GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
קרן כהן סעד: התקנה האירופית אומרת שהוא זכאי לפיצוי ללא שום צורך בהסכמת הנוסע וללא שום התייחסות.
לאה ורון: איך אתם מציעים לפתור את הבעיה שהחברה תעשה הפרדה בהצעות שלה בין הנוסע לבני משפחתו או למלווים אחרים?
קרן כהן סעד: אין לנו התנגדות שזה יהיה נלווים.
קרן כהן סעד: אין לנו שום רצון להפריד.
קרן כהן סעד: לא תהיה בעיה מבחינתו לא להפריד את ההזמנות.
יצחק וקנין: הבעיה שעולה פה היא ההפרדה בין בני משפחה.
יצחק וקנין: זה בעייתי.
יצחק וקנין: צריך שהניסוח יאמר  שהחברה תדאג לכך שאותם בני משפחה, חברים יהיו באותה טיסה.
ישראל אייכלר: אני מציע את הניסוח הבא: "הציע לנוסע ולנלווים אליו בטיסה זו".
ישראל אייכלר: כך לא פגעת בחברות.
יערה למברגר: אולי כדאי להבהיר שהנלווים זה מי שהנוסע אומר שהם הנלווים, לא החברה.
ישראל אייכלר: הנוסע או הנלווים אליו בטיסה זו.
ישראל אייכלר: הוא יגיד אחר כך בבית המשפט שאלה האנשים שנלוו אליו.
ישראל אייכלר: ברור שהאדם קובע מי הנלווים אליו.
יערה למברגר: אני חוששת שאם רק נגיד נלווים החברה תפרש את זה לפי הזמנה.
יערה למברגר: הרבה פעמים רואים הזמנה אחת ומבינים שזה האדם והנלווה.
יערה למברגר: כיום לא תמיד זה נעשה בהזמנה אחת.
רוני סטבוקובסקי: אנחנו מסכימים להצעה של חבר הכנסת.
רוני סטבוקובסקי: הנלווים עמו לטיסה זו אינם בהכרח אותם נוסעים שיושבים באותה פינה או באותה הזמנה.
רוני סטבוקובסקי: זה נותן מענה לחשש.
אתי בנדלר: אני מציעה שהוראות פסקה (1) ו-(2) לא יחולו אם הנוסע סירב לטוס בטיסה החלופית בשל כך שההצעה לא ניתנה לנלווים אליו לטיסה בהתאם להודעתו, או בשל כך שנבצר ממנו לטוס באותה טיסה מטעמי דת או ביטחון.
סלעית קולר: או בריאות.
סלעית קולר: יש אנשים עם מוגבלויות שצריכים להתאים את עצמם לטיסה.
אתי בנדלר: או בריאות זה מאוד רחב.
יצחק וקנין: אין לזה סוף.
סלעית קולר: יש התייחסות מיוחדת לאנשים עם מוגבלויות.
קרן כהן סעד: מה הכוונה במילים "מטעמי ביטחון"?
אתי בנדלר: יש טיסות שעוברות מעל ארצות שיש אנשים שאסור להם לטוס מעל אותן ארצות.
אתי בנדלר: אנחנו מדברים כרגע על סעיף (ג) פסקאות (1) ו-(2).
אתי בנדלר: פסקה (2) תחול על ביטול טיסה פחות מ-7 ימים ולא יאוחר מ-48 לפני מועד הטיסה.
אתי בנדלר: לגבי שתי הפסקאות האלו תיכנס ההגבלה שהיא לא תחול במקרה של סירוב מהטעמים שדיברנו עליהם.
לאה ורון: הטעמים שדיברו עליהם זה דת וביטחון.
אתי בנדלר: מטעמי דת, ביטחון או מגבלות רפואיות.
קרן כהן סעד: למה יש את השינוי הזה של פחות מ-7 ימים ולא יותר מ-48 שעות?
קרן כהן סעד: זה לא תואם את התקינה האירופית.
יצחק וקנין: מה יש בתקינה האירופית?
קרן כהן סעד: יש התייחסות בין  0 ל-7.
קרן כהן סעד: מה הרעיון של 48 שעות?
יצחק וקנין: צריך להיות היגיון.
ישראל אייכלר: הרעיון של 48 שעות אומר שהוא יכול לקנות כרטיס טיסה אחר.
יצחק וקנין: צריך להוריד את העניין של 48 שעות.
יצחק וקנין: יש איזו שהיא נורמה עולמית.
יצחק וקנין: אתם רוצים להיות חריגים לגמרי?
יצחק וקנין: אני לא מבין אתכם.
יצחק וקנין: אני מצביע על (ג)(1) ו-(2), כולל התיקונים שהוצעו.
איתי עצמון: (ג)(3) מפעיל הטיסה או המארגן הוכיח כי ביטול הטיסה נבע מסיבות מיוחדות שלא היו בשליטתו, ובכלל זה שביתה או השבתה מוגנות וגם אם היה עושה כל שביכולתו לא יכול היה למנוע את ביטול הטיסה בעקבות אותן נסיבות.
תמר קלהורה: סיכול חוזה מתרחש לא רק בנסיבות של כוח עליון.
תמר קלהורה: זה רלוונטי גם לעיכוב וגם לביטול.
תמר קלהורה: הדבר הזה צריך לצאת מ-7(ג)(3).
