GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עידו דיסנצ'יק: אני חושב שצריך למנוע בעלויות צולבות ככל האפשר, אבל אי אפשר למנוע אותן לגמרי.
אברהם פורז: מר דיסנצ'יק, אנחנו בסוף היום צריכים להוציא תחת ידינו דבר שנקרא חוק, שהוא כתוב בכמה משפטים בעברית.
אברהם פורז: מה אתה מציע לנו לכתוב?
עידו דיסנצ'יק: אתם בסוף תכתבו מה שאתם רוצים.
עידו דיסנצ'יק: היכולת שלי להשפיע היא מאוד קטנה.
עידו דיסנצ'יק: זאת ההערה השניה שאני רוצה להגיד לך.
עידו דיסנצ'יק: אני חושב שבניגוד לפעמים הקודמות שהופעתי בפני ועדות בענייני בעלויות צולבות - אז זה היה של אבא שלי.
עידו דיסנצ'יק: היום הגוף שאני מייצג הוא לא של אבא שלי.
עידו דיסנצ'יק: אני חושב שיש פה הרבה יותר מדי עויינות כלפי "בזק", שאתה לא ממתן אותה במידה הראויה.
עידו דיסנצ'יק: סליחה על ההערה הזאת.
ראובן ריבלין: עויינות מצד היושב-ראש?
ראובן ריבלין: אתה יכול להירגע, הוא עויין כלפי כולם, אין אצלו הנחות ...
עידו דיסנצ'יק: עויינות מצד כל הנוכחים בחדר.
אלי בורוכוב: יש לי שתי הערות.
אלי בורוכוב: הראשונה מופנית לממונה על הגבלים עסקיים, עו"ד שטרום, והשניה מופנית למר מוזס.
אלי בורוכוב: מר תדמור, הממונה הקודם על הגבלים עסקיים, השתתף כאן בדיונים והוא אמר בצורה די חדה שבעלויות צולבות הן לא המגרש של הממונה על הגבלים עסקיים.
אלי בורוכוב: זה לא דיני תחרות פרופר.
אלי בורוכוב: לכן אני אומר, עם כל הכבוד לעמדה של הממונה על הגבלים עסקיים, גם לגבי המספר של 25% ועוד כמה דברים, אני חושב שאנחנו עדיין במגרש של משרד התקשורת והמועצה לשידורי כבלים ולווין ועוד כמה גופים.
אלי בורוכוב: השאלות הללו של בעלויות צולבות צריכות להיחתך לא במגרש המשחקים של דיני ההגבלים העסקיים.
אלי בורוכוב: זו הערה ראשונה, ואני בסך הכל מצטט את ד"ר דוד תדמור.
וגם ליושב-ראש: יש לנו תחושה מאוד חזקה שאותם גורמים שעשו את עבודתם והאמינו, כגון עו"ד לחמן-מסר שיושבת כאן, לרבות היועץ המשפטי לממשלה עצמו, מר אליקים רובינשטיין, קיבלו סיקור בלתי הוגן בכל אמצעי התקשורת הכתובה עקב כך שהם סתרו סברות מקצועיות כאלה ואחרות שלא היו נוחות ונעימות לחברות הכבלים.
וגם ליושב-ראש: זה דוגמא טיפוסית לפגעי הבעלות הצולבת.
אברהם פורז: זה לא שייך לבעלות צולבת.
אלי בורוכוב: התקשורת הכתובה, שמחזיקה בתקשורת האלקטרונית, מסקרת בדרך מסולפת את מי שאיננו משרת את האינטרסים של התקשורת האלקטרונית.
אלי בורוכוב: אין דוגמא טובה מזו.
אברהם פורז: אל תגיד שבעיתון של עצמו הוא לא ביקר את עצמו.
מיכאל קליינר: לא.
מיכאל קליינר: בעיתון שהוא בעלים של הכבלים.
דוידה לחמן-מסר: תקפו אותנו בעיקר ב"ידיעות אחרונות" וב"גלובס".
דוידה לחמן-מסר: ומר מוזס עוד מדבר על העריצות שלי, זה פשוט מדהים.
אברהם פורז: אבל זכית לתשבחות ב"הארץ".
מיכאל קליינר: אני זוכר שבוועדת הכספים בילינו הרבה שעות בדיונים על הסוגייה שלפנינו.
מיכאל קליינר: דובר אז על רשיון או זכיון ללווין ואנחנו אמרנו שאם תינתן אפשרות לזיכיון בלא מכרז אז יהיו עשרות והשוק יעשה את שלו.
מיכאל קליינר: אנחנו צריכים לראות מה מנחה אותנו באופן כללי כציבור.
מיכאל קליינר: מנחים אותנו שלושה דברים: 1) מניעת מונופול ובעלויות צולבות - זה נושא שצריך לתת עליו את הדעת, לבדוק באיזה מידה, וזה תלוי גם באינטרסים האחרים; 2) תחרות - אני הייתי כל-כך בעד הלווין בגלל האינטרס של התחרות.
מיכאל קליינר: היה ברור שאם לא נעשה מאמץ ולא נמהר, לא תהיה תחרות מול הכבלים.
מיכאל קליינר: אני, אגב, צרכן של הכבלים והם באמת השתפרו מאז שהלווין עלה; 3) שמירת רמה - שאותו אנחנו קצת מזניחים וממנו אני מאוד מודאג.
מיכאל קליינר: הכוונה למניעת "איטליזציה" של התקשורת.
מיכאל קליינר: כשיש המון תחרות חופשית אז אין כבר יכולת להפיק הפקות מקור, אין אפשרות לשמור על הרמה.
מיכאל קליינר: אני למשל הייתי נגד הערוץ השלישי ונגד הערוצים הייעודיים.
מיכאל קליינר: לא כי אני נגדם אלא כי אני חושב שזה בעייתי כלכלית.
מיכאל קליינר: עד היום אני לא יודע איך השוק לא יהרוג את כל הרעיונות הטובים שלנו, גם על ערוץ שלישי וגם על ערוצים ייעודיים.
אברהם פורז: אני שותף לדעתך.
דני רוזן: אם השוק יהרוג, אז הם לא יהיו בחיים.
מיכאל קליינר: אני למשל הייתי נגד כל המאבק הזה מול הכבלים.
מיכאל קליינר: מהרגע הראשון לא הבנתי איזה מין תחרות זאת, שחיפה מתחרה בתל-אביב, ותל-אביב מתחרה בקריות ולא נותנים להם לרכוש יחד ולכן כולם משלמים מחיר מופרז.
מיכאל קליינר: אני מדבר על החלוקה של הכבלים, שהם כמה חברות שכביכול התחרו, אך הן לא התחרו.
מיכאל קליינר: זה פשוט היה חֶלֶם מלכתחילה.
מיכאל קליינר: לכן הרעיון של ICP היה רעיון הגיוני, כל עוד זה לא מונע את האפשרות של עליית הלווין והתחרות.
מיכאל קליינר: אנחנו צריכים להסתכל גם על מדינות אחרות, כמה ערוצים כלליים יש במדינות בסדר גודל של 10-20 מיליון תושבים, ולא רק מדינות של 50-70 מיליון תושבים, שגם בהן הגיעו לערוץ שלישי רק אחרי הרבה שנים.
מיכאל קליינר: לכן החקיקה שלנו צריכה להיות מאוזנת.
מיכאל קליינר: היא צריכה לשמור את כל האינטרסים ובסופו של דבר לאפשר תחרות חופשית.
מיכאל קליינר: יכול להיות שמר ארנון מוזס צודק ויש היום אינטרנט, הכל נפרץ ומי שרוצה משדר.
מיכאל קליינר: אבל אני מסכים שהדאגה שלנו בעתיד הקרוב תהיה איך לשמור ש-2-4 גופים מרכזיים יוכלו לשדר איכות, כי מבחינה כלכלית זה יהיה יותר ויותר קשה.
אברהם פורז: האם יש עוד מישהו שלא דיבר ורוצה לומר משהו בעניין הבעלויות הצולבות?
אברהם פורז: אם לא, אז אני מאוד מודה לכם.
אברהם פורז: כל מי שיש לו עניין רק בשאלת הבעלויות הצולבות משוחרר.
אברהם פורז: אנחנו ממשיכים עכשיו בקריאת סעיפי החוק על מנת שנוכל להגיע גם לקו הגמר.
אברהם פורז: הצעת חוק הבזק (תיקון מס' 24), התשס"א-2000
דני רוזן: סעיף 23 - ביטול סימן ד' לפרק ב'1 "סימן ד' לפרק ב'1 לחוק העיקרי - בטל".
דני רוזן: זה תיקון מאוד חשוב.
דני רוזן: היות וכל נושא המכרזים מת וכל אחד יוכל לקבל רשיון, אז כל הסימן שדן במכרזים פשוט בטל.
דני רוזן: סעיף 24 - תיקון כותרת סימן ה' לפרק ב'1
דני רוזן: זה תיקון טכני.
דני רוזן: אין כבר זיכיון לאזור.
דני רוזן: סעיף 25 - ביטול סעיף 6יט "סעיף 6יט לחוק העיקרי - בטל".
דני רוזן: זה הסעיף שקבע את הבלעדיות והסעיף הזה בטל עם המעבר ממשטר הזכיונות למשטר הרשיונות.
דני רוזן: סעיף 6יט הישן אמר: "השר רשאי לתת לגבי כל אזור זכיון אחד לשידורי כבלים".
דני רוזן: סעיף 26 - תיקון סעיף 6כ בסעיפים 26 עד 28, בכולם בעצם יש אותה בעיה.
דני רוזן: הם סעיפים שעוסקים בתוכן: ערוצים משותפים, שידורי חדשות וכולי.
אברהם פורז: כלומר אלה שינויים סמנטיים שנובעים ממעבר.
דני רוזן: אנחנו עושים בסעיפים הללו שינויי מינוח.
דני רוזן: החלוקה הגאוגרפית מתה, וכך הלאה.
אברהם פורז: אין צורך לקרוא את הסעיפים הללו.
אברהם פורז: ממילא היועצים המשפטיים יעברו על זה.
אתי בנדלר: אנחנו נצטרך לעשות כאן הגדרה אחרת במקום ההגדרה של "אזור" כי זה נובע משינוי בסעיף אחר שעליו הוחלט.
אברהם פורז: כל עוד אין שינויים מהותיים ואין טיעונים מהותיים, צריך לעבור על זה מהר.
דורית ענבר: אני מזכירה את סעיף 6יט1, שדיברנו עליו בדיון הקודם, וזאת טענה שהעלו גם ארגוני הצרכנים, שצריך לכתוב שלמועצה תהיה סמכות לחייב בכפל הפקות מקור מי שלא ביצע הפקות מקור.
