GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יצחק וקנין: משיחות אישיות שהיו לי עם שר האוצר וראש הממשלה, לי ברור שהדבר הזה נעשה מאחורי גבו.
יצחק וקנין: אני מודיע לך: מאחורי גבו של ראש הממשלה.
רן כהן: זו בעיה שלו.
רן כהן: שלא יעשו לו מאחורי הגב.
חמד עמאר: על כל שקל דלק שאנחנו משלמים, 59 אגורות הולכים למדינה.
יצחק וקנין: ראובן, תן לנו בשורה.
יצחק וקנין: מה אתם מתכוונים לעשות עם הבעיה?
יצחק וקנין: או שאתם מנותקים מהעולם.
ראובן קוגן: הדיון הזה הלך להרבה מקומות.
ראובן קוגן: גם לעניין של מה קורה בדיור בפריפריה, מה קורה בדיור הציבורי, מה עם דיור בר השגה- אני חושב שכל אחד מהנושאים הוא נושא מורכב מספיק כדי להקדיש אפילו לו דיון מיוחד.
ראובן קוגן: אבל אני אגיד דווקא על הפריפריה -ישבתי אתמול עם אנשי ה- OECD .
ראובן קוגן: הם באו לבדוק פה את הנושאים - -
מאיר כהן: שבו עם ראשי ערים.
ראובן קוגן: אנחנו גם את זה עושים.
ראובן קוגן: אתה בטח יודע.
ראובן קוגן: הם שאלו אם מדיניות הדיור היא חלק מהמדיניות של פיתוח הפריפריה.
ראובן קוגן: אמרנו שבסך הכל אנחנו לא חושבים שזה הכלי המרכזי לעידוד הפריפריה, ויותר נכון לבוא ולפתח את הפריפריה באמצעות תעסוקה, תחבורה, נגישות וחינוך, אבל גם בדיור יש כלים – שהם בעיקר נועדו לבניה חדשה, כדי לבוא ופתור את הבעיות שדיברת עליהן בעלויות הפיתוח של אזורים בצפון או יישובי הגדר, ושאנחנו כן עושים דברים, שלא מתפרסמים תמיד, אבל אנחנו משקיעים שם כספים .
ראובן קוגן: בשנה האחרונה השקענו כ- 100 מיליון שקל לסבסד פיתוח באזורי הפריפריה במצטבר.
יצחק וקנין: סליחה.
יצחק וקנין: תראה, יש דברים שאתה יכול לספר למישהו אחר, לא לי.
יצחק וקנין: אתה נתת פעם 100% תשתית.
יצחק וקנין: מי יבוא בזרעית, אני שואל אותך, מי יממן 150 אלף תשתיות בזרעית, בג'בלאות שם?
יצחק וקנין: מי יממן את זה?
יצחק וקנין: הרי התוואי הוא לא תוואי.
יצחק וקנין: אתה שוכח דבר אחד: יש התניה.
יצחק וקנין: אם היו רוצים לבנות במושב זרעית, נניח שרוצים ללכת על הכלל שאומר – 50% מענק בתשתיות.
יצחק וקנין: אתה נותן היום 50%.
יצחק וקנין: אתה מתנה את זה, או שהמציאות מתנה את זה, שצריך להיות 15 דיירים שיבואו לגור באותה שכונה או 20, כי אחרת אי אפשר לפתח – חלק מהשכונה, וחלק – לא.
יצחק וקנין: אחד יבוא לגור ויהיה תלוי בעוד 20 אחרים.
יצחק וקנין: אז אתה לא יודע – המציאות יותר חזקה ממה שאתה אומר.
ראובן קוגן: לא, לא אמרתי.
ראובן קוגן: אני לא מתנה בכלום.
יצחק וקנין: אתה מדבר מהמשרד שלך, מהניירות שאתה מחזיק, לא מהמציאות איך שחיים אותה.
יצחק וקנין: היא במקום אחר, המציאות.
יצחק וקנין: אני אומר לך, ראובן, ברצינות אני מדבר אתך.
ראובן קוגן: לא הבנתי מה אמרתי לא מדויק.
יצחק וקנין: אתה אומר 100 מיליון.
יצחק וקנין: 100 מיליון זה נשמע גדול.
יצחק וקנין: זה לא כסף.
ראובן קוגן: זו סוגיה אחרת.
ראובן קוגן: אני חושב שלקחת את הדיון על הדיור לנושא של מענקי מקום בלבד לא רק שלא יפתור את הבעיה, זה יחריף אותה, וכולנו עדים לכך.
ראובן קוגן: כשראש עירית דימונה מספר היום שמחירי הקרקע אצלו קפצו, או שיש לו עכשיו 400 מתמודדים על 20 מגרשים, אתה מבין שהבעיה היא לא ב - -
יצחק וקנין: אני חייב לעצור אותך.
יצחק וקנין: בוא נגיד שאתה קובע מחיר למשתכן, ואתה מוריד את הקטע של המנהל.
יצחק וקנין: הרי מה מעלה?
יצחק וקנין: מה מקפיץ אותו?
יצחק וקנין: המחיר למשתכן היה נניח 3,000.
יצחק וקנין: נשאיר אותו 3,000 ותקבע שהדירה היא 600 אלף שקל.
יצחק וקנין: אתה יכול לקבוע את זה, כי כשאתה מוריד את הקטע שלך - -
ראובן קוגן: אבל איך אמרת?
