GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דני רוזן: גמרנו את סעיף 32.
דני רוזן: אנחנו עוצרים עכשיו בסוף סעיף 32, כי מסעיף 33-34 ואחר-כך מסעיף 57-64 זה נושאי מקרקעין.
אברהם פורז: אפשר לקפוץ על זה.
אברהם פורז: נדון על כך בישיבה הבאה, ביום שלישי בשבוע הבא.
דני רוזן: סעיף 35 - תיקון כותרת סימן ט' לפרק ב'1 זה תיקון בסימן ט' בפרק ב'1.
דני רוזן: אנחנו מחליפים את הכותרת.
דני רוזן: במקום "השימוש באפיקים וחיבור אזוריים" הכותרת תהיה "ערוצים ייעודיים".
דני רוזן: סעיף 36 - תיקון סעיף 6לד זה תיקון טכני.
דני רוזן: בעצם אנחנו הופכים את זה, לאור התיקון בסעיף 5, מהסדר עיקרי לעניין השימוש בידי אחרים למין הסדר משלים.
גדעון אביטל: יש לי שתי הערות.
גדעון אביטל: אנחנו חוזרים על עמדתנו, לפיה מוקד השידורים צריך להיות חלק מהתשתית.
גדעון אביטל: במצב זה צריך להיות שינוי מהותי בסעיף 6לד.
דני רוזן: אתה מדבר על שינוי מהותי בכל החוק.
דני רוזן: לא רק בסעיף הזה.
דני רוזן: זה יהיה בחוק אחר.
גדעון אביטל: זה לא חוק אחר.
גדעון אביטל: זה שינוי במספר סעיפים.
בני איינהורן: אדוני, אנחנו עברנו על משמעות השינוי ומסתבר שהיא לא גדולה.
בני איינהורן: תדע שזה לא מורכב.
אברהם פורז: אם אנחנו נחליט שצריך להכניס את השינוי, לא נירתע רק בגלל העובדה שצריך לשנות עוד 6 פסיקים.
דני רוזן: זה שינוי דרמטי בכל המהות של החוק, בכל ההסדרים של החוק.
דני רוזן: אם נעשה שינוי בכמה סעיפים, נעשה נזק עצום לנושא.
דוידה לחמן-מסר: משום מה לעמדה הזאת כולנו שותפים.
בני איינהורן: למעט הקורבן.
גדעון אביטל: הנושא השני נוגע לסעיף 6לד(ב) והוא שאלת התמורה.
גדעון אביטל: אנחנו מבקשים לשנות אותו.
גדעון אביטל: אני חושב שבדיון שבו יש 7 דיעות למשרדי הממשלה, מותר ל"קורבן" (במרכאות), שאולי המרכאות יוסרו ממנו בסוף, להתייחס לעניין הזה.
גדעון אביטל: שאלת התמורה היא שאלה קריטית ולא ניתנה עליה הדעת עד עכשיו.
גדעון אביטל: הדעת נותנת שבעלי התשתיות השונים - החברות הסלולריות, חברת "בזק", מפעילים בינלאומיים, חברות הכבלים, אפילו חברת הלווין - יגלו פתיחות יתרה, שאולי תיתבע מהם, לזכויות מעבר של אחרים בתשתית שלהם.
גדעון אביטל: באיזה תנאי?
גדעון אביטל: שהם יקבלו תמורה הולמת.
גדעון אביטל: חברות הכבלים הרי הקימו את התשתית ---
קריאה: אתה שואל מה הוא מחיר סביר?
דני רוזן: זה סעיף מאוד עקרוני.
דני רוזן: אחד העקרוניים בחוק.
בני איינהורן: הוא הסעיף הכי מהותי יחד עם זכויות השימוש וזכויות מעבר, unbundling.
אברהם פורז: "בעד שימוש כאמור בסעיף קטן (א), רשאי בעל רישיון כללי לשידור לדרוש מן המשתמש מחיר סביר, ובאין הסכמה ביניהם - יקבע השר את המחיר בהתבסס על עלות השימוש, לפי שיטת חישוב שיורה עליה, בתוספת רווח סביר; על החלטת השר ניתן לערער בפני בית משפט מוסמך".
אברהם פורז: מה לא טוב בסעיף כפי שהוא מנוסח?
דני רוזן: אגב, זה הסעיף הקיים, לפני התיקון בחוק.
גדעון אביטל: ראשית, כאשר מנכ"ל משרד התקשורת אומר שזה הסעיף הקיים, יש בזה שלא בכוונה משום הטעייה מסויימת.
גדעון אביטל: כאשר "בזק" יצאה לדרך, כאשר חברות הכבלים יצאו לדרך, סעיף לד במקור היה אחר.
גדעון אביטל: נוסחו של סעיף זה הוא הורתו, סעיף 5.
גדעון אביטל: הוא אמר שמי שנוסע אצל בעל רשיון משלם לו תמורה לפי העלות הכוללת ועוד רווח סביר.
דני רוזן: זה חוק ששונה מזמן.
גדעון אביטל: במשך 10 שנים הסעיף היה כפי שאני אמרתי ולפני שנתיים, במסגרת חוק ההסדרים, הסעיף הזה תוקן, והוא אבי אבות חלק גדול מהצרות.
גדעון אביטל: אם הסעיף היה נשאר במקור ובעל תשתית היה יודע שהוא מקבל תמורה שמתייחסת גם להשקעה שלו ---
אברהם פורז: מה זה "מחיר סביר" בעיניך?