אתי בנדלר: אין סעיף כזה 6יט1.
אברהם פורז: זה כנראה במקום אחר.
דני רוזן: סעיף 27 - תיקון סעיף 6כ1 יש כאן שינויים טכניים בסעיף 6כ1.
דני רוזן: (קורא את הסעיף)
ראובן ריבלין: מי מפקח על הפקות מקור?
דורית ענבר: המועצה.
דורית ענבר: אנחנו הגשנו נוסח מתוקן.
דורית ענבר: הוא אומר שלגבי סעיף 6כ1(א), שמדבר על ערוצים שמוחזקים על-ידי מפיק ערוץ חיצוני, תרד ההגבלה של שני ערוצים למפיק ערוץ.
דורית ענבר: זה גם לפי הנוסח הממשלתי.
דורית ענבר: יש סמכות למועצה לקבוע ---
אברהם פורז: כלומר זה 2 ו-5 אבל זה ייקבע באחוזים.
אברהם פורז: איך את מתייחסת לשאלה שעלתה פה על-ידי מר עבאדי בקשר לעניין של הכסף?
אברהם פורז: האם יש בכלל יכולת פיקוח כזאת?
דורית ענבר: ישנן מספר אפשרויות למיין את סוגי הערוצים.
דורית ענבר: הוצעו כל מיני הצעות כיצד למנוע מצב שבו מי שמחזיק ב-40% ייקח לעצמו את כל ה"קרם", את כל הערוצים השמנים והיקרים.
דורית ענבר: אופציה אחת היתה לעניין הכסף, ומאוד בעייתי לפקח על זה.
דורית ענבר: אופציה אחרת היתה לעניין ה---(דמרים?), וגם מאוד בעייתי להגדיר מה הם (דמרים?).
אברהם פורז: הבנו מה לא.
אברהם פורז: אבל מה כן?
דורית ענבר: אנחנו מציעים - וזה יבוא לידי ביטוי גם בכללים - שיישמר אותו יחס של 40% גם ב-basic וגם ב-pay, כדי שלא ידחו את כל הערוצים ואת כל ה-40% ירכזו ב-basic.
אברהם פורז: זה עדיין יכול להיות עני מול עשיר.
דורית ענבר: כן, עד רמה מסויימת.
דורית ענבר: אבל אנחנו סבורים שאין אפשרות להיכנס כאן לבדיקות כלכליות מעין אלה.
דורית ענבר: אנחנו חושבים ש-40% בהחלט ימתנו את העניין.
דורית ענבר: מה עוד, שה-20% הנוספים - וזאת ההצעה שיש לנו בסעיף הבא - 20% בחברות הכבלים מיועד לשמר את מה שיש להם היום.
דורית ענבר: לגבי 20% הנוספים - יהיה שיקול דעת למועצה לקבוע.
אברהם פורז: היום יש להם 40%.
דורית ענבר: שני הערוצים הללו היוו 40% מ-5 ערוצים.
דורית ענבר: היום מספר הערוצים העצמיים, הערוצים שמתוכם גוזרים את האחוזים, כבר כמעט הוכפל, הוא מתקרב ל-10 ערוצים במקום 5 שהיו.
אברהם פורז: מה המצב היום?
אברהם פורז: הם ממשיכים להפיק שניים וכל היתר בחוץ?
דורית ענבר: כך אמור להיות.
דורית ענבר: כל היתר אמור להיות בחוץ.
יגאל ביבי: מה ההגדרה של "מפיק"?
יגאל ביבי: אם הוא קונה ערוץ זה אומר שהוא מפיק?
יגאל ביבי: רק אם הוא מייצר.
אברהם פורז: כמה ערוצים עצמיים יש היום בכבלים?
דורית ענבר: אנחנו סופרים 9.
דורית ענבר: יכול להיות שיהיו 11 בקרוב, עם שני ערוצים נוספים שאנחנו נאשר.
אברהם פורז: כמה הם מפיקים לבד וכמה הם מוציאים החוצה?
דורית ענבר: הם מפיקים רשמית בעצמם את ערוץ 3 וערוץ 4, שזה שני ערוצים.
ראובן ריבלין: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להבין דבר מה כחבר כנסת שהפך לשר.
ראובן ריבלין: אני לא מבין שום דבר בעניין הזה.
ראובן ריבלין: האם זאת הצעת חוק ממשלתית?
אברהם פורז: גם וגם.
אברהם פורז: יש הצעת חוק פרטית שהולכת במקביל להצעה הממשלתית.
אברהם פורז: זה פוליסת הביטוח של היושב-ראש.
ראובן ריבלין: מי מציג את עמדת הממשלה?
אברהם פורז: מר דני רוזן, מנכ"ל המשרד.
ראובן ריבלין: האם גופים ממשלתיים אחרים יכולים לערער?
אברהם פורז: הסתבר שההצעה הממשלתית היא לא בקונצנזוס בין כל משרדי הממשלה.
אברהם פורז: יש החלטת ממשלה אבל היא לא כל-כך אורתודוכסית.
אברהם פורז: יש וריאנטים וחילוקי דיעות בין משרדי הממשלה.
יגאל ביבי: עוד מעט תיראו שיצטרכו לזמן גם את משרד הדתות בעניין הזה.
ראובן ריבלין: בסופו של דבר הכנסת תצטרך לבוא ולהכריע בין המשרדים השונים.