ראובן קוגן: המציאות יותר חזקה מ - -
רן כהן: אדוני היושב ראש- תקבע את זה אתה, בחוק.
רן כהן: זה הכוח שלך.
יצחק וקנין: זה הטענות שהם זורקים כל היום.
רן כהן: תאמין לי, הם ירוצו אחריך כדי שאתה תחוקק.
יצחק וקנין: זה מה שיהיה בסוף, כנראה.
רן כהן: הם קיימו את חוק הדיור הציבורי למרות שהם הקפיאו אותו.
ראובן קוגן: אפשר לקבוע כל דבר, אבל איך אמרת?
ראובן קוגן: – המציאות יותר חזקה.
ראובן קוגן: ברגע שאתה בא ומתערב במחיר שנקבע בשוק, אם אכן זה מחיר השוק - -
יצחק וקנין: חובתך להתערב.
ראובן קוגן: אם אתה באמת רוצה להפחית את המחירים אתה צריך להגדיל את מספר הדירות שאתה משווק, נכון?
ראובן קוגן: זה בסופו של דבר מה שצריך לעשות.
דקל עוזר: לא, זה ממש לא נכון מה שאתה אומר.
דקל עוזר: זו תיאוריה משנות ה-50.
יצחק וקנין: סליחה, אני אתן לך את זכות הדיבור אחר כך.
ראובן קוגן: אם אתה רוצה באמת להוריד את המחירים צריך להגדיל את מספר הדירות, כי אם יש לך על 10 דירות 100 מתמודדים, אז לא יעזור כלום – או שהם ימכרו אחד לשני את מה שאתה תסבסד לראשון, ואז הוא ימכור לשני במחיר מלא.
ראובן קוגן: זה מה שיקרה.
ראובן קוגן: אז בסדר, העברת למישהו עוד קצת כסף, למי שהיה הראשון וקנה את הדירה.
ראובן קוגן: עכשיו, מה לעשות?
ראובן קוגן: התהליכים האלה הם תהליכים שהממשלה מנסה לטפל בהם, גם ברפורמה בתכנון, שלצערי לא מתקדמת כל כך מהר בכנסת, וגם הרפורמה במנהל מקרקעי ישראל שתקועה כרגע על הנושא של הסכמים עם העובדים - אבל זה בסוף שני הנושאים שאמורים להגדיל את מספר הדירות גם בפריפריה וגם במרכז, וכשאתה מוריד את המחירים במרכז, אז בפריפריה המחירים נופלים הרבה יותר מהר, כי מה לעשות –זה מי שבסוף קובע את הסטנדרט.
ראובן קוגן: באותם מקומות שהממשלה חושבת שניתן להתערב במחיר הדיור, ונכון- בדרך כלל אנחנו אומרים שאנחנו לא רוצים מענקים, כי מענק זה משהו שמשפיע על המחיר ומעלה את המחיר בצורה הרבה יותר מהירה מסבסוד עלויות הפיתוח.
ראובן קוגן: סבסוד עלויות הפיתוח  זה מעבר ל – 50%.
ראובן קוגן: על 505 אני לא מדבר- זה קיים בתוך החלטות הממשלה משנות ה-90, ומה שאני מדבר כרגע, על ה- 100 מיליון זה מה שעשינו, מעבר לכך, בתכניות שהן תכניות נקודתיות.
ראובן קוגן: למה נקודתיות?
ראובן קוגן: כי צריך לקחת בחשבון המון דברים.
ראובן קוגן: גם ה-19 אלף יחידות דיור שדיברת עליהן בצפון, בתכניות מאושרות, כשאתה בא בשטח ואומר – מה מתוך זה אני יודע לממש, אחרי שיש חסמים של בעלויות ואחרי ש - -
יצחק וקנין: סליחה, סליחה.
יצחק וקנין: אני נותן דוגמה מהיישוב שלי - -משרד השיכון עשה את הפיתוח של השכונה.
יצחק וקנין: נכנס, עשה את כל הפיתוח.
יצחק וקנין: אני אמרתי שבתוך חודש הוצאנו את ה-29 יחידות דיור.
יצחק וקנין: היו 120 מועמדים.
יצחק וקנין: עכשיו יש לנו 200 יחידות.
יצחק וקנין: לו אתה עושה את הפיתוח אני מודיע לך: בתוך חודש תקבל 400 מועמדים על 200 יחידות.
יצחק וקנין: אתה לא עושה את הפיתוח, וגם יש התנייה.
מרדכי כידור: הכל כבר נעשה, אלה לא דברים חדשים.
מרדכי כידור: אני חושב שהיושב ראש צודק.
מרדכי כידור: הדברים נעשו.
מרדכי כידור: הם היו.
מרדכי כידור: גם מענקים, גם פיתוח.
מרדכי כידור: עכשיו בודקים את זה מחדש, כאילו אנחנו במקום אחר.
מרדכי כידור: אנחנו באותו מקום.
מרדכי כידור: הדברים עבדו.
יצחק וקנין: ראובן, אתה טועה.
יצחק וקנין: תבין, יש פה התניה.
יצחק וקנין: היום, ביישוב שלי, אם אני רוצה לאכלס את ה-200 יחידות מתנים לי את זה בזה שיבואו 20-30 דיירים מינימום כדי להתחיל,  כי צריך שיהיו מספיק אנשים כדי לעשות את התשתיות.
ראובן קוגן: לא צריכה להיות בעיה כי אתה מאכלס - -
יצחק וקנין: תבין, אין תשתיות.