איתי עצמון: לגבי זכאות לפיצוי כספי למקרה של.
תמר קלהורה: אמרנו שזה לא רק זכאות לפיצוי אלא גם זכאות לסיוע.
איתי עצמון: לסיוע מסוג מסוים.
תמר קלהורה: הדבר השני הוא לגבי הניסוח.
תמר קלהורה: אפשר להסתפק בנוסח הזה או שאפשר לפרט.
תמר קלהורה: אם מפרטים צריך לפרט את הכל.
תמר קלהורה: יש את העניין של שביתה, יש את העניין של טעמי ביטחון.
תמר קלהורה: אני לא יודעת מה עוד יכול לבוא בחשבון.
תמר קלהורה: אני לא הייתי שמה רק שביתה.
רוני סטבוקובסקי: מזג אוויר.
תמר קלהורה: זה נכנס לתוך ההגדרה הכוללת.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו נמשיך את הסוגיה המורכבת הזאת בישיבה הבאה.
כרמל שאמה-הכהן: עד אז נקבל נוסח מעודכן.
כרמל שאמה-הכהן: צהריים טובים, אנחנו פותחים ישיבה רביעית  היום של ועדת הכלכלה, רביעית ואחרונה.
לאה ורון: תודה לאל.
כרמל שאמה-הכהן: על סדר היום – דיון מהיר של חבר הכנסת אילן גילאון בנושא: הרביזיה בתמרורי הדרכים פוגעת בחניית נכים.
כרמל שאמה-הכהן: הצעה לדיון מהיר, כאמור, רשות הדיבור ליוזם ההצעה.
אילן גילאון: תודה אדוני שאפשרת לנו.
אילן גילאון: אני חושב שנפלה שגגה, ובגלל זה ביקשנו דיון מהיר, ואני מקווה שהדיון יהיה קצר.
אילן גילאון: יש כאן כנראה עניין של אי הבנה או, באיזשהו מקום, התעלמות מסוימת מתיאום עם הנציבות או עם חוקים אחרים במסגרת, ואני מדבר בשלושה, ונלך מהחמור אל הקל ביותר.
אילן גילאון: החמור ביותר הוא הנושא של הרביזיה בתיקון תמרור 437 שזה אותו תמרור – הכחול, תמרור שעליו מופיע ציור של עגלת נכים לאנשים נכים רתוקים לעגלות כאשר מתוך סך כל התווים שיש במדינת ישראל, מעל 100 אלף, 105 הם כאלה, הכחולים, ועוד 90% הם התווים הירוקים או המשולשים.
אילן גילאון: אני לא אכנס לסוגיה האם מוצדק, כל אלה שמחזיקים את התו הירוק - האם מוצדק שהם מקבלים אותו או לא, זו סוגיה אחרת לגמרי שנדון עליה בהמשך, כנראה בוועדה של אדוני.
אילן גילאון: מה שאני רוצה לומר כרגע שהתיקון הזה, כנראה בשוגג, לא שם לב שמבחינה חוקית הוא מוציא היום 90% מהאנשים שיש להם הרשאה לחנות בחניית נכים, מתוך האפשרות החוקית שהם יוכלו להחנות שם.
כרמל שאמה-הכהן: כלומר, המשולש הירוק- לא יכול לחנות - -ממתי זה?
אילן גילאון: זו רביזיה שקרתה, אתה תסביר את זה תכף.
אילן גילאון: לפי דעתי נפל כאן שוגג, ולכן אני מציע בעניין הזה, באופן מיידי, או להפוך את כל התווים האלה לכחולים, בלי להתייחס לעניין של איזה תווים צריך לתת, זאת אומרת - זה ויכוח בנפרד – מי זכאי לתו כזה.
אילן גילאון: הדבר השני שהוא פחות חמור, אך גם יש בו חומרה מסוימת – זה החלטה שלא לסמן את חניות הנכים בצבע כחול, מה שיכול לגרום לשגגה אצל נהגים אחרים ביתר קלות להחנות.
אילן גילאון: הדבר השלישי, ואני מקווה שאני לא טועה – לא מזמן עבר חוק של חבר הכנסת מוץ מטלון בכנסת, שמסיר את עניין ההגבלה לשעות חניה באותו מקום לגבי נכים, ונדמה לי שההוראות והתקנות החדשות סותרות את החוק הזה.
אילן גילאון: אני אומר את זה בהסתייגות מסוימת כי אני לא זוכר אם החוק כבר הגיע לפרקו או שהוא רק הגיע לקריאה ראשונה, ולכן אני לא אומר את זה במידה רבה של ביטחון.
ניר ימין: החוק פורסם אבל יש לו שני סייגים.
ניר ימין: אני מניח שיציגו - -
אילן גילאון: לכן אני מצמצם את עצמי לנקודה קטנה כדי לא להטריד ממלכות.
אילן גילאון: הבעיה המרכזית היא כרגע – קודם כל לתקן את הבעיה של התמרור העיקרי כי על פי הנוהג כרגע, ומה שציבור הנהגים מבין זה שאסור לו להחנות באותם מקומות שבהם מסומן תו כחול, או שנותנים לכל אלה שיהיה ירוק – כחול, או שהופכים את כל החניות בחזרה את כולן לירוקות וכך או כך צריך לאפשר לאנשים להחנות בחניות נכים.
אילן גילאון: זו הבעיה הדחופה ביותר.
אילן גילאון: את השאר – אני רוצה לתת לארגונים, יש פה גם נציבות, גם נגישות ישראל, גם צעדים, וכולם.
אילן גילאון: שאדוני ישמע את כולם כי הם יתנו לו רזולוציה אחרת.
ישעיהו רונן: אני מנהל אגף תכנון במשרד התחבורה.
ישעיהו רונן: אני ריכזתי במשרד את לוח התמרורים החדש שפורסם בסוף דצמבר.
ישעיהו רונן: הלוח הקודם פורסם בישראל ב- 1.1.70 ומאז ועד היום הוא עבר כמה תיקונים ברמה נקודתית אבל הפעם הראשונה שהוא עכשיו, אחרי 40 שנה והשינויים הדרמטיים ברשת הכבישים, וכו', יצא לוח חדש שמתאים את עצמו למערכת הכבישים ואת האפשרויות לזה.
ישעיהו רונן: בין השאר יש שם גם את תמרור 437 שבלוח הקודם המספר שלו היה ג-43.
ישעיהו רונן: התמרור עצמו הוא אותו תמרור, אלא שבמהלך הכנת הלוח, שלקח הרבה מאד זמן – אני מתבייש להגיד כמה – אבל לקח הרבה זמן, כך או כך ערכנו מספר גדול מאד של התייעצויות עם הרבה מאד אנשים, בין השאר על התמרור הזה.
ישעיהו רונן: הטענה המובילה שהיתה בהקשר לתמרור ג-43 בזמנו היתה שההוראה שלו אמרה: חניה לנכה משותק רגליים.
ישעיהו רונן: עכשיו, התגובות מהשטח היו שלצרכי פיקוח ואכיפה של חניית אחרים במקומות האלה, ואחת הבעיות, אנחנו יודעים של מקומות חניה לנכים זו אכיפה ופיקוח – שאנשים טענו שהם חנו והפקח לא יכול היה לדעת אם אכן הנכה המסוים או האיש המסוים או קרוב משפחה הוא אכן משותק רגלים.
ישעיהו רונן: וכתוצאה מזה הציעו לנו שינוי קטן בנוסח ומה שכתוב היום – "מקום חניה לנכה בעל תו כבתמרור".
ישעיהו רונן: זה אמור לעשות הקבלה אחד לאחד בין התמרור ובין אותם נכים שיש להם אכן תו כזה, שזה אנשים בעלי המוגבלות הקשה בניידות רגליים.
אילן גילאון: אנשים שרתוקים לעגלה.
ישעיהו רונן: בדיוק כך.
ישעיהו רונן: אם אתה שואל אותי – האינטרס שלי הוא לטובת הנכים.
ישעיהו רונן: אין לי אינטרס אחר - -
לאה ורון: איפה יחנו בעלי המשולש הירוק, לדעתכם?
ישעיהו רונן: שניה אחת.
ישעיהו רונן: כמו יהודי טוב אני אתחמק מהתשובה ואתן לך תשובה אחרת: רשת הרחובות בערים המרכזיות אני לא מדבר על מצפה רמון, שם אין בעיה – אבל במטרופולינים הגדולים, לא יכולה לספק את כל כמות החניה לכל הנכים בישראל, מכל הסיבות בעולם:  מצוקת החניה הכללית, צפיפות, וכו' וכו'.
ישעיהו רונן: ולכן מישהו צריך להחליט על איזה שהן עדיפויות.
ישעיהו רונן: בזמנו, הבנתי ממספר התייעצויות, גם עם הנציבות וגם עם אנשים אחרים, שההעדפה הראשונה היא לתת באמת לאותם אנשים כמו שנאמר – שהם על כסא גלגלים, אין להם אופציה אחרת כי איפה הוא יכול ללכת?
ישעיהו רונן: הוא חייב שמקום החניה יחכה לו.
ישעיהו רונן: אפשרות ב' היא להגיד שגם בעלי משולש ירוק, ויש נכי צה"ל במספר קבוצות, כל מיני תווים, וכו' - שכולם יחנו על בסיס מי שבא קודם.
ישעיהו רונן: זו אפשרות לגיטימית, ויכול גם כך להיות.
ישעיהו רונן: אבל במערכת העדיפויות הפנימית הזו של – איך אתה מחלק מצרך במצוקה, אז הסבירו לי באמת שעדיף קודם כל לשמור את המקומות לאותם נכים שאין להם ברירה.
ישעיהו רונן: ולכן נבחר הנוסח הזה: מקום חניה לבעל תו כמופיע בתמרור.
ישעיהו רונן: ככל שזה תלוי בי, אני מוכן לכתוב כל דבר אחר, אבל כך לימדו אותי, שזו עדיפות א'.
אילן גילאון: אתה היית ער למספר שציינתי פה – למעלה מ-100 אלף תגים כאשר מתוכם – למעלה מ-10% הם כחולים?
ישעיהו רונן: כן, אני מקבל את כל הנתונים, אני לא חולק על הנתונים, אבל אני אומר: יש פה איזושהי החלטת trade off או בחירה בין שני מצבים גרועים, וצריך להחליט.
אילן גילאון: החלטה שנעשתה בהתייעצות עם הנציבות?
