GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אברהם פורז: אני לא יכול להתעלם מזכויות קניין של אנשים, למרות שלכאורה הזכיון פג ולא שווה כלום.
אברהם פורז: אני יכול להרחיק אותם מדברים שאני חושב שחייבים להרחיק אותם או לצמצם את ההחזקות שלהם.
דני רוזן: אני חושב שסעיף 22 מטפל בהסדר הכולל.
אברהם פורז: יש למישהו הערה בנוגע לעמוד 201?
מוריאל מטלון: אני חושב שבסעיף (9) צריך להוסיף "וכלפי בעלי רשיונות אחרים".
דני רוזן: לא צריך, כי זה מופיע בחוק.
אברהם פורז: אני לא אומר שהסמכות של המועצה לטלוויזיה בכבלים לגבי מוקד השידור מתבטלת או נעלמת עכב העובדה שהיא בידי חברת התשתית.
דוידה לחמן-מסר: אבל אי אפשר להסדיר את זה.
דוידה לחמן-מסר: החוק בנוי עם הגיון מסויים.
דוידה לחמן-מסר: סעיף 4, רשיון מפ"א זה שר התקשורת ובצדק הדבר.
דוידה לחמן-מסר: רשיון כללי לשידורים זה המועצה.
אברהם פורז: בכל אותם מקרים שרשיון המפ"א יש לו מוקד שידור, הסמכות תהיה גם בידי המועצה.
דני רוזן: אנחנו לא עוסקים בסמכות, אנחנו עוסקים בבעיה אם תהיה תחרות או לא תהיה תחרות.
דני רוזן: אם הכבלים יהיו גם בעלי המפ"א וגם בעלי המוקד לשידור, ראוי שגם בזק תהיה.
דני רוזן: אי אפשר לתת לכבלים ולא לתת לבזק.
דני רוזן: אז התוצאה תהיה שבמדינת ישראל יהיו שני מוקדי שידור ואחרים לא יוכלו להקים לעולם.
דני רוזן: זאת לא הכוונה.
אברהם פורז: מר רוזן, למה זה מפריע למישהו אחר להקים מוקד שידור?
דני רוזן: ברגע שבעל התשתית עושה מוקד במסגרת התשתית, אין שום סיכוי שאני אקים מוקד אחר ואקבל את אותם התנאים בכסף ובחיבור.
דני רוזן: בלי הפרדה בין שירותי הערך מוסף למיניהם ובין התשתית לא תהיה תחרות לא בתקשורת ולא בשידורים.
אברהם פורז: אני לא הבנתי למה זה פוגע בתחרות.
אברהם פורז: רבותי, אנחנו נמשיך בהזדמנות אחרת.
דניאל רוזן: יש לנו היום שלוש חברות כבלים ויש להם 17 זיכיונות שמסתיימים בצורה מדורגת בין מרץ 2002, אז מסתיים הראשון, למרץ 2005, אז מסתיים האחרון.
דניאל רוזן: קיבלנו כבר שתי בקשות ראשונות כשמועד ההחלטה הוא 7 במרץ ואני מניח שיתגלגלו בקשות נוספות.
דניאל רוזן: כשאנחנו באים לטפל בזה אנחנו רואים מספר בעיות.
דניאל רוזן: הבעיה הראשונה היא שאנחנו בעיצומם של חילופי ממשלה ואני מניח שב7- במרץ יהיה כבר שר תקשורת חדש, ואני חושב שזו משימה קצת קשה לשר תקשורת חדש - ואני לא יודע מי יהיה - לקבל החלטה כל כך קרדינאלית ומורכבת ימים ספורים אחרי שהוא נכנס לתפקידו.
דניאל רוזן: הבעיה השנייה היא תיקון החקיקה.
דניאל רוזן: רץ פה תיקון חקיקה כבד, תיקון 24 לחוק הבזק, ואתמול שמענו מהיושב-ראש הנכבד שהיעד – והוא גם מעריך אפשר לעמוד בו – לסיום החקיקה הוא עד 30 במרץ וזה משנה את כל התמונה של הנושא ברגע שהחקיקה השתנתה והשאלה אם נכון לעשות החלטה פרילימינרית ב7- במרץ כשב30- החוק משתנה.
דניאל רוזן: נקודה שלישית.
דניאל רוזן: אנחנו עומדים עם הבקשות הראשונות מתוך ה17- כאשר היקף העבודה הוא גדול מאוד, תהליך בדיקת הנתונים הוא כבד מאוד, ואנחנו מתקשים לעשות אותו בזמן אם כי נדמה לי שזו לא הנקודה המרכזית.
דניאל רוזן: לאור הדברים האלו בקונצנזוס עם היועץ המשפטי לממשלה ביקשנו לגבי הזיכיונות הראשונים לאפשר דחייה עד 31 ביולי 2001.
דניאל רוזן: זו בקשתנו.
דורית ענבר: לכן זהו הטעם המרכזי שבגינו אנחנו מבקשים להאריך את המועדים.
דורית ענבר: הדבר השני הוא שבדיוק בימים אלה מתנהל הליך אינטנסיבי של תיקון חוק הבזק וגם לתיקון הזה יכולה להיות השלכה על כל מערך הזיכיונות ושידורי הכבלים ועל כל בקשות ההארכה שעתידות להגיע מצד חברות הכבלים להארכת הזיכיונות הללו.
דורית ענבר: גם לאור הליך החקיקה הזה אנחנו חושבים שמן הראוי שיוארכו לפחות שני הזיכיונות הראשונים עד אשר יתבהרו פני הדברים וניתן יהיה להעריך מה גורלו של הליך החקיקה הזה.
דורית ענבר: נדמה שכאשר חוקקו את החוק לפני למעלה מעשר שנים וקצבו למעשה תקופה של ארבעה וחצי חודשים לבדיקת הבקשות הללו, לא העריכו נכונה את היקף העבודה שעתיד להיות מוטל על כל אלה שמעורבים בהחלטה הזאת, הן כל האגפים של משרד התקשורת והן המועצה עצמה שהשר חייב להיוועץ בה על-פי התקנות טרם שהוא מקבל את החלטתו.
דורית ענבר: מדובר בפעילות רחבת היקף.
יזהר טל: בעיצומו של מהלך כזה להתחיל הליך מקביל שכולו נועד או להארכת זיכיון או להחלטה שלא מאריכים זיכיון, אבל אז מיד צריך לרוץ עם מכרז לבעל זיכיון חדש, זה פשוט דבר והיפוכו.
אברהם פורז: לכן באיזשהו מקום אני חושב שכל המערכת שלכם, על אף זה שלפחות אני הייתי רוצה שהם יעברו למשטר החדש ואחרי שהחוק יעבור הם יבקשו באמת רשיונות ויוכלו לספק גם שירותים נוספים, אתם צריכים גם להתכונן לאפשרות שהם מפחד יחליטו שהם לא רוצים את זה והם רוצים להישאר יחד עם זה.
אברהם פורז: אז אתם צריכים להיות ערוכים להמליץ בפני השר – לאחר שנועץ במועצה – ולומר לו אם הם מילאו בקפידה אחר החוק, התקנות, גיוונו את השירותים, הרחיבו אותם, את היקפם וכל מה שנאמר באותו סעיף.
יזהר טל: אם יורשה לי לומר, גם היועץ המשפטי כשהבאנו את הנושא הזה בפניו בסופו של דבר המליץ על המועד כפי שציינו.
יזהר טל: הסיבה שזה קשור היא שבלב ההחלטה או על הארכת זיכיון או שלא מאריכים את הזיכיון ואז יש מכרז, כך או כך מדובר על מעבר להמשך של תקופת זיכיון.
יזהר טל: או שמאריכים להם ואז נמשך הזיכיון, או שהשר מחליט שהוא לא מאריך ואז יבוא בעל זיכיון אחר.
יזהר טל: זה לב העניין.
יזהר טל: לעומת זאת, לב תיקון החוק הוא לבטל את ההתפתחות הזאת.
יזהר טל: לא תהיה הארכת זיכיון, לא יהיה בעל זיכיון חדש, בכפוף לאפשרות שתישמר להם.
אברהם פורז: איך התקנות האלה משפיעות על המועדים האלה.
יזהר טל: אז אנחנו במצב שהיה נראה שהגיוני שאם השר רואה שבאמת צריך תקופה של שנה לצורך המעבר החדש הזה, יוכל להאריך.
יזהר טל: אם יראה שאין צורך, זה נשאר בשיקול דעת.
נגה רובינשטיין: כמו כן עניין הבחירות הוא לא בהכרח רלוונטי מכיוון שהתקופה ידועה מראש וידועה כבר למעלה מ13- שנים.
נגה רובינשטיין: כל לוח הזמנים היה ידוע מראש וההחלטה שצריכה להינתן לפרק הזמן הזה שהיום אנחנו נמצאים ב21- בפברואר וההחלטה צריכה להינתן עד 7 במרץ, אלה לוחות זמנים שהיו ידועים מראש והשר שנמצא במשרד למעלה משנה וחצי עדיין נמצא שם.
נגה רובינשטיין: בפנינו הוצגו נתונים לפיהם המועצה לא יכולה במסגרת הזמן הזה לקבל את ההחלטה לפי מירב הנתונים שיש לפניה ושצריכים להיות לפניה, ולכן ניתנה ההארכה המוגבלת הזאת לארבעה וחצי חודשים לגבי שני הזיכיונות הראשונים ועוד מספר זיכיונות שמסתיימים בחודש יולי לגבי סוף חודש יולי, ולא עקב שתי הסיבות הנוספות שהוזכרו שהן תיקון 24 ותקופת הבחירות.
נגה רובינשטיין: תקופת הבחירות, כבודה במקומה מונח, אבל המועדים האלה ידועים עוד זמן רב לפני שנקבעו הבחירות ולפני שהייתה אפשרות שיוחלפו השרים.
נגה רובינשטיין: אני אומרת שאנחנו לא מתנגדים, אבל רק מכיוון שהוצגו בפנינו הקשיים.
דוד טל: לכן אני חושב שנכון לקבל את מה שמבקש השר בן-אליעזר והשר הבא יתמודד עם הבעיה.
דוד טל: אני מניח שיושב-ראש הוועדה המכובד יכול להצביע אחר-כך בעד, יכול להצביע נגד, אבל יהיו לו כנראה ארגומנטים אחרים שיתקבלו מהשר החדש.
דוד טל: לכן אני חושב שנכון לאשר את הבקשה כפי שהיא.
דורית ענבר: מעבר לכך יש את הנימוקים המצטברים שגם הם נפרסו בפני היועץ המשפטי לממשלה והם התיקון לחוק שיכול שיהיה בו כדי להשפיע.
דורית ענבר: אני אינני אומרת שזה הנימוק העיקרי וישנן מספר אפשרויות שהחוק הזה מציע, אבל בהחלט יש מקום ברגע הזה לתת עוד הזדמנות, במיוחד לאור הפעילות האינטנסיבית של הוועדה הזאת בנושא תיקון החוק ולראות עוד מספר חודשים לאן ילכו פני הדברים.
דורית ענבר: הדבר השלישי הוא שבאמת מי שקