GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מוטי כידור: עכשיו צריך להחליט את ההחלטות.
מוטי כידור: יש יועצים שעושים דוחות מלומדים, אבל צריך להסתכל על המציאות ולקבל החלטות, ולהיכנס למהלך מהיר.
מוטי כידור: לא לחכות עם זה.
מוטי כידור: תודה.
כרמל שאמה-הכהן: יש פה איזה פתק שהעבירו לי עם טענה, שהקבלנים הקפיאו פרויקט של הכשרת ישראלים?
לאה ורון: שהיו חמישה מתמודדים על כל מקום להכשרה.
מוטי כידור: יש פרויקט שנקרא "פרויקט שיב"ה" – שילוב ישראלים במקצועות הבניה – ששותפים בו ארבעה גורמים: התאחדות הקבלנים, ההסתדרות, התמ"ת ומשרד האוצר.
מוטי כידור: הפרויקט הזה נשען על בסיס של קופות של ההסתדרות, יחד עם הקבלנים.
מוטי כידור: הפרויקט הזה, בשלוש שנים, הכשיר 170 עובדים.
מוטי כידור: לי נוח לדבר, כי אני חדש בתפקיד - - -
שלום בן-משה: שנתיים, לא שלוש שנים.
שלום בן-משה: מתחילת 2009.
מוטי כידור: 170 עובדים בשנתיים.
מוטי כידור: גם 170 עובדים בשנה, מבחינתי, זה לא מה שאני צריך.
מוטי כידור: אני צריך משהו אחר.
מוטי כידור: ולכן, מה שעשינו, עשינו תוכנית אחרת שאנחנו בשלבי הצגה שלה לאוצר, ואנחנו ממשיכים, במקביל, עם תוכנית שיב"ה.
מוטי כידור: אבל התוכנית הזאת לא נותנת את מה שצריך.
יעקב כץ: היא נותנת, אבל לא מספיק.
מוטי כידור: 170 בשנתיים זה לא מה שצריך, זה לא שזה לא מספיק.
לאה ורון: הקפאתם אותה או לא הקפאתם אותה?
מוטי כידור: לא, לא הקפאנו.
מוטי כידור: מה פתאום?
יעקב כץ: אין כסף, לא עושים.
מוטי כידור: אנחנו עושים מה שאפשר, אבל אלה המספרים.
יעקב כץ: גם על זה צריכה להיות פגישה.
חמד עמאר: אני חושב, אדוני היושב ראש – כולנו יודעים את המצב הקשה של הדיור, היום.
חמד עמאר: מחסור בדיור, מחירים מטורפים של הדיור, אנחנו גם שומעים עכשיו נתונים: חסרות 100,000 דירות היום.
קריאה: לפחות.
חמד עמאר: כל שנה מוסיפים לנו 30,000 ואנחנו צריכים 50,000.
חמד עמאר: כי אנחנו גדלים.
חמד עמאר: צריך לבוא ולתת פתרון.
חמד עמאר: כל הגרפים, כל זה, לא עוזר.
חמד עמאר: מה שעוזר זה לבוא ולפתור את הבעיה, שאזרח במדינת ישראל תהיה לו האפשרות להגיע לבית, בסופו של דבר.
חמד עמאר: ממה שאני רואה וממה שאני שומע ובכל דיון שאני יושב פה – אין את הפיתרון, את התוצאה הסופית, שבעוד חמש שנים לא נהיה במחסור של דיור, והמחירים של הדירה במדינת ישראל יהיו כאלה שכל בחור צעיר יכול להשיג.
חמד עמאר: אני לא יודע כמה זוג צעיר צריך לעבוד במשך השנים שלהם, בשביל להשיג דירה.
חמד עמאר: כמה שנים?
אורי אריאל: 7.2.
חמד עמאר: 7.2 זוג, בממוצע, צריכים לעבוד בשביל להשיג דירה.
חמד עמאר: ולתת את כל המשכורת.
חמד עמאר: לתת את כל המשכורת.
חמד עמאר: 7.2 לעבוד.
יצחק וקנין: תגיד לי, אתה עם רגליים על הקרקע?
אמנון כהן: הוא מתכוון לתת 100% מהמשכורת.
חמד עמאר: 100% מהמשכורת.
חמד עמאר: אתה יודע מה זה?
יצחק וקנין: היום אפילו 100% לא.
יצחק וקנין: זה היה אולי בזמנים הקודמים.
חמד עמאר: ואדוני היושב ראש, היינו בסיור באילת עכשיו.
חמד עמאר: ועדת הפנים.
חמד עמאר: ראש העיר אומר לנו: נכנסו אצלי 7000 איש.
חמד עמאר: 7000 איש נכנסו לגור אצלו, באילת.
חמד עמאר: שאלתי אותו: איך סיפקתם להם דירות?
חמד עמאר: אנחנו מדברים על מחסור בדיור.
חמד עמאר: אומר לי: גרים כל חמישה, עשרה, בדירה של 40-30 מטר.
חמד עמאר: ומה שמדברים על המסתננים – אף אחד לא לוקח אותם בחשבון.
חמד עמאר: אני אומר לכם, לפי הנתונים שקיבלנו, בשנת 2010 הסתננו 12,500 איש לישראל.
יעקב כץ: לא, יותר.
יעקב כץ: 15,000 מוכרים ועוד 4000 שאינם מוכרים.
חמד עמאר: אז אנחנו מדברים על 20,000 שבסופו של דבר הם יקבלו דיור, הם ייכנסו.
חמד עמאר: יגורו.
יעקב כץ: הם נכנסים.
יעקב כץ: הם מאכלסים את כל השכונות בתל אביב.
חמד עמאר: הם נכנסים, יגורו.
חמד עמאר: ישלמו.
חמד עמאר: צריך לתת תוכנית ברורה.
חמד עמאר: דבר ראשון זה להעלות את השכר של העובדים, לעודד ישראלים, למתג, כמו שאמרת, את עבודת הבניה.
חמד עמאר: אני אתן לך דוגמה: אני גר בשפרעם.
חמד עמאר: אתה יודע במה חייל משוחרר בשפרעם עובד, אחרי שהוא משתחרר מצה"ל?
חמד עמאר: הולך לעבוד בצביעה באוניות.
חמד עמאר: זו העבודה המועדפת אצל הצעירים אצלנו, בשפרעם.
חמד עמאר: אתה יודע למה?
חמד עמאר: – והולכים.
חמד עמאר: נוסעים עד אשדוד, נוסעים גם למפעלים בדרום.
חמד עמאר: כי משלמים להם משכורות גבוהות.
כרמל שאמה-הכהן: מה זה גבוהות?
חמד עמאר: גבוהות זה 500 ו-600 שקל.
חמד עמאר: 600 שקל משלמים להם ליום.
אורי אריאל: וכמה משלמים בענף הבנייה?
חמד עמאר: בענף הבניה 180 שקל, 170 שקל, 150 שקל.
חמד עמאר: - - - אז אף אחד לא רוצה לעבוד.
כרמל שאמה-הכהן: אבל אני  הבנתי שלפועל זר משלמים 50 שקלים לשעה.
קריאה: 55 שקלים.
חמד עמאר: אני אומר לך נתונים אמיתיים.
חמד עמאר: אני חי את הנתונים האמיתיים.
חמד עמאר: אנשים הולכים לעבוד בצביעה, כי מקבלים 500 ו-600 שקל ליום.
חמד עמאר: אז הוא עובד שנה, מרוויח 160,000-150,000 שקל, ואז הוא הולך ללמוד, לחפש עבודה אחרת.
חמד עמאר: אם הוא הולך לעבוד בבניה, קודם כל לוקחים אותו לתל אביב, משלמים לו 200-180 שקל, לא משתלם לו, כי הוא צריך לקום בארבע בבוקר, לחזור בשש-שבע בערב, ואז הוא אומר לך: למה לי, כחייל משוחרר, ללכת לעבוד בעבודה הזאת?
חמד עמאר: אני אלך לעבוד בצביעה, אני לא צריך להיות בעל מקצוע, לא צריך להיות כלום, מקבל 600-500 שקל ליום.
חמד עמאר: וזה מה שקורה.
חמד עמאר: אם הייתם ממתגים את הבניה, מעודדים את העבודה, יש לנו כל כך הרבה מובטלים, יש לך הרבה חיילים משוחררים מובטלים, שאין להם מה לעשות.
חמד עמאר: היו הולכים לעבוד בבניה.
חמד עמאר: אבל מה?
חמד עמאר: אנחנו באים ואומרים: הכשרנו 170.
חמד עמאר: גם לא צריך הכשרות.
חמד עמאר: כמו שהוא אמר, לא צריך הכשרות.
חמד עמאר: לשלם משכורות טובות, תאמין לי, לעבוד עם מישהו כעוזר שבועיים, אחרי שבועיים הוא בעל מקצוע.
חמד עמאר: לא צריך שום הכשרה, לא צריך להשקיע בהכשרות, לעודד את האנשים.
חמד עמאר: לשלם להם משכורות טובות, לעודד אותם ולמתג את הבנייה.
חמד עמאר: ואז אנחנו יכולים לפתור את הבעיה.
חמד עמאר: אם אנחנו מדברים על חוסר של 100,000 וכל שנה 15,000, אני אומר לך: אף צעיר בישראל לא יקנה דירה בעוד כמה שנים.
חמד עמאר: אף ישראלי לא יקנה.
חמד עמאר: כי כולם ילכו לגור ולחפש איפה לגור.
חמד עמאר: ואם אמרתם ש-20,000 גרים בחניון, יהיו עוד 100,000 ועוד 120,000.
חמד עמאר: והמצב שלנו יהיה כמו במצרים.
חמד עמאר: אתה יודע כמה במצרים חיים בבתי קברות?
שלום בן-משה: שלושה מיליון.
חמד עמאר: אז אני אומר לך: שישה מיליון חיים בבתי קברות.
חמד עמאר: שישה מיליון.
חמד עמאר: ככה נגיע למצב הזה.
חמד עמאר: עשרה אחוז מהאוכלוסייה גרים בבתי קברות.
חמד עמאר: שלא נגיע למצב הזה.
כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת כהן, בבקשה.
אמנון כהן: אין ספק שהנושא של הבניה והדיור הוא אחת הבעיות הכאובות של המדינה, ואנחנו לא מוצאים פיתרונות לזוגות צעירים, וזה חלק מהדברים שצריכים עובדים, עובדי כפיים, עובדים של מקצועות מוגדרים, שאליהם קשה לנו לנווט את הצעירים שלנו.
אמנון כהן: עד היום נעזרנו בכוחות של שכנינו כאן והמצב היום קטסטרופלי.
