולדנברג: שמונת הימים האלה צריכים להתאים למחזורי הבילינג שהחברות עושות, כי יש חברות שהחיוב, למשל בחברות תקשורת, הוא באותו יום – צרכת את השירותים, היום הזה נסגר, ואז יש לך את החשבונית, בניגוד לארנונה או לחיובים כאלה, שהם חיובים קבועים.
לירון גולדנברג: שמונת הימים האלה, אנחנו, כדי שנוכל לאפשר שמונה ימים את החשבונית, לשלוח קודם ללקוחות, אנחנו דוחים את מועדי החיוב שלנו לפחות ל-10 בחודש, כי אם זה ה-1, דחינו שמונה ימים, אז שיהיה עוד יום או יומיים.
לירון גולדנברג: אם נקדים את זה ל-1, בעצם אנחנו נכנסים פה לבעיה תזרימית- - -
כרמל שאמה-הכהן: אבל חברות הסלולר גם סוגרות בילינג ב-20 בחודש.
לירון גולדנברג: נכון, זה מה שאני אומר.
יריב לוין: אני יודע מהחשבונות שאני רואה, בלי להיות בהנהלת החשבונות שלך - הרי אתה לא מוציא את כל החשבוניות ביום אחד, אלא אתה עובד במחזור שפורס את זה על-פי תאריכים.
יריב לוין: לך זה הכי קל.
לירון גולדנברג: זה נכון לגבי יתר חברות הסלולר, אבל אנחנו כן מוציאים ביום אחד.
יריב לוין: אז תצטרכו לעשות התאמה.
לירון גולדנברג: לכן 1 בחודש, זה אובדן תזרימי לעולם, עד שהלקוח עוזב.
לירון גולדנברג: כל העשרות-מיליונים האלה נדחים לך כתשלום לעולמים, מבחינה תזרימית.
אורי מקלב: לכל מי שיקבע ב-1 בחודש, תעשה לו את החשבון- - -
לירון גולדנברג: אז אני אצטרך לעשות עוד מחזורי בילינג בחברה.
לירון גולדנברג: לכן אני מעלה משהו נגדי, כלומר YES העלתה.
לירון גולדנברג: אולי יש עוד גופים שלא פה, אבל הם יושפעו מהצעת החוק הזאת.
לירון גולדנברג: אני כן חושב שההצעה שהעלתה עו"ד טירי, לאפשר לחברות כן- - -
כרמל שאמה-הכהן: שולי מבחינתכם.
לירון גולדנברג: לא, זה קריטי.
לירון גולדנברג: מדובר בעשרות-מיליונים.
כרמל שאמה-הכהן: בטח שולי לעומת היעד העיקרי שלכם, לזכות במפעיל הרביעי במסגרת האנטנות.
לירון גולדנברג: אם אתה סוגר את נושא האנטנות, אני אלך.
לירון גולדנברג: ..
לירון גולדנברג: אני חושב שההצעה הזאת כן לאפשר – הנה, פה כן יש גורמים אחרים בשוק, שיעדיפו לחייב אולי ב-8, 10 ו-20 ולא ב-1, 15, כלומר צריך לתת את האפשרות לעסקים השונים, שחלקם לא מיוצגים פה, ואנחנו כן מיוצגים, לתת להם את הגמישות המינימלית הזאת, לאפשר ללקוחות כן לבחור, ולא דווקא ב-1.
לירון גולדנברג: אגב, ה-1, לדעתי, הוא התאריך הכי גרוע, כי ככל שאתה נותן יותר – דווקא ב-10 אתה מאפשר ללקוח עוד כמה ימים, אפילו אם מקבל ב-1 את המשכורת, אתה נותן לו עוד עשרה ימים.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו נצמדים לחיובים של הישראכרט.
כרמל שאמה-הכהן: רוב העם מחובר לפלסטיק הזה.
לאה ורון: כמובן, חברות הסלולר האחרות, הן גם הוזמנו לדיון.
אורי מקלב: גם לחברת מירס, אם הוא יזהה שיש לו 10,000 לקוחות שרשמו את תאריך ההורדה שלהם ב-1 בחודש, הוא ייקח חודש אחד, יקצר להם את החשבון, ב-25 הוא ימדוד אותם- - -
לירון גולדנברג: המשמעות היא עוד מחזור בילינג בחברה.
כרמל שאמה-הכהן: קטן עליך.
חיים זילבר: קודם כל, שלחנו מכתב לוועדה.
אתי בנדלר: קיבלנו, קראנו.
חיים זילבר: אני רוצה, ברשותכם, לחזור על עיקרי הדברים, כפי שהובאו בנייר העמדה שלנו.
חיים זילבר: בענף שלנו יש הסדרה רגולטיבית ספציפית, שנוגעת גם לימי התשלום, ומגבילה אותנו מאוד במספר הימים שמותר לנו להוציא חשבונות, מספר החשבונות שמותר לנו להוציא בשנה וגם דמי האשראי שאצטרך לתת לצרכן – כל צרכן גז, מרגע ששלחתי, אצלנו זה יותר, 15 יום לפחות, משלוח בדואר, מרגע שיש חותמת דואר ששלחנו את החשבון.
חיים זילבר: יש פה התנגשות – לצרכן בהוראת קבע, בהרשאה לחיוב חשבון, כפי שזה מכונה משפטית, לא רק הוא משלם את החשבון; כשאני עושה הפקה בילינג לצרכנים שלי, באותו מחזור יש גם צרכנים שמשלמים במזומן, גם בהוראות קבע, בכרטיס אשראי, גם בהרשאות לחיוב חשבון - זה כולם.
חיים זילבר: המועד האחרון לתשלום הוא לכולם אותו דבר, בהתאם למה שקבוע בצו פיקוח על מצרכים ושירותים.
חיים זילבר: לטעמנו – אני היחיד פה מחברות הגז, למרות שגם הם הוזמנו – צריך להחריג אותנו מהתחולה של התיקון הזה לחוק הגנת הצרכן, וכבר היה מקרה בוועדה הזאת שהחריגו אותנו בגלל הרגולציה הספציפית שיש עלינו בנושאים מסוימים, היא רבה, וגם בנושא הזה יש רגולציה מאוד ספציפית.
חיים זילבר: נכון שחוק גובר על הצו, אבל עדיין יש פה בעייתיות רבה מאוד.
חיים זילבר: זו בקשתנו.
יריב לוין: מה הבעיה הפרקטית?
יריב לוין: עזוב את הצד הרגולטורי.
יריב לוין: אם יגידו לך: אלה המועדים, ויבואו צרכנים - זה יבקש את המועד הזה, וההוא את המועד האחר.
יריב לוין: יש בעיה טכנית לבצע את זה כך שיתאם אפילו את המכניזם שקיים היום בצו?
חיים זילבר: אחלק את הבעיות שאני חושב עליהן לכמה.
אורי מקלב: אני רוצה להוסיף – מהמכתב שקראנו ניתן היה להבין שאתה חושב שהצעת החוק מתייחסת למי שרוצה דרך שירות לקוחות לשלם בצורת תשלום ישראכרט או בצורה אחרת, ואז מוקד הלקוחות שלכם לא יידע איך להתנהל – כל פעם תאריך אחר.
אורי מקלב: כאן מדובר בהוראת קבע.
אורי מקלב: הוראת קבע, בסופו של דבר, כל חודש יצטרפו כך וכך, אבל כל אלה שיצטרפו נשארים קבועים, ויש לך כבר אלפי מנויים שאתה יודע לאורך השנים מה התאריך שלהם.
חיים זילבר: לקוח יכול לשלם בכל מיני אמצעי תשלום; הוא יכול לבוא לדלפק שלי ולשלם מזומן, ובדרך כלל אנשים שהם קשי יום, דווקא אלה שמשלמים במזומן, מניסיוננו, בצמוד לתאריכים שהם מקבלים את המשכורת או את הקצבה, הם משלמים במזומן.
חיים זילבר: מגיעים לדלפקים שלנו הרבה אנשים שמשלמים במזומן - או משלמים בבנקים מסחריים או בבנק הדואר.
חיים זילבר: אחוז משלמי ההרשאה לחיוב חשבון אצלנו נע בין 20-25 אחוז מהצרכנים שלנו, משלמים בהרשאות לחיוב חשבון.
חיים זילבר: כמובן, יש לנו אינטרס להעלות את זה, אבל יש עם זה מספר בעיות: אל"ף, יש פה התנגשות עם הצו.
יריב לוין: עזוב אותי רגע מהצד הטכני.
יריב לוין: ברמה הפרקטית, בהנחה שעשינו את זה, איפה הבעיה שלכם בליישם את זה?
חיים זילבר: אל"ף, יש פה העניין של אשראי, שהוא מעבר לאשראי הארוך.
חיים זילבר: אני מוציא חשבונות פעם בחודשיים, כי כך הדין חייב אותי.
חיים זילבר: אסור לי להוציא יותר מששה חשבונות בשנה, כלומר כל צרכן מקבל אשראי בהגדרה, לפי הצו.
חיים זילבר: מעבר לחודשיים מקבל עוד 15 יום.
חיים זילבר: אם אני עושה הפקה, בילינג, ונותן לו את ה-15 ימים שלי, ועכשיו הלקוח גם יכול לבחור שלושה מועדים, שאחד מהם זה ה-20, כמו כרטיסי האשראי, אז נתתי לו אשראי יותר ארוך ממה שהדין כבר מחייב אותי היום.
חיים זילבר: יש פה בעיה מימונית שאינה מבוטלת.
לירון גולדנברג: זה עלויות מימון, אובדן תזרימי וחשיפה וסיכון של עוד תקופת תשלום.
חיים זילבר: אתה מגדיל את הגדלת החשיפה באשראי.
אורי מקלב: אנחנו מוכנים ללכת לקראת החברות בעניין הזה – קודם כל, כרטיס אשראי, רק רבע מהמשלמים, אני מניח שהרוב משלמים בכרטיס אשראי, שם עולה עמלה, מה שלא עולה בחיוב.
אורי מקלב: אבל יש זמן שמנפיקים חשבון עד זמן התשלום.
אורי מקלב: אנחנו מוכנים שאם התאריך שהצרכן קבע נופל באמצע, לא צריכים לחכות עד תאריך התשלום, אלא מזמן הנפקת החשבון ועד זמן התאריך לתשלום, אתה משלם את זה גם באמצע.
אורי מקלב: גם, נניח, שהפקת החשבון היתה ב-10 בחודש, והתאריך שהוא קבע זה ב-10 בחודש, הגם שיש לו עד 25 בחודש לשלם, הוא ישלם את זה ב-10 בחודש, דהיינו כל החברות ירוויחו.
אורי מקלב: הרי כל חשבון שמנפיקים, יש לו שני תאריכים: התאריך של הנפקת החשבון ומועד אחרון לתשלום – 15 יום, שבועיים, נניח.
אורי מקלב: אדם, נניח, תאריך הנפקת החשבון היה ב-15 בחודש, נשאר לו עד ה-30 לשלם את זה.
אורי מקלב: אצלכם זה עד 29 בחודש.
אורי מקלב: כשאדם קבע את המועד הקובע אצלו ב-20, ב-20 הוא משלם את זה.
אורי מקלב: הוא לא יצטרך לחכות עד ה-20 הבא.
אורי מקלב: הוא משלם תוך כדי.
אתי בנדלר: אני חושב שההצעה הזאת, צריכים לבחון אותה בזהירות.
אתי בנדלר: הרעיון של דחיית מועד התשלום לעומת מועד הנפקת החשבונית ושיגורה ללקוח, הרעיון שעומד מאחורי הדברים הוא שהצרכן יוכל לבחון את החיובים ויוכל לערער עליהם.
אתי בנדלר: כאן, אם הוא ישלם לפני שיש לו השהות לבחון את זה, אני לא יודעת אם אנחנו לא פוגעים במטרה אחרת.
אורי מקלב: זה יהיה כתוב בהוראות הקבע.
אתי בנדלר: אבל הצרכן לא יודע מתי ינפיקו לו את החשבון.