GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
כרמית יוליס: אבל יש שינויים שהם מסוג מסוים, ויש שינויים שהם מסוג אחר.
לאה ורון: כל שינוי שאת מבקשת לעשות, עולה לך הרבה מאוד כסף.
יצחק אמסלם: ולא אעשה לך את זה, אם לא תחתמי.
כרמית יוליס: עדיין יש שינויים שהם לא בהכרח מחויבים להיות בכתב.
יצחק אמסלם: זה לא נכון, תפסיקי להגיד את זה.
יצחק אמסלם: יש שינוי שאני עושה בדירה בעל פה שאת נותנת לי, ללא כתובים?
כרמית יוליס: בואו נחזור לנושא.
כרמית יוליס: הסעיף הזה שאנחנו מדברים עליו, על אי-התאמה, הוא עומד בלב החוק הזה.
כרמית יוליס: זה עיקר ההתחייבות של הקבלן כלפי הרוכש – היא נוגעת לאופנים השונים של אי-התאמה.
כרמית יוליס: לכן לדרוש פה דרישת כתב, זה מחמיר על המצב החוקי של היום.
כרמית יוליס: כיום קונה יכול היה לפנות אל המוכר באיזו דרך שהיה רוצה, המוכר לא היה יכול לומר לו: לא פנית בכתב, או לא פנית בדרך מסוימת, ועל כן איני מחויב מהותית כלפיך,      אפשר אולי ליצור איזושהי דרישה פרוצדוראלית ואפשר לחשוב על זה, אבל במהות לא יהיה סביר שזה ישנה מהחיוב המהותי של הקבלן.
כרמל שאמה-הכהן: ברור, אבל על איזו דרישה פרוצדוראלית את יכולה לחשוב?
חמד עמאר: האם הקבלן יכול לטעון, כאשר הוא מקבל מכתב, אם אנחנו לא מחייבים אותו באישור מסירה, הוא יכול לטעון, כמו שלא קיבל טלפון, יכול לטעון בבית המשפט, שלא קיבל את המכתב.
חמד עמאר: אני בעד להשאיר את זה טלפונית.
כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת מילר, אתה בעד להשאיר את זה טלפונית?
אלכס מילר: מה שמקובל על יושב-ראש הוועדה.
ניר ימין: ההוראה לא אומרת שהוא חייב להודיע בטלפון.
חמד עמאר: אם לא נחייב אותו באישור מסירה, אין שינוי.
ערן ניצן: אם החבר'ה היו יושבים שם, ואומרים, שיהיה אישור מסירה בכתב, זה לא היה נושא.
ערן ניצן: בגלל שאנחנו אומרים: תעשו את זה בכתב, מרכיבים פה תלי-תלים על איך רוצים לדפוק את הצרכן.
ערן ניצן: זה בסך הכול הוראה מסודרת.
ערן ניצן: זה לא מכתב אלא בכתב – מייל, SMS, אני לא יודע איך מגדירים את הדברים הללו, וזה לטובת הצרכן.
ערן ניצן: אתם לא רוצים לשים את זה בכתב?
ערן ניצן: אתם רק מגלגלים את התביעות בבתי משפט.
ערן ניצן: מה המחיר הכבד?
עינת ברכה: אני רוצה לקרוא את הסעיף המלא: הקונה יהיה זכאי להסתמך על אי-התאמה שלא ניתן היה לגלותה בבדיקה סבירה - אם יבוא לרשות הקונה, אם הודיע, כלומר הרישא של הסעיף: הקונה יהיה זכאי להסתמך על אי-התאמה, ומשמעות התיקון הזה, שאם לא היה כתב, הקונה לא יהיה רשאי להסתמך על אי-התאמה.
עינת ברכה: כלומר יש פה בגלל דרישה טכנית פרוצדוראלית, אנחנו פוגעים בזכות הכי מהותית שיש בחוק הזה.
כרמל שאמה-הכהן: מי בעד הצעת החוק, לפי נוסח החוק?
כרמל שאמה-הכהן: הצבעה     בעד – רוב גדול נגד – אין נמנעים - 1 הסעיף אושר.
כרמל שאמה-הכהן: אני לא הצבעתי בעד הסעיף הזה, כי אני לא שלם עם זה, אבל אחשוב על זה עדיין.
כרמל שאמה-הכהן: נמשיך.
אמיר פז: 6.  בסעיף 4ב לחוק העיקרי – (1)	האמור בו יסומן "(א)", ובו, אחרי "הקונה" יבוא "או קונה המשנה";      (2) אחרי סעיף קטן (א) יבוא: "(ב) חזרה והתגלתה אי-ההתאמה או אי-ההתאמה היסודית לאחר שתיקנה המוכר פעם אחת או יותר במשך שנה שתחילתה במועד הודעת הקונה או קונה המשנה בדבר אי-ההתאמה או אי-ההתאמה היסודית (בסעיף זה – תקופת התיקון), או שתיקונה של אי-ההתאמה או אי-ההתאמה היסודית דחוף והמוכר לא תיקנה בתוך זמן סביר ממועד הודעת הקונה או קונה המשנה כאמור, רשאי הקונה או קונה המשנה לתקנה והמוכר יישא בהוצאות התיקון; על אף האמור בסעיף זה, היתה אי-ההתאמה כשל באיטום המבנה, תסתיים תקופת התיקון בסיומה של עונת החורף שלאחר החורף אשר במהלכו או לפניו ניתנה ההודעה.
ניר ימין: תסביר, בבקשה, מה אומר סעיף 4ב הקיים, ומה אתם מציעים לתקן.
אמיר פז: 4ב הקיים אומר כך: אם התגלתה אי-התאמה, כולל יסודית, שניתנות לתיקון, על הקונה לתת למוכר הזדמנות נאותה לתקנה, ועל המוכר לתקנה בזמן סביר.
אמיר פז: אנחנו באים פה לסייג את חובת הקונה לתת למוכר הזדמנות לתקנה בנסיבות מסוימות, כלומר אנחנו אומרים: אתה עדיין חייב לתת למוכר הזדמנות לתקן – אנחנו חושבים שהדרך הראויה בדרך כלל היא תיקון ולא פיצוי כספי או דרך אחרת, אבל אנחנו יודעים שיש מצבים שבהם הנושא הזה נמשך לכאורה עד אין קץ, כי אין מסגרת זמן לתיקון – יש מסגרת זמן להודיע על אי-התאמה אבל לא לתיקון.
אמיר פז: אז אומרים: אם הודעת, ובמשך שנה ניסו לתקן את זה, לא משנה כמה פעמים ניסו, ולא הצליח לתקן, יש לך אפשרות – לא חובה – לומר: אני אתקן את זה בעצמי, ואתה תחזיר לי את העלות.
אמיר פז: החריג, שזה לבקשת התאחדות הקבלנים או אנשים מטעמם בזמנו, לגבי רטיבות, שקיבלנו את העמדה שצריך לחכות עוד חורף כדי לראות איך עבד התיקון, כי הרבה פעמים זה קורה באמצע החורף, צריך לחכות לסוף החורף, שהכול מתייבש ואז מתקנים, ואז צריך לחכות לחורף הבא כדי לוודא שהתיקון בוצע.
ניר ימין: כלומר אם עכשיו תהיה אי-התאמה, הקבלן יכול לתקן את זה עד מרס או אפריל – זו גם שאלה, כי לא כתובים פה תאריכים, עונת החורף – נאמר, יוכל לתקן את זה עד סוף אפריל 2012?
ניר ימין: מרס?
ניר ימין: פברואר?
אמיר פז: תלוי.
אמיר פז: יש דברים שהוא יכול או צריך לתקן מייד.
ניר ימין: אני לא מדבר על תיקון דחוף.
אמיר פז: הוא יגיד לך, כמו שאמר לי: נחכה לסוף החורף, אחרי החורף הוא תיקן מה שתיקן, ועכשיו חיכינו כולנו לחורף הבא.
אמיר פז: בדברים האלה גם אם הוא תיקן הכי טוב, צריכים לחכות לחורף הבא, לראות מה קורה.
כרמל שאמה-הכהן: הערות, בבקשה.
יצחק אמסלם: אל"ף, זה בסדר, גם יש כאן התייחסות לנושא איטום המבנה.
יצחק אמסלם: אני חושב ששנה היא פרק זמן קצר.
יצחק אמסלם: מאחר שידעת להגיד חורף, חורף קורה פעם בשנה, ואני חושב שמגיעה לקבלן יותר מהזדמנות אחת לתקן.
אמיר פז: אתה מדבר בכלל או על האיטום?
יצחק אמסלם: מאחר שאנחנו עושים את זה גורף, ואני לא רוצה להחריג, כמו שכתוב כאן בהצעת החוק: אישום המבנה - זה אלומיניום?
יצחק אמסלם: זה אבן?
יצחק אמסלם: זה גם איטום המבנה.
יצחק אמסלם: זה איטום על הגג?
יצחק אמסלם: לכן אני אומר: אל תחריג, כי שוב אנו פותחים את זה לפרצה.
יצחק אמסלם: לכן במקום שנה, שלוש שנים – פרק זמן סביר שאפשר לפגוש יותר מחורף אחד כדי לתקן את זה לדייר.
אמיר פז: אתה מדבר רק על בעיות רטיבות או איטום?
יצחק אמסלם: בעיקר כל מעטפת הבניין לסוגיה.
יצחק אמסלם: זה תוקף אותנו באלומיניום, בשיש, בציפויים גמישים.
יצחק אמסלם: לכן אני אומר - אנחנו פוגשים את זה רק פעם אחת בשנה, לכן הזדמנות אחת אינה נכונה, יש לתת יותר, ולכן לעניות דעתי, צריך לתת שלוש שנים.
לאה ורון: בתנאי שבכל אחת מהשנים ניסו ניסיונות מטעם הקבלן לתקן.
יצחק אמסלם: ודאי.
ערן ניצן: זה סעיף קצת מסורבל.
ערן ניצן: אתה יכול לסבך פה גם צרכנים, כי הם יקראו את זה, ויתחילו בבית המשפט.
אמיר פז: אתה אומר – לתת עוד שני חורפים אחרי החורף ההוא?
יצחק אמסלם: אני מבקש להתייחס לפרק הזמן מבלי להתייחס לחורפים, לכן אני אומר – תקצוב את זה בשלוש שנים.
יצחק אמסלם: לא הצלחתי לתקן במהלך שלוש השנים – הדייר יתקן, ושיחייב אותי.
כרמית יוליס: זה רק על רטיבות?
יצחק אמסלם: על הכול.
יוסי רזי: זה אומר שהוא לא ישקיע את מרב המאמצים בתיקון מיידי, אלא ייתן לזמן לעבור – שלוש שנים.
יצחק אמסלם: אנחנו אנשים שגם מתומחרים.
יצחק אמסלם: הרי ננסה בפעם הראשונה את הדבר הטוב ביותר.
יצחק אמסלם: יש פתגם שאומר: עשה את הדבר הנכון, נכון בפעם הראשונה.
יצחק אמסלם: בפעם השנייה אנחנו מפסידים כסף.
יצחק אמסלם: לכן ודאי שנעשה את ההתאמצות בפעם הראשונה, אבל אני פוגש אותו פעם בשנה, ולכן אנחנו גם יודעים – כשיש איזשהו פצע באיטום, המים יכולים להיכנס עשרה מטר ימינה, ואנחנו פוגשים אותו אחרי שנה.
יצחק אמסלם: לכן אני אומר - שנה זה פרק זמן קצר.
יצחק אמסלם: ביקשתי שלוש.
כרמל שאמה-הכהן: נשנה את זה לשנתיים.
ערן ניצן: אנחנו לא מתנגדים לזה, אבל כל הסעיף הזה מתרגם פרקטיקה.
ערן ניצן: הרי יש ליקוי, אתה קורא לקבלן, הוא מתקן, לא תיקן טוב – אתה עושה את זה בעצמך, ותובע אותו.
יצחק אמסלם: יש כאן רושם שחברות הבנייה בקטע של התיקונים והליקויים מתנהלים בצורה של איך שאפשר לברוח - בורחים.
יצחק אמסלם: אני רוצה לומר, חברות הבנייה מקדישה, בנושא של מיתוג החברות, אין חברה במדינה היום שלא מחזיקה מחלקת בדק.
יצחק אמסלם: דוגמה אישית – יש לי מחלקת שירות לקוחות, שעולה מדי שנה כמעט 2 מיליון שקל רק כל פיפס לתקן.
יצחק אמסלם: לא מתחמקים, לא מחפשים שלוש שנים כדי לעשות את התיקון הקטן היום, ובשנה השנייה לבזבז יותר כסף.
יצחק אמסלם: אנחנו עושים את הכול, כי מה שחשוב לנו זה המיתוג, מה יגיד הדייר לחבר שלו, איפה לקנות דירה.
יצחק אמסלם: לכן אנחנו לא משחקים עם זה.
יצחק אמסלם: אל תקצבו אותנו בשנה.
יצחק אמסלם: ביקשנו שלוש.
כרמית יוליס: אתה מדבר על הסיפא של הרטיבות, להאריך את פרק הזמן?
כרמית יוליס: או גם על הרישא?
כרמל שאמה-הכהן: אני מדבר על הרישא.
יוסי רזי: אתה מדבר על תיקוני איטום?
יצחק אמסלם: אני לא רוצה לומר "איטום", כי עם זה נגיע לבית משפט.
יצחק אמסלם: מה יגיד השופט, כשנגיד לו: אלומיניום?
יצחק אמסלם: אלומיניום זה איטום.
יצחק אמסלם: לכן אני אומר - אל תיכנס למילה הזאת.
יוסי רזי: אתה יכול על כל מילה בבניין להתווכח.
יוסי רזי: המושג "איטום" הוא מושג די מידתי ודי מקובל.
יוסי רזי: אני לא הולך לעשות פה פרק לאלומיניום בנפרד וכן הלאה.
יוסי רזי: המילה "איטום" נכונה.
יוסי רזי: מעבר להצהרה שלך, שאתה מחזיק חברה, אחזקה וכל השאר – אנחנו יושבים פה במוסד של חוק.
יוסי רזי: באופן כללי, אתם תמיד מייצגים את הקבלנים הגדולים, שייתכן שהם טובים יותר.
יוסי רזי: אני מכיר קבלנים בינוניים וקטנים, וכולנו מכירים, שיש להם המגבלות שלהם.
יוסי רזי: הם קשי יום, וגם הם לא תמיד יעוטו לתקן ולפתח.
יוסי רזי: אני מכיר קבלנים שאין להם בדק.
יוסי רזי: אתה גדול, אני מדבר על כלל הקבלנים.
יוסי רזי: זה בגדול.
יוסי רזי: הקבלנים הקטנים והבינוניים, שעלולים לעשות דברים לא מרוע לב, הם בעייתיים.
אליאב בן-שמעון: מי כמוך יודע שעיקר המאמצים שלנו מוקדשים ל-ג1 ולא ל-ג5.
יוסי רזי: אתה בסדר.
יוסי רזי: אתה רוצה להגיד שעל כלל התיקונים אתה רוצה פרק זמן של שנתיים?
יוסי רזי: אני חושב שזה לא טוב.
יוסי רזי: אם הם רוצים, הקבלנים שואפים שהתיקונים יארכו שנתיים, כל תיקון, אני חושב שזה לא טוב.
יוסי רזי: לא נמצא אותם גם, חלק מהם.
יוסי רזי: לכל אחד יש מקרים קיצוניים.
יוסי רזי: לא נמצא אותם.
יוסי רזי: צריך להגביל אותם בזמן.
כרמל שאמה-הכהן: למה לא חצי שנה אז?
יוסי רזי: כי הם נתנו את הצ'אנס לנושא של איטום לחורף.
כרמל שאמה-הכהן: אני מדבר על שנה.
יוסי רזי: לא, כי היא לוקחת חורף בחשבון.
כרמל שאמה-הכהן: בלי קשר זה שנה.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מניחים שלא כל הקבלנים בורחים עכשיו בנתב"ג.
יוסי רזי: נלך על שנה.
כרמל שאמה-הכהן: כתוב עכשיו שנה.
יוסי רזי: אנחנו נציגי הדיירים פה.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו נציגי הדיירים; אתם נציגי הממשלה.
אליאב בן-שמעון: מה שאמר רזי לגבי שנה, זה בדיוק יחזיר אותנו למצב שהיה בזמנו, שנקרא חברות גוש חלקה – בדיוק בתקופה של שנה חברות יגמרו את הפרויקט, יסגרו, ילכו, ואתה תחפש אותם באמת.
יוסי רזי: אני אציג לך מקרים חריגים אחרים.
כרמל שאמה-הכהן: חברים, אנחנו מצביעים על הסעיף.
כרמל שאמה-הכהן: אני מבקש לשנות: במקום במשך שנה - במשך שנתיים.
לאה ורון: לגבי הסיפא של הסעיף.
אמיר פז: להוריד את הסיפא, ולעשות הכול חריג.
ניר ימין: אקרא את הסיפא שמוצע למחוק: על אף האמור בסעיף זה היתה אי-התאמה, כשל באיטום המבנה, תסתיים תקופת התיקון בסיומה של עונת החורף שלאחר החורף אשר במהלכו או לפניו ניתנה ההודעה - כל המשפט שקראתי עכשיו, מוצע למחוק אותו.
ניר ימין: ברישא, שכתוב: חזרה והתגלתה אי-ההתאמה או אי-ההתאמה היסודית לאחר שתיקנה המוכר פעם אחת או יותר במשך שנה, מוצע לכתוב: במשך שנתיים, במקום: במשך שנה.
כרמל שאמה-הכהן: הצבעה     בעד – פה אחד סעיף 6 אושר.
כרמל שאמה-הכהן: 7.
אמיר פז: בסעיף 5 לחוק העיקרי, בכל מקום, אחרי "מתאים למקובל בנסיבות הענין" יבוא "ומסוג א'".
כרמל שאמה-הכהן: תסביר אותו, בבקשה.
אמיר פז: אם, נניח, הוא לא מילא את פרק הסניטציה במפרט- - -
ניר ימין: בחוק אין הגדרה של מהו סוג א', סוג ב'.
ניר ימין: במפרט ראיתי שיש התייחסות לסוגים.
אמיר פז: סוג א' זה מונח מקובל, שאין לו הגדרה בחוק.
אמיר פז: סוג א' מוגדר על דרך השלילה - שזה לא סוג ב' או סוג ג'; שזה לא סוג נחות או פגום מאיזושהי בחינה.
ניר ימין: אולי לומר: באיכות טובה כמקובל בתחום.
אליאב בן-שמעון: אין הגדרה חוקית לסוג א' או ב'; זה הגדרה ספציפית של יצרן.
אליאב בן-שמעון: באיכות טובה.
יוסי רזי: זה מקובל בענף.
ערן ניצן: תקן.
יוסי רזי: זה לא מכסה.
ערן ניצן: וסוג א' מכסה?
כרמל שאמה-הכהן: סוג א' ירד מהפרק.
כרמל שאמה-הכהן: צריך למצוא הגדרה אחרת.
קריאה: איכות טובה המקובלת בענף.
כרמל שאמה-הכהן: מקובל?
ניר ימין: אני חושב שכדאי לבחון את זה לישיבה הבאה, לראות גם חקיקה אחרת.
כרמל שאמה-הכהן: בסדר, לא דחוף.
כרמל שאמה-הכהן: משאירים את הסעיף הזה ללא הצבעה, ובזה אנחנו נועלים את הדיון.
כרמל שאמה-הכהן: ניפגש שוב בקרוב.
כרמל שאמה-הכהן: בוקר טוב, אני פותח את ישיבת ועדת הכלכלה.
כרמל שאמה-הכהן: שעניינה הצעות לסדר היום ודיונים מהירים של חברי הכנסת יעקב כץ, חמד עמאר, רוברט אילטוב ומירי רגב וכותרתם: עסקת הגז עם מצרים או כמו שהגדיר חבר הכנסת רוברט אילטוב: עסקת הגז בין החברה לישראל לחברת EMG המצרית.
כרמל שאמה-הכהן: מדובר בדיון מהיר.
כרמל שאמה-הכהן: ראשית יציגו את הנושא את הח"כים המציעים.
יעקב כץ: חמד עמאר יציג את הנושא.
יעקב כץ: יש לי בעיה כי אני בעל חברת גז, אני מספק גז אז אני לא יכול.
חמד עמאר: אני רוצה להגיד שאין לי חברת גז ואין לי שום קשר עם חברות גז.
חמד עמאר: אדוני היושב ראש, ביקשתי את הדיון המהיר אחראי שקראתי וראיתי את העסקה שהיתה עם חברה זרה, עם חברה ישראלית.
חמד עמאר: קודם כל אני רוצה להודות לחברה הזרה.
חמד עמאר: למה אני רוצה להודות לחברה הזרה?
חמד עמאר: שלא יחשבו שאני נגד החברה הזרה.
רונית תירוש: מי זאת החברה הזרה?
חמד עמאר: החברה המצרית.
חמד עמאר: האי ודאות שיש אצלנו בארץ זה רק יכול להעיד - אני משתתף בהרבה ישיבות של ועדת הכלכלה ואני רואה את ההתנהלות של האוצר.
חמד עמאר: אנחנו רואים היום את ועדת ששינסקי שהיא רצה ומנסה לקדם את הנושא.
חמד עמאר: האי ודאות שיש לנו מרחיקה משקיעים מהארץ.
חמד עמאר: אני רוצה אנרגיה ירוקה.
חמד עמאר: אנחנו מדינה שיודעת "לדפוק" את עצמנו.
חמד עמאר: במקום לקדם את הנושא של האנרגיה המקומית ולהגיע למצב שאנחנו מסתמכים על עצמנו, אנחנו עושים כל דבר כדי "לדפוק" את עצמנו.
חמד עמאר: קראתי אתמול כותרות שעוד חברה מנהלת משא ומתן ועוד חברה מנהלת משא ומתן.
חמד עמאר: בסופו של דבר, לא יהיה גז ולא יהיו תמלוגים.
חמד עמאר: השתתפתי גם בדיונים לגבי התמלוגים וראיתי חברי כנסת שנלחמים בשביל התמלוגים והם דיברו פופוליסטית, פוליטיקה, כותרת.
חמד עמאר: לא דיברו ישר לעניין ולטובת המדינה.
חמד עמאר: טובת המדינה היא שנהיה תלויים בעצמנו ולא נהיה תלויים באף אחד, לא בחברה זרה ולא בשום דבר.
חמד עמאר: אם אנחנו רוצים להעלות תמלוגים וזה מה שמעניין אותנו, קודם כל שנדאג שיהיה גז ונעזור לקידום כל הנושא של הגז הישראלי והכחול לבן.
חמד עמאר: אנחנו לא עושים את זה.
חמד עמאר: אנחנו לא עושים את זה בכלל.
חמד עמאר: להיפך, מחפשים איך לא לקדם את האנרגיה הישראלית.
חמד עמאר: סוף-סוף יש לנו גז.
חמד עמאר: אנחנו סוף-סוף יש לנו יכולת להסתמך על עצמנו ולהיות עצמאים, מחפשים איך "לדפוק" את עצמנו.
חמד עמאר: בזה אנחנו הכי טובים בעולם.
חמד עמאר: אני לא חושב שיש עוד מדינה בעולם שיודעת איך "לדפוק" את עצמה כמו מדינת ישראל.
חמד עמאר: אני משתתף בהרבה דיונים ואני רואה את האוצר, איך כל דבר, קודם כל אנטי, קודם כל לא מקדם.
חמד עמאר: זה באמת דבר שאנחנו צריכים לשנות.
חמד עמאר: אני יודע שלוועדת הכלכלה יש חשיבות רבה והתפקיד שאתה ממלא כיו"ר ועדת הכלכלה, תפקיד מאוד חשוב.
חמד עמאר: להסתמך על עצמנו זה דבר מאוד חשוב ולא להיות תלויים בחברה זרה, במדינה זרה, בכל האנרגיה.
חמד עמאר: זה מאוד מאוד חשוב לנו כמדינת ישראל.
חמד עמאר: אני אומר לך, היום חברה אחת חתמה, מחר תחתום עוד חברה.
חמד עמאר: אם נמשיך באי הוודאות שלנו, בסופו של דבר אנחנו רק נסבול.
כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה שתפתח את המושג  של אי הוודאות בהקשר הזה.
חמד עמאר: מי שרוצה להשקיע – האי-ודאות זאת ועדת ששינסקי, שיושבת ואנחנו לא מתקדמים ואנחנו לא יודעים כמה תמלוגים.
חמד עמאר: החברה לא יודעת לבוא ולחתום חוזים ולהתקדם.
חמד עמאר: זה אי-ודאות.
כרמל שאמה-הכהן: פורסמו מסקנות ביניים.
חמד עמאר: אנחנו מדברים על מסקנות סופיות.
חמד עמאר: אין לנו מסקנות סופיות.
חמד עמאר: ישבנו בוועדת הכלכלה בנושא הטקסטיל.
חמד עמאר: דיברנו על ייצור כחול לבן.
חמד עמאר: יש לנו עכשיו אנרגיה כחול לבן.
חמד עמאר: למה אנחנו לא נקדם אנרגיה כחול לבן?
חמד עמאר: אני רואה כאן שמדובר בהסדר מס ייחודי התפור לחברה ספציפית ולא בהסדר רוחבי במשק.
חמד עמאר: אם אנחנו רוצים לקדם, למה שההסכם של הפטור ממס לא יהיה רוחבי?
חמד עמאר: אם כבר נותנים פטור ממס ואם יש מס של 66% לייצור הישראלי, למה שלא יהיה פטור ממס לכולם כמו שעשינו עם המצרים.
חמד עמאר: אדוני היושב ראש, הנושא הזה מאוד מאוד חשוב.
כרמל שאמה-הכהן: מי כאן הנציג הבכיר של האוצר?
חמד עמאר: המיסים עם 1.5 מיליארד הפסד.
חמד עמאר: הנושא הזה הוא מאוד חשוב.
חמד עמאר: אני חושב שאנחנו צריכים לדון בו בוועדת הכלכלה, לא להסתכל על הכותרת בעיתון.
כרמל שאמה-הכהן: אם אני מסכם את הדברים שלך, יש לך טענה לגבי אי הוודאות שיצרה ועדת ששינסקי.
כרמל שאמה-הכהן: לגבי הפטור ממס, להשוות את התנאים - -
חמד עמאר: להשוות את התנאים למצרים ולעודד את היצוא.
כרמל שאמה-הכהן: אתה אומר שהגז הוא שלנו, יש לנו גז.
חמד עמאר: יש לנו גז.
כרמל שאמה-הכהן: השאלה מי זה לנו.
חמד עמאר: לנו, למדינת ישראל.
כרמל שאמה-הכהן: זה מה שששינסקי רוצים לעשות.
חמד עמאר: זה אנרגיה מקומית.
חמד עמאר: אנחנו נמצאים במזרח התיכון אנחנו לא יודעים מה יכול מחר להתפתח עם המצרים.
חמד עמאר: אני לא יכול להיות תלוי במדינה זרה כשיש לי אנרגיה ישראלית.
כרמל שאמה-הכהן: נדון בזה.
כרמל שאמה-הכהן: כשאתה אומר שיש לנו גז, בגלל זה באה ועדת ששינסקי כדי שזה יהיה למדינה לאזרחים שלה ולא רק לקבוצה מצומצמת.
כרמל שאמה-הכהן: הדיון הוא כרגע - - -
מירי רגב: לא היה להם גז אם המשקיעים האלה לא היו משקיעים.
כרמל שאמה-הכהן: זה נכון אבל בכל העולם זה עובד כך.
חמד עמאר: לא יכול להיות מצב שמשקיעים השקיעו כשהיתה אי ודאות בארץ אם יש בכלל גז וברגע שמוצאים גז, מתחילים לחפש איך - - -
מירי רגב: קודם כל, תודה לך כבוד היושב ראש.
מירי רגב: אני בטוחה שגם אתה באת עם איזה דעות מוקדמות על הנושא הזה.
כרמל שאמה-הכהן: יש לי דעות מנומקות ומלומדות בנושא הזה.
כרמל שאמה-הכהן: כבר לפני שנה ישבתי בכסא שאת יושבת ויזמתי דיון בעניין הגז.
מירי רגב: יש לי עתיד להיות יושבת ראש ועדת הכלכלה?
כרמל שאמה-הכהן: עוד בתקופה שמונחים כמו תמלוגים היו בשפה הסינית.
מירי רגב: הדיון הזה הוא דיון ראשוני שיפתח מספר דיונים אמיתיים על שני נושאים.
מירי רגב: שני הנושאים שאני רוצה לדון בהם הם: עצמאותה של מדיניות המדינה בכל מה שקשור לתחום האנרגיה.
מירי רגב: הדבר השני שאני רוצה לשמוע ולכן נמצאים פה שני הנציגים הבכירים של התשתיות והאוצר,  מהי מדיניות האוצר כלפי כל מה שקשור לכחול לבן, לתחרותיות במשק, למדיניות שאתם כל-כך גאים בה ומובילים אותה?
כרמל שאמה-הכהן: תחרותיות?
מירי רגב: איך כל זה התחיל?
מירי רגב: בשנת 2000 היה מכרז בין שלושה ספקים: פלסטינים, מצרים וישראלים.
מירי רגב: זכה הנציג המצרי.
מירי רגב: אכן הוא זכה משום שהוא הביא את המחיר הנמוך ביותר למחיר של גז למטר מרובע.
מירי רגב: זה התחיל יפה.
מירי רגב: אמרו, מה שניתן למצרים ניתן גם לישראלים, שזה יהיה שוויוני.
מירי רגב: אם נותנים למצרים, ניתן גם לישראלים.
מירי רגב: 2.72 דולר למטר מרובע.
אריה אלדד: מעוקב.
מירי רגב: סליחה, למטר מעוקב.
מירי רגב: אכן זה היה שוויוני ואז התחילו הצרות.
מירי רגב: החברה המצרית לא הצליחה לפתח את הצינור ואז היא ביקשה ערבויות.
מירי רגב: והמדינה נתנה לה ערבויות של 180 מיליון דולר.
מירי רגב: כשהחברה הישראלית ביקשה ערבויות - לא שהיא לא קיבלה אלא חברת החשמל חייבה את החברה הישראלית להביא לה ערבויות.
מירי רגב: אחר-כך פתאום היה הסכם סודי.
מירי רגב: נחתם הסכם סודי על ביטול מס ל-20 שנה לחברה המצרית.
מירי רגב: פתאום האוצר מוותר על המס.
מירי רגב: מה עם המס על המים?
מירי רגב: מה עם המס על התרומות שאתם לא מוותרים?
מירי רגב: מה עם המס על המסכנים שאתם לא מוותרים?
מירי רגב: רק מס על הנשימה אתם עוד לא לוקחים.
מירי רגב: רק על מס על הגז המצרי אתם מוותרים.
מירי רגב: הכנסות כאלה מהאוצר, שיכולנו לבנות דיור לזוגות צעירים, שיכולנו להשקיע בפריפריה,  על זה אתם מוותרים.
מירי רגב: מיליארדים אתם מוותרים פתאום על המס, בהסכם סודי, שרק בית המשפט הצליח להבין למה זה.
כרמל שאמה-הכהן: מה זאת אומרת סודי?
מירי רגב: סודי.
מירי רגב: בהתחלה לא ידעו על ההסכם של פטור ממס ל-20 שנה.
מירי רגב: תכף אני אשאל כמה שאלות, כבוד היושב ראש, ואני אשמח שאתה תגלגל את זה.
מירי רגב: אחר כך הסתבר שהמכרז השוויוני - - -
נמרוד נוביק: חברת הכנסת רגב, ההסכם הסודי מופיע באתר משרד החוץ.
מירי רגב: סליחה, עכשיו אני מדברת לא אתה.
כרמל שאמה-הכהן: תאמין לי שאנחנו נמצה את הנקודה.
מירי רגב: אחרי שנחתם המכרז, פתאום אנחנו משלמים יותר על הגז למצרים מאשר אנחנו משלמים על הישראלים.
מירי רגב: המצרים מרוויחים יותר מהישראלים על אותו דבר.
מירי רגב: אני שואלת את עצמי מאוד פשוט: מדוע אנחנו לא משקיעים בכחול לבן?
מירי רגב: מדוע אנחנו לא מעודדים תעסוקה?
מירי רגב: מדוע לא מעודדים אנשים שיעבדו?
מירי רגב: מעודדים לעצמאות וחוסר תלות?
מירי רגב: הרי מה יקרה לנו בסוף?
מירי רגב: יקרה דבר מאוד פשוט.
מירי רגב: אנחנו לא יוצרים תחרות כי אין שוויוניות.
מירי רגב: אנחנו נגיע למצב שהמונופול יהיה בידי המצרים.
מירי רגב: תשאל את היושב ראש, שהיה פעם יושב ראש ועדת חוץ והביטחון, השר שלך, שר האוצר, מה הוא חשב פעם על המצרים ומה הוא אמר – כל 3 שנים כדוברת צה"ל שמעתי את זה: אי-אפשר לתמוך ולסמוך על המצרים.
מירי רגב: מה יקרה בסוף אם יהיה לנו משבר עם החמאס ויסגרו לנו את הברזים?
מירי רגב: אתה תייצר דלק?
מירי רגב: אתה תייצר את הגז?
מירי רגב: לא, אבל זה יעלה לנו כפול, בדיוק כמו מה שלא עשינו עם המים.
מירי רגב: היום אנחנו משלמים כפול אבל גם התפלת מים בנויה בגז.
מירי רגב: אז גז, חשמל ומים כל הדברים האלה קשורים אחד בשני.
מירי רגב: את כל הדברים האלה המדינה צריכה לספק לאוכלוסייה שלה.
מירי רגב: אז אנחנו צריכים להסתמך על מקורות חיצוניים ועל מדינה במזרח התיכון כמו מצרים, שאלוהים יודע מה יכול לקרות שם?
מירי רגב: אני מקווה שהכול יהיה טוב ושנמשיך בשיתוף הפעולה איתה.
מירי רגב: מכאן אני שואלת מספר שאלות.
מירי רגב: כשלא היה גז המדינה עודדה משקיעים לחפש את הגז, להשקיע בחיפושי גז.
מירי רגב: 300,000 משקיעים פשוטים, אנשי צבא, אנשי משטרה, אנשים רגילים, השקיעו בחיפוש הגז.
מירי רגב: אף אחד לא נתן להם שום דבר כשהם הפסידו.
מירי רגב: כשהם מרוויחים המדינה רוצה לקחת.
מירי רגב: אני מוכנה ואני בעד שהמדינה תרוויח אבל שלא תהיה פה חזירות.
מירי רגב: תמלוגים לא צריך רק לקחת, צריך גם לתת לעם.
מירי רגב: מה שמגיע צריך לתת להם.
כרמל שאמה-הכהן: את יודעת כמה משלמת החברה המצרית תמלוגים במצרים?
מירי רגב: אני תכף אשאל את הכול.
מירי רגב: אותי זה פחות מעניין מה משלמים במצרים.
מירי רגב: אותי מעניין מה קורה במדינה שלי.
מירי רגב: פה אני רוצה לדעת מה היא משלמת.
מירי רגב: למה, מצרים מנהלת לי את המדינה?
חמד עמאר: באמת המצרים לא מעניינים.
כרמל שאמה-הכהן: דיברתם על חזירות.
חמד עמאר: אבל מה זה מעניין אותנו כמה משלמים מיסים במצרים?
חמד עמאר: המצרים לא מעניינים אותי, אותי מעניינת מדינת ישראל.
מירי רגב: אני רוצה שהאוצר יענה לי על כמה דברים.
מירי רגב: אחד, איך יכול להיות שיש פטור סודי ל-20 שנה?
מירי רגב: שניים, מדוע נתתם ערבויות למצרים ולא נתתם ערבויות לחברה הישראלית כחול לבן?
מירי רגב: איך יכול להיות שהעליתם את הכסף למצרים ולא העליתם את הכסף לישראלים?
מירי רגב: אני כבר מבקשת להודיע לך, כבוד היושב ראש, שביקשתי הבוקר ממבקר המדינה שיחקור את כל הסוגיה הזאת.
מירי רגב: שלחתי מכתב ליושב ראש ועדת החוץ והביטחון לעשות דיון מקיף על כל סוגיית האנרגיה והגז במדינת ישראל.
מירי רגב: האם יש מדיניות בנושא הזה או כמו במדיניות הדיור, אנחנו לא יודעים מה יקרה.
מירי רגב: האם יש מדיניות?
יעקב כץ: זאת הממשלה שלך, את בקואליציה.
מירי רגב: במי אנחנו תומכים?
מירי רגב: מה קורה עם זה?
מירי רגב: לאן אנחנו הולכים.
חמד עמאר: הממשלה שלנו.
יעקב כץ: הממשלה שלכם, אנחנו באופוזיציה.
לאה ורון: לפי התקנות זה נושא של ועדת הכלכלה.
מירי רגב: כן, אבל יש נושאים סודיים.
מירי רגב: אין לי בעיה, אולי תהיה ישיבה משותפת.
לאה ורון: אז נסגור את הישיבה.