ראובן ריבלין: היה לי הרבה יותר נוח אם אני הייתי יושב-ראש הוועדה ואתה היית השר בעניין הזה, כי אז הייתי יכול לעשות מה שאני רוצה בלי הצורך להחליט.
ראובן ריבלין: אני מקווה שינחה אותי יושב-ראש הוועדה אבל בסופו של דבר אני השר האחראי.
ראובן ריבלין: השאלה היא מאיזה משרדי ממשלה צריך לקבל עמדה.
ראובן ריבלין: האם אני צריך לקבל את העמדה של המנכ"ל שלי, או של ---
אברהם פורז: על-פי השכל הישר.
דני רוזן: בדרך כלל ההחלטה מתקבלת בוועדת שרים לחקיקה.
דני רוזן: זה אמור לחייב את כל משרדי הממשלה.
ראובן ריבלין: בהחלט יכולה להיות הסתייגות על נושא חוקתי או נושא שמשרד המשפטים מעלה.
ראובן ריבלין: אבל השאלה היא האם על פרטים, על יישום ממשי של ההצעה, על הרציו של ההצעה מבחינה מקצועית, יש הסכמה.
ראובן ריבלין: 12 שנים אנחנו בכנסת ואף פעם לא ראיתי דבר כזה, ופתאום כשנהייתי שר דווקא על הראש שלי דבר כזה נופל.
ראובן ריבלין: אני אצטרך לקיים דיון אצלי?
ראובן ריבלין: האם אנחנו לא צריכים לקיים ישיבה מוקדמת?
ראובן ריבלין: אני פשוט יושב ולומד.
ראובן ריבלין: אנחנו נצטרך להביא בפניך את הדבר שאנחנו רוצים.
אברהם פורז: יש 5-6 נושאים שהם לדעתי הליבה של הצעת החוק ואנחנו נקבל בהם החלטות.
אברהם פורז: אני כיושב-ראש הוועדה, כדי לא להיות נתון בידי הממשלה באופן מוחלט, מריץ במקביל הצעת חוק פרטית שלי.
אברהם פורז: היא מאפשרת לי בשלב מסויים להגיד: אתם הממשלה תעשו מה שאתם רוצים עם ההצעה שלכם אבל לי יש הצעה משלי.
ראובן ריבלין: יש גם הצעת חוק נוספת במקביל של חבר הכנסת מיכאל איתן.
ראובן ריבלין: היא אומרת: בינתיים אם לא תגמרו אז תנו לשר להתקדם.
אברהם פורז: יש לנו עניין גדול - לפחות לי - לגמור את הסוגיה כולה.
אברהם פורז: אני חושב שאם יחלקו את העוגה עכשיו, זה רק ייצור בעיות עוד יותר מסובכות.
אברהם פורז: חלק מהדברים הם גם בבתי-משפט ובבג"צים.
אברהם פורז: יש לי תחושה שאם יהיה חוק, והוא יהיה גמור וסופי, אנחנו גם נשחרר את המערכת מבג"צים ומכל מיני דברים אחרים ובזה נצא לדרך.
אברהם פורז: זה לא כל-כך מסובך כמו שזה נראה.
אתי בנדלר: זה מאוד מסובך.
ראובן ריבלין: מעניין אותי לדעת מה עמדתי.
ראובן ריבלין: אתה צריך לעזור לי.
ראובן ריבלין: יכול להיות שההצעה המוצעת היא מצויינת אבל אני לא יודע.
אתי בנדלר: לחלק מהבעיות הלא מסובכות, שהן כן מסובכות, יש התייחסות במבוא של הצעת החוק הפרטית.
אברהם פורז: כמובן שאתה צריך לשמוע את גורמי משרדך וחובה עליך לעשות את זה.
אברהם פורז: אני מציע בכל זאת, אחרי ככלות הכל, שתשמע גם את עמדתי.
אברהם פורז: לא רק בגלל שאני יושב-ראש הוועדה אלא משום שאני מלווה את הפרוייקטים האלה המון שנים.
אברהם פורז: כל הטעויות נעשו בתקופתי.
אברהם פורז: אם זה היה נעשה אז כהלכה אז לא היה היום כל ה"בְּרוֹך".
בני איינהורן: אני חושב שאסור להקטין את המסגרת של 40%, כפי שמציעה המועצה.
בני איינהורן: אין כאן משמעות לעניין הכספי מהסיבה הפשוטה, שאם בזיכיון של ההתאחדות לכדורגל נקבע 21 מיליון דולר לשנה אז ערוץ הספורט קפץ פי 2.
בני איינהורן: אבל אין לזה קשר לשאלה האם אני צריך להחזיק חצי ממנו או פחות מזה.
בני איינהורן: לכסף אין משמעות.
בני איינהורן: זה מושפע מגורמים חיצוניים.
דורית ענבר: זה נכון, לכסף יש הרבה פחות רלוונטיות כאן.
דורית ענבר: אפשר לראות את היחס בין הכסף לרייטינג.
בני איינהורן: אני עדיין חושב שלמען עידוד ערוצים עצמאיים, החזקה שהיא החזקה פיננסית ---
אברהם פורז: האם אתה הצעת להיות שותף שם?
בני איינהורן: זה לא בא לידי ביטוי באף הצעה.
בני איינהורן: אחרת לא יהיו פשוט ערוצים.
דורית ענבר: אני רוצה לגמור להסביר את סעיף 6כ1.