יצחק וקנין: אתה מביא דייר מתל אביב.
יצחק וקנין: הוא מסתכל, רואה ג'בלאות, לא רואה כלום.
יצחק וקנין: הוא אומר: מה עם התשתיות?
יצחק וקנין: מתי יהיו תשתיות?
יצחק וקנין: ואומרים לו – עוד שש שנים עד שיבואו עוד 20 או עוד 15.
יצחק וקנין: ככה הם אומרים.
ראובן קוגן: לא, לא - -
יצחק וקנין: באחריות מלאה מה שאני אומר לך.
יצחק וקנין: תבדוק את זה.
יצחק וקנין: תראה, אני חי את זה ביום יום, תבינו –אני לא מספר לכם סיפורים.
ראובן קוגן: אומר פה סמי בר לב ובצדק: כל הנושא של הפיתוח זה כלי שקיים גם היום, ומשתמשים בו - -
יצחק וקנין: אבל לא קיים אצלנו.
טובה מעוז: זה קיים אבל בצורה שקודם אתה צריך להביא את המתיישבים, כל אחד צריך לשים את החלק שלו, ואז אתה עושה את הפתמ"ר- פיתוח מראש.
טובה מעוז: לא. 50%.
טובה מעוז: אני עוסקת בזה בגליל, עסקתי בזה עם חבר הכנסת וקנין כשהוא עוד היה מזכיר המועצה ויחד הקמנו את הנושא של הרחבות.
טובה מעוז: עשינו את זה בצורה הטובה ביותר.
טובה מעוז: משרד השיכון בא, משרד השיכון עשה את התשתיות, מנהל מקרקעי ישראל לא העמיד שום מקלות בגלגלים, נתן לנו לשווק בשקט.
טובה מעוז: היום, אם אתה רוצה פיתוח מואץ כמו שמשרד השיכון קורא לזה, אתה צריך להביא את הדיירים.
טובה מעוז: אם הפיתוח עולה 150 אלף שקל כל דייר מכניס 75 אלף שקל לקופת משרד השיכון ורק אז עושים את הפיתוח המואץ.
טובה מעוז: ככה זה עובד, זה לא שמשרד השיכון עושה תשתיות מראש.
טובה מעוז: ואני רוצה לומר לכם: אין מקום בגליל - - לתת 50% זו בכלל לא מתנה.
טובה מעוז: בקרית חיים, בקרית מוצקין –ה כל זה אדמה.
טובה מעוז: בתשתיות עולות 50-60 אלף שקל.
טובה מעוז: אין שם הרים, אין גבהים  - -
יצחק וקנין: לא סלעים, לא שום דבר.
יצחק וקנין: הכל שטח מישורי.
יצחק וקנין: ראובן, אתה יודע?
יצחק וקנין: אני מוכן לעשות לך סיור, שתראה את זה פיזית, תראה על מה מדובר.
יפעת קריב: אם אפשר לעשות סיור לכל פקידי האוצר, בכל נושא, זה דבר מבורך.
יצחק וקנין: זה קצת, אולי, ישנה לכם את הגישה.
יצחק וקנין: את הגישה המוטעית שלכם לגבי הפריפריה.
יצחק וקנין: אני אומר לך: מישהו מהמנהל אמר שיש רק 2,500 יחידות.
יצחק וקנין: רק קו עימות צפון – 19 אלף יחידות עם תב,ע מאושר.
יצחק וקנין: תב"ע מאושר, אתה יודע?
יצחק וקנין: אתה לא מבין את זה, רק אצלי ביישוב יש 200 יחידות.
יצחק וקנין: תעשה את התשתיות – אני מודיע לך, תעשה ניסיון.
יצחק וקנין: קח יישוב אחד, תגיד – אני מפסיד פה 5 מיליון שקל.
יצחק וקנין: תעשה ניסיון.
יצחק וקנין: אני מודיע לך – בתוך חודש, כל הדירות נמכרות.
יצחק וקנין: כל השטחים נמכרים.
יצחק וקנין: תנסה, קח יישוב אחד.
יצחק וקנין: קח יישוב אחד, תעשה ניסיון.
יצחק וקנין: אתה לא עושה את זה?
יצחק וקנין: אל תספר סיפורים.
יצחק וקנין: תאמין לי, אני מדבר אתך מהבטן.
יצחק וקנין: אני מדבר עם שר האוצר בשבועות האחרונים.
ראובן קוגן: אבל תב"ע מאושר זה עדיין לא יוצא לפועל.
ראובן קוגן: מצוין.
ראובן קוגן: אבל ניסינו את זה.
יצחק וקנין: לא תהיה לכם ברירה בסוף תקבלו את זה על הראש שלכם.
יצחק וקנין: אני אומר לכם, זה לא יעזור.
יצחק וקנין: עדיף שאתם תביאו את זה מאשר אנחנו נביא לכם את זה.
יצחק וקנין: אתה רוצה להמשיך להתייחס?
ראובן קוגן: יש טעם?
יצחק וקנין: תשמע, מה אתה רוצה שאני אגיד לך?
יצחק וקנין: אתה פשוט מבין שהחיים יותר חזקים מהתיאוריה שלך.
יצחק וקנין: התיאוריה שלך לא נכונה, היא לא נכונה.
יצחק וקנין: ואני מסביר את זה.
יצחק וקנין: תראה, שנתיים ימים מנסה היזם למכור דירות אצלנו ביישוב.מה-200 יחידות,  5 יחידות הוא מכר.