גדעון אביטל: עלות כוללת רווח סביר.
אברהם פורז: כשאומרים "מחיר סביר" - מה צריך יותר מזה?
גדעון אביטל: אנחנו באים מעולם שבו נאמר "עלות כוללת", ובמקרה זה אנחנו יודעים למה הכוונה.
גדעון אביטל: כל רכיבי העלות נכנסים לתוך החיוב.
גדעון אביטל: כשמדובר על "מחיר סביר", מסתתר מאחורי זה דבר מסויים שלא נאמר כאן בוועדה.
גדעון אביטל: התכנסה ועדה, שבראשה עמד פרופ' גרונאו, וקבעה נוסחה מסויימת.
גדעון אביטל: הנוסחה הזאת היא קטלנית לגבי כל בעלי התשתיות.
דני רוזן: זאת נוסחה שהתייחסה רק ל"בזק", על-פי מבנה העלויות של "בזק".
גדעון אביטל: נוסחת גרונאו מדברת על עלות שולית ממוצעת לטווח ארוך.
גדעון אביטל: אני מתרגם את המונח המקצועי.
גדעון אביטל: זה בעצם אומר שאם מישהו ירצה לנסוע בחברת הלווין הוא לא יצטרך להשתתף בעלות המעבר.
גדעון אביטל: למשל, אם במקרה יש עוד segment פנוי.
אברהם פורז: אבל תלך לבית-המשפט ותספר שם מה שאתה רוצה.
גדעון אביטל: אנחנו לא רוצים ללכת לבית-המשפט.
גדעון אביטל: אנחנו רוצים לדעת שנקבל כיסוי של עלות כוללת בגין השימוש ועוד רווח סביר.
גדעון אביטל: זה מאוד פשוט.
דרור שטרום: לשר יש שיקול דעת.
ראובן ריבלין: שיקול הדעת של השר גם מוגבל.
גדעון אביטל: מגבירים את שיקול הדעת שלו.
אברהם פורז: שמענו את ההערה.
אברהם פורז: רבותי, אני אומר לכם את דעתי.
אברהם פורז: כשאומרים "מחיר סביר", בעצם תחום שיקול הדעת של השר הוא מאוד רחב.
אברהם פורז: הוא יכול להכניס כל דבר שהוא רוצה.
אברהם פורז: אבל גם אם השר השתגע, עוד יש את בית-המשפט.
אברהם פורז: הפירוש למלים "מחיר סביר" הוא מאוד רחב.
אברהם פורז: אני חושב שלא ראוי שאנחנו נכניס היום פרמטרים יותר מדוייקים של תחשיב.
אברהם פורז: זה היה הסעיף מאז ומעולם והוא נותן שיקול דעת.
גדעון אביטל: אבל זה בא להקטין את ההכנסות של בעלי התשתיות.
דני רוזן: תיראו, שיתוף פעולה מופלא בין "בזק" לכבלים.
אברהם פורז: אני הבנתי ואמרתי לכם את דעתי, שהסעיף הזה צריך להישאר כפי שהוא.
אברהם פורז: מר אביטל הוא איש מאוד מוכשר והוא אמר את זה בכשרון רב.
אברהם פורז: הוא רק לא שכנע כי הקייס לא טוב.
בני איינהורן: לאחר דיון ארוך שקיימת כאן במשך יום שלם הובאו מומחים מחוץ-לארץ על unbundling.
בני איינהורן: בנושא unbundling אתה סירבת לתת לשר את הסמכות לשקול.
בני איינהורן: אמרת: אני בחוק אכפה על השר לעשות unbundling ולא קיבלת את עמדת המשרד.
בני איינהורן: והנה כאן, שזה המשלים של ה-unbundling - ולא משנה כרגע אם זה תקשורת או שידורים - אתה אומר: כאן כן אני אתן לשר סמכות.
בני איינהורן: למה אתה כופה על השר לעשות unbundling ואתה לא מקבל את שיקול דעתו, שזו היתה עמדת משרד התקשורת ועמדת הממשלה?
בני איינהורן: שם אתה כופה על השר לפתוח, ופה אתה מתיר לו שיקול דעת.
אברהם פורז: את הטענה אני הבנתי.
אבי (אברהם) גבאי: זה הנושא הכלכלי היחידי שנדון פה בכל הצעת החוק הזאת.
אברהם פורז: אתה חושב שהשאלה כמה הם צריכים לשלם על הזיכיון - זה לא נושא כלכלי?
אבי (אברהם) גבאי: זה לא מעניין כי אני מתחייב לך שהם לא ישלמו כלום.
אבי (אברהם) גבאי: יש פה ויכוח בין שתי מתודולוגיות.
אבי (אברהם) גבאי: האם מי שעולה על הרשת של "בזק" או של הכבלים לצורך העניין צריך לשלם רק את עלות המעבר שלו ברשת, או שהוא צריך לשלם גם את ההשקעות?
אבי (אברהם) גבאי: קח כדוגמא אוטובוס שיש לי.
אברהם פורז: "מחיר סביר" נותן שיקול דעת רחב לשר.
אבי (אברהם) גבאי: הצעת החוק היא לא ברוח שאתה מדבר עליה.
דני רוזן: לא מציעים לשנות את הסעיף הזה בחוק.
אבי (אברהם) גבאי: אנחנו מציעים לשנות אותו.
אבי (אברהם) גבאי: אתן דוגמא קטנה.
אבי (אברהם) גבאי: יש לך אוטובוס ורוצים לנסוע באוטובוס שלך.