אמנון כהן: גם אם היום תפשיר את האדמות – אתמול דיברנו על החוק שיוציא יותר קרקעות לשוק – יגיע המצב בסוף, שהפלונטר יהיה במקום אחר.
אמנון כהן: הזרמת לשטח את כל הקרקעות שיכולת להוציא, אין לך מחר כוח בניה שיעשה את העבודה.
אמנון כהן: לכן, התהליכים צריכים להיות משולבים.
אמנון כהן: ולצורך כך, אדוני היושב ראש, אני חושב שצריכה להיות קריאה של הוועדה, שאנחנו מבקשים מהממשלה – למרות שיש החלטות להגביל את העובדים הזרים – בתחום הזה, בענף הזה, לתקופה מסוימת, שנה-שנתיים, עד שנכשיר את האנשים האחרים, לתת להם את כוח האדם המתאים שיעשה את העבודה, כי יש לנו מצוקה אמיתית בנושא הדיור.
כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת וקנין.
יצחק וקנין: כמה מילים.
יצחק וקנין: רבותיי, תראו: הבעיה הגדולה, לדעתי, היא הולכת ומחריפה, כיוון שבהיצע מול הביקוש, לפחות בחמש-שש שנים הקרובות, לא הולך להיות איזה שינוי.
יצחק וקנין: כמו שאמר חברי, אמנון כהן: יציפו את כל המקומות, את כל האתרים, יפשירו את כל המכרזים, לא יהיה, בסופו של דבר, מי שיבנה את הבתים.
יצחק וקנין: זה לא יעזור, זו המציאות.
יצחק וקנין: אנחנו רואים את הדברים ביום יום, שומעים את הקבלנים, במיוחד באותן עבודות רטובות שאין בכלל את אותן ידיים עובדות שיעשו את מה שנדרש.
יצחק וקנין: אבל הבעיה הגדולה, רבותיי, היא שהמדינה הולכת במסלול שלדעתי הוא מסלול של התפוצצות, של התנגשות חזיתית.
יצחק וקנין: ואני חושש – ואני אומר את זה הרבה בזמן האחרון, רבותיי – אף אחד לא צפה שבמצרים יהיה מה שיהיה בתוך שבועיים.
יצחק וקנין: אל תתפלאו, עם כל השקט הגדול שיש בחברה הישראלית – חייל משתחרר, לא מסוגל לקנות בית.
יצחק וקנין: היום הבית הזול ביותר בכל האתרים במדינת ישראל זה מיליון ומשהו שקל.
יצחק וקנין: רבותיי, חייל, רק אם אבא שלו עשיר, יכול אולי, מסוגל, לקנות לו בית.
יצחק וקנין: חייל ממוצע או כל אזרח ממוצע במדינת ישראל, גם במגזרי המיעוטים, לא מסוגל להגיע לדירה.
יצחק וקנין: אין אפשרות של מיליון וחצי שקל, במקומות מסוימים, וגם בשני מיליון שקל.
יצחק וקנין: אין אפשרות לקנות דירות במחירים האלה.
יצחק וקנין: זה יביא אותנו, רבותיי, למצב שהחברה הישראלית תתפרץ בחוץ, ואני אומר את זה באחריות.
יצחק וקנין: אתם שומעים אותי בזמן האחרון חוזר.
יצחק וקנין: חוזר בדלק, ותראו את המים לאן זה הגיע.
יצחק וקנין: תוסיפו לזה את המכרזים – רבותיי, מינהל.
יצחק וקנין: דבר אחד שהאוצר עושה פה: המכרזים על אותן אדמות שמפשירים אותן כבר לבניה – המינהל נותן מכרז, כל מי שנותן יותר זוכה, זה אוטומטית משפיע על מחיר הבית.
יצחק וקנין: עם כל הכבוד, מי שחושב שהדבר הזה, שנציף את המדינה בקרקעות שיכולים לבנות אותן מחר, יוזיל את המחירים, טועה טעות חמורה.
יצחק וקנין: מכיוון שאנחנו בפער של מעל 100,000 יחידות דיור.
יצחק וקנין: זה לא יעזור.
יצחק וקנין: המדינה נמצאת במצב של משבר כרגע, משבר קשה, חייבים לעשות משהו בחמש שנים הקרובות.
יעקב כץ: הוא שואל, מבנק ישראל, מאיפה יש לך את הנתונים האלה, שחסרות 100,000 יחידות דיור.
ויצמן נגר: שחסרות 100,000 יחידות דיור.
ויצמן נגר: מאיפה המספר הזה?
יעקב כץ: אל"ף, פרופ' אקשטיין בעצמו אמר 60,000.
יצחק וקנין: תן לי, תן לי לענות לו.
יצחק וקנין: ויצמן נגר:     	60,000 זה בסדר, אבל מאיפה 100,000?
יעקב כץ: אני אומר לך 100,000.
יצחק וקנין: תן לי לענות לו.
יצחק וקנין: אני הדוגמה הטובה ביותר.
יצחק וקנין: בשלומי, בעיירה שלומי, העוזר שלי מכר את הבית במושב, מכר אותו בכ-900,000 שקל.
יצחק וקנין: אם הוא היה מחכה היום – זה היה לפני שלוש שנים – הוא היה מוכר אותו במיליון וחצי שקל.
יצחק וקנין: קנה דירה בשלומי 180,000 שקל, נותנים לו היום מעל 400,000 שקל, דירה בקומה שלישית למעלה, מוזנחת, אני לא רוצה להגיד לך איזו דירה.