דורית ענבר: לאחר שקבענו בהצעת החוק הממשלתית שתרד ההגבלה של ה-40% שמוטלת היום על חברות הכבלים, והמחשבה היתה שגם זה ייקבע בחקיקת משנה, באו טענות וחששות שהדבר הזה יביא לחץ מאוד גדול על המועצה ולכן בכל מקרה צריך לקבוע כעת את ההגבלה בחקיקה הראשית ולא בכללים שאנחנו נוציא כפי שסברנו מלכתחילה.
אברהם פורז: אני נוטה לחשוב, אף שעוד לא גיבשתי עמדה, שאנחנו צריכים לקבוע את הפרמטרים בחוק ולומר שעל דעת המועצה לכבלים ובהמלצת השר, באישור הוועדה, אפשר לשנות מהם.
אברהם פורז: לא להיכנס למתכונת יותר מדי נוקשה.
דני רוזן: למה באישור הוועדה ולא באישור המועצה?
יגאל ביבי: אדוני היושב-ראש, האם כל פעם שהשר ישתנה ישתנו גם הקריטריונים?
יגאל ביבי: צריך לקבוע כללים.
יגאל ביבי: זה עניין כלכלי.
אברהם פורז: כשאומרים שזה "השר באישור המועצה ובאישור הוועדה" אז קשה לשנות אבל לא בלתי אפשרי.
אברהם פורז: כשאתה קובע בחוק, כדי לשנות אתה צריך לעשות שלוש קריאות וכן הלאה.
יוסי עבאדי: אפשר לקבוע תקרה בחוק ולתת שיקול דעת למועצה.
גדעון אביטל: גם היום המכסה של 40% היא אינה אוטומטית.
גדעון אביטל: כתוב שבעל הזכיון רשאי לפנות למועצה, והמועצה רשאית לאשר.
גדעון אביטל: זה מפחית מאוד את הוודאות ואת היכולת לתכנון לטווח ארוך של בעל הזיכיון.
גדעון אביטל: אני מזכיר שמדובר פה בנושא מאוד רגיש של חופש הביטוי וחופש העיסוק.
גדעון אביטל: בארצות-הברית כל הכלל הזה נזרק לפח האשפה בטענת אי-חוקיות.
דורית ענבר: זה לא נכון.
דורית ענבר: פשוט הנימוק שם לא התקבל.
אברהם פורז: האם החלוקה של 60%-40% נראית סבירה בעיניכם?
גדעון אביטל: אנחנו מבקשים שייקבע שאנחנו רשאים להפיק 40% מהערוצים, ושלא יווצר מצב, כפי שקיים היום, שכתוב שהמועצה רשאית לאשר לנו עד 40%.
גדעון אביטל: יש היום לכל הדיעות אפשרות להפיק 3% או 4% ולא מתירים לנו.
נגה רובינשטיין: נראה לי שיש כאן איזה מסגרת בחוק.
נגה רובינשטיין: להתיר שיקול דעת למועצה ללא תקרת-על כלשהי במסגרת החקיקה, זה יכול להיות בעייתי.
נגה רובינשטיין: לכן, אפשרות לשיקול דעת, אפשרות של --- ועוד 20%, עם שיקול דעת, עם פרמטרים וכללים שהם ידועים מראש - זאת אפשרות סבירה.
בני איינהורן: אם רוצים תקרה, אני מבקש גם רצפה.
בני איינהורן: למה רק תקרות?
אריק רשף: כאשר מדברים פה על אחוזים, 20%, 40%, 50%, השאלה העיקרית היא לא כמה אחוזים אלא כמה אחוזים ממה.
אריק רשף: לפי דעתי יש פה איזה מיס-קונספציה שרצה לאורך כל הדיונים, שראשיתה בהבחנה נכונה בין "בעל רשיון כללי לשידור" לבין "בעל רשיון מיוחד לשידור", בין "שידורים בסיסיים" לבין "שידורים מוספים", איפה תתפתח התחרות.
אברהם פורז: אנחנו מדברים כרגע על בעל רשיון כללי.
אברהם פורז: אנחנו שואלים, מה אתה רוצה לעשות עם הרשיון הכללי?
אריק רשף: זאת הבעיה.
אריק רשף: כולם יודעים וכולם בעצם חיים בערפל.
אריק רשף: לכן לפי דעתי קביעה היום בדבר אחוזים, שאיננה קובעת אחוזים ממה, היא קביעה חסרת כל משמעות.
יוסי עבאדי: זה אחוזים מערוצים עצמיים.
אברהם פורז: מר רשף, אנחנו יודעים שיש ערוצים שמגיעים באמצעות לוויינים בלי שליטה, שמשודרים בזמן אמיתי, כמו נניח CNN.
אברהם פורז: עכשיו אנחנו מדברים על ערוצים שאורזים אותם פה, זאת אומרת שזה לא אנטנה משוכללת אלא יש בהם פעולת עריכה.
אברהם פורז: מה אתה אומר שצריך לעשות בערוצים האלה?
אברהם פורז: 60%-40%?
אברהם פורז: 20%-80%?
אייל מלובן: אולי אפשר לחייב אותם באחוזי הפקות שחייבים בערוצים האחרים.
אברהם פורז: הם טוענים שזה חופש הדיבור.
אריק רשף: השאלה היא איפה הערוצים הנארזים האלה מתחרים פה.
אברהם פורז: מר רשף, אנא ממך, תן לי את התשובה הסופית.
אברהם פורז: מה אתה רוצה שנעשה פה?
אברהם פורז: איך נבדיל?
אברהם פורז: על-פי כסף זה הרי בלתי אפשרי, זה לא מעשי.
אברהם פורז: אז באחוזים.
אברהם פורז: האם 60%-40% זה טוב?
אברהם פורז: 30%-70%?
אברהם פורז: 10%-90%?
דורית ענבר: 40%-60% בשיקול דעת של המועצה.
דורית ענבר: להשאיר את האחוזים כפי שהיו.
דורית ענבר: עד 40% מותר להם להפיק, כאשר מה שכתוב פה, שרשאית המועצה לקבוע כללים לאישור שידורם של ערוצים נוספים, זאת אומרת ערוצים חדשים, על-פי שיקול דעת.
דורית ענבר: התקרה היא 40%, זה המקסימום.
בני איינהורן: אתה חייב וודאות.
אריק רשף: אני מציע להישאר בשלב הנוכחי עם מסגרת ההצעה הנוכחית משום שכל נסיון לעשות fine tuning על הדבר הזה יוביל סתם לסיבוכים.
דני רוזן: אחרי ששמענו את כל הדיון אני חושב שגם אתה תגיע למסקנה שהצעת החוק הממשלתית היא האיזון הנכון בין מגוון האינטרסים הסותרים.
דני רוזן: אנחנו מציעים להשאיר את שיקול הדעת בידי המועצה.
דני רוזן: לאורך זמן, השר הולך הלאה והמועצה נותרת.
דני רוזן: נכון, זה איפשר את פיתוח השוק ויאפשר אותו גם בעתיד.
אברהם פורז: מה יקרה אם המועצה תחליט יום אחד בבוקר, אחרי שכבר קיבלו רשיון והכל בסדר, להגיד: רגע, אתם עכשיו מפסיקים להפיק לבד הכל, מעכשיו הכל יופק בחוץ?
דני רוזן: המועצה חיה במערכת איזונים.
דני רוזן: יש מועצה, יש שר ויש משרד.
דני רוזן: יש מערכת איזונים שמבטיחה שגם אם מישהו יטעה, מישהו אחר יתקן.
בני איינהורן: אדוני היושב-ראש, יושב כאן
בני איינהורן: מר עבאדי שהיה במועצה לפני כשנתיים עם מר צביקה האוזר.
בני איינהורן: במשך שנתיים שום בקשה של חברות הכבלים, כולל בקשות שהיו מגיעות לנו לפי החוק, לא נענתה, מסיבות כאלה ואחרות.
אברהם פורז: כי אתם הייתם נגד הלווין והם רצו לקדם את הלווין.
בני איינהורן: אם אנחנו עושים חוק שבו רוצים גם בשורה למדינה וכל מיני דברים נוספים, חייבים לתת איזה וודאות.
בני איינהורן: אי אפשר להכניס כל מיני שיקולים של מועצה.
יוסי עבאדי: אני מסכים.
יוסי עבאדי: אכן זה צריך להיות בחוק.
יוסי עבאדי: זה הנוסח שהגשנו ליושב-ראש הוועדה.
יוסי עבאדי: סעיף 2 מתייחס לעניין הזה.
בני איינהורן: גם אנחנו רוצים להגיש הצעה.
ראובן ריבלין: לפי העתונות את כל זה אנחנו צריכים לגמור עד סוף השבוע.
ראובן ריבלין: כתוב בעתון שאנחנו צריכים להזדרז מאוד.
יש שתי אלטרנטיבות: 1) בשיקול דעת המועצה (אנחנו לא נכנסים לפרמטרים); 2) הכנסת תקבע איזה מינון ואפשר יהיה לסטות ממנו בהליך כזה או אחר, וניתן על כך את הדעת.
דוידה לחמן-מסר: ההצעה היא לסטות למטה.
דוידה לחמן-מסר: לא למעלה.
דוידה לחמן-מסר: שתקרה תהיה תקרה של המחוקק.
דורית ענבר: יש חריגים.
אברהם פורז: בכל זאת אנשים פרטיים משקיעים פה כסף שלהם.
אברהם פורז: אתם בעצם רוצים להגיד: יש לכם כל זכות אבל העסק הזה בכלל יהיה איזוטרי.
ראובן ריבלין: רוצים כללי משחק.
אברהם פורז: כללי המשחק הם קצת מוגזמים.
גדעון אביטל: היום התלות של בעל זיכיון במועצה היא כמעט מוחלטת.
יגאל ביבי: רשיון כללי היום יש לארבעה.
יגאל ביבי: הכבלים רוצים 40% והלווין רוצים 40%.
יגאל ביבי: נגיע ל-120%.
דוידה לחמן-מסר: שלושת זכייני הכבלים משדרים ביחד.
דוידה לחמן-מסר: ההנחה היא שהכבלים זה אותו דבר.
יגאל ביבי: זאת אומרת שהיום יש שניים, לווין וכבלים.
יגאל ביבי: 40% ילכו לכבלים ו-40% ללווין.
דורית ענבר: היום על הלווין אין בכלל הגבלה.
דורית ענבר: יש כל מיני גורמים שמן הראוי להגביל אותם.
דורית ענבר: לדוגמא, היום בכללים הקיימים של המועצה נקבע שלזכייניות ערוץ 2 אסור בכלל להפיק ערוצים שישדרו בכבלים.
דורית ענבר: יש כל מיני גורמים שיש עליהם הגבלות שונות.
יגאל ביבי: אני לא מבין מה ההגבלה הזאת, אם על הלווין אין בכלל הגבלה.
בני איינהורן: אני חושב שעמדת המדינה היא להטיל מגבלות גם על הלווין.
אברהם פורז: חברות כבלים קיבלו רשיונות.
אברהם פורז: יש ערוצים שהם מפיקים בארץ, או אורזים.
אברהם פורז: נניח ערוץ כמו ערוץ טבע שהם עורכים בארץ והוא לא בא ככה אוטומטית מחוץ-לארץ.
אברהם פורז: השאלה היא בערוצים האלה מה הם יכולים בעצמם לעשות ומה הם צריכים להוציא להפקה חיצונית.
יגאל ביבי: צריך להפריד בין האריזות לבין הערוצים האמיתיים.
בני איינהורן: זה כבר עניין של הגדרה, מה זה "ערוץ עצמי".
דורית ענבר: על-פי ההגדרה "ערוץ עצמי" הוא ערוץ מקומי שנעשה בארץ.
דורית ענבר: מתוך הערוצים האלה השאלה היא כמה הגבלה יש לחברות הכבלים.
דורית ענבר: ההצעה היא שעל חברות כהבלים ישאר ההגבל ---
יגאל ביבי: הוא בלתי מוגבל להביא את כל הערוצים שבעולם.
דורית ענבר: לא, הוא יהיה מוגבל.
יוסי עבאדי: עד שהוא יתבסס.
יוסי עבאדי: עד שתהיה תחרות.
יגאל ביבי: האם הוא יעשה חוזים לחצי שנה?
אברהם פורז: גם היום חלק מהערוצים לא מפיקות החברות אלא מזמינות אצל מישהו אחר.
יגאל ביבי: אז הלווין עכשיו ישתלט על הכל.
מיכל רפאלי-כדורי: למה אתה אומר שהוא ישתלט על הכל?
קריאה: הוא שואל למה ללווין אין מגבלה.
דורית ענבר: אנחנו מפרסמים עכשיו את חקיקת המשנה שמגבילה גם את הלווין.
דורית ענבר: יש הגבלה גם על הלווין, גם על הרשויות, גם על רשות השידור והרשות השניה, גם על עיתונים.
דורית ענבר: על כל גורם - גם גורם שהוא אינוסנטי לחלוטין ואין לו מעורבות בשוק - תהיה איזה מגבלה.
דורית ענבר: לכולם יהיו מגבלות.
גדעון אביטל: לגבי הלווין השמיים הם הגבול.
יגאל ביבי: אתה לא מתכוון להביא את החוק הזה בלי מגבלה על אחרים.
יגאל ביבי: למה על חלק יש מגבלה ועל חלק אין?
יגאל ביבי: זה לא יעמוד בבג"ץ.
אברהם פורז: חבר הכנסת ביבי, חברות הכבלים עומדות בפני גמר תקופת הזיכיון שלהן והן עוברות למשטר אחר.
אברהם פורז: הלווין יכול לטעון שאתה לא יכול לשנות לו את כללי המשחק בתוך תקופת הרישיון שלו.
אברהם פורז: גם הכבלים טוענים שאתה לא יכול לשנות להם את המשחק בתוך התקופה.
יגאל ביבי: עד מתי הרישיון שלהם?
מיכל רפאלי-כדורי: 10 שנים.
מיכל רפאלי-כדורי: הלווין נכנס לפני שנה וחצי לפי חוק קיים.
מיכל רפאלי-כדורי: הרישיון קיים.
מיכל רפאלי-כדורי: אנחנו לא ביקשנו לשנות שום דבר בסטטוס שלנו.
גדעון אביטל: גם באמצע הדרך שינו את הכללים.
דורית ענבר: נותר חריג אחד, שהוא מצוי בהצעה הזאת ומתייחס לסוגים של ערוצים שלגביהם הכלל של מוגבלות הוא לא ישים.
דורית ענבר: בהם צריך לאפשר אפילו סמכות של 100%.
דורית ענבר: לדוגמא, EPG (מדריך השידורים האלקטרוני) הוא סוג של ערוץ שיש רק אחד כמוהו, או למשל ערוצים של paper view.
דורית ענבר: אלה בעצם 5 אפיקים שמשדרים אותו דבר בשעות שונות.
דורית ענבר: אי אפשר לתת רק 40% לכבלים ושמישהו אחר יפיק להם.
דורית ענבר: יש סוגים חריגים של ערוצים, שהזכרנו, שם צריך לתת סמכות למועצה.
ההחלטה היא: סעיף 28 - תיקון סעיף 6ב2 - ההגדרות של "בעל ענין", "החזקה" ו"שליטה" נקבעו במקום אחר ולכן פה הם יימחקו.
ההחלטה היא: - "פסקה (2) בטלה".
ההחלטה היא: - מוגדר "בעל זכיון לשידורי טלוויזיה" ולא בעלי זיכיון אחרים.
ההחלטה היא: - "במקום "בעל זכיון" יבוא "בעל זכיון כללי לשידור" ובמקום "הזיכיון" יבוא "הרישיון".
ההחלטה היא: " אלה תיקונים טכניים לחלוטין.
יגאל ביבי: אני מבקש שייתנו לנו עותק חדש שיציג מה התבטל ומה לא.
יגאל ביבי: כך נוכל ללמוד את זה בבית.
אברהם פורז: יש פה איזה נוסח מתוקן.
דני רוזן: סעיף 29 - תיקון סעיף 6כא זה תיקון טכני.
