GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמרי טלמון: המטוסים האלה גם מגיעים לכל מיני חורים נידחים, שרוב האנשים פה לא שמעו עליהם בכלל, אני יכול לתת רשימה ארוכה.
עמרי טלמון: אז צריך גם את זה להביא בחשבון אם ה-'24 שעות' במקרים האלה יכול להיות קצת קצר.
יצחק וקנין: כן, איגוד הפקחים?
אלי נידם: לגבי סעיף 97(א) יש לי שתי הערות.
אלי נידם: הראשונה מתייחסת אכן לנקודת הזמן של ה-24 שעות.
אלי נידם: זה חוק ובחוק אנחנו כותבים 24 שעות, ומי שלא יעמוד ב-24 שעות, אני יודע שלא יעמוד לדין.
אלי נידם: אז אם זה ככה, למה לכתוב 24 שעות?
אלי נידם: אני יוצא להגנת עמיתיי מאיגוד הטייסים, שהגדרת הזמן במקרה הזה היא מיותרת לחלוטין.
אלי נידם: אפשר לנסח את זה אחרת, 'בהקדם האפשרי'.
אלי נידם: הנושא השני, לגבי סעיף (א) זה הודעה בכתב.
אלי נידם: אני מבקש להוסיף כאן בכתב בשפה העברית, כי אנחנו ממלאים טפסים אך ורק בשפה העברית, למרות שבעבר נדרשנו למלא טפסים בשפה האנגלית, במידה ובאירוע מעורב טייס זר.
דוד רותם: האם שליטה בשפה העברית היא תנאי לקבל רישיון טיס?
אלי נידם: לא, לא.
אלי נידם: רופא טייס זר---
לאה ורון: הוא לומד מהר עברית, בתוך 24 שעות.
לאה ורון: אבל אני לא מבינה את הדרישה 'בכתב', אם שמענו מהחוקר הראשי שהוא קיבל הודעות בטלפון.
אלי נידם: גם כשמודיעים בטלפון אנחנו נדרשים אחרי זה למלא בכתב את מה שמסרנו בטלפון.
דוד רותם: לדעתי צריך לעשות את זה 24 שעות משעת הנחיתה, אם כבר.
דוד רותם: יש לי טיסה של 15 שעות, מה אני אעשה?
דוד רותם: 24 שעות משעת הנחיתה, וצריך לכתוב שזו הודעה בכתב או בדואר אלקטרוני, או על ידי מסירה למנהל התחנה שבחברת התעופה באזור.
רון חלפון: ואת הדברים האלה אנחנו נקבע בתקנות על פי סעיף (ד).
יערה למברגר: יש הסמכה לתקנות לדרכים למסירת הודעות---
יצחק וקנין: אני מציע שתקריאי את הסעיף, כדי שנדע על מה---
יערה למברגר: אפשר לכתוב 'באמצעות מנהל התחנה'.
דוד רותם: אם כתוב בחוק 'בכתב לחוקר הראשי', את לא יכולה בתקנות לשנות את החוק.
בועז חטיבה: ראשית אני מבקש להצטרף להערות קודמיי ואני לא אחזור עליהן.
בועז חטיבה: אני חושב שצריך להיות מובהר שעובד הטיס, לא משנה מי זה, יכול להעביר את ההודעה באמצעות מעסיקיו, שזו באמת הפרקטיקה שנהוגה כיום בהרבה מקרים, אבל תמיד תישמר לו הזכות לדווח באופן עצמאי, כי, מבלי להפנות אצבע מאשימה לאף גורם, ראינו גם מצבים שאנשים חששו לדווח מפחד של קונפליקט עם מעסיקם.
בועז חטיבה: לכן צריך להיות מובהר שתמיד עובד טיס, אני לא מפנה אצבע מאשימה לאף גורם, צריכה להיות נתונה לו הזכות לדווח בעצמו אם הוא רוצה בכך ושאסור למנוע את זה ממנו.
דוד רותם: להיפך, יש חובה למסור את זה ישירות.
דוד רותם: אנחנו רק רוצים להקל על---
יצחק וקנין: לא מקבל, האחריות היא עליו.
דוד רותם: האחריות היא עליו והוא חייב לדווח ישירות.
דוד רותם: אם יש לו אינטרנט, הוא יכול לדווח ישירות לחוקר.
דוד רותם: כדי להקל על הטייס, אנחנו אומרים, 'אם תמסור את זה למנהל התחנה, יצאת ידי חובה, כדי שאתה לא תסתבך ותלך לישון ותתעורר אחרי 30 שעות'.
בועז חטיבה: אני מדבר על הצד השני של המשוואה, לא על המקרה שבו עובד הטיס מסתייע במעסיקו.
בועז חטיבה: אני חושש ממצב שמונעים ממנו לדווח, שהוא חרד לדווח פן יפגעו בו.
בועז חטיבה: אני חושב שצריך לתת על זה את הדעת, היו דברים מעולם, ואני, שוב, לא מפנה אצבע מאשימה לאף גורם ספציפי.
בועז חטיבה: שאדם חושש לדווח על אירוע כי הוא יודע שזה עלול ליצור לו קונפליקט---
יצחק וקנין: בחברה הוא כן ידווח ול---
בועז חטיבה: לא, הוא לא ידווח בכלל.
יצחק וקנין: אני לא מתכוון לתת לזה...
יצחק וקנין: את הפתח הזה אתם...
לאה ורון: מה שנשאל פה זה למה באמצעות מעסיקיו, זה מה שלא מובן פה.
לאה ורון: ב-2011, כשיש כל כך הרבה אמצעי תקשורת, פקס, לרבות דיווח ב---
בועז חטיבה: אז תשאירו את זה רק לנו.
בועז חטיבה: באופן נורמלי הסידור הזה דרך המעסיק עובד, ואם אתם לא רוצים להוסיף---
יצחק וקנין: סליחה, אני רוצה לרדת לסוף דעתך.
יצחק וקנין: נסה להסביר לי הגיונית מה השוני אם אתה מוסר את ההודעה לחברה, או שאתה מוסר אותה לחוקר הראשי.
יצחק וקנין: מה השוני?
יצחק וקנין: במה זה משתנה?
יצחק וקנין: הרי אם לא תרצה למסור את זה...
יצחק וקנין: הרי החברה תמסור את זה לחוקר הראשי, נכון?
יצחק וקנין: בדיוק, ככתבו וכלשונו, לא תשנה את הדברים.
בועז חטיבה: לא מזה אני חושש, אדוני, אני חושש ממצב שעובד טיס נרתע מלדווח---
יצחק רז: למי הוא נרתע, לחברה שלו או לחוקר?
בועז חטיבה: הוא לא מוציא את זה החוצה לאף אחד.
בועז חטיבה: יש איזה קונפליקט בתוך החברה, היתה התרחשות בטיחותית והוא לא כותב דוח.
יצחק וקנין: החברה חייבת להוציא דוח.
איתי עצמון: בניגוד לכתוב.
איתי עצמון: כרגע יש לו חובה לדווח באופן עצמאי, ולכן יש את האינטרס---
בועז חטיבה: אני חושב שיש להבהיר שאסור למעביד לחסום אותו.
דוד רותם: אני רוצה להבין, אתה חושש מזה שאדם ידווח ואחר כך לא יקדמו אותו, או שאתה חושש מזה שלא ייתנו לו לדווח?
בועז חטיבה: אני חושש מכל מצב אפשרי שבו בן אדם דיווח ואחר כך מישהו מתחשבן איתו, כמובן מאחורי הקלעים, לא בצורה גלויה.
בועז חטיבה: אף אחד לא יבוא ויגיד שהוא מתחשבן איתו.
דוד רותם: מה שקורה מאחורי הקלעים, אף אחד לא יודע.
דוד רותם: זאת אומרת, נניח שנכתוב בחוק שאסור להתחשבן איתו, מה זה יעזור?
בועז חטיבה: לא, חשבתי שנכון לכתוב שתמיד שמורה הזכות לבן אדם...
בועז חטיבה: אם מוסיפים את האפשרות לדווח באמצעות המפעיל, צריך להיות ברור שזה לא חוסם את הדיווח עצמאית.
דוד רותם: להיפך, החובה הראשונית היא למסור במישרין לחוקר הראשי.
דוד רותם: כדי להקל על עובדי הטיס, באנו ואמרנו 'אתה יכול לדווח על זה או בכתב, או באינטרנט, או במייל, או בפקס', וגם דרך נוספת 'תן את זה למעביד שלך', זה רק כדי להקל, לא כדי להחמיר.
רון חלפון: בעניין ההערה של איגוד הטייסים, בחוק לא נקבע וגם לא ייקבע בתקנות שיש חובה לדווח דרך המעסיק, כך שהחשש שהוא מעלה הוא רק חשש תיאורטי.
רון חלפון: יכול להיות שהפקס יועבר דרך המעסיק, לא צריכה להיות מניעה לכך, זה ייקבע בתקנות.
רון חלפון: לעניין דרכי ההעברה של ההודעה, אנחנו סבורים שיש מקום לתקן מעט את הנוסח, לכתוב 'בכתב או בדרך אחרת שיורה השר, בהתאם לסעיף קטן (ד)', כדי להוסיף לדרישת הכתב גם אופציה של העברה בדואר אלקטרוני.
רון חלפון: אני חוזר שוב על הסכמתנו שהמועד יתחיל מ-24 שעות ממועד הנחיתה.
רון חלפון: אנחנו סבורים שזה זמן מספק, אין שום סיבה שטייס לא ימצא אינטרנט או פקס תוך 24 שעות מהמועד שהוא נחת.
יערה למברגר: לכמה אנשים יש אי-מייל בטלפון שלהם?
יערה למברגר: אנחנו בעידן שבו זה כבר לא כמו פעם.
רון חלפון: אנחנו חושבים שהמגבלה סבירה לחלוטין.
יצחק וקנין: רבותיי, אני חושב שהסעיף הזה מוצה.
יצחק וקנין: אתה רוצה להעיר עוד משהו?
אלי נידם: רק לסבר את האוזן, פקסים זה מערכת מיושנת, בסופו של דבר היא תצא מהעולם והדור מתקדם ואנחנו עוברים היום לדור האינטרנט והאלקטרוניקה.
אלי נידם: רשות שדות התעופה התקדמה.
אלי נידם: לנו יש מערכת דיווחים גם במערכת האלקטרונית, אליה וקוץ בה, אני לא רוצה למתוח ביקורת לטוב ולרע על המערכת, רק במקרה כזה לי, המדווח, אין שליטה לאן מופץ הדיווח ולכן אני כן מצטרף לקריאה של איגוד הטייסים ואומר שחשוב שהאדם ידווח ישירות לחוקר הראשי ולא דרך החברה.
אלי נידם: לא שאני מתנגד לדיווח לחברה, חס וחלילה, אבל לא ליצור מצב של דיווח דרך החברה.
יצחק וקנין: ענינו על זה.
יצחק וקנין: רבותיי, אתם כנראה מדברים באמצע ולא שומעים מה שאנחנו אומרים.
יצחק וקנין: אני מציע שנקריא את הסעיף, כולל התיקונים.
איתי עצמון: אני רוצה כמובן להבין בצורה מפורשת מה החלטת הוועדה לגבי הסעיף.
איתי עצמון: אני מבין שאתם החלטתם שזה יהיה תוך 24 שעות מנחיתת כלי הטיס?
איתי עצמון: אבל יש לפעמים אירועים שלא קורים בזמן נחיתה.
יערה למברגר: בקרות האירוע הבטיחותי, או הנחיתה, לפי המאוחר.
איתי עצמון: השאלה אם אתם לא רוצים שאולי נכתוב 'בהקדם האפשרי ולא יאוחר מ-24 שעות'.
רינה פאר: השאלה אם אתה מייחד את זה רק לטייסים, או לעובדי טיס על גבי הבורד פלייס.
יצחק וקנין: אנחנו מתייחסים גם למה שאת אומרת, לא רק לטייסים.
יצחק וקנין: אנחנו מתייחסים פה לכל המערך, כולל הפקחים, כולל כולם.
איתי עצמון: כלומר אתם רוצים בתוך 24 שעות מקרות האירוע הבטיחותי, או מנחיתת כלי הטיס, לפי העניין?
איתי עצמון: ההודעה נשארת בכתב?
איתי עצמון: אתם לא רוצים להוסיף, 'לרבות באמצעות דואר אלקטרוני'.
דוד רותם: או בדרך שיקבע השר.
יערה למברגר: זה 'לפי המאוחר' ולא לפי העניין, כי אם זה בטיסה, יש גם אירוע וגם זה, אז 'לפי העניין', זה שניהם---
יצחק וקנין: לפי המאוחר, ופה לפי מה שיקבע השר.
איתי עצמון: לעניין הסמכת השר לקבוע בתקנות, אולי בכלל צריך לקשור את כל סעיף קטן (א) להסמכת השר ולכתוב 'והכל כפי שקבע השר', מכיוון שהשר, כפי שאנחנו מבינים, יכול לקבוע הוראות נוספות לעניין צורת הדיווח, הפרטים---
רון חלפון: השאלה אם באופן הזה השר יוכל לשנות מדרישת הכתב, אם הוא יוכל להגיד---
יערה למברגר: אני מציעה, 'בכתב, או בדרך אחרת שיקבע השר', ובסוף---
לאה ורון: ברור שלא, אתה לא יודע את המעמד של תקנות מול מעמד של חקיקה ראשית?
רון חלפון: בנוסף להערה בנוגע לכתב, אין בעיה.
רננה שחר: אני חושבת שזה צריך להיות כפי שקבע השר, אני רק אקריא את זה, כתוב: היה אדם מעורב באירוע בטיחותי, אני חושבת שאין מצופה, אולי מר רז יתקן אותי, שכל צוות כלי הטיס עכשיו ידווח.
רננה שחר: היום החובה היא של הטייס המפקד לדווח.
רננה שחר: כולם לכאורה היו מעורבים באירוע בטיחותי ולכן מה שאתה אמרת שהכל כפי שקבע השר---
איתי עצמון: אני חושב שזה מבהיר.
דוד רותם: זו לא בעיה רק לגבי דרישת הכתב.
איתי עצמון: עוד שאלה, מכיוון שעלו כאן טענות ושאלות לגבי המועד, אני רוצה להבין; אנחנו משאירים 24 שעות, או שאתם רוצים לכתוב בהקדם האפשר ולא יאוחר מתום 24 שעות?
יצחק וקנין: 24 שעות, ודאי.
יצחק וקנין: 24 שעות יישאר.
דוד רותם: 24 שעות או מעת האירוע או מעת הנחיתה.
יצחק וקנין: המאוחר מביניהם.
איתי עצמון: אני אקרא את הסעיף עם התיקונים.
איתי עצמון: "היה אדם מעורב באירוע בטיחותי, ימסור הודעה על כך בכתב, או בדרך אחרת שקבע השר, לחוקר הראשי, בתוך 24 שעות מקרות האירוע הבטיחותי או מנחיתת כלי הטיס, לפי המאוחר, שבה יציין, בין השאר, את מקום האירוע, זמן האירוע ופרטיו, הכל כפי שקבע השר".
יצחק וקנין: רבותיי, מי בעד הסעיף כולל התיקונים?
יצחק וקנין: סעיף 97(א) אושר.
דוד רותם: זה כשלקחתי בחשבון שאתם אומרים שבתקנות אתם תקבעו שאפשר לעשות את זה באמצעות המנהל.
יצחק וקנין: הערות לסעיף (ב).
דוד רותם: מה זה 'ימסור הודעה על כך בעל פה בעצמו באופן מיידי'?
דוד רותם: בטיסה של 15 שעות, רבע שעה אחרי ההמראה קרה אירוע בטיחותי חמור, אני לא יכול למסור את זה בעל פה, אני לא יכול לעשות את זה מיידית.
דוד רותם: כשאני אנחת, אחרי שאני אנוח, אני אתקשר.
רון חלפון: אם אין לך דרך תקשורת מהמטוס, אז ברגע שתנחת זה אכן באופן מיידי, זה בהזדמנות הראשונה שמתאפשרת לך.
רון חלפון: אולי החוקר הראשי יבהיר לגבי החשיבות של ההודעה בעל פה באופן מיידי, אבל ברגע הראשון שמתאפשר לך, זה מה שנדרש.
דוד רותם: אני אשאל את החוקר הראשי.
דוד רותם: אני טייס, קרה לי אירוע בטיחותי חמור, אני צריך להמשיך לטוס---
יצחק רז: תטוס, קודם כל תטוס ותביא את כולם בשלום.
יצחק רז: אבל יש למשל מצב, וקרו לנו מצבים, שאתה דווקא מעדיף למסור את זה מהאוויר, כי נגיד היה לך אירוע באטלנטי עם בקרה של שאנון ואתה לא רוצה לחכות שתנחת בעוד שמונה שעות ואי אפשר יהיה לדבר עם המשמרת של יחידת הבקרה בשאנון.
יצחק רז: אבל הרעיון הוא שמרגע שאתה יכול, ברגע שזה אפשרי מבחינתך, תתקשר, כיוון שגם חלים עליך חובות, למשל שאסור לגשת לכלי הטיס, לגעת.
יצחק רז: זאת אומרת, תקצר כמה שיותר את הזמן.
יצחק וקנין: מר רז, בוא נגיד שיש אירוע בטיחותי קשה מאוד, חמור, על פי מה שמנוסח פה, אותו גורם נלקח לבית חולים, הוא לא יכול לדווח לך בכלל, מה קורה?
יצחק רז: אז גם האחרים, תמיד יש את האחרים שידווחו את זה.
יצחק רז: אם הוא לא יכול, אז אחרים, זה החברה, זה התחנה, זה שדה התעופה.
יצחק וקנין: שאלה, לפי הסעיף, כפי שהוא כתוב, לא מובהר כך.
איתי עצמון: אני רוצה גם להפנות את תשומת לב הוועדה שמכיוון שמדובר כאן באירוע בטיחותי חמור, שהוא אירוע שבו יכול שנפגע אדם, נפצע אדם באופן חמור והוא מאושפז, לדוגמה, אני חושב שלקבוע הוראה כל כך חד משמעית, 'ימסור בעצמו', וכולי, יכול ליצור בעיה.
איתי עצמון: אני מציע שנכתוב אולי; ימסור הודעה ללא דיחוי, אלא אם כן נמנע ממנו מסיבות מוצדקות, שאינן תלויות בו, או נבצר ממנו, לרבות בשל פציעה עקב האירוע, מלדווח כאמור, ובלבד שידווח בעצמו מיד כאשר חדלו להתקיים אותן נסיבות.
איתי עצמון: או משהו ברוח הזאת, כדי לתת מענה לאותן נסיבות.
דוד רותם: עוד דבר אני רוצה לשאול, כשאנחנו כותבים 'ימסור בעל פה בעצמו', אמר כאן קודם מישהו שאנחנו בעולם אחר, יש היום אס.אמ.אס, יש אי-מייל.
דוד רותם: מה קרה אם הוא שלח לך אס.אמ.אס באותו רגע, רק לא בעל פה?
יצחק וקנין: זה בעצמו.
דוד רותם: אבל זה לא בעל פה.
יצחק רז: אני אסביר קודם כל את הרעיון פה.
יצחק רז: הרעיון הוא שהחוקר הראשי כנראה צריך לפתוח בחקירה, הוא חייב לקבל את הפרטים מבן האדם.
יצחק רז: ברגע שזה טלפון שבור, אז אתה שואל את זה שדיווח לך, 'תגיד לי, באיזה סדר הוא נחת  שם בעמן?'
יצחק רז: 'אוי, אני לא יודע, לא שאלתי אותו', כי יש שלושה בעמן.
יצחק רז: 'מה הטלפון שלו, אם אני רוצה לחזור אליו?'
יצחק רז: 'אה, לא, הוא צלצל אליי, אני לא יודע'.
יצחק רז: הרעיון הוא---
דוד רותם: שלח אס.אמ.אס לחוקר.
יצחק רז: מה אני אעשה עם האס.אמ.אס?
יצחק רז: אני אדבר עם האס.אמ.אס?
יצחק רז: הבן אדם אמר לי 'ירדתי מהמסלול והמטוס נשרף'.
יצחק רז: ו-?
יצחק רז: נשרף כליל?
יצחק רז: אפשר לגשת?
יצחק רז: יש לך אנשים?
יצחק רז: אני חייב לתקשר איתו כדי להחליט מה לעשות, איך לעשות, הכי מהר.
יצחק רז: אני צריך להבין ממנו מה קרה, אולי הוא ירד מהמסלול בבקרה מוחלטת שלו כי הוא רצה לרדת?
יצחק רז: אולי הוא ירד מהמסלול כי נשברה לו כנף?
יצחק רז: יכולים להיות הרבה מאוד דברים שאם הוא לא מדבר איתי, אני לא מבין מה אני צריך לעשות.
יצחק רז: אלה דברים שקורים לנו כל הזמן.
יצחק רז: חלק מהדברים, אם הוא לא ידווח מיד, אז בתוך שעה וחצי הוא גם ממריא חזרה במטוס אחר וכן הלאה.
דוד רותם: מה, אברג'יל כל הזמן בדרך?
יצחק רז: הרעיון הוא שכשקורה אירוע חמור---
יצחק וקנין: מר רז, אני חושב שאנחנו יכולים להתכנס לפי מה שהציע עורך דין עצמון, זה יניח את הדעת.
יצחק וקנין: למישהו יש עוד הערות, רבותיי?
יצחק וקנין: תשמעו את הניסוח של הסעיף.
איתי עצמון: זה כמובן נוסח עקרוני, את הניסוח הסופי אנחנו נקבע בהמשך.
איתי עצמון: 'בלי לגרוע מהוראות סעיף קטן (א), היה אדם מעורב באירוע בטיחותי חמור', ואני שוב מדגיש, מכיוון שמדובר באירוע בטיחותי חמור, זו סיטואציה שונה מהסיטואציה שבה מדובר בסעיף קטן (א), 'ימסור הודעה על כך בעל פה בעצמו', במקום באופן מיידי, נכתוב 'ללא דיחוי לחוקר הראשי, אלא אם כן נבצר ממנו מסיבות מוצדקות שאינן תלויות בו, לרבות בשל פציעה עקב האירוע, מלדווח כאמור, ובלבד שידווח בעצמו מיד כאשר חדלו להתקיים אותן נסיבות'.
איתי עצמון: וכאן אני רוצה להעלות שאלה לדיון, להחלטתכם, האם לאפשר במצב כזה, או לחייב את המפעיל האווירי ככל שקיים, לדווח במקום האדם שנבצר ממנו.
יצחק רז: הוא חייב לדווח, כי הוא לא יכול לעשות שום דבר עם המטוס.
דוד רותם: אומר לך החוקר, 'אני צריך לדעת אם הוא ירד מה---
יצחק וקנין: לדעתי זה אירוע חמור, צריכים לחייב כאן את המפעיל.
יצחק וקנין: צריך מישהו להיות, אי אפשר להשאיר את זה פתוח.
יצחק רז: עד שתיפסק הנבצרות, בינתיים שידווח.
איתי עצמון: כן, זו הכוונה.
יערה למברגר: אז הדיווח של המפעיל זה לא במקום דיווח שלו אחרי שהוא כבר יכול.
יצחק וקנין: לדעתי הגורם הזה יכול להיות גם שבוע בלי אפשרות לדווח בכלל.
רון חלפון: אני רוצה רק להדגיש ש-97(א) חל בכל מקרה.
רון חלפון: זאת אומרת, זה בנוסף על ההודעה בכתב.
מלי סיטון: ה-(ב) הוא אחרי שה-(א) במקרים החמורים מתקיים כבר.
רון גנט: לגבי הסיבות שאינן תלויות בו, ישנם מצבים שרוב הסיבות הן כן תלויות בו; עובד טיס ירד מטיסה, אירוע חמור, הוא לא מסוגל לדבר, הוא נמצא במצב נפשי, אז זה כן תלוי בו.
רון גנט: אז כן הייתי אומר 'נבצר ממנו', ולא בהכרח 'מסיבות שאינן תלויות בו'.
רון גנט: סיבות שאינן תלויות בו זה נלקח למעצר, נלקח לחקירה.
יצחק רז: תאמין לי, מהניסיון שלנו, כשהולכים למעצר, אז הטלפון הראשון אליי.
רון גנט: על כן להשאיר רק את ה'נבצר'.
קריאה: האמריקאים כותבים, רק אם נבצר גופנית.
איתי עצמון: אז אנחנו נכתוב, 'אלא אם כן נבצר ממנו, לרבות בשל פציעה עקב אירוע', ונמחק את 'מסיבות מוצדקות'?
יערה למברגר: אני לא חושבת שצריך 'לרבות...'
יערה למברגר: , נבצרות זה מונח שיש לו פרשנות---
דוד רותם: כן, בוודאי, יש לו פרשנות…
דוד רותם: הפרשנות היחידה שיש למושג נבצרות זה ועדת הכנסת.
איתי עצמון: אם כך, 'אלא אם כן נבצר ממנו מלדווח כאמור, ובלבד שידווח בעצמו כאשר חדלו להתקיים נסיבות הנבצרות'.
איתי עצמון: ומה ההחלטה לגבי דיווח על ידי המפעיל האווירי?
יצחק רז: שאם נבצר ממנו, המפעיל הוא המדווח.
איתי עצמון: כל עוד נבצר ממנו---
יצחק רז: המפעיל או הבעלים ידווח בהקדם.
עמרי טלמון: יש לך את זה ב-97(א).
רון חלפון: אבל זה מיידי יותר.
יצחק רז: (א) זה 24 שעות, אתה רוצה שהמטוס יעמוד 24 שעות?
יצחק רז: אין לי בעיה.
דוד רותם: התקנות ב-(ד) יקבעו את הדברים.
דוד רותם: את זה לא צריך לכתוב בחוק.
איתי עצמון: השאלה אם צריך גם כאן לכתוב בסוף הסעיף 'כפי שקבע השר', או 'הכל כפי שקבע השר'?
דוד רותם: לא, יש את סעיף (ד) שהוא חל---
איתי עצמון: אבל הכנסנו בסעיף קטן (א), הכל כפי שקבע השר.
איתי עצמון: השאלה אם גם כאן לא צריך.
מלי סיטון: אולי צריך בסעיף קטן (ד) להחיל, שסעיף קטן (ד) יחול על כל הסעיף כולו וננסח אותו כך שהוא יחיל,  במקום להוסיף גם בסוף של (א) וגם בסוף של (ב).
דוד רותם: לא, ב-(א) אתה כן צריך את זה, כי כתבת במפורש בכתב, וב-(ד) זה בעצם יגיד שגם אלה צריכים לדווח.
דוד רותם: זאת אומרת זה תוספת.
יצחק וקנין: אנחנו נאשר את סעיף (ב) כפי שהוא הוקרא, כולל התיקונים.
יצחק וקנין: מי בעד הסעיף כולל התיקונים?
יצחק וקנין: סעיף 97(ב) אושר.
יצחק וקנין: (ג).
יצחק וקנין: הערות ל-(ג)?
דוד רותם: על מי אתם מדברים ב-(ג)?
עמרי טלמון: אם אני מבין טוב את הסעיף, הוא חל על כולי עלמא.
עמרי טלמון: בן אדם ברחוב, קורה משהו, צריך לרוץ לדווח.
עמרי טלמון: אז השאלה איך הוא יודע מהסעיף הזה, אבל נניח לזה, הוא בוודאי לא ידווח לחוקר הראשי, כי הוא לא יודע שקיים מוסד כזה.
יצחק וקנין: פה כתוב משטרת ישראל.
עמרי טלמון: יפה, אבל יש להניח שהוא ירוץ קודם כל וידווח למגן דוד אדום, למשל, ולא למשטרה.
עמרי טלמון: אם זה אירוע שיש נפגעים, קודם כל יזעיקו את מגן דוד אדום.
עמרי טלמון: זאת אומרת 'או למשטרת ישראל' הוא קצר מדי, וצריך להוסיף פה את מגן דוד אדום ואת מכבי האש.
יצחק וקנין: אירוע בטיחותי לא תמיד מחייב מגן דוד אדום, יכול להיות שיש חפץ חשוד והוא רואה משהו והוא---
דוד רותם: זה סעיף שהוא, לדעתי, חריגה מכל חוק במדינת ישראל.
דוד רותם: אני רואה אדם שמבצע פשע, אני לא צריך לדווח עליו.
דוד רותם: יש עברה של אי מניעת פשע, אבל תוך כדי המעשה, אני כבר לא צריך לעשות כלום.
דוד רותם: פה אתה מטיל עליי חובה ללכת להתלונן במשטרה.
דוד רותם: אני קודם כל לא יודע מה זה אירוע בטיחותי, מאיפה שאני אדע?
דוד רותם: דבר שני, לא רוצה לדווח, כי אני יודע שמחר בבוקר יזמינו אותי למשטרה לעדות---
יצחק וקנין: חבר הכנסת רותם, צריך לשאול את משרד המשפטים מאין לקחו את הדבר הזה.
יערה למברגר: לא אנחנו הוספנו את הסעיף, אנחנו הבנו שזה מקובל.
יצחק וקנין: זה מופיע בתקנות.
יצחק וקנין: נשמע את מר רז.
יצחק רז: הנושא הזה של אדם סתם שידווח, זה מאוד מאוד מזערי ומי שירצה לדווח תמיד ידווח, בין אם כתוב או לא.
יצחק רז: לעומת זאת, מר טלמון מעלה פה נקודה נכונה, יש שלושה מרכזי דיווח שמדווחים לנו היום, זה באמת מגן דוד אדום, בדרך כלל הם הראשונים כי הם מקבלים את הקריאה הראשונה ואז הם עומדים בקשר ומדווחים לי.
יצחק רז: מגן דוד אדום, חיל אוויר ומשטרת ישראל.
יצחק רז: מרכזי הדיווח של שלושת הגופים הללו היום מדווחים לי מיידית על אירוע בטיחותי שהם יודעים עליו, בין אם קראו להם, בין אם הם מעורבים.
יצחק וקנין: אני שואל שאלה אחרת, היה אדם עד לאירוע בטיחותי ולא דיווח עליו, על פי החקיקה פה הוא יהיה צפוי לסנקציה משפטית?
יצחק רז: לא, כל נושא אי דיווח---
יצחק וקנין: אני שואל את משרד המשפטים.
דוד רותם: בחוק העונשין יש סעיף שאומר שעברה שעבר אדם על החוק---
יצחק וקנין: עורכת דין למברגר, אני עד לאירוע ועל פי הסעיף הזה לא דיווחתי---
דוד רותם: פה אי דיווח הופך להיות עברה.
יצחק רז: יש סעיפים שאי דיווח זה לא עברה.
דוד רותם: אבל, רבותיי היקרים, יש פה סעיף ספציפי שקובע שאי דיווח הוא עברה.
דוד רותם: כשהחוק מטיל עליי חובה ואני לא מקיים, אז יש...
יערה למברגר: לא כתוב שהדיווח הזה הוא עברה, כתוב שרק הדיווח של המעורב.
דוד רותם: כשכתוב 'היה האדם עד, יודיע על כך בהקדם', לא דיווחתי---
לאה ורון: לשם מה נועד הסעיף הזה?
לאה ורון: אתם לימדתם אותנו שלא מחוקקים דברים מיותרים.
יצחק וקנין: אני שואל אתכם, מר רז, אתם צריכים את הסעיף הזה?
דוד רותם: מר רז, יש מקרים שאנשים מהרחוב מתקשרים לדווח לך?
יצחק רז: כן ועוד איך.
יצחק וקנין: יעשו את זה עם הסעיף או בלי הסעיף.
יצחק רז: אחד עמד בצומת ליד שהם ודיווח על מטוס זר שכמעט---
יצחק וקנין: חבל על הזמן, מר רז, הזמן קצר והמלאכה מרובה.
יצחק וקנין: הסעיף הזה, אין צורך בו, אני מוחק את סעיף (ג).
יצחק וקנין: פה רציתם להכניס שזה יחול על סעיפים (א) ו-(ב).
יערה למברגר: אולי אפילו נגיד את הדרכים למסירת---
בועז חטיבה: איגוד הטייסים מבקש שתקנות לעניין זה יהיו באישור ועדת הכלכלה.
מלי סיטון: על הדרך לדיווח?
מלי סיטון: זה הרי עניינים טכניים.
מלי סיטון: פעם כשבחוק נקבעו החובות המרכזיות, עם ירידה לרמת טופס, או האמצעים הטכניים---
יצחק וקנין: רבותיי, אין צורך.
מלי סיטון: העקרונות המהותיים כבר קבועים בחקיקה.
יצחק וקנין: אלה דברים טכניים.
בועז חטיבה: שיש בהם כדי להשפיע על המהות.
יצחק וקנין: לא משפיע על שום דבר.
איתי עצמון: הגם שהתקנות לא יכולות לגבור על החוק הראשי.
יצחק וקנין: תאמינו לי, איפה שראינו לנכון שיש פה עניין פלילי, או סנקציה אחרת, עניין מהותי, עשינו את זה והכנסנו את ועדת הכלכלה.
יצחק וקנין: פה אני לא חושב שצריך להכניס.
יצחק וקנין: נשאיר את זה.
גדי אריאל: אדוני, זה לא לגמרי מדויק מה שנאמר בהקשר הזה, משום שכתוב כאן שהשר יקבע גם את הפרטים שייכללו בהודעה.
גדי אריאל: הפרטים שייכללו בהודעה זה דבר מאוד מהותי ודבר כזה הוא דבר שכן חייב, לדעתי, לעבור דיון בוועדת הכלכלה לפני שמאשרים אותו.
יצחק וקנין: לא שכנעת אותי.
גדי אריאל: אם לצורך העניין השר יקבע שאני חייב למסור בהודעה את כל הפרטים, כולל אלה שאחר כך החוקר ירצה לשמוע במסגרת חקירה, ואנחנו דיברנו על המשמעויות שיש למידע הספציפי שנמצא אצל אותו מעורב באירוע.
גדי אריאל: יש פה עניין של רגישות של המידע הזה ולכן השאלה היא אם זה נכון שהדברים האלה לא יעברו איזה שהוא דיון במסגרת ועדת הכלכלה, לפני שהדברים האלה מאושרים.
דוד רותם: מה שיקרה זה דבר פשוט, השר---
גדי אריאל: אם בטופס יש רק את הנתונים הטכניים של האירוע, זה דבר אחד.
גדי אריאל: אם בתוך הטופס מחייבים אותי, בתור מעורב באירוע, להכניס פרטים נוספים, זה כבר הופך את זה למהות.
דוד רותם: הרי השר לא יקבע את התקנות האלה בלי להתייעץ עם המפקח, עם מר רז.
רון חלפון: והם הציבור.
דוד רותם: עם איזה ציבור?
רון חלפון: עם הציבור הרלוונטי לנושא הזה.
דוד רותם: אבל הוא קודם כל יתייעץ עם המפקח.
דוד רותם: מה שיקרה זה שאם יש פרטים שהמפקח לא ירצה שיהיו שם, כי הוא ירצה לשמוע את זה ישירות ממך, אז הפרטים האלה לא יהיו שם.
דוד רותם: תסמוך על הדבר הזה שהוא יהיה מאורגן.
דוד רותם: בוא נאמר, יבוא אלינו ויגיד לנו אדון רז, 'תשמעו, את הפרטים האלה אני צריך בטופס, כי זה פותר לי את בעיות התעבורה', אז אני אגיד לו 'אני יותר חכם ממך, אני יודע יותר טוב'?
דוד רותם: כשיש פיקוח של ועדה של הכנסת זה כשיש מקרים שבהם אני יכול להתווכח איתו.
דוד רותם: פה אני לא יכול להתווכח איתו בכלל, הוא יצטרך לתאם את זה איתכם, הוא יצטרך לתאם את זה עם השר ואז יהיו תקנות שיהיו נכונות.
בועז חטיבה: אבל ככל שלא ישאלו את עמדתנו, או שיידחו אותה, ההזדמנות היחידה שלנו לשכנע היא פה---
דוד רותם: הם הודיעו כבר שהם ידברו עם ציבור המשתמשים.
רון חלפון: בוודאי, ואנחנו מחויבים לכך.
בועז חטיבה: כשמדברים עם הציבור, הרבה פעמים---
יצחק וקנין: עורכת דין יערה רוצה להתייחס לזה.
יערה למברגר: אני אזכיר סעיף שלא הגענו ואני לא רוצה לפתוח את הדיון, אני רק אזכיר שבסעיף שנוגע לאי קבילות וסודיות, אנחנו תיקנו, בשונה מהנוסח הראשוני, אחרי הערות הציבור, והכנסנו במפורש את ההודעה שנמסרה לחוקר הראשי, ולכן אם זה מה שמטריד את מר אריאל, אז אני חושבת שהמענה ניתן בסעיף אחר ולא בעניין הזה.
יערה למברגר: אם הבנתי נכון, אם זה מה שמטריד.
לאה ורון: את זוכרת באיזה סעיף?
יערה למברגר: 116 ו-116(א).
יובל לוטן: עורכת דין למברגר, אני חושב שפתחת פה תיבת פנדורה קטנה, כי גם סעיף 145 מטיל את אותה חובה בהקשר של---
יערה למברגר: אבל 116 כותב, 'הודעה שנמסרה לחוקר הראשי, לפי סעיף 97', אם תראה את הנוסח.
יובל לוטן: נכון, אבל אם 97 מטיל חובת דיווח, או בעצם 145 מטיל את אותה חובת דיווח של 97 גם על המנהל, באותו רגע הכנסת את המנהל בתוך הלופ של המידע ואותן ההגנות לא חלות שם.
רננה שחר: בהקשר של ההודעה למנהל, באמת כדאי לציין, בהצעה הממשלתית ההודעה היא גם לחוקר הראשי וגם למנהל.
רננה שחר: בשלב זה הסכמנו למחוק את ההודעה למנהל, כפי שראיתם בנוסח שהוקרא ב-97(א), מתוך כוונה להציע הסדר אחר לעניין הדיווח לרשות התעופה האזרחית על אירועים בטיחותיים.
רננה שחר: זה בהליכי גיבוש.
יצחק וקנין: מספק אתכם, רבותיי?
יצחק רז: לגבי הפרטים שדיברו עליהם פה, שתי נקודות; אחת, יש את הפרטים המינימליים, שגם האיי.קה.או קובע, ויש פרטים שנובעים מהתקופה.
יצחק רז: למשל יש היום הרבה אירועי לייזר, אז אנחנו מוסיפים פרטים שצריך לדווח, מי שסונוור על ידי לייזר, אם יש דברים אחרים וכן הלאה.
יצחק רז: אני רק רוצה לדעת לגבי (ד), כי כנראה הצביעו פה על (ג) והורדנו את (ג), איפה נופלים עדי הראייה, טייסים שיושבים במנחת ורואים תאונה.
יצחק רז: הם לא חייבים לדווח?
מלי סיטון: הם לא חייבים, כי הם כמו כל אדם אחר.
יצחק רז: זאת אומרת מישהו שעושה תאונה לוקח את המטוס ההרוס, נוסע איתו, שם אותו בהאנגר האישי שלו בבית, כולם ראו---
רון חלפון: לא, המעורב בוודאי שצריך---
יצחק רז: המעורב לא רוצה לדווח.
יצחק רז: אז אף אחד לא ידווח על זה שזה היה?
מלי סיטון: הוא לא נכנס בסעיף הזה, הוא נכנס ב-(א).
יצחק רז: איך הוא ייכנס ב-(א)?
יצחק רז: הוא לא האדם שעשה את זה.
מלי סיטון: אמרת שהוא עשה את התאונה.
יצחק רז: לא, אדם שעשה את התאונה מחליט לא לדווח עליה, אז טייסים שראו את זה, לא ידווחו על זה?
רננה שחר: לא תהיה עליהם חובה, הכוונה.
יצחק רז: פקח שראה מטוס יורד מהמסלול, איפה הוא ידווח, אם כך?
יצחק רז: הפקח לא היה מעורב, אבל לא כתוב אדם בתפקיד.
יצחק רז: הנקודה ברחה פה.
יצחק רז: אדם, אזרח, זה נכון, אבל לא אדם שמעורב.
רון חלפון: הפקח הוא אדם שמעורב?
יצחק רז: לא בהכרח.
רון חלפון: במסגרת התקנות בסעיף (ד) נקבע שפקח שעד לכזה אירוע הוא אדם מעורב בתאונה.
יצחק רז: וטייס שראה את זה?
יצחק רז: אני יכול לתת לך הרבה מצבים שפקח...
יצחק רז: אתה יוצא מההאנגר בהסעה...
יצחק רז: אני שואל אם זה ייכנס ב-(ד).
רון חלפון: הטייס הוא עובר אורח?
רון חלפון: הוא לא חייב לדווח.
רון חלפון: אם הוא באוויר ואם יש איזה שהיא חליפה, או משהו כזה, אז הוא יהיה מעורב.
רון חלפון: כל הדיון הזה ייקבע במסגרת התקנות---
יצחק רז: אם זה ייכנס ב-(ד) זה בסדר.
רון חלפון: השאלה היא מי הוא אדם מעורב שמחויב לדווח.
יצחק וקנין: זה ייקבע בתקנות.
רון חלפון: יפה, ואני קצת הסברתי בקצרה מה הם הקווים.
רון חלפון: פקח שעד לאירוע כזה, הוא בוודאי מעורב באירוע  וזה דבר שייקבע בתקנות.
רון חלפון: ואם טייס הוא רק עובר אורח וראה תאונה, אז הוא לא מחויב לדווח, הוא לא מעורב.
רון חלפון: ההחלטה הזאת תילקח במסגרת התקנות.
יצחק וקנין: אני מצביע על (ד).
יצחק וקנין: מי בעד סעיף (ד)?
יצחק וקנין: סעיף 97(ד) אושר.
יצחק וקנין: סעיף 98.
רון חלפון: (מקריא): "98.