יצחק וקנין: 80 מטר.
יצחק וקנין: אין דירה אחת להשכרה בשלומי, אין דירות להשכרה – ואני מוכן לעשות אתך ספורט.
יצחק וקנין: בוא אתי ביחד.
יצחק וקנין: עכשיו, אני מדבר אתך – זו פריפריה רחוקה.
יעקב כץ: בבית אל בונים ב - - - מקומות, כדי לאפשר לאנשים להיכנס.
יצחק וקנין: קח את המושב שלי.
יצחק וקנין: אני נותן את הדוגמה של המושב שלי, זו הדוגמה הטובה ביותר.
יצחק וקנין: פעם היו לי מענקי מקום, פעם היו לי תשתיות 100% - אני נותן את הדוגמה הזאת כל הזמן – אני, אני הובלתי פרויקט, כיושב ראש ועד האגודה, לפני שהגעתי לכנסת, שנים 1996-1995, שנת 2000 היה עוד פרויקט.
יצחק וקנין: פרסמנו בשלב הראשון 29 יחידות דיור, אני אומר לך: בתוך חמש דקות, 120.
יצחק וקנין: באו אלינו מפתח תקווה, מכל הארץ, לקחת את הדירות.
יצחק וקנין: בפעם השנייה – היום, היזם מפרסם 200 יחידות דיור.
יצחק וקנין: לבניה – חמישה אנשים מגיעים.
יצחק וקנין: הדירות מעל למיליון שקל, תשתיות הוא צריך לשלם, מי יבוא לגור בג'בלאות האלה, חבר'ה, מי יבוא?
יצחק וקנין: אין לך גן ילדים, אין לך תשתיות.
יעקב כץ: אני יכול לשאול שאלה?
כרמל שאמה-הכהן: לא, חבר הכנסת כץ.
כרמל שאמה-הכהן: יש לנו דיון נוסף.
יעקב כץ: עשרות אלפי אנשים שגרים מתחת לאדמה, הם בעלי דיור או חסרי דיור?
כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה לשאול את הקבלנים - -
ויצמן נגר: חסרי דיור.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו פשוט צריכים לסכם.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו כנראה נצטרך עוד דיון.
יעקב כץ: חסרי דיור.
יעקב כץ: הם לא נחשבים, כי הם לא באים ואומרים בכלל שאין להם דירות.
כרמל שאמה-הכהן: אם אתם משלמים לזרים 50 ₪ לשעה, יש מצב שאתם מתחייבים, מי שהולך להכשרה מקצועית, אזרח ישראלי, שגם הוא יקבל 50 ₪ לשעה?
אורי דורי: קודם כל, כן.
אורי דורי: מעבר לזה - - -
כרמל שאמה-הכהן: זה נאמר לפרוטוקול.
כרמל שאמה-הכהן: אתם מוכנים להתחייב?
אורי דורי: חבר הכנסת עמאר דיבר על השכר של העובדים משפרעם, והעובדים הדרוזים מבית ג'אן.
אורי דורי: הבעיה היא לא השכר שמשלמים להם, ואפשר לבדוק את השכר שאני משלם לעובדים כאלה.
אורי דורי: הבעיה היא ארבע שעות נסיעה.
אורי דורי: עובד שגר בבית ג'אן לא יכול לעבוד בהוד השרון, פתח תקווה, גם לא בנתניה ולא בחדרה.
אורי דורי: יש בעיה של נסיעה.
אורי דורי: אם הוא יגור באזור לא תהיה לו בעיה, לא לקבל את השכר הזה של 55, ולא תהיה לו בעיה לעבוד.
אורי דורי: וגם לא תהיה בעיה להכשיר אותו.
אורי דורי: זאת בעיה שצריכים לפתור אותה, זאת בעיה מסוג אחר.
אורי דורי: לא צריכים לשים אותה פה.
אורי דורי: אני רוצה לומר מילה אחת על המצגת המלומדת של פרופ' אקשטיין – אני מכיר אותו הרבה שנים – הבעיה היא לא המצגת, הבעיה היא המסקנה.
אורי דורי: המסקנה שבעיית הדיור במדינת ישראל היא הריבית הנמוכה של בנק ישראל, זו בדיוק כמו הבעיה של העובדים הזרים.
אורי דורי: הבעיה של בעיות הדיור במדינת ישראל היא שאין דירות.
אורי דורי: ולא הריבית הנמוכה.
יעקב כץ: או.
יעקב כץ: אין בועת נדל"ן – אין נדל"ן.
אורי דורי: אותו הדבר במסקנות לגבי העניין של העובדים.
אורי דורי: צריכים לטפל בהכשרת עובדים, אנחנו מוכנים לעשות את זה.
אורי דורי: אנחנו עומדים בחזית הטכנולוגיה של ענף הבנייה, ופרופ' אקשטיין יודע את זה.
אורי דורי: השקענו מאות מיליוני שקלים ואולי מאות מיליוני דולרים, כל הענף כולו, בציוד.
אורי דורי: אנחנו עומדים באמת בחזית הטכנולוגיה.
אורי דורי: הבעיה היא שבמעבר לבנות כמות כזאת של דירות, אנחנו צריכים יותר כוח אדם.
אורי דורי: זה לא נכון שבשבועיים מכשירים עובד.
אורי דורי: זה סיפור שלוקח שנים.
יצחק וקנין: זה מצב רגיל.
יצחק וקנין: במצב שבו אנחנו נמצאים, חייבים להכניס עוד ידיים עובדות.