יצחק וקנין: זה 700 אלף שקל לכמעט חצי דונם.
יצחק וקנין: כולם צריכים לרוץ לשם.
יצחק וקנין: למה לא רצים?
יצחק וקנין: מגיעים, רואים את הג'בלאות, ואז חושבים – בשביל מה לבוא לגור בקו העימות?
יצחק וקנין: קטיושות, רואים את העמדה של החיזבאללה ממול.
יצחק וקנין: מי יבוא לשם?
יצחק וקנין: תבינו.
יצחק וקנין: זה 700 אלף שקל, דירה על חצי דונם אדמה.
יצחק וקנין: 800 אלף שקל, תוסיף את הפיתוח, עוד 100 אלף שקל.
יצחק וקנין: אבל אם אתה תיתן את הפיתוח, בלי מענקי מקום אתה כבר הרווחת את העסק.
ראובן קוגן: בסדר גמור, זה מה שאנחנו עושים- -
יצחק וקנין: אתם לא עושים.
יצחק וקנין: שר האוצר אמר לי - אתה יודע מה?
יצחק וקנין: אני קונה את מה שאתה אומר.
יצחק וקנין: אבל עד שהוא יעבד את זה, בראש, ייקח כמה חודשים.
ראובן קוגן: קחו את הדוגמה של נצרת ותבינו שבסוף – הכל קרה שם.
יצחק וקנין: בנצרת באתם עם יוזמה.
יצחק וקנין: למה אתם לא עושים את זה בהרבה מקומות?
ראובן קוגן: אז יש לי ויכוח עובדתי אם עושים או לא עושים.
יצחק וקנין: הבעיה היא כמו הר גבוה ואתה שם איזה גפרור ליד ההר.
יצחק וקנין: הבעיה היא כלל ארצית.
יצחק וקנין: עשרות, מאות ואלפי זוגות צעירים – אין להם פתרון.
יצחק וקנין: אתה צריך ללכת לפתרון רוחבי, לא לפתרון נקודתי של נצרת.
דקל עוזר: אני אדם פשוט מהתנועה לדיור לזוגות צעירים.
דקל עוזר: קודם כל, אני רוצה להתייחס לנושא הדיור באופן כללי ולא לנושא הפריפריה, כי דיברו מקודם על הנושא של עבודה ועל כל מיני דברים.
דקל עוזר: אני מניח שאם יהיה דיור יביאו גם את הנושא של העבודה וכל מיני דברים.
דקל עוזר: אבל לא מטפלים אפילו בנושא של הדיור.
דקל עוזר: בעבר היו פועלים פה, במדינה, שני כוחות: היה פועל השוק הפרטי, שהוא מוכר למי שיש לו כסף, והיתה פועלת המדינה, שהיא עוזרת מלמטה.
דקל עוזר: באיזשהו שלב החלה מדיניות ממשלתית, שהיא מדיניות מכוונת, שהמדינה התחילה גם היא לפעול, אך ורק למטרות של כסף.
דקל עוזר: הסיבה של הדבר הזה היא שזה היה מכוון ונובע מתיאוריות כלכליות הזויות שמזמן הוכחו כלא נכונות, אבל כרגע שמענו את הדקלום שלהן.
דקל עוזר: מספיק שהמדינה עכשיו מתחילה לבנות דיור ציבורי ויש חלופות דיור זולות, או שהמדינה – אתה יודע מה?
דקל עוזר: שלא תבנה דיור, כי הם לא אוהבים לבנות.
דקל עוזר: הם חושבים שהמדינה היא חבורה של מטומטמים שאסור להם לעשות שום דבר, זו הדעה שלהם.
דקל עוזר: הם עצמם – הם בסדר, אבל כל השאר מטומטמים.
דקל עוזר: המדינה יכולה למכור את הקרקע – קרקע מחיר אפס.
דקל עוזר: המדינה מוציאה את המכרז לבניה.
דקל עוזר: הרי אפשר לזהות את הזכאים.
דקל עוזר: אתה לא צריך למכור את זה בשוק פתוח, ראובן.
דקל עוזר: אתה אומר – אני אמכור את זה לעשיר.
דקל עוזר: בטח, אתם מוכרים את זה במכרזים פתוחים.
דקל עוזר: לא איכפת לכם למי אתם מוכרים, אתם לא עוזרים לעניים, לא עוזרים לאנשים שצריך לעזור להם.
דקל עוזר: אתם מוכרים את זה פתוח, ככה.
דקל עוזר: וזו ההתייחסות שלכם.
דקל עוזר: בדקה אחת השוק הפרטי מתיישר לפי המחירים שהמדינה קובעת.
דקל עוזר: בדקה.
דקל עוזר: בעשר דקות שינית את השוק, ואתה יודע את זה בדיוק.
יצחק וקנין: אמר את זה שר הבינוי והשיכון בישיבה עם שר האוצר.
דקל עוזר: נכון, כי מחירים בשוק לא נקבעים לפי היצע וביקוש בתיאוריה.
דקל עוזר: אם יש גורם בחוק שמכתיב את המחיר, אז כולם מחויבים להתיישר אליו, וזה היצע וביקוש.
דקל עוזר: אני מתנצל, המדינה יודעת לתת לתושבים חוזרים – יודעת לשפוך עליהם מיליוני שקלים.
לאה ורון: לא הבנתי את ההצעה שלך- איך המדינה תכתיב את המחיר.