אבי (אברהם) גבאי: לפי הגישה שלהם, אתה תגבה מהנוסע הנוסף את עלות הכסא שהרכיבו עבורך.
אבי (אברהם) גבאי: זאת הגישה של החוק.
אברהם פורז: נניח לרגע שעברנו לאוטובוס ואמרנו שאת מחיר הנסיעה באוטובוס יקבע הקואופרטיב, אבל אם אין הסכמה - יקבע השר מחיר סביר, ועל זה אפשר לערער לבית-המשפט.
אבי (אברהם) גבאי: נהדר.
אבי (אברהם) גבאי: אבל זה לא המצב.
אבי (אברהם) גבאי: כאן כתוב שאתה תשלם עבור הכסא.
אבי (אברהם) גבאי: תסתכל על עלות השימוש.
גדעון אביטל: "על בסיס העלויות הכרוכות בשימוש של אותו מקבל רשות השימוש".
דני רוזן: יכול להיות שימוש אחר גם.
אברהם פורז: "עלות השימוש, לפי שיטת חישוב שיורה עליה, בתוספת רווח סביר"
יוסי עבאדי: עלות שימוש זה בכלל ב-1/6.
אבי (אברהם) גבאי: חבר הכנסת פורז, אם תגדיר את זה כפי שאתה אומר, שהשר ישקול בלי שום הגבלות - זה נהדר.
אברהם פורז: "בעד שימוש כאמור בסעיף קטן (א), רשאי בעל רשיון כללי לשידור לדרוש מן המשתמש מחיר סביר, ובאין הסכמה ביניהם - יקבע השר את המחיר בהתבסס על עלות השימוש, לפי שיטת חישוב שיורה עליה, בתוספת רווח סביר".
אברהם פורז: מה סוגר אותך פה, בנוסח הזה?
אבי (אברהם) גבאי: עלות השימוש זה עלות המעבר, זה הכסא.
אתי בנדלר: הם רוצים לא עלות השימוש אלא עלות כל ההשקעות שהיו להם.
אברהם פורז: אני אומר לך, ואני מוכן להודיע את זה גם בדיון במליאת הכנסת, לדעתי השר רשאי לקחת בחשבון לא רק את התפעול, למשל כמה עולה הבנזין או הסולר כשאתה נוסע באוטובוס, כמה עולה לך נוסע נוסף, בהנחה שאוטובוס צורך על כל נוסע עוד מיליגרם סולר ב-100 קילומטרים, אלא גם לקחת בחשבון פרמטרים נוספים.
אברהם פורז: זה מה שכתוב כאן.
אבי (אברהם) גבאי: לא זה מה שכתוב כאן.
גדעון אביטל: אנחנו חוששים שלא.
גדעון אביטל: אנחנו רוצים שיביאו בחשבון את כל העלויות שכרוכות בדבר הזה.
אברהם פורז: בעיני שיקול הדעת של השר הוא מאוד רחב.
אברהם פורז: גם אם הוא יקבע שהוא רוצה לקחת בחשבון השקעות, זה לא ייחשב כאולטרה וירס.
אבי (אברהם) גבאי: זה לא המצב.
אבי (אברהם) גבאי: תסתכל על ההתבצרות של משרד התקשורת.
דרור שטרום: כדאי אולי לקבוע שבכל מקרה של מחלוקת והליכה לבית-משפט זה לא יעכב את מתן אפשרות השימוש.
דני רוזן: זה מופיע בסעיף 5.
אברהם פורז: אתם יודעים מה משעמם בהצגה הזאת?
אברהם פורז: אני משתתף בהצגה כשכל פעם כשעולה שחקן אני יודע מה הוא יגיד.
ראובן ריבלין: איך נקבע היום המחיר בין "בזק" והאינטרנט?
דני רוזן: החוק הזה לא עוסק בנושא אינטרנט.
דני רוזן: אינטרנט איננו בגדר שידורים שמוסדרים בחוק הזה.
אבי (אברהם) גבאי: אני אתן כדוגמא את חברות הרט"ן (רשת טלפון נייד).
אבי (אברהם) גבאי: בשיחה של חברת רט"ן, של לקוח של סלולר שמתקשר ל"בזק", החברה גובה מהלקוח ---
דני רוזן: אבל אם מישהו עוסק בשידורים ---
אבי (אברהם) גבאי: זה אותו דבר.
אבי (אברהם) גבאי: זה דוגמא פשוטה.
ראובן ריבלין: יש פרמטרים.
ראובן ריבלין: מה מפריע לכם במונח "מחיר סביר"?
בני איינהורן: עד לפני שנתיים הוא כלל עלויות ורווח אך משרד התקשורת שינה אותו כדי להקטין את התשלומים.
ראובן ריבלין: המלים "בהתבסס על עלות השימוש" - חשבתי שהן יכולות להגדיל את התשלומים.
ראובן ריבלין: הן הרבה יותר כוללות.
אברהם פורז: מר אביטל, אני מתחייב בפניך להסביר במליאה שאני מפרש את הסעיף במובן רחב.
אברהם פורז: אני יכול לומר שבזמן הדיונים עלתה תביעה לשנות את הסעיף.
אברהם פורז: אסביר שהסעיף לא שונה כי לדעתנו זה די רחב.
אבי (אברהם) גבאי: בזמנו הסכמת לכתוב "עלויות" ולא "עלות".
ראובן ריבלין: אין שום הבדל בין "עלות השימוש" ו"עלויות השימוש".
דני רוזן: סעיף 36 - תיקון סעיף 6לד סעיף 36 הוא בעצם בעיקרו טכני.
דני רוזן: מעבר לכל הנושאים הטכניים, יש פה את ההגדרה שנשמרת 1/6 מקיבולת האפיקים והיא חלה רק לגבי הערוצים הייעודיים.
דני רוזן: זה בפסקה (1) לתיקון.
אברהם פורז: אני רוצה להרחיב את הדיבור בעניין הזה, כי זה הזמן.
אברהם פורז: אני רוצה להבין מה פסול יש בגישה האומרת: בואו נעזוב את הכבלים ונאמר שכל מה שהמועצה לכבלים תורה להם להעביר, הם חייבים להעביר.
אברהם פורז: למה ה-1/6 הזאת צריכה להישאר פנויה?
דני רוזן: הרעיון המרכזי היה שהמדינה תקבע מה יעבור ב-1/6 מהאפיקים.
דני רוזן: אם זה תשתית של הכבלים אז צריך לשלם לכבלים אך המדינה קובעת איזה ערוצים יעברו בהם.
דני רוזן: היתר יהיו כל מיני שידורים מסחריים, עם open access.
דני רוזן: לדוגמא, עכשיו עושים מכרזים על ערוצים יעודיים.
דני רוזן: אנחנו נכנסים לתקופה ערוצית, עם ערוץ ערבי וערוץ רוסי, ולמועצה יש סמכות לקבוע שזה יעבור במסגרת ה-1/6.
אברהם פורז: בואו נניח שאין 1/6.
אברהם פורז: בשביל מה צריך את ה-1/6?
אברהם פורז: עדיין לא הבנתי.
יורם מוקדי: יש פה איזה אוטוסטרדה, כמו שמתארים אותה.
יורם מוקדי: המדינה, שנותנת את הרשיון, היתה סבורה בעבר - ואני מניח שהיא סבורה גם היום - שיש צורך במעבר לערוצים שהמדינה חפצה ביקרם.
יורם מוקדי: שתי ממשלות ישראל קיבלו החלטה על ערוצים מסויימים.
יורם מוקדי: הם אומרים בעצם: כל עוד ה-1/6 הזאת לא מנוצלת, הכבלים יכולים לנצל אותם.
יורם מוקדי: אם יש ערוצים שהמדינה חפצה ביקרם, למשל ערוץ בשפה הרוסית ---
אברהם פורז: אם אתה אומר שהכבלים יכולים לנצל את ה-1/6 אז אין שום בעיה.
יורם מוקדי: היום הם מנצלים את ה-1/6 והם קיבלו notice מראש שאומר להם: חברים, היום אנחנו במשטר רב-ערוצי ---
אברהם פורז: הרי גם אם נניח לרגע ערוץ ייעודי כמו ערוץ החדשות שרוצה להיות משודר בכבלים, הוא צריך לשלם דמי שימוש.
יורם מוקדי: לצערי כן.
יורם מוקדי: אבל לדעתי לא.
יורם מוקדי: אלה הרוסים שהמדינה חפצה ביקרם, כמו הערוץ הראשון, כמו הערוץ השני.
דני רוזן: הסעיף הזה לא עוסק בתשלום.
אברהם פורז: האם ערוץ החדשות הייעודי צריך לשלם לחברות הכבלים?
יורם מוקדי: לפי הוראות החוק - כן, הוא צריך לשלם, וכך גם הערוץ בערבית.
יורם מוקדי: לדעתי לא צריך לשלם.
אברהם פורז: למה שלא ישלם?
יורם מוקדי: כי הרי הוא ערוץ שהמדינה חפצה ביקרו, שאף אחד אחר לא הקים את הערוץ הזה.
דוידה לחמן-מסר: זה כשל שוק.
אברהם פורז: יש הבדל בין ערוצים שהכבלים משמשים להם כאנטנה משוכללת, במקום לשים אנטנה על הגג העבירו את השידור כך, לבין ערוצים שמתחילים ונגמרים בכבלים.
אברהם פורז: למה הוא צריך להעביר את השידור, כשיש אנשים שמרוויחים מפרסומת?
גדעון אביטל: אל"ף, הוא יעביר אותם כמו שהוא מעביר ערוצים אחרים.
אברהם פורז: הוא צריך להעביר, אבל למה זה צריך להיות חינם?
יורם מוקדי: אלה ערוצים שהמדינה חפצה ביקרם והיא רוצה לעזור להם.
יורם מוקדי: איך היא עוזרת להם?
גדעון אביטל: על חשבון מישהו אחר.
אברהם פורז: יש פה שני דברים שונים לגמרי.
ראובן ריבלין: אולי תסביר לי מה זה ה-1/6.
אברהם פורז: ב-1985, כשהסעיף הזה נחקק, דיברנו על טלוויזיה בכבלים.
אברהם פורז: אז חשבנו שיכול להיות שהתשתית הזאת יכולה לשמש גם למטרות אחרות, אולי לטלפוניה או לאינטרנט, ואמרנו: בואו ניתן להם 5/6, שישאירו 1/6 פנויה, שמא לימים פתאום יהיה משהו.
אברהם פורז: עכשיו הסתבר שגם השתנתה הטכנולוגיה ואפשר לדחוס הרבה יותר.
אברהם פורז: אז נשאלת השאלה האם אנחנו חייבים ---
ראובן ריבלין: כלומר, ה-1/6 נהייתה הרבה יותר גדולה.
אברהם פורז: ללא ספק.
אברהם פורז: אבל מעבר לזה, זה לא 1/6 שאתה רואה אותה בעין.
אברהם פורז: במילא זה הכל בספקטרום של תדרים.
אברהם פורז: השאלה היא האם אנחנו צריכים לומר שנניח 1/6 הקיבולת האפשרית הם לא ינצלו כי היא שייכת למדינה והמדינה תנצל אותה?
אברהם פורז: בינתיים הם לא משתמשים.
אברהם פורז: הדוגמא של האוטוסטרדה היא לא דוגמא טובה.
אברהם פורז: אם סללתי 4 נתיבים, אני נותן להם להשתמש ב-3 ואחד בינתיים ריק.
דוידה לחמן-מסר: הם רשאים להשתמש בו.
אתי בנדלר: תגבה אגרה על הכל אבל אם נרצה להעביר שם תחבורה ציבורית, אין להם עדיפות.
יורם מוקדי: כמו בפרוייקט כביש חוצה ישראל, שהוועדה הזאת מכירה.
יורם מוקדי: מותר למדינה לבוא ולהגיד: אני עכשיו משתמשת בכביש ומשלמת כסף עבור זה.
יורם מוקדי: זה בדיוק המטרה.
יורם מוקדי: בינתיים כולם משתמשים.
יורם מוקדי: אם יהיה צורך, הם יצטרכו לפנות.
יורם מוקדי: זה נהנה וזה לא חסר.
יורם מוקדי: כל עוד המדינה לא החליטה להשתמש בזה, הם נהנים ומנצלים את זה.
יורם מוקדי: בשלב שבו המדינה תשתמש, היא תשלם.
דני רוזן: נדמה לי שיש פה עוד פעם אי-הבנה.
דני רוזן: מדובר על כך שיש קיבולת X אפיקים לכבלים.
דני רוזן: הכבלים מנצלים את האפיקים על-פי שיקוליהם המסחריים, ב-X% אפיקים עצמיים ו-Y% אפיקים אחרים וכך הלאה.
דני רוזן: ב-1/6 מהקיבולת, ששייכים לכבלים ומגיעה לכבלים תמורה בגינם, המדינה קובעת מה יעבור, על-פי המנגנון שכתוב פה.
דני רוזן: "השר רשאי, לאחר התייעצות במועצה, להורות לבעל רשיון כללי לשידור לאפשר שימוש, בתשלום, באפיקי מוקד השידור שלו ...
דני רוזן: ובלבד שקיבולת האפיקים שתיוותר לבעל הרשיון לא תפחת מחמש שישיות".
דני רוזן: זה מנגנון קיים בחוק.
דני רוזן: אנחנו לא משנים אותו.
דני רוזן: כלומר, 1/6 מהקיבולת ייקבע השר.
דני רוזן: אולי זה אפיק שמסחרית הם לא רוצים להעביר אותו אבל השר יקבע שיעבירו אותו.
דני רוזן: כמובן שמגיע להם תשלום.
דוידה לחמן-מסר: כאשר ניתנו הזכיונות, ה-1/6 יועדה לכל התחומים, גם לתחומי תקשורת וגם לתחומי שידורים.
דוידה לחמן-מסר: בהצעת החוק הממשלתית דיברו רק על שידורים.
דוידה לחמן-מסר: שאלה טובה היא כמה תשתיות ארציות יהיו.
דוידה לחמן-מסר: ככל שיהיו יותר תשתיות ארציות אז כמובן הצורך לייעד 1/6 לקיבולת של שירותי תקשורת אחרים פוחתת, כי יהיו תשתיות מתחרות.
דוידה לחמן-מסר: אבל אם לא יהיו?
דוידה לחמן-מסר: נקודת המוצא שלנו היתה, גם בממשלה, שאלנו את משרד התקשורת מדוע ויתרו על האפשרות לעשות שימוש בתשתית, ב-1/6 הזאת, גם לשימושי תקשורת אחרים.
דני רוזן: היא אף פעם לא היתה בפרקטיקה.
בני איינהורן: אבל יש לך את סעיף 5 על ה-unbundling.
דוידה לחמן-מסר: אני רוצה לתת דוגמא של שירות שדובר עליו בזמנו, נניח שירותי אזעקה לזקנים.
דוידה לחמן-מסר: השירות הזה לא התפתח.
דוידה לחמן-מסר: אם תבוא המדינה ותחליט שניתן לעשות שימוש תקשורת בחלק מהתשתית הזאת לשימושים שאין להם ביקוש בטווח הברור כך שהם לא יתפתחו מבחינה מסחרית, אני רק מבקשת מהוועדה להותיר את זה גם לתקשורת וגם לשידורים ולא לכבול את ידי ממשלות עתידיות, בשים לב להתפתחויות.
דוידה לחמן-מסר: אז הנוסח של סעיף קטן (א1) צריך להשתנות.
דוידה לחמן-מסר: לא הנוסח שמופיע בהצעת החוק הממשלתית אלא: "(א) השר רשאי, לאחר התייעצות במועצה, לאפשר שימוש באפיקי מוקד השידור שלו".
דוידה לחמן-מסר: זה נכון.
דוידה לחמן-מסר: עדיין בסעיף קטן (א1) כתוב היום בחוק "השר רשאי להתיר שימוש כאמור ...
דוידה לחמן-מסר: למשדר ערוץ או לנותן שירותים אחרים באפיק".
דוידה לחמן-מסר: דיברנו על זה בממשלה.
דני רוזן: את דיברת על זה.
דני רוזן: אבל האם זה אושר?