ישעיהו רונן: כן, אני סיפרתי לכם שזו עבודה שנמשכת מספר שנים ועשינו התייעצויות - -
אילן גילאון: אני חושב שלו אדוני, או משרד התחבורה בכלל – ואני רוצה לציין את זה גם מתוך ועדת הנגישות שאני עומד בתוכה, משרד התחבורה קצת מצפצף או מתעלם ובכלל חי בפלנטה אחרת לגמרי.
אילן גילאון: לו הייתם מתייעצים יכול להיות שמישהו היה מסביר לכם שהאנשים הכי רתוקים לחניה קרובה הם דווקא אלה שאין להם עגלות נכים כי הם לא יכולים לנייד את עצמם אפילו בעגלת נכים.
אילן גילאון: אני לא יודע, אולי נשאל את הנציבות, באמת.
לאה ורון: ועוד שאלה – סימון החניה שניתן לאנשים ליד הבתים על ידי הרשויות המקומיות זה גם סימון של תמרור כחול - עם מספר.
חמד עמאר: אני רוצה לשאול – אני מרגיש שיש חלוקה של תווים בצורה אדירה, מבחינת משרד התחבורה.
חמד עמאר: את הנקודה הזו צריך לבדוק.
חמד עמאר: אני באמת באתי לתמוך כי דיברו אתי בנושא ואמרו שנכה קטוע רגל, מעל לברך, שבקושי יכול לכת 10 מ'  - אסור לו לחנות בחניה כחול.
חמד עמאר: אחד שמשותק בחצי גוף, שהוא לא בכסא גלגלים, שבקושי יכול להניע את עצמו, גם הוא אסור לו להחנות בחניה הכחולה.
חמד עמאר: אז באתם לעשות שירות טוב ומבחינה אחרת אתם לא נתתם שירות.
חמד עמאר: דווקא מה שאמר חברי - שאחד עם כיסא גלגלים יותר קל לו לנוע ממקום למקום מאחד  מאנשים שהם קטועי גפיים מעל לברך.
אילן גילאון: - -
חמד עמאר: אבל אני רואה חלוקת תווים בצורה אדירה.
חמד עמאר: אני רואה אנשים חונים בחניית נכים - -
ישעיהו רונן: אני מסכים אתך, יש חלוקת תווים רחבה מאד, רחבה מדי, לטעמי, אבל טעמי לא חשוב.
ישעיהו רונן: דעתי לא חשובה.
ישעיהו רונן: אני לא רופא ולא עוסק בחלוקת תווים ואני לא יודע להגיד לך איך מחלקים אותם או איך מגדירים רפואית למי כן ולפי מה - -
קריאה: אנחנו יודעים בדיוק איך מגדירים.
מיכל שיק הרטוב: אני מעמותת נגישות ישראל.
מיכל שיק הרטוב: קודם כל אני מאד מודה לחבר הכנסת גילאון שהביא את הסוגיה הזו לדיון מהיר, זו סוגיה חשובה ואקוטית.
מיכל שיק הרטוב: אנחנו, יחד עם ארגוני הנכים, שיושבים כאן לצדי, ישראל אבן זהב  - מה שקרה זה שהלכו פה מקיצוניות אחת לקיצוניות שניה.
מיכל שיק הרטוב: יש בעיה אמיתית של חלוקת תגים, אקצין ואומר – זילות בחלוקת תגי חניה.
מיכל שיק הרטוב: קודם כל – החלוקה הזו - -
מ"מ ה: בואו נתמקד בנושא עצמו.
מ"מ ה: את הנשוא השני אני מכיר, אולי נקיים בו דיון נפרד.
מיכל שיק הרטוב: אז צריך איזשהו איזון.
מיכל שיק הרטוב: אמרו – יש 89 אלף ומשהו איש נושאים תגי חניה לנכים, המשולש הירוק, וופשוט באו ואמרו – אתם לא תוכלו לחנות עכשיו בחניות נכים.
מיכל שיק הרטוב: זו המשמעות של הרביזיה הזו.
ישעיהו רונן: גם מקודם לא.
מיכל שיק הרטוב: מקודם כן היה מותר והם לא קיבלו דוחות.
מיכל שיק הרטוב: היום הם יתחילו לקבל.
ישעיהו רונן: המבחן בעיניי הוא לא קבלת הדוחות.
ישעיהו רונן: מקודם החניה היתה מיועדת לנכה משותק רגליים.
ישעיהו רונן: אם הוא לא קיבל תו רפואי - אני לא רופא, אין לי מושג איך מחלקים את התווים.
ישעיהו רונן: אבל אם הוא לא קיבל תו וחנה בכל זאת, היתה עצימת עין.
מיכל שיק הרטוב: אז יש פה נורמה שהשתרשה ואוכלוסייה מאד מאד גדולה שמסתמכת, ואנשים עם מוגבלות בניידות שצריכים את זה באופן אמיתי - -
ישעיהו רונן: אז אמרתי, אני אקבל את כל העמדות של בעלי הסמכות בעניין, דעתי פחות חשובה, ולא חשובה בכלל.
ישעיהו רונן: אני אחלק את זה לפי איך שטוב להם.
שמואל חיימוביץ: אני משמש כממונה נגישות ארצי בנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות במשרד המשפטים.
שמואל חיימוביץ: בתחילת דבריי אני רוצה לקרוא מכתב שהנציב הוציא ב-10 לפברואר לשר התחבורה: "הנדון: הגדרת תמרור ג 437 בלוח התמרורים החדש.