יצחק וקנין: לפחות 20,000 ידיים עובדות.
כרמל שאמה-הכהן: מר דורי, אם ילכו פה לאיזושהי לעסקת חבילה – אני עוד לא נכנס לפרטים – של שילוב של עובדים זרים, תוספת של עובדים זרים, והכשרה מקצועית לישראלים, אתם תתחייבו לשכר מינימום של 50 ₪ לשעה?
אורי דורי: אני חושב שכן.
אורי דורי: אני לא רוצה להגיד את זה בשם כל חבריי, אני אומר לך מה אני משלם היום.
כרמל שאמה-הכהן: אני שואל אותך.
אורי דורי: אני אומר לך: אני, אני – אני לא יכול לדבר בשם כל הענף, לא נמצאים פה כל אנשי ההתאחדות.
אורי דורי: אני אומר לך: אני, כן.
אורי דורי: יש לך אריה בכר – כן.
כרמל שאמה-הכהן: אז בואו נמשיך בעוד פגישות.
כרמל שאמה-הכהן: על הבסיס הזה, לדעתי, אפשר להתקדם.
אורי דורי: החברות הגדולות, אני מודיע לך: החברות הגדולות, המתועשות, מוכנות לשלם שכר גבוה מאד לישראלים.
אורי דורי: מוכנות להכשיר אותם.
כרמל שאמה-הכהן: בואו נשמע את התמ"ת רגע.
אמיר נחום: כבוד היושב ראש, אני חייב מילה.
רחל הולנדר: - - -
אמיר נחום: סליחה, גברת.
אמיר נחום: יש פה התמקדות - - -
כרמל שאמה-הכהן: אתה גם מטעם הקבלנים, לא?
אמיר נחום: אמיר נחום, חברת אורתם-סהר במליבו.
כרמל שאמה-הכהן: רגע, משרד השיכון רוצה לדבר.
אמיר נחום: יש פה נתון אחד שאני חייב לתת.
אמיר נחום: אני לא אדבר ארוכות.
כרמל שאמה-הכהן: משפט אחד, דקה.
רחל הולנדר: אני לא דיברתי בכלל.
אמיר נחום: אנחנו מתמקדים בתחום המגורים.
אמיר נחום: ואני רוצה להזכיר – סליחה, גברת - -
כרמל שאמה-הכהן: משפט אחד.
אמיר נחום: מי בעיקר בונה.
אמיר נחום: אנחנו מדברים על גידול אוכלוסייה: מוסדות חינוך, בתי חולים, בנייני משרדים, גשרים, תחנות רכבת, מכוני טיהור שפכים, אוניברסיטאות, בנייני משרדים - -
כרמל שאמה-הכהן: אוקיי, הבנו.
אמיר נחום: מי בונה את זה?
אמיר נחום: זה לא מופיע בשום סטטיסטיקה, בשום גרף.
אמיר נחום: אני בונה רק כאלה – אני בונה גם מגורים - - -
כרמל שאמה-הכהן: אוקיי, מה אתה רוצה להגיד בזה?
אמיר נחום: שהסקטור של הבניה הציבורית, נקרא לזה, כל מה שהוא לא מגורים, הוא לא פחות גדול מהבניה למגורים.
אמיר נחום: אם נושיב פה את שר התשתיות, ייתן לכם את הפריסה - - -
כרמל שאמה-הכהן: ואתם גם סובלים ממחסור?
אמיר נחום: אין לי פועלים.
אמיר נחום: אלה אותם פועלים בדיוק.
כרמל שאמה-הכהן: זאת אומרת: הבעיה כפולה.
אמיר נחום: בונים בתי חולים עם אותם פועלים סינים.
כרמל שאמה-הכהן: משרד השיכון, בבקשה.
רחל הולנדר: אני אשתדל, אבל יש הרבה מה להעיר.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו נקיים עוד דיון.
רחל הולנדר: אז ככה: קודם כל, למען הגילוי הנאות, אני חברה מטעם שר הבינוי והשיכון, באותה ועדה שהזכיר פרופ' צביקה אקשטיין, ולצערי אין תמימות דעים בקרב חברי הוועדה, כך ש - -
יעקב כץ: תודה רבה.
רחל הולנדר: אנחנו נשלב בתוך הדוח שיצא פרק משלנו, מכיוון שלפחות לגבי הטווח הקצר ממש ישנה אי הסכמה.
רחל הולנדר: משרד הבינוי והשיכון עוסק שנים בנושא של כוח אדם, ואני יכולה להגיד לכם, שאני 15 שנה בסוגים כאלה של דיונים.
רחל הולנדר: זאת אומרת, שיש פה בעיה כרונית.
רחל הולנדר: בואו ניקח נתונים שלא כל כך הוצגו.
רחל הולנדר: נורא חשוב לי שתקשיבו.
יצחק וקנין: אני מקשיב לך, גם אם הם לא מקשיבים.
רחל הולנדר: אני חושבת שהנתונים שאני אומרת חשובים, לעניות דעתי.
רחל הולנדר: עכשיו ראובן.
רחל הולנדר: בסדר.
כרמל שאמה-הכהן: זה חבר שלך, מהאוצר.
רחל הולנדר: לפעמים כן, לפעמים לא.
רחל הולנדר: יצחק וקנין:     	ראובן, גם עוד לא דיברת וגם אתה מפריע.
רחל הולנדר: ראובן, אתה מפריע.
ראובן קוגן: זה עוד לא אמרו לי, שאני מפריע גם כשאני מדבר.
רחל הולנדר: לא, מדבר – מילא.
רחל הולנדר: אבל להקשיב.
רחל הולנדר: ככה.
רחל הולנדר: קודם כל, מבחינת מחסור בכוח אדם בבניה.
רחל הולנדר: לפי נתונים שקיימים, נכון שנכנסו הרבה מאד ישראלים לענף – ואני אגיד על זה כמה מילים, כי חלק מהחומר שפרופ' אקשטיין הציג, זה בעצם ניתוח שלנו, של נתוני הלמ"ס.
רחל הולנדר: ללמ"ס יש סקר משרות פנויות במשק.
רחל הולנדר: על פיו - וזה פתוח לכולם, לא נתון שאני ממציאה - הלשכה סופרת, מראיינת, פרט לעסקים קטנים, מדגם ייצוגי של העסקים במשק.
רחל הולנדר: בענף הבנייה, במהלך 2010, גדל הביקוש לעובדים בענף בצורה משמעותית ביותר.
רחל הולנדר: מדובר אפילו רק על 2010.
רחל הולנדר: היום, נכון לנובמבר – אלה הנתונים הכי מעודכנים שיש, חסרות קרוב ל-9000 משרות בענף הבניה, מכל הסוגים.
רחל הולנדר: שוב, לא קבלנים שצועקים אלא - - -
כרמל שאמה-הכהן: הקבלנים טוענים שעיקר הידיים החסרות זה במקצועות הרטובים.
רחל הולנדר: אני מגיעה.
רחל הולנדר: עכשיו, בנתונים האלה, של הלמ"ס, יש גם איזושהי חלוקה גסה, ונראה שקרוב ל- 50%-40% חסרים בעבודות הרטובות.
רחל הולנדר: את זה יש לציין למרות העובדה שאכן נכנסו ישראלים לענף – ונכנסו הרבה, משהו כמו 30,000 בשנה האחרונה, תוספת ישראלים – דרך אגב, זה נתון של רבעון אחד שמקפיץ, אבל ללא ספק נכנסו ישראלים, חלקם לעבודות רטובות.
כרמל שאמה-הכהן: חייבים לסיים.
רחל הולנדר: חבל מאד, כי הנתונים מאד חשובים.
רחל הולנדר: אי אפשר היה להציג נתון מסוג מסוים, כשיש המון מה להגיד.
כרמל שאמה-הכהן: אני בטוח שאנחנו נקיים עוד דיון.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו פשוט במצוקה של זמן.
רחל הולנדר: אז זה לא – נראה לי קצת – מה להגיד?
רחל הולנדר: בנק ישראל הציג את הדברים, ויש מה להגיד עליהם.
כרמל שאמה-הכהן: אז אנחנו נקיים דיון המשך.
רחל הולנדר: השאלה מתי.
יעקב כץ: ואז גם נביא את הראיות שחסרות 100,000 יחידות דיור.
רחל הולנדר: עוד נקודה שאני רוצה להגיד זה נתון של המספרים.
רחל הולנדר: פרופ' אקשטיין אמר שהוא היה מצפה לראות שיש קפיצה גדולה בשכר.
רחל הולנדר: אז על זה אני רוצה להגיד כמה דברים: קודם כל, יש עלייה בשכר בענף הבניה, של ישראלים, יותר מאחרים – יש נתונים.
רחל הולנדר: אין זמן, לא אציג.
רחל הולנדר: עם זאת אני רוצה להגיד שציינו פה כמה פעמים – וראיתם שהציגו נתונים שונים – בתחום הזה, של נתוני שכר ומועסקים, יש בעיה גדולה.
רחל הולנדר: למשל הנתון על השכר, שכולם – אין חילוקי דעות שהשכר של פלסטינים ואחרים אינו אמין.
רחל הולנדר: מה שקורה זה שזה בכלל לא שכר לשכיר שהלשכה מפרסמת, אלא שכר למשרת שכיר.
רחל הולנדר: זאת אומרת, אם שכיר היה מועסק אצל כמה מעסיקים – גם השכר הממוצע במשק הוא כך, דרך אגב.
רחל הולנדר: זה שכר למשרת שכיר – אם שכיר היה מועסק אצל כמה מעסיקים, השכר היה מתחלק במספר המעסיקים.
רחל הולנדר: זאת אומרת שיש הטיה כלפי מטה בשכר.
רחל הולנדר: עכשיו, מה קורה בענף הבניה אל מול כלל המשק?
רחל הולנדר: אנחנו יודעים שכאן הניידות מאד גדולה.
רחל הולנדר: גם אם באים פלסטינים, יום אחד הם כאן ולמחרת - - -
רחל הולנדר: כלומר, יש בעיה.
רחל הולנדר: עכשיו, עוד סיבה שהשכר לא - - -
כרמל שאמה-הכהן: אני חייב לעבור לדובר הבא.
רחל הולנדר: יש שב"חים.
כרמל שאמה-הכהן: חייב לעבור, גברת הולנדר.
רחל הולנדר: מאד חבל שאי אפשר להציג נתונים נגד.
כרמל שאמה-הכהן: שלום בן-משה, משרד התמ"ת.
שלום בן-משה: אדוני היושב ראש, מתוך הבנה למצוקת הזמן, אני מציע שבפעם הבאה אדבר בהרחבה על התוכנית להכשרה.
כרמל שאמה-הכהן: יש לכם תוכנית להכשרה, שהיא כרגע לא מבוצעת?
שלום בן-משה: יש לנו תוכנית להכשרה, שמבוצעת.
שלום בן-משה: עכשיו, כרגע, יש שני קורסים שרצים במקביל, תוכנית מובנית, בשיתוף כל הגורמים שנמצאים כאן ולא נמצאים כאן.
שלום בן-משה: תוכנית מקצועית מאד.
כרמל שאמה-הכהן: שההיקף שלה מספיק כדי לענות על הצרכים של הענף?
שלום בן-משה: לא, ההיקף של ההכשרה הוא לא מספיק.
כרמל שאמה-הכהן: אוקיי, מה עושים כדי להגדיל את ההיקף?
שלום בן-משה: המנכ"ל החדש של התאחדות הקבלנים ביקש פסק זמן, לא להכשרה, כי עובדים במקביל – לבנות תוכנית יותר רחבה.
שלום בן-משה: הוא יציג אותה בזמן הקרוב.
כרמל שאמה-הכהן: כן, אדוני המנכ"ל?
מוטי כידור: כן, כן.
מוטי שגיא: עד 27 בפברואר.
כרמל שאמה-הכהן: עד מתי הוא מציג את זה?
כרמל שאמה-הכהן: עד 27 בפברואר?
כרמל שאמה-הכהן: אז אנחנו נקבע פגישה למרץ?
קריאות: אפשר לפני.
שלום בן-משה: אז בישיבה הבאה שתזמין אותנו, נציג את זה בהרחבה.
יעקב כץ: אולי תביאו גם נתונים, איך רואים שחסרות היום 100,000 יחידות דיור.
כרמל שאמה-הכהן: אז בואו נסכם שאנחנו קובעים ישיבת המשך, שבה יוצגו תוכניות של הכשרה מקצועית והרחבת פרויקט ההכשרה.
כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה לומר שראיתי בחיוב את דבריו של מר אורי דורי לגבי השכר של 50 ₪ לשעה, דבר שיכול לעודד פיתרון מכל הכיוונים.
שלום בן משה: בהכשרה שמתבצעת, השכר הוא בגובה כזה ויותר.
כרמל שאמה-הכהן: ויותר, אפילו.
כרמל שאמה-הכהן: כלומר, הטענה של שכר נמוך לא תעמוד פה יותר על השולחן, אני מקווה.
כרמל שאמה-הכהן: אין ספק – שמענו את כל חברי הכנסת – הנושא הוא בוער.
כרמל שאמה-הכהן: הנושא בוער לא רק לקבלנים, הנושא בוער בקרב הציבור.
כרמל שאמה-הכהן: אנשים באמת כורעים תחת הנטל של מחירי הדיור, ואין ספק שהגמשה והרחבה של שוק העובדים יאפשרו לקבלנים, אל"ף, לבנות מהר יותר, להגדיל את ההיצע בטווח מהר יותר, וגם להיענות, כמו שנאמר, לצעדים שהממשלה עושה בתחום ההיצע, כי הרי אלה דברים משלימים: הרחבת היצע הקרקעות לא יתרום כלום, כי אף אחד לא הולך לגור באוהלים על הקרקעות האלה, אלא אם כן יהיו ידיים עובדות שיבנו מהר וביעילות דירות לטובת כל עם ישראל.
כרמל שאמה-הכהן: אני חייב לסיים את הדיון – זה דיון מרתק, הייתי ממשיך בו – הנהלת הוועדה תקבע מועד לדיון המשך, כי אנחנו רוצים לסיים את הפרשה הזאת.
כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה לכל המשתתפים, ואני מתנצל בפני מי שלא יכול היה לומר את דברו, כי לא ידענו שהדיון יתארך.
כרמל שאמה-הכהן: הדיון נעול.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו פותחים ישיבה שלישית היום של ועדת הכלכלה.
כרמל שאמה-הכהן: על סדר היום תקנות התקשורת (בזק ושידורים) (ועדה מייעצת) התשס"ט-2009.
נתי ביאליסטוק כהן: אשמח לפתוח בכמה מילים, זה המשך מדיונים קודמים של הוועדה, כבר התקנות הוצגו בפניה, אפילו התחילה ההקראה.
לאה ורון: זה תקנות שמונחות על שולחן הוועדה עוד טרום תפקידו של השר כחלון, בתפקידו כיו"ר ועדת הכלכלה.
לאה ורון: שכבר אז הוא לא אישר אותן.
כרמל שאמה-הכהן: כחלון לא אישר את התקנות?
אתי בנדלר: זה מסוג הדברים של דברים שרואים משם לא רואים מכאן.
כרמל שאמה-הכהן: אבל אנחנו רואים את זה מכאן.
נתי ביאליסטוק כהן: התקנות בעיקרן עוסקות בהקמה של ועדה שתייעץ לשר במקרים שבהם הוא ישקול לפטור חברה שחלה עליה חובת שירות אוניברסאלי.
כרמל שאמה-הכהן: באיזה חברות מדובר?
נתי ביאליסטוק כהן: כרגע רק על בזק ועל הוט טלקום.
נתי ביאליסטוק כהן: בעתיד, אם ירצה השם, גם על חברת החשמל.
כרמל שאמה-הכהן: על איזה שירותים מדובר, טלפוניה?
נתי ביאליסטוק כהן: כל השירותים שחל עליהם חובת שירות אוניברסאלי, זה כמעט כל השירותים של החברות האלה.
כרמל שאמה-הכהן: מה, גם הכבלים והלוויין?
כרמל שאמה-הכהן: לוויין, אין בעיה.
נתי ביאליסטוק כהן: הטלפוניה.
נתי ביאליסטוק כהן: הוט, אנחנו מדברים רק על שירותי התשתית והטלפוניה.
כרמל שאמה-הכהן: ואינטרנט גם?
נתי ביאליסטוק כהן: אינטרנט גם כן.
נתי ביאליסטוק כהן: פגישה עם ספקי אינטרנט.
כרמל שאמה-הכהן: מה התקנות האלה אומרות?
נתי ביאליסטוק כהן: בגדול, התקנות האלה מקימות, קובעות את המבנה של ועדה מייעצת כזו וקובעות לה את הקריטריונים שלפיהם הם צריכים להחליט ולשקול מקום שהם יפתרו.
לאה ורון: תתחיל טיפה קודם, תסביר מה התפקיד של ועדה מייעצת, באיזה מקרים, למה צריך אותה.
נתי ביאליסטוק כהן: כרגע חלה על החברות חובה לשירות אוניברסאלי, הן אמורות להתקין בכל מקום בארץ, לכל דורש, את כל השירותים שהן מספקות.
לאה ורון: וכל עוד הן לא מקבלות איזה שהוא פטור, הן חייבות להתקין את השירות?
נתי ביאליסטוק כהן: כן.
נתי ביאליסטוק כהן: כל עוד הן לא מקבלות פטור, הן חייבות להתקין את השירות.
נתי ביאליסטוק כהן: דא עקא, יש הסמכה להתקין תקנות ולקבוע בתקנות את הדרך שבה ניתן לתת את הפטור.
נתי ביאליסטוק כהן: כל עוד אנחנו לא נותנים להם את הדרך הזאת, לפחות שוועדה תדון עניינית בבקשות שלהם ותחליט אם הבקשה ראויה או לא ראויה להמלצה בפני השר, אז זה יכול לעורר שאלות, היעדר הוועדה הזו.
נתי ביאליסטוק כהן: ולכן אנחנו מציעים לקדם את אישור התקנות, על-מנת שנוכל להקים את הוועדה הזאת, על-מנת שהיא תוכל לדון בבקשות.
כרמל שאמה-הכהן: כמה בקשות כאלו יש בשנה?
נתי ביאליסטוק כהן: כרגע אין למי להגיש אותן.
נתי ביאליסטוק כהן: אבל אנחנו מכירים עשרות מקומות שבהם, לדעתנו כרגע, חובת השירות האוניברסאלי לא מיושמת כלשונה.
כרמל שאמה-הכהן: אז מה הוועדה תעזור בזה?
נתי ביאליסטוק כהן: הבקשה של החברה תגיע לוועדה, הוועדה תשקול אם השיקולים, בהתאם לסט השיקולים שנקבע בתקנות, אם אכן ראוי לפתור או לדחות את התקנת התשתית במקומות, ומתן שירותים במקומות רלוונטיים לבקשות של החברות והשר יחליט אם לפטור או לא לפטור.
כרמל שאמה-הכהן: והיה ולא פטר, אתה אומר הם לא מתקינים, הם מתעלמים.
נתי ביאליסטוק כהן: לא לא.
נתי ביאליסטוק כהן: היה, בוא נאמר ככה.
נתי ביאליסטוק כהן: הטענה שלהם היום זה שאפילו לא ניתן להם לטעון את העניין הזה.
נתי ביאליסטוק כהן: כרגע, זאת אומרת, הם יטענו בפני הוועדה, אם הוועדה לא תסכים או לא תמליץ לשר לפתור והשר יחייב את החברות לפעול, יכולת האכיפה תהיה טובה יותר וחזקה יותר.
כרמל שאמה-הכהן: סעיף 4 (1) – "קיומה של חלופה זמינה לשירות שלגביו הוגשה הבקשה".
כרמל שאמה-הכהן: זה בעצם סעיף שכמעט פוטר את הוט מכל מקום שבו לבזק יש תשתית?
נתי ביאליסטוק כהן: זה אחד השיקולים שוועדה יכולה לשקול כשהיא הולכת להמליץ.
נתי ביאליסטוק כהן: אבל זה לא השיקול היחיד.
כרמל שאמה-הכהן: זה משאיר באזורים האלה את בזק כמונופול.
נתי ביאליסטוק כהן: לצורך העניין, אם הוועדה תחליט, תשאל את השאלה אם לפטור במקום מסוים או לא לפטור ממקום מסוים את העניין הזה, זאת אומרת, למשל, כי הוט, אני מניח שאם זה לא עולה כסף להוט, היא תשמח להקים שם תשתית או אם זה לא עולה כסף לבזק, היא תשמח להקים שם תשתית.
נתי ביאליסטוק כהן: אז למול אותה עלות שתציג, לצורך העניין, אחת החברות, תוכל הוועדה לשקול האם קיימת חלופה זמינה של חברה אחרת באותו מקום ולכן אפשר לתת את הפטור לזמן מסוים או בכלל, במקום כזה או אחר.
כרמל שאמה-הכהן: 4 (4) יותר נכון, בנוסח החדש.
כרמל שאמה-הכהן: מה זה 4 (1) בנוסח החדש, אתה יכול להסביר לי אותו?
כרמל שאמה-הכהן: את התוספת?