לאה ורון: היא תכפה בחוקים עלי למכור?
דקל עוזר: לא. ברגע שהמדינה  - -
יצחק וקנין: היא קובעת את ה- limit.
יצחק וקנין: היא תגיד שהקרקע הזו – זה המחיר שלה.
ראובן קוגן: אז בוא נעשה את זה באמת גם ליד שניה?
ראובן קוגן: תמכור את זה בחצי מהעלות.
יצחק וקנין: היום, כאשר אתה מוציא את זה למכרז, כל מי שמרבה במכרז, מקבל את זה, ואז, כשהוא פורט את זה לדייר, הוא מכניס לו את מחיר הקרקע ואת מחיר כל עלויות הבניה.
ראובן קוגן: גם כשאתה מוכר את הדירה שלך אתה לא מצפה ממני שאני אגיד לך למכור את זה בחצי מחיר.
ראובן קוגן: עשו את זה פעם, ב-1917 במדינות אחרות.
יצחק וקנין: כשיש משבר, מטפלים במשבר כמו במשבר.
דקל עוזר: אני אמשיך – אם אתה תיתן לתושבים את הדירה, ואם אתה תיתן לזוגות צעירים - -
ראובן קוגן: מה זה "ניתן", אני לא מבין.
דקל עוזר: תן לי לסיים אני לא הפרעתי לך.
ראובן קוגן: דווקא כן.
דקל עוזר: אם אתה תיתן לזוגות הצעירים את הדירה, אז הם יוציאו את הכסף שלהם למקומות אחרים.
דקל עוזר: אל תדאג.
דקל עוזר: אתה תקבל את המס שלך במקום אחר.
דקל עוזר: אתה בסך הכל תשנה את סדרי העדיפויות.
דקל עוזר: אבל את זה לא למדת בשנה א'  - -
לאה ורון: בוא, בוא – ההתייחסות היא אישית לנציג האוצר?
לאה ורון: דבר בבקשה לוועדה ותן כבוד לכל מי שיושב כאן ליד השולחן.
דקל עוזר: אז אני מתנצל.
דקל עוזר: המדינה יודעת לתת את הכספים שלה לתושבים החוזרים.
דקל עוזר: המדינה הפכה לחברה סלולארית.
דקל עוזר: אם עזבת אותה, הם יעשו הכל כדי שתחזור.
דקל עוזר: אבל אם אתה נשאר, לא נותנים לך כלום.
דקל עוזר: במקום לדאוג לתושבים שקיימים, המדינה הפכה לסוחר.
דקל עוזר: פועלת רק למטרות כסף.
דקל עוזר: היא מתעלמת לגמרי מכל התעמרות כלכלית שעושים בשוק הפרטי, בטענה שזה השוק הפרטי, זה לא ענייננו, התפקיד שלנו הוא לא למשול, חס וחלילה.
דקל עוזר: זה השוק הפרטי, זה לא קשור אלינו.
דקל עוזר: וככה הפרו את האיזון בשוק.
דקל עוזר: עכשיו, אני מאד מתנצל.
דקל עוזר: אני לא מאשים – לא את מנהל מקרקעי ישראל ולא את משרד האוצר, ולא את משרד ראש הממשלה, כי אני לא פגשתי בחיים שלי אדם שנקרא – מנהל מקרקעי ישראל, משרד האוצר או ראש הממשלה.
דקל עוזר: יש שם שמות, והשמות זה רק אנשים שאחראים – יש לנו כנסת שבגלל חוקים של משמעת קואליציונית היא איבדה את המשמעות שלה לחלוטין, אז אני לא מתייחס אליה.
דקל עוזר: תסלחו לי שאתם אומרים שיש לכנסת משמעות – אני לא רואה אותה.
רן כהן: זה לא חוק, משמעת קואליציונית.
רן כהן: זה סתם מנהג מגונה.
דקל עוזר: זה שימוש ציני.
דקל עוזר: מה שנתר לנו זה הממשלה.
דקל עוזר: אז יש לנו ממשלה שאומרים שעומד בראשה גאון כלכלי.
דקל עוזר: אז אם הגאון הכלכלי לא מצליח להבין שהמדיניות הזו גורמת להפרה מוחלטת של האיזון בשוק -  יש לזה השלכות מפה ועד הודעה חדשה, כולל פגיעה בעסקים קטנים, כולל פגיעה ברשויות, כי אם אדם צריך להוציא את כל המשכורת החודשית שלו על דירה, אז הוא לא יכול להוציא על שום דבר אחר, ועסקים קטנים נופלים.
דקל עוזר: יש לזה השלכות אדירות.
דקל עוזר: אז אם האנשים האלה לא מצליחים להבין את זה, אז הם לא מבינים שום דבר בכלכלה.
דקל עוזר: זו דעתי, והשמות זה לא איזה רוחמה המנקה, ודני – שמועסק בחברת כוח אדם.
דקל עוזר: ייעלו את השירות כדי לנצל אותם.
דקל עוזר: תיקח רק את עובדי כוח האדם ותן רק להם את הדיור הציבורי, אני לא צריך.
דקל עוזר: האשמים זה בנימין נתניהו, אלי ישי, אהוד ברק –כל אחד מחברי הממשלה וחברי הכנסת.
דקל עוזר: יש להם שמות והם האשמים.
עדי אלדר: יש נתון שבעצם אומר הכל – 2010, לפי פרוגרמה של משרד השיכון נמכרו בגליל כולו 130 יחידות דיור.
עדי אלדר: זה אומר הכל.
עדי אלדר: אני רואה את המספר הזה – בא לבכות.
עדי אלדר: קרית שמונה- אפס, מעלות – אפס.
עדי אלדר: אצלי, שהיינו רגילים למאות דירות בשנה- 50 ומשהו דירות.
עדי אלדר: זה אומר משהו על כל הגליל.
עדי אלדר: הנתון הזה צריך להדליק נורת אדומה ענקית אצל קובעי המדיניות לגבי מה שקורה בגליל.
עדי אלדר: היום הדיון הוא על הגליל ועל הנגב, ועל זה אנחנו צריכים, בעצם, לחשוב.
עדי אלדר: אני מעסיק לא מעט את ישראל שוורץ, שיושב פה, ממשרד השיכון.
עדי אלדר: מעסיק אותו בלמצוא עוד איזו דירה למשפחה מסכנה, לחד הורית, אנחנו מתעסקים בזה המון, ראשי הערים מתעסקים בזה המון.
עדי אלדר: ואין דירות.
עדי אלדר: אפשר לומר כמעט שהדיור הציבורי אזל במדינת ישראל.
עדי אלדר: אנחנו לא יכולים להרשות את זה לעצמנו.
עדי אלדר: יש אוכלוסיה שנזקקת לדיור ציבורי.
עדי אלדר: צריכים, אני אומר את זה- משרד האוצר, משרד השיכון צריך לבנות עכשיו תכנית רב שנתית ולומר – כל שנה בונים X דירות.
עדי אלדר: מצדי, אצלנו.
עדי אלדר: נושא שני – המשכנתאות, הטבות המקום.
עדי אלדר: העליתי את זה גם בפני שר האוצר.
עדי אלדר: היום, זוג שרוצה לקנות בית בעיר ילדותי, הרצליה, או בכרמיאל –זה היינו הך.
עדי אלדר: נכון, יש הבדל בין מחירי הדירות אבל מבחינת ההטבות – אותו זוג מקבל את אותו הדבר.
עדי אלדר: אין כבר מענק מקום, אין כבר משכנתאות מוגדלות, ואני גם חרד מהכיוון של בנק ישראל לייקר את המשכנתאות.
עדי אלדר: אז שייקר באזור המרכז אבל מי שקונה בית בגליל או בנגב, שלא יקבל את אותן ריביות.
עדי אלדר: את זה אפשר לעשות.
עדי אלדר: אני אומר את זה ליושב ראש הוועדה המכובד.
עדי אלדר: אני מכיר את הפעילות החברתית שלך בעיקר, שנים רבות.
עדי אלדר: אני אומר- תביאו חוק, אפילו, בעניין הזה  - בפריפריה, גליל-נגב, אין ייקור משכנתאות.
עדי אלדר: רוצים להעלות ריבית?
עדי אלדר: תעלה במרכז הארץ.
עדי אלדר: זה מה שצריך, בעצם, לעשות.
עדי אלדר: כי חוששים מבועת הנדל"ן שמדברים עליה.
עדי אלדר: הבועה היא לא בכרמיאל, ביוקנעם או במטולה.
עדי אלדר: הבועה היא במרכז הארץ.
עדי אלדר: תטפלו במרכז הארץ, בעניין הזה.
עדי אלדר: אפשר בהחלט לעשות דברים שונים כדי לעודד אוכלוסייה צעירה להגיע הנה.
עדי אלדר: אנחנו רוצים משפחות, אנחנו רוצים לגדול.
עדי אלדר: יש פוטנציאל אדמות לכולנו.
עדי אלדר: עיר כמו שלי – אפשר להכפיל את מספר התושבים.
עדי אלדר: אנחנו מעל 50 אלף?
עדי אלדר: אפשר להגיע ל-100 אלף, בלי להפקיע מטר אחד.
עדי אלדר: יש שטחים.
עדי אלדר: אבל אנחנו צריכים איזשהו עידוד כדי באמת להביא זוגות צעירים.
עדי אלדר: אני הגעתי לכרמיאל לפני כמעט 40 שנה כי היו הטבות.
עדי אלדר: היינו זוג צעיר, עוזבי קיבוץ.
עדי אלדר: היתה משכנתא מוגדלת למי שהגיע, מענק מקום, וכך רכשתי את ביתי הראשון בארץ.
עדי אלדר: מה קרה, למה הפסקתם עם זה?
עדי אלדר: אני לא מבין.
עדי אלדר: מה השתנה?
עדי אלדר: לסיום – צר לי לשמוע אותך מדבר בצורה כזו.
עדי אלדר: אסור לך בשום פנים ואופן לחשוב על התפטרות.
עדי אלדר: צריך להיאבק.
יצחק וקנין: לפני שאני אעשה את הצעד הזה – יהיה זעזוע גדול בקואליציה.
יצחק וקנין: כי אני לא מתכוון להשאיר את הדבר הזה תלוי.
יצחק וקנין: אם אני אחכה לראובן או לשר האוצר, זה לא יזוז.
יצחק וקנין: הפתרון היחידי – לזעזע את הקואליציה.
רן כהן: ירדפו אחריך רק אם תחוקק.
מרדכי כידור: אני לא רוצה למחזר – לא צריך להמציא את הגלגל מחדש.
מרדכי כידור: הדברים נעשו, רק צריך לחזור ולתקן אחורה.
מרדכי כידור: בשנת 2003 בוטלו מענקי המקום.
מרדכי כידור: מענק מקום הוא דבר שאם אתה מכוון אותו לפריפריה יכול לתת את הדחיפה לזוגות הצעירים להגיע לשם.
מרדכי כידור: צריך להוסיף לזה כמובן את נושא התשתיות שדיבר עליו יושב ראש הוועדה.
מרדכי כידור: מדינת ישראל הולכת להשקיע בשנים הקרובות עשרות מיליארדי שקלים בפיתוח תשתיות.
יצחק וקנין: 27 מיליארד שקלים ב-3 שנים.
יצחק וקנין: קחו 3 מיליארד ותנו את זה לשיכון.
מרדכי כידור: חסר תקדים.
יצחק וקנין: 3 מיליארד, ראובן, מתוך ה-28  תפחית, תגיד- ב-8 שנים אני נותן 30 מיליארד למשרד התחבורה ותן 3 מיליארד למשרד השיכון.
מרדכי כידור: אני מדבר על תשתיות.
מרדכי כידור: לכוון תשתיות לפריפריה, כדי שבאמת אפשר יהיה לבנות שם בתים, ואפשר יהיה להגיע.
מרדכי כידור: תגיע רכבת לבית שאן?
מרדכי כידור: למה שלא יגורו בבית שאן?
יצחק וקנין: תהיה רכבת אבל לא יהיו דיירים.
יצחק וקנין: זה צריך להיות ביחד, מקביל.
יצחק וקנין: אי אפשר לעשות את קו הרכבת ולא יהיה מי שייסע בה.
ראובן קוגן: דיברנו פה על יוקנעם.
ראובן קוגן: מה שכביש 6 עשה ליוקנעם - -
סימון אלפסי: תעשה לי טובה.
סימון אלפסי: מה שעשו ליוקנעם – אמרתי, ב-93.
צביה אפרתי: יוקנעם התחזקה לפני כביש 6.
מרדכי כידור: בושרה תחתונה – הכלים קיימים.
מרדכי כידור: לא צריך להמציא פה שום דבר, לא צריך לחפש קונצים חדשים.
מרדכי כידור: הכלים ידועים, מוכרים.
יצחק וקנין: ראובן, תבין- זה לא שיש למישהו עניין לתקוף פה, להגיד דברים.
יצחק וקנין: המציאות היא לא טובה.
יצחק וקנין: החברה הישראלית נמצאת היום לדעתי באחד המשברים הגדולים שלה.
יצחק וקנין: אני אישית, אמרתי לראש הממשלה שלדעתי המשבר החברתי יכול לגרום למשהו גרוע יותר מכל דבר אחר.
יצחק וקנין: ואנחנו  במשבר חברתי בעניין הזה.
יצחק וקנין: חיילים משתחררים, אין להם איפה לגור.
יצחק וקנין: זה יתפוצץ לנו בפנים בסוף.
מרדכי כידור: שתי נקודות אחרונות.
מרדכי כידור: מענקי מקום לפעמים נתפס כמשהו שהקבלנים יידעו לקחת אותו לכיסם.
מרדכי כידור: יש גם דרך להתגבר על הדבר הזה – אחד, לא להגביל את זה בזמן.
מרדכי כידור: אם אתה קובע את זה לחצי שנה -12 חודשים אז באמת הקבלנים יודעים שעכשיו בתקופה הזו הם עושים העלאה טכנית של המחירים והם המרוויחים הגדולים.
מרדכי כידור: אם אתה לא מגביל את זה בזמן זה לא יהיה.
מרדכי כידור: דבר שני – בנושא הזה, לתת את זה כ- voucher .
מרדכי כידור: הקבלן, כשהוא בא לשווק את הדירה לא יודע אם יש לך או אין לך, ואז הוא לא עושה את התרגילים האלה של העלאת מחיר הדירה.
מרדכי כידור: זו נקודה אחת.
מרדכי כידור: הנקודה השניה, לגבי קרקעות.
מרדכי כידור: מדברים שאין קרקעות במדינת ישראל.
מרדכי כידור: יש קרקעות במדינת ישראל, בפריפריה בטוח שיש קרקעות.
מרדכי כידור: מדובר פה על 20 יחידות ששווקו בדימונה ולדעתי התמודדו עליהם 100 אנשים.
מרדכי כידור: המחירים הגיעו למחירים – אין שם קרקע?
מרדכי כידור: אתה בא לשם ואתה רואה עד האופק שיש קרקע שאפשר לגור עליה,  אז התכניות של מנהל מקרקעי ישראל לא מאפשרות את השיווק.
מרדכי כידור: הנושא הזה הוא פלונטר שאפשר לפתור אותו.
יפעת קריב: אני נציגת המשרד לפיתוח הנגב והגליל ונציגה של כנס ישראל לצעירים.
יפעת קריב: קודם כל מאד חשוב לי – הגיעו פה נציגי צעירים שלקחו יום חופש מהעבודה, עזבו את מה שהם עושים – כדי לבוא ולדבר על המצוקה הזו, אז אני מבקשת שניקח את הזמן ונקשיב.
יפעת קריב: יושבים פה קבוצה של אנשים, אני אקצר את דבריי כי אנחנו יוזמי הדיון, מהמשרד לפיתוח הנגב והגליל.
יפעת קריב: בנובמבר האחרון קיימנו את כנס ישראל לצעירים.
יפעת קריב: בכנס השתתפו מעל 1,500 צעירים מכל רחבי הארץ, בדגש על הנגב והגליל.
יפעת קריב: הכנס התקיים במכללת הגליל המערבי והנושא המרכזי בכנס היה נושא הדיור.
יפעת קריב: צעירים באו ואמרו – אנחנו כל היום מדברים על השכלה, מדברים על תעסוקה, מדברים על מעורבות חברתית, אבל ברגע שאין לנו דיור, אנחנו לא יכולים להמשיך להתגורר במדינה הזו.
יפעת קריב: אנחנו לא יכולים למצוא את העתיד שלנו כאן.
יפעת קריב: המצוקה הזו מדברת מכל מקום ובכל כיוון, ונשמע שהיא לא מצליחה להגיע מעבר לזה.
יפעת קריב: אדוני היושב ראש, משנת 2005 ועד היום, מאז הצעתו של רן כהן, הוגשו מעל ל-9 הצעות חוק בנושא דיור, דיור בר השגה, משכנתאות וכדומה.
יפעת קריב: 9 הצעות חוק עברו קריאה ראשונה, עברו קריאה שניה, עברו קריאה בוועדת שרים, אבל למעשה, אף אחת מההצעות לא מומשה, כך שאני באה ואומרת היום, כנציגת הצעירים – לבוא ולהציע עוד הצעת חוק, אז נהפוך את זה ל-10 הצעות חוק - -
לאה ורון: את נציגת הצעירים או נציגת המשרד?
יפעת קריב: המשרד, וכנס ישראל לצעירים.
לאה ורון: ואת תפרסי בפני הוועדה מה עושה המשרד בנושא הזה?
יפעת קריב: כן.
יפעת קריב: המשרד לקח על עצמו לקדם את הנושא הזה, אני ראש אגף צעירים – מתוך עבודה עם צעירים.
יפעת קריב: כהכנה לדיון גילינו שיש מעל ל-9 הצעות שהוגשו רק בחמש השנים האחרונות.
יפעת קריב: להוסיף  עוד הצעת חוק- לאן זה ייקח אותנו?
יפעת קריב: צריך לקחת את ההצעות שהוגשו ולקדם לפחות אחת מהן לאיזשהו מימוש לנושא הדיור.
לאה ורון: לא ניתן לקדם בכנסת נכנסת הצעות חוק מכנסת יוצאת אלא אם הוחל על ההצעה דין רציפות, זה הליך אחר.
יפעת קריב: אותן הצעות הוגשו שוב ושוב על ידי חברי כנסת אחרים בממשלות הנכנסות.
יפעת קריב: אנחנו זיהינו היום פער של 10,000 דירות מדי שנה לזוגות צעירים.
יפעת קריב: הביקוש עומד על 40 אלף וכרגע, פחות או יותר 30 אלף זוגות צעירים מצליחים איכשהו לרכוש, 10,000 זוגות צעירים מדי שנה נשארים ללא דירה.
יפעת קריב: משנה לשנה כמובן שהמספר הזה מכפיל את עצמו.
יפעת קריב: מדברים על עשרות אלפי זוגות צעירים שלא מוצאים דירה.
יפעת קריב: היעד שלנו לממש דירה ראשונה בנגב ובגליל- היום אני יכולה להגיד לכם שבנגב נבנים 5,800 דירות ובגליל נבנים 4,500 דירות שזה בהחלט לא עונה על הנדרש ועל מה שצריך.
יפעת קריב: אנחנו מוצאים הגירה שלילית מאד גדולה מהנגב למרכז הארץ.
יפעת קריב: ידברו פה גם על הבעיה במרכז הארץ.
יפעת קריב: וממרכז הארץ זה החוצה, הם עוזבים את הארץ.
יפעת קריב: נמצא פה כמובן ראש עירית יוקנעם וראש עירית קצרין שיכולים לדבר על המצוקה הגדולה של להשאיר צעירים היום בקצרין ובכל מקום אחר.
יפעת קריב: סימון אלפסי מייצג פה היום גם את השלטון המקומי, ואני יודעת מה קורה במעלות ובכל היישובים.
יפעת קריב: אנחנו לא מצליחים להשאיר צעירים היום במקומות האלה.
יפעת קריב: כמובן, גם נוני ממטה אשר, שידבר תכף.
יפעת קריב: אני רוצה להתייחס לעוד נקודה אחת.
יפעת קריב: אנחנו מדברים על דירות בשתי וריאציות ובשני כיוונים.
יפעת קריב: כיוון אחד זה בעצם הקצאת הקרקעות, שזה דבר אחד שהמדינה צריכה ללכת עליו ולאפשר יותר הקצאה.
יפעת קריב: הכיוון השני זה הבניה.
יפעת קריב: גם הדירות שנבנות היום, בפריפריה, בגלל שהקרקע זולה יותר, נבנות דירות יקרות יותר, הווה אומר – נבנות דירות של 4,5 ו-6 חדרים, ואז אנחנו נמצאים במצוקה, כאשר כבר סוף סוף נבנות דירות אז הן מאד יקרות.
יפעת קריב: היום, במדינת ישראל, לא נבנות כמעט דירות של 3 חדרים.
יפעת קריב: הדבר האחרון – הדיון הזה צריך ללכת למקום אחד: בניה לזוגות צעירים, קידום הנושא של זוגות צעירים.
יצחק וקנין: מה אתם עושים, כמשרד?
יפעת קריב: אנחנו, כנגב וגליל מקיימים, וזה גם מה שאני מציעה לעשות פה – לקיים דיאלוג - -