דני רוזן: סעיף 30 - תיקון סעיף 6כב זה תיקון טכני.
יוסי עבאדי: בסעיף 6כ2 (סעיף 28 לתיקון) קבוצת "הארץ" הגישה בקשה לתיקון שמתיר לקבוצת "הארץ" להחזיק גם בערוץ חדשות.
יוסי עבאדי: יש שם הגבלה, שמי שהוא עיתון אינו רשאי ---
דוידה לחמן-מסר: זה לא בתיקון.
דוידה לחמן-מסר: זה בחוק.
דוידה לחמן-מסר: אתה מבקש לתקן את החוק הקיים בנוסף על תיקוני הממשלה.
דני רוזן: זה נושא חדש.
יוסי עבאדי: במסגרת התמונה הכללית של הבעלות הצולבת.
אברהם פורז: תאמר לנו בתמצית מה אתה מציע.
אברהם פורז: אנחנו נשקול את זה.
אייל מלובן: אם כל מפיק ערוץ יהיה חייב בהפקות מקור ---
יוסי עבאדי: לפי סעיף 6כ2 היום מנוּע עיתון מלהחזיק בערוץ החדשות.
יוסי עבאדי: הצעתנו היא שעיתון קטן, שהוא לא בין השניים הגדולים, לפי שיקול דעת של המועצה, יהיה רשאי גם אם הוא מחזיק בהחזקה שאינה שליטה בערוץ השני.
יוסי עבאדי: שתהיה אפשרות למשל לעיתון "הארץ" להחזיק ערוץ חדשות.
אברהם פורז: האם רשת שוקן מתמודדת במסגרת הערוץ הייעודי לחדשות?
אברהם פורז: אתם שותפים במשהו שם?
יוסי עבאדי: לא.
יוסי עבאדי: כתוצאה מהקונסטרוקציה של המכרזים ---
אברהם פורז: אבל אולי ייצא לכם.
אברהם פורז: עד שזה יתוקן כאן, שם כבר יהיו זוכים.
יוסי עבאדי: אולי בעתיד אפשר יהיה לקנות חזקות ממי שזכה.
דוידה לחמן-מסר: תוכל לקנות מהזוכה, שאולי ירצה להקצות מניות.
אברהם פורז: לא בטוח שתרצה לקנות שם מניות, אבל לא חשוב.
אברהם פורז: מר עבאדי טוען שהגודל קובע.
אברהם פורז: הוא טוען שגודל העיתון ומספר מנוייו קובע.
יוסי עבאדי: גודל ההחזקות.
דני רוזן: מעבר לכך שזה נושא חדש, אני בכל אופן רוצה לציין שזה בדיוק מתקשר לדיון שעשינו בבוקר.
דני רוזן: ניסיתי להסביר שיש הרבה מאוד פרמטרים, ולא פרמטר אחד, של בעלויות צולבות.
דני רוזן: יש מגוון פרמטרים שמתייחסים להשפעה.
דני רוזן: הנושא הזה, שמאפשר לעיתון כמו "הארץ", ואני מניח שגם ל"גלובס" ואחר-כך לאחרים, להחזיק ערוץ חדשות, להיות שותפים, יש בו ---
ראובן ריבלין: מה יקרה אם כתוצאה מכך שלעיתון "הארץ" יש את ערוץ החדשות פתאום התפוצה שלו תגדל והוא יהפוך להיות בין השניים הגדולים?
יוסי עבאדי: הוא יצטרך לוותר על ההחזקות בערוץ החדשות.
אברהם פורז: או להפסיק למכור עיתונים.
יוסי עבאדי: איך זה קיים בבריטניה?
יוסי עבאדי: עושים קצת יותר עבודה, מחלקים את זה לפי אחוזים ולא מפשטים את המודלים.
דרור שטרום: אבל למה אתה נעצר באחוזים כשזה מגיע אליך?
דרור שטרום: זאת השאלה האמיתית כאן.
דרור שטרום: למה "מעריב" למשל לא יכול להחזיק?
יוסי עבאדי: מכיוון שיש לו נתח שוק גדול.
דרור שטרום: אם אתה סבור שהסיבה היא בשל ההשפעה של העיתון "מעריב", אם הפרמטר מראה שאדם נעצר אצל עצמו - בעיני יש חזקה שהפרמטר לא צודק.
יוסי עבאדי: עם כל הכבוד, "מעריב" נמצא גם בכבלים.
דרור שטרום: זה משהו אחר.
דרור שטרום: זה לא קשור לעיתון.
אייל מלובן: האם לכל מפיקי הערוצים עליהם דובר בסעיף הקודם יש איזה חבות של הפקות מקור?
אברהם פורז: שאלת הפקות המקור תידון בנפרד.
אברהם פורז: אני מציע לשר החדש לשקול את נושא ---
ראובן ריבלין: אני מציע שתציע לי קודם כל רק לשמוע.
דני רוזן: סעיפים 29, 30, 31, 32 - תיקון סעיפים 6כא, 6כב, 6כד ו-6כה לחוק העיקרי כולם שינויים טכניים.
דני רוזן: סעיף 33 - ביטול כותרת סימן ח' לפרק ב'1
דוידה לחמן-מסר: האם אפשר לבקש לדלג על הנושא הזה?
דוידה לחמן-מסר: האדם במשרד המשפטים שאחראי על הנושא, עו"ד זקן, לא הגיע מכיוון שאמרת שהיום ידובר על בעלויות צולבות ותכנים.