מירי רגב: אין לי בעיה.
מירי רגב: כל מה שיחליט היושב ראש מקובל עלי, אבל אני רוצה לעשות דיון אמיתי בסוגיית מדיניות האנרגיה של מדינת ישראל.
מירי רגב: זה נושא אמיתי.
מירי רגב: דבר שלישי, אני מבקשת ממך, כבוד היושב ראש, לקיים שני דיונים.
מירי רגב: אחד, בכל נושא פיתוח הגז, והנושא השני: מה קורה עם המשקיעים הקטנים, האזרח הפשוט שתמיד בסוף  "אוכל" אותה בגלל הפופוליזם של בעלי ההון.
מירי רגב: לא מעניינים אותי בעלי ההון.
מירי רגב: אותי מעניינים 300,000 אנשים שהשקיעו.
מירי רגב: מה קורה איתם?
מירי רגב: האם המדינה תחזיר להם את כל מה שהם השקיעו כשלא היה גז.
מירי רגב: תודה רבה לך.
כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה לחברת הכנסת רגב.
כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה להתייחס לשני דברים פרוצדוראליים שהזכרת.
כרמל שאמה-הכהן: בעניין המשקיעים הקטנים  כבר הודעתי שנקיים דיון בנפרד, דיון מעמיק.
כרמל שאמה-הכהן: קראתי למשקיעים הקטנים להביא חומרים מנומקים, מסודרים, מקצועיים ולא ברמת הכותרות, ברמת המודעות בעיתונים אלא באמת אם יצליחו לשכנע את הוועדה.
כרמל שאמה-הכהן: כפי שיזמנו פה בעניין הקשיים שבמימון פרויקט תמר .
כרמל שאמה-הכהן: גם זה דיון שאני יזמתי.
כרמל שאמה-הכהן: הנושא השני, לגבי משק הגז, אנחנו דנים בזה בוועדת הכלכלה וכנראה שבימים הקרובים נדון בנושא אין ספור שעות.
כרמל שאמה-הכהן: כבר זימנו דיון בעניין המסקנות הסופיות של ועדת ששינסקי.
כרמל שאמה-הכהן: אני מניח שזאת הפלטפורמה הטובה ביותר לבחון את מדיניות משק הגז של ישראל.
כרמל שאמה-הכהן: אם יש לך רעיונות נוספים, ועדת הכלכלה תמיד פתוחה לשמוע דברים, במיוחד בהקשר של גז.
כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת כץ מוותר.
כרמל שאמה-הכהן: חברת הכנסת תירוש, בבקשה.
רונית תירוש: תודה רבה אדוני היושב ראש.
רונית תירוש: לקראת הדיון הזה הכנתי הרבה שיעורי בית.
רונית תירוש: לאה מכירה אותי מהדיונים הקודמים כשהייתי חברה בוועדת הכלכלה.
רונית תירוש: מעולם לא הבעתי את דעתי לפני שלמדתי את הנושא ככל שיכולתי.
רונית תירוש: אני רוצה להגיד לכם שאיבדתי את תמימותי משום שבנוף של הדיונים הללו נעדרים אנשים שבאופן טבעי היו אמורים להיות כאן משום האידיאולוגיה שלהם.
רונית תירוש: מאחר והם לא נמצאים כאן, אני אומרת את זה בזהירות רבה, יתכן מאוד שיש להם עניין ויותר מעניין בחברה כזאת או אחרת ולכן הם מונעים בעצמם את הדיון וטוב שכך.
רונית תירוש: זאת אומרת, מי שיש לו נגיעה לאיזה משקיע כזה או אחר אז טוב שלא יהיה בדיון.
רונית תירוש: אני נרעשת מפני - - -
כרמל שאמה-הכהן: למי הכוונה?
רונית תירוש: בוודאי שלא אגיד למי.
רונית תירוש: אני פשוט המומה.
כרמל שאמה-הכהן: שואלים פה אם את מתכוונת לחברי כנסת?
רונית תירוש: לא, חלילה.
רונית תירוש: לאלה שלא נמצאים.
כרמל שאמה-הכהן: חברי כנסת שלא נמצאים?
אריה אלדד: ב-20 שאלות אנחנו יכולים לנחש?
כרמל שאמה-הכהן: עוררת פה סקרנות.
רונית תירוש: יש אידיאולוגיה ויש עסקים.
רונית תירוש: אני באמת לא רוצה להיגרר לפופוליזם הזה של התנפלות על הטייקונים.
רונית תירוש: יש לי עמדה בעניין הזה ואני לא אביע אותה כרגע.
רונית תירוש: אני חושבת שבמקרה הזה, ואני מייחסת את דבריי בעיקר לתמר, לא מדובר בטייקונים.
רונית תירוש: יכול להיות שהם מאוד יתעשרו ביום מהימים אבל זאת לא הנקודה.
יצחק וקנין: כנראה מתמר יבוא מלך המשיח.
רונית תירוש: לא הבנתי את ההערה.
יצחק וקנין: איתמר, ידוע, דוד.
רונית תירוש: אתה מחזיר אותנו למקורות וטוב שכך.
רונית תירוש: לא מדובר כאן בחברה שקיבלה זיכיון לכרייה, מלשון מכרות של פוספטים, שידוע שיש וגם אפשר לצפות את מידת הרווחים שם, אלא מדובר בחברות שהשקיעו בהמון קידוחים, במאות קידוחים, בעשרות קידוחים, אבל הם השקיעו.