שמואל חיימוביץ: כידוע, רבים ממחזיקי תו נכה ירוק הינם עם מוגבלות תנועה המקשה על ניידותם.
שמואל חיימוביץ: על רקע ההגדרה החדשה של תמרור ג 437 בלוח התמרורים החדש שהתפרסם לאחרונה אנו מבקשים כי תנחה את אגף הרישוי להנפיק תג כחול לכל בעל תג ירוק שקיבל אותו על רקע מוגבלות ממגבלת ניידות.
שמואל חיימוביץ: מוצע כי רשימת הליקויים המזכה תהיה זו שגובשה עוד בשנת 2007 על ידי ועדה שמינה מר עוזי יצחקי ממשרד התחבורה, כרשימה לתג נכה טיפוס 1. רשימה  זו מצורפת לטיוטת הבקשה לתיקון חוק תו חניה לנכים שצירפנו למכתב זה, והועברה אליכם אז.
שמואל חיימוביץ: אמנם בידינו חוות דעת של עו"ד חווה ראובני ממשרדך, המפרשת שלמעשה גם בעתיד יוכלו בעלי תג ירוק להחנות בתמרור ג 437 אך המצב כרגע הוא שכל בר דעת שבידיו תו נכה ירוק משוכנע שאסור לו לחנות במקום כזה.
שמואל חיימוביץ: ברור גם שיש סיכוי גדול שבעל תג ירוק שיחנה עם רכבו במקום כזה יקבל דוח על ידי פקח או שוטר, מאותה סיבה.
שמואל חיימוביץ: אין זה סביר להטריח אנשים עם מוגבלות כדי לבטל דוח כזה, גם אם יש ממש בטענות משפטיות כגון המוזכרות בחוות הדעת המצורפת".
שמואל חיימוביץ: בגדול אני רוצה להזכיר שעוד ב-2005 הטילה הכנסת על הנציבות לצלול לעומק הסוגיה של הענקת תגי  נכים לגורמים שספק אם במדינות אחרות היו מקבלים תגים כאלה.
שמואל חיימוביץ: אנחנו יצרנו קשר בזמנו עם משרד התחבורה ומצאנו שיש כבר ועדה שפועלת.
שמואל חיימוביץ: הצטרפנו לאותה ועדה, גיבשנו הצעה לתיקון החוק, והצעה זו הועברה למשרד התחבורה.
שמואל חיימוביץ: לצערנו עד היום הניסוח של הצעת החוק לא הגיע לידי בשלות אפילו להגיע לוועדת השרים לענייני חקיקה.
שמואל חיימוביץ: אם הצעת החוק בזמנו כשהגשנו אותה היתה מיושמת היום היינו במצב שכל מי שיש לו בעיית ניידות על רקע של מגבלת ניידות, ולאו דווקא שיתוק רגליים, היה מחזיק היום בידיו תו כחול ואז לא היתה לנו שום בעיה גם עם ההגדרה של התמרור הזה.
שמואל חיימוביץ: זה המצב.
שמואל חיימוביץ: היום לצערי אנחנו לא רואים כאן את מנהל אגף רישוי במשרד התחבורה שהוא הגורם המוסמך להנפיק תגי נכה, שיכול היה להסביר לנו כיצד  מ-65  אלף תגים שהיו ב- 2005 עלינו היום ל-105 אלף, ולמה מבחינת התבחינים אנחנו רק פחות מ-10% בעלי תג כחול לעומת התגים האחרים.
שמואל חיימוביץ: אנחנו יודעים שאפילו על פי הקריטריונים היום לא תמיד רק אם לאדם יש כסא גלגלים זה מזכה בתג כחול, אבל אנשים לא יודעים את זה.
שמואל חיימוביץ: אני חושב שיש כמה מבחנים בסיסיים שהיו צריכים לעמוד נגד עיניו כבר בשלב זה.
שמואל חיימוביץ: למשל – אם ביטוח לאומי מוצא לנכון להעניק הלוואה עומדת לרכישת רכב, שזה, במושגים השגורים בפי הציבור – פטור ממסים, וקצבת ניידות חודשית – אם מצאו לנכון להעניק למישהו דבר כזה, אז סביר להניח, חזקה על אותם גורמים שבדקו את העניין שמדובר במגבלת ניידות.
שמואל חיימוביץ: אוטומטית, לדעתי, האנשים היו צריכים לקבל תו כחול.
שמואל חיימוביץ: זה, דבר ראשון.
שמואל חיימוביץ: בנוסף לזה יש עוד אוכלוסיות – אם זה מבין נכי צה"ל שיש להם בעיית ניידות על רקע מוגבלות בניידות ויש גם אנשים שיש להם מוגבלות על רקע נכות כזו שעל פי ההגדרה, על פניו, גורמת להם לקושי מאד גדול בניידות, המבחנים היום הם כנראה יותר מדי קלים, אבל אפשר לצמצם אותם לאותן  אוכלוסיות שיש להן בעיה אמיתית גם אם הם לא הוכרו לצורך העניין של ניידות.
שמואל חיימוביץ: אז אנחנו שואפים לקידום תהליך החקיקה של תיקון החוק הזה.
שמואל חיימוביץ: במסגרת התיקון יבואו לדיון והתייחסות הכנסת עוד סוגיות בעייתיות כמו הנושא  של תג עם שני מספרים על אותו תג, שגורם גם לבעיה.
שמואל חיימוביץ: אנחנו חושבים שהתג צריך להיות אישי ולא לפי מספר רכב, כדי לאפשר פעם אחת ולתמיד זיהוי בין האדם לבין התג כאחד שמשתמש באותו זמן ברכב, ועוד כמה סוגיות שתבואנה על פתרונן במסגרת הצעת החוק הזו.
אבנר עורקבי: קודם כל אני באופן כללי מברך גם את משרד התחבורה על השינוי בנושא הזה, שינוי זה היה מאד מתבקש וזה השינוי שיכול להקפיץ את כולנו כלפי מעלה.
אבנר עורקבי: נכון, צריך לשנות את התו.
אבנר עורקבי: היות והיתה טענה בזמנו של כלל ציבור הנכים שאין אפשרות להשתמש בתווים נכים כתווים בינלאומיים.
אבנר עורקבי: הכיוון הוא נכון.
אבנר עורקבי: אבל,  יש הרבה נכים שנופלים בין הכיסאות.
אבנר עורקבי: יש לתת על זה את הדעת.
אבנר עורקבי: אנחנו כבר דנו בנושא הזה של תגי חניה, בשלילת תגי חניה לילדים נכים, שפתאום התחילו לשלול מהם.
אבנר עורקבי: משרד התחבורה התחיל לשלול מהם תווי חניה.
אבנר עורקבי: בכל אופן אנחנו מצפים ממשרד התחבורה שאכן ייתן את התווים שמגיעים לנכים, שלא ייתן אותם לאנשים אחרים, אך ורק לנכים, ובשם הארגון שלנו והפורום עצמו אנחנו מבקשים לתת את התיקון הזה.
אבנר עורקבי: אני רוצה להעיר לכבוד היושב ראש- לא משנה איפה אני חונה אם אני עם כסא גלגלים.
אבנר עורקבי: לא משנה איפה אני חונה.
אבנר עורקבי: ברגע שאני מגיע לחניה ואין לי חניה, ואני צריך לקבל טיפול, ותפס את מקום החניה אדם עם משולש - אכלתי אותה, אני מוותר על הטיפול שלי.
אבנר עורקבי: כי בחניה שלי –אני יכול לפתוח כיסא גלגלים, לפתוח את המעלית שלי.
אבנר עורקבי: אני לא צריך קרוב.
אבנר עורקבי: אל תיתן לי קרוב, תן לי רחוק.
אבנר עורקבי: בשביל מה נתנו לנו את החניה?
אבנר עורקבי: כי אין לנו את היכולת לפתוח את הרכבים שלנו, לעומת נכים שהם מוגבלים בהליכה, שהם עם קביים או פרוטזות – להם יש אפשרות לצאת מהרכב בצורה קלה.
אבנר עורקבי: לנו, נכים עם כיסאות גלגלים – אנחנו שולפים את המדף או מורידים את הכיסא גלגלים מלמעלה, ובשביל זה אנחנו צריכים את המרחב.
אבנר עורקבי: הרבה פעמים, אפילו פה, בכנסת, סגרו את המקום של הנכה שיכול לפתוח את המדף.
אבנר עורקבי: אני נכשלתי בזה, וכמה פעמים צילמתי את המקרה הזה שסגרו לי את האפשרות להיכנס לרכב או לצאת ממנו.
ישראל אבן זהב: אנחנו פה בשיתוף פעולה – הקמנו פורום ארגונים לצורך הנושא של תו נכה, והצגתי את עמדת פורום הארגונים מול משרד התחבורה.
ישראל אבן זהב: למעלה משנתיים אנחנו כבר לא מוזמנים לשום דיון.
ישראל אבן זהב: גם הדבר הזה נפל עלינו כהפתעה.
ישראל אבן זהב: אתמול קיבלתי ממשרד התחבורה את הנתונים של תגי חניה לנכים.
ישראל אבן זהב: יש היום 105,607 תווים שחולקו כחוק על ידי משרד התחבורה, מתוכם 7,744 תגים עם כסאות גלגלים.
ישראל אבן זהב: בחודשיים וחצי האחרונים חולקו למעלה מ-7,000 תווים, משולשים או ירוקים, איך שאתם קוראים לזה.
ישראל אבן זהב: הקריטריונים – ראיתי את הקריטריונים של משרד התחבורה.
ישראל אבן זהב: יושב שראש הוועדה רופא גריאטר שהחליט, משום מה, לתת לחוסים בבתי אבות תגי חניה.
ישראל אבן זהב: מה שקורה בפועל – בני המשפחה מקבלים.
ישראל אבן זהב: לא רק אחד ולא שניים, גם מעבר לזה.
ישראל אבן זהב: לצערנו, השימוש הוא רב.
ישראל אבן זהב: בני המשפחה עושים שימוש וכשאנחנו מגיעים למקום החניה, אין לנו מקומות חניה.
ישראל אבן זהב: אני הצעתי בזמנו לעשות תג אישי ומשרד התחבורה לא קיבל את זה.
ישראל אבן זהב: ממשיכים לתת תג לרכב אני מצטרף לעמדת הנציבות, כמובן, לעשות תג אישי, לתת תג אחד בלבד לכל נכה, שהנכה בלבד – אם הוא ברכב הוא ישתמש בתג.
ישראל אבן זהב: לא ברכב?
ישראל אבן זהב: לא נותנים את התג.
ישראל אבן זהב: יתפסו מישהו כזה – יש סעיף בחוק שיפעילו נגדו, 61א(1), אם אני לא טועה.
ישראל אבן זהב: רוני לוינגר, התובע המשטרתי, יוכל להרחיב יותר טוב ממני.
ישראל אבן זהב: אני חושב שהגיע הזמן לעשות סדר כי משרד התחבורה  בזמן האחרון משתולל ומחלק תווים על ימין ועל שמאל, כאשר הקריטריון של ועדה רפואית זה סך הכל מסמכים.
ישראל אבן זהב: לא בודקים את הנכה בפועל, לא בודקים אם יש לו בעיות בניידות – אלא נותנים על סמך מסמכים.
ניר ימין: אני רוצה להגיד כמה דברים לעניין הבקשה לדיון מהיר של חבר הכנסת אילן גילאון, לגוף השינוי  אם בכלל מדובר בשינוי – בין ג-43 ל-437 המוצע, שאני מבין שזה ייכנס לתוקף חצי שנה מיום - -
ישעיהו רונן: 26.6.
ניר ימין: אני אתחיל מהסוף – אני חושב שככל שהתגים הכחולים האלה שיש עליהם את הסמל של הנכה המרותק לכיסא גלגלים ניתנים, בסופו של דבר מי שמחזיק בהם זה רק נכים משותקי רגליים אני לא רואה איזשהו שינוי במצב המשפטי לעומת המצב המשפטי שהיה קיים לפני שבוטלה הודעת התמרורים ונקבעה הודעת התמרורים החדשה.
ניר ימין: ואני אנסה להסביר מדוע.
ניר ימין: בחוק היום יש שני חוקים בעצם, שתי הוראות שמסדירות את החניה של נכים בהתאם לתמרור אחד, זה חוק חניה לנכים.
ניר ימין: חוק חניה לנכים מאפשר לנכה לחנות במקום שהחניה אינה מותרת בו, ובלבד שהוא עומד ב-4 תנאים מצטברים שסעיף 2 לחוק מונה: "סמוך למקום האמור אין מקום חניה מוסדר לנכים או שהוא לא היה פנוי בזמן החניה, בסמוך למקום האמור מולו מצוי מקום אחר שהחניה בו מותרת או שהוא לא היה פנוי בזמן החניה, החניה נעשית במקום שאין בה סיכון לעוברי דרך ואין היא מונעת מעבר חופשי להולכי רגל, עגלות ילדים או עגלות נכים, והחניה אינה גורמת להפרעה ממשית לתנועה".
ניר ימין: ההגדרה של "נכה" לפי חוק החניה לנכים היא יותר כוללת מנכה משותק רגליים, כמובן, היא כוללת – עיוור, אדם  - -
ישראל אבן זהב: קטועי רגליים לא זכאים לחניה?
ניר ימין: אני קורא מהחוק, חוק חניה לנכים.
ניר ימין: "עיוור –אדם שאשר רופא שהוסמך לאשר נכות על פי דין אישר לגביו בכתב אחת מאלה, או אדם שניתן לגביו אישור בכתב...."
ניר ימין: - אני לא אפרט את כל הסעיפים, מדובר על מי שדרגת הנכות שלו היא 60% ומעלה, מוגבל בהליכה וזקוק לכסא גלגלים.
שמואל חיימוביץ: זו בדיוק הבעיה המרכזית, שהעניקו לכל מי שיש לו 60% בלי לבדוק אם זה על רקע של מוגבלות בהליכה.
שמואל חיימוביץ: זה חלק מהתקלה במשרד התחבורה.
ניר ימין: יכול להיות, אני לא מכיר את הטעויות שמדובר עליהן.
ניר ימין: ההוראה השניה שמתייחסת לחניית נכים היא הוראה מכוח תקנות התעבורה, מכוח תקנה 72א' שאומרת: "לא יעצור אדם רכב, לא יעמידנו, לא יחנהו ולא ישאירנו עומד, כולו או חלק ממנו באחד המקומות המנויים להלן, אלא לשם מניעת תאונה או לשם מילוי אחרי הוראה מהוראות תקנות אלה, או אם סומן בתמרור אחרת, ואלה המקומות...."
ניר ימין: ופסקת משנה (16) אומרת כך: "ליד תמרור ג-43 המסמן מקום חניה לרכב של נכה משותק רגליים" - -
שמואל חיימוביץ: זה השתנה עכשיו.
ניר ימין: לא, זה לא השתנה.
שמואל חיימוביץ: ג-43 זה 437.
שמואל חיימוביץ: זה לא השתנה וזה לא טוב.
חמד עמאר: חשוב לי מאד, לסיכום של הדיון – לא התקיים דיון במשרד התחבורה על ערעורי הנכים?
קריאה: לא התקיים שום דבר.
שמואל חיימוביץ: אני לא ארגון נכים, אני נציבות ממשרד המשפטים.
ישראל אבן זהב: אני ייצגתי את ארגוני הנכים.
ישראל אבן זהב: לא היה שום דיון.
שמואל חיימוביץ: התקיימו דיונים שונים בין משרד התחבורה עם הלשכה המשפטית בקשר לקידום חוק חניה לנכים, התיקון.
שמואל חיימוביץ: התקיימו דיונים מול מר גאנם חמאדה  מאגף הרישוי.
שמואל חיימוביץ: כל הדברים האלה לא הובילו לאותו מקום שייחלנו לו לפני כמה שנים, להסדיר את כל הנושא דרך תיקון חוק חניה לנכים.
אילן גילאון: גם התוצאה מדברת בעד עצמה.
אילן גילאון: אם יש מציאות כזו – אתה שומע כאן את האנשים, אתה שומע את משרד התחבורה, אתה מבין שלא רק שלא היה תיאום – אלה שני קווים מקבילים לחלוטין.
קריאה: בתוך משרד התחבורה אני לא חושב שיש תיאום.
ישעיהו רונן: אני יכול להסביר, בשם "הרעים"?
אילן גילאון: לא, אין "טובים" ו "רעים", עזוב את זה.
חמד עמאר: הדיון הזה, עם מה שנרצה לצאת, התוצאה הסופית – לקיים דיאלוג מתאים ולהגיע לתוצאה הטובה ביותר.
חמד עמאר: אנחנו משרתים את האוכלוסייה, והיא האוכלוסייה החלשה, נרצה או לא נרצה, וצריך לעזור לה.
חמד עמאר: יש כמה נקודות שכבר קלטתי בדיון הזה-  גם על חלוקת תווים צריך להתקיים דיון לעומק.
חמד עמאר: גם על אותו נכה שיכול להוציא תווים ל 2-3 מכוניות.
חמד עמאר: אני שומע את זה עכשיו, אני לא מכיר את זה.
חמד עמאר: נכה משתמש במכונית אחת, למה מותר לו להוציא על שתי מכוניות?
חמד עמאר: דברים כאלה רק מוסיפים לנו עוד תווים לנכים כאשר בעצם מי שנוהג ברכב אינו נכה.
חמד עמאר: ואז הוא תופס חניה של נכה, וזו הבעיה שלנו היום.
חמד עמאר: אם בתוך תקופה קצרה חולקו אלפי תווים בזמן האחרון זה מעיד על הנושא.
קרולה אופנהיימר: אני יושבת ראש עמותת צעדים, עמותה לחולי ומושתלי מפרקים.
קרולה אופנהיימר: לי בכלל מפריע הדיון על נכים קשים ועל נכים קלים, כי המציאות היום היא שיש טכנולוגיות חדישות שמאפשרות לנכים כמוני, למשל, לקום על הרגליים.
קרולה אופנהיימר: לפני 20 שנה, כאשר עברתי את השתלת המפרקים הראשונה, אם הטכנולוגיה הזו לא היתה קיימת, היום הייתי 20 שנה על כסא גלגלים.
קרולה אופנהיימר: לכן, כל הדיון הזה על נכה קשה ונכה קל – יש נכים שהנכות שלהם לא נראית לעין.
קרולה אופנהיימר: נכון שיש גם בני משפחה שמשתמשים ברכב של הנכה וחונים בחניות נכים, אבל יש נכים שהנכות שלהם ממש לא נראית לעין.
קרולה אופנהיימר: האוכלוסייה שאני מייצגת היא לרוב אוכלוסייה כזו שלא מתקשה פחות בהליכה מאשר אוכלוסייה אחרת, ומגיעה גם לכיסאות כלכלים לתקופות או לכיוונים ארוכים יותר.
קרולה אופנהיימר: אז כל הדיון על מי נכה קל ומי קשה, מי רתוק ומי לא – לא צריך להיות הנושא, אני חושבת.
קרולה אופנהיימר: אני הבאתי כתבה- יש מכשיר שבקרוב יקים את כל הנכים שהם רתוקי רגליים, והם יוכלו ללכת, כמו שאני הולכת.
קרולה אופנהיימר: גם אני הולכת על מכשירים, והמכשירים שלי לא נראים היום כי הם בתוך הגוף שלי.
קרולה אופנהיימר: אז אני הייתי מבקשת בתור נציגה של ארגון שבאמת, כל מי שמקבל תו חניה לנכה יקבל תו כחול ואז אולי אפשר יהיה לפתור את הבעיה, ושיהיה תו אישי, שלא יהיה מצב, כמו למשל הורים שהילדים שלהם מקבלים לכל רכב תו חניה, שהילד יהיה ברכב כשההורה חונה בחניית נכים.
קרולה אופנהיימר: זה, כדוגמה.
שמואל חיימוביץ: במסגרת התקנות אצל חבר הכנסת אילן גילאון בוועדת המשנה של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, ששם קובעים את מספר חניות הנכים שצריכים במסגרת חוק התכנון והבניה החדשה ומקום קיים להקצות לטובת אנשים עם תג נכה.
שמואל חיימוביץ: בגדול אנחנו לקחנו בחשבון את האוכלוסייה שצריכה את המקומות האלה, לא על פי המבחן של 105 אלף, בכי אנחנו סבורים שמפריזים בהענקת תגים גם לאוכלוסיות שלא צריכות את זה.
שמואל חיימוביץ: מאידך, בטח לא התכוונו רק לאותם 7,744 שמחזיקים היום תג כחול.
שמואל חיימוביץ: איפה יש בעיה?
שמואל חיימוביץ: בעתיד אנחנו אמורים גם להתייחס לתקנות שידברו על הנגשת דרכים.