דוידה לחמן-מסר: לא יכולנו לסיים את הדיון בוועדת השרים לחקיקה וביקשנו להעלות את הנושא הזה.
דוידה לחמן-מסר: זה לא נושא זר.
דוידה לחמן-מסר: אני מעלה את זה עכשיו בנוכחות השר.
אברהם פורז: האם זה לא המוצר הסופי של הממשלה?
דוידה לחמן-מסר: זה המוצר הסופי של הממשלה בדרך שהוא נעשה, של אילוצי זמן, כמו בנושאים אחרים.
בני איינהורן: זה לקח כמעט שנה.
ראובן ריבלין: את מבקשת שנחזיר את זה לוועדת שרים לחקיקה?
דוידה לחמן-מסר: זאת אפשרות אחת.
דוידה לחמן-מסר: אני מבקשת את זה וגם ביקשנו את זה בעבר וקיימנו על זה דיונים.
ראובן ריבלין: מה היתה ההחלטה?
דוידה לחמן-מסר: לא הספקנו להגיע להחלטה.
דוידה לחמן-מסר: אני רק מבקשת לשקול.
דוידה לחמן-מסר: זה לא דבר מהותי.
אברהם פורז: אדוני השר, יש אנשים שרוצים שהנבואה של שר התקשורת הקודם, שזה ייקח 3 שנים בכנסת, תתגשם.
ראובן ריבלין: זה לא ייקח 3 שנים.
ראובן ריבלין: הכנסת הזאת תכריע, עוד הרבה לפני שהיא תתפזר (עד נובמבר 2002).
ראובן ריבלין: יש פה דבר אחד שאנחנו צריכים להחליט עליו.
ראובן ריבלין: אנחנו לא יכולים בתוך הממשלה להעלות כל רגע נושא אחר.
דוידה לחמן-מסר: לא היה לנו זמן לדבר על זה בממשלה.
דוידה לחמן-מסר: אני מבקשת להשאיר בצד רק שתי מלים.
אתי בנדלר: למחוק את פסקה (2) שבסעיף 36 להצעת החוק.
דני רוזן: אני מבקש להשאיר בנושא הזה את הצעת החוק הממשלתית כפי שהיא.
אברהם פורז: אדוני השר, אני מציע שתיכנס לעובי הקורה.
אברהם פורז: כל נושא שתרצה להעלות, בין אם הממשלה הקודמת החליטה עליו ובין אם לא, בין אם הוא בפנים ובין אם לא, בין אם הוא חדש ובין אם הוא ישן, הכל פתוח.
ראובן ריבלין: השאלה היא האם הפררוגטיבה שאתה נותן לי גם ניתנת לאחרים.
אברהם פורז: אני נותן אותה גם לאחרים.
ראובן ריבלין: זה כבר לא טוב.
ראובן ריבלין: אז אני לא מתחייב לסיים גם ב-7 שנים.
ראובן ריבלין: שנינו רוצים להגיע להכרעות.
אברהם פורז: אבל אני לא שוטר של המשמעת הממשלתית.
אברהם פורז: אם בא לפה מישהו ואומר משהו בניגוד לחוברת, שלכאורה זה הפרת משמעת, אני נותן לו לדבר.
אברהם פורז: שיעשו איתו אחר-כך מה שרוצים.
אברהם פורז: מצידי, יש ממונה על המשמעת בנציבות שירות המדינה ושיפטרו אותו בלי פיצויים.
אברהם פורז: אבל אני שומע כל טענה.
אברהם פורז: גברת לחמן-מסר מרגיזה את מר רוזן, כי הוא טוען שזה בניגוד לעמדת הממשלה, והוא אולי צודק פורמלית.
דני רוזן: האם הנוסח הכחול הוא משהו שנפל מהירח?
דוידה לחמן-מסר: אלה היו ההערות שלנו אליכם.
דוידה לחמן-מסר: זה לא דבר מתחת לשולחן.
דוידה לחמן-מסר: אין לי בעיה, אדוני.
דוידה לחמן-מסר: הנושא יובא להכרעתך ותדונו בזה בוועדת שרים לחקיקה.
דוידה לחמן-מסר: אני בסך הכל אומרת, זאת אופציה לדורות הבאים.
דוידה לחמן-מסר: אם לא תתפתח תחרות, זה חשוב.
דוידה לחמן-מסר: אם תתפתח, לא יעשו בזה שימוש.
דני רוזן: (קורא את סעיף 36 להצעת החוק)
אתי בנדלר: אני רוצה להבין את פסקה (4), לפיה בפסקה (א3) המלה "ייעודי" תימחק.
דוידה לחמן-מסר: במקום לקרוא לזה "ערוץ ייעודי" קראו לזה "משדר ערוץ".
אתי בנדלר: אבל "ערוץ ייעודי" זה סוג של "משדר ערוץ".
טל אופק: זה מופיע בהגדרות.
טל אופק: ---
דוידה לחמן-מסר: "משדר ערוץ" הוא לא בעל הרשיון המיוחד לשידור.
דוידה לחמן-מסר: "משדר ערוץ" זה רק ערוץ ייעודי.
דני רוזן: סעיף 37 - תיקון סעיף 6לד1 סעיף 37 הוא סעיף מאוד חשוב.
דני רוזן: אגיד קודם מה הוא ואחר-כך אקרא אותו.
דני רוזן: קודם כל, הוא מוחק את ההוראות בדבר קביעה מנדטורית של מכסת הפקות מקומיות בערוץ ייעודי ומשאיר את זה לשיקול דעת של המועצה.
דני רוזן: דבר נוסף, הסעיף מסמיך את השר, מטעמים מיוחדים שבטובת הציבור, להתיר לעשות ערוץ ייעודי גם כשידור חופשי באוויר באמצעות לווין.
דני רוזן: לדוגמא אם יש שידור ייעודי בשפה הערבית ואתה חושב שזה מיועד לא רק למנויי הכבלים אלא לכל מי שרוצה לקלוט אותו חופשי, אז יוכל השר להחליט על כך.
אברהם פורז: היום הערוץ הייעודי, אם הוא ישודר בכבלים הוא ישודר גם בלווין?
דני רוזן: מדובר בלווין חופשי, לא מקודד.
דני רוזן: לא בלווין כשירות למנויים.
דני רוזן: אלה שני הדברים המופיעים בסעיף 37.
דני רוזן: אחרי שהסברתי תנו לי לקרוא את הסעיף.
דני רוזן: "בסעיף 6לד לחוק העיקרי - (1) בכותרת השוליים, במקום "לשידורים" יבוא "למשדר ערוץ"; (2) בסעיף קטן (ד), במקום "ובכלל זה כי השידורים בחלקם, ובשיעור שלא יפחת מ-20% מהם, יהיו מהפקה מקומית; המועצה, באישור הועדה, רשאית לקבוע שיעור נמוך יותר להפקות מקומיות" יבוא "ובכלל זה רשאית המועצה לקבוע שיעור מן השידורים שיהיה להפקות מקומיות";"
דוידה לחמן-מסר: היא יכולה לקבוע גם אפס?
אתי בנדלר: זה מה שמוצע.
אתי בנדלר: זאת אומרת שלא יהיה שיעור מינימלי.
דני רוזן: בלחץ בעיות המימון של הערוצים הייעודיים שהמדינה חפצה ביקרם.
גדעון אביטל: בשביל מה הם באו לעולם בעצם?
גדעון אביטל: מה תפארת הערוצים הייעודיים, אם יש מצב שבכלל לא תהיה בהם הפקת מקור אף לא של שעה אחת?
גדעון אביטל: בשביל מה זה טוב?
יורם מוקדי: בנושא ערוץ החדשות, כיוון שהפקה מקומית לא יכולה להיות בחדשות נתקלנו בבעיה בערוץ הייעודי ולכן היינו צריכים לבוא לוועדה הזאת.
יורם מוקדי: כנ"ל אם יהיה מחר ערוץ ספורט שני שהממשלה חפצה בו.
יורם מוקדי: גם ספורט לא נכנס בהגדרה של "הפקה מקומית".
אתי בנדלר: אבל זה לא מה שאתם מציעים.
אתי בנדלר: אתם מציעים, לגבי כל הערוצים, לקבוע שיעור הפקות מקומיות של אפס.
יורם מוקדי: לא אמרנו אפס.
יורם מוקדי: ישנם למשל ערוצים בהם יכול להיות שזה יהיה 15%.
בני איינהורן: למעט במקרה של הכבלים.
אברהם פורז: האם אתם לא רוצים שהמחוקק ייתן לכם רף תחתון?
דוידה לחמן-מסר: מה שקרה כאן, שבגלל שלא רוצים רף תחתון - בוטל הרף לחלוטין.
דוידה לחמן-מסר: בעוד שבוודאי יש מקרים בהם יש מקום לרף תחתון.
אברהם פורז: באו לפה לוועדה והסבירו שהערוצים הייעודיים האלה חשובים בין היתר כי תהיה להם מכסת הפקה מקומית וכן הלאה.
אברהם פורז: עכשיו אתם פתאום יורדים מהדבר הזה?
יורם מוקדי: בחדשות או בספורט.
דוידה לחמן-מסר: אז אפשר לכתוב את זה.
אתי בנדלר: הנוסח שאתם מציעים כרגע אומר שאם אתם לא תקבעו שום דבר, שיעור ההפקות המקומיות יהיה אפס.
אתי בנדלר: אתם רשאים לקבוע שיעור הפקות כלשהו בכל מקרה.
אתי בנדלר: זה מה שכתוב פה.
אברהם פורז: מה מונע מערוץ חדשות ייעודי להיות ערוץ חדשות שכולו זר ומשדר רק חומר מחוץ-לארץ?
יורם מוקדי: הוראות הרישיון.
דוידה לחמן-מסר: יבוא יושב-ראש מועצה אחר ויחליט מה שהוא רוצה.
אייל מלובן: לא נוכל לקבל את זה שיפגעו בהפקות המקור.
אברהם פורז: אתם בוודאי עומדים על ה-20%.
אייל מלובן: בוודאי.
אייל מלובן: מה שהחוק אומר.
אייל מלובן: אחרת לא ייעשה כלום.
דוידה לחמן-מסר: "השר רשאי, באישור המועצה והוועדה, לפטור מחובת הפקת מקור, במקרים של ערוצים מיוחדים שבהם אין מקום להפקות מקור".
גדעון אביטל: אז אנחנו מבקשים שהשר יהיה רשאי לפטור את חברות הכבלים מהפקות מקור לאור המצב הכלכלי הקשה שלהן.
גדעון אביטל: באמת, צריך להיות איזה שוויון.
אייל מלובן: אבל המצב הכלכלי שלכם קשה כי קניתם תוכן בארצות-הברית.
אייל מלובן: תיקנו פחות תוכן בארצות-הברית ומצבכם ישתפר.
דני רוזן: "(3) בסעיף קטן (ו), במקום "בעל זיכיון" יבוא "בעל רשיון שידור".
קטן יבוא: "(יא) השר רשאי, מטעמים מיוחדים שבטובת הציבור, להתיר למשדר ערוץ לשדר את הערוץ הייעודי במתכונת של שידורי טלוויזיה באמצעות לווין, כהגדרתם בסעיף 6מד(א)".
קטן יבוא: "
בני איינהורן: זה ממש לא ברור.
אברהם פורז: מאחר שהערוץ ממומן במילא על-ידי פרסומות, הוא אומר שאפשר להעלות אותו גם לאוויר ומי שרוצה לראות אותו עם צלחת, שישים לבד ויהיה בריא.
אברהם פורז: אם אתה גר באיזה מקום בנגב ואתה לא רוצה לווין או כבלים.
אברהם פורז: אתה סתם מתחבר לאיזה לווין.
דורית ענבר: זה פשוט ערוץ לא מוצפן.
בני איינהורן: איך אני אקלוט את זה בלי צלחת לווין?
בני איינהורן: עם צלחת פרטית?
אברהם פורז: זה כמו שידורי ערוץ 33 באמצעות לווין.
קריאה: גם ערוץ המוסיקה הישראלית יהיה פתוח באוויר?
אייל מלובן: האם קיבלו את הסעיף לפיו יוכלו להוריד ב-20% את הפקות המקור?
אברהם פורז: אנחנו לא מקבלים כלום.
אברהם פורז: שמעו את הטענות שלכם.
אברהם פורז: אתם מתנגדים ורוצים רף תחתון.
גדעון אביטל: אנחנו מתנגדים לדבר הזה.
גדעון אביטל: זה לא כל-כך פשוט.
אברהם פורז: אתה אומר שזה פגיעה בעקרון השוויון.
דוידה לחמן-מסר: למה להתחיל דיון עכשיו?
גדעון אביטל: כי אותנו כיווצו עכשיו להעדר בעלות בכל הדברים האחרים אז אנחנו חוששים מכל פגע שיבוא עלינו.
גדעון אביטל: אני רוצה להסביר.
גדעון אביטל: הבה נתאר לעצמנו שכל 6 הערוצים הייעודיים האלה יסעו על אותו לווין פתוח.
גדעון אביטל: יש לנו ערוץ חדשות, ערוץ מוסיקה, ערוץ רוסי, ערוץ דתי וערוץ ערבי.
מיכל רפאלי-כדורי: וערוץ 3, ערוץ 23, ערוץ 22 וערוץ 11.
דוידה לחמן-מסר: זה תחרות.
גדעון אביטל: בסדר גמור, שתהיה תחרות בעניין הזה.
גדעון אביטל: בבקשה, נחיל עליהם את כל הכללים, נחיל עליהם את חובת התמלוגים.
גדעון אביטל: אנחנו מוכנים לתחרות.
גדעון אביטל: אנחנו גם מתחרים בלווין.
ראובן ריבלין: כל המיעוטים האלה הופכים לרוב.
אברהם פורז: מר אביטל, האם אתה מאמין שאם תהיה האופציה אז אנשים יתנתקו לגמרי מהכבלים?
גדעון אביטל: גם אני זקן בכל הנושא הזה.
גדעון אביטל: אני לא מנהל פה קרב.
גדעון אביטל: אני רק אומר, ואני מבקש שהשר יהיה מודע לדבר הזה, שאנחו חוששים מיצירת עוד פלטפורמת שידור בלתי מפוקחת, שהיא אגרגט של כל מיני משדרים.
גדעון אביטל: ראינו מה קרה עם תחנת שידור של ממשלת ישראל שקוראים לה גלי-צה"ל, איך היא הפכה לתחנה רוויית פרסומת, ששינתה לגמרי את אופייה.
גדעון אביטל: כל ששת הערוצים הייעודיים האלה ישנו את אופיים ואז אי אפשר יהיה לייהד אותם מחדש.
מיכל רפאלי-כדורי: אני במקרה זוכרת למה קמו הערוצים הייעודיים.
מיכל רפאלי-כדורי: הם נולדו כדי לתת מענה לנישות שחסרות בכבלים, ובעתיד גם בלווין.
מיכל רפאלי-כדורי: בקרוב הולכים לעשות זר של 10 ערוצים: הערוץ השלישי וכן ערוצים 22, 11, 23, 33 וכן 5 ערוצים יעודיים, שיחסלו את טלוויזיית ה-pay במדינת ישראל.
מיכל רפאלי-כדורי: הם יהיו פתוחים באוויר וייתנו מענה broadcast לכולם.
מיכל רפאלי-כדורי: הם לא יהיו מענים צרים.
מיכל רפאלי-כדורי: יחד הם יהיו זר אחד של מענים ובכך תיגמר טלוויזיית ה-pay.
מיכל רפאלי-כדורי: 8 ערוצים כאלה זה זר נהדר של ערוצים.
מיכל רפאלי-כדורי: או שתחילו עליהם את הפקות המקור או שתצפינו אותם.
מיכל רפאלי-כדורי: למה הוא לא יכול?
מיכל רפאלי-כדורי: לטובת ציבור הערבים, לטובת ציבור הרוסים, לטובת כל הציבורים.
ראובן ריבלין: מה שאת אומרת זה לקונה, אבל התוצאה לא נכונה.
אברהם פורז: באנגליה יש 5 ערוצים באוויר ואף אחד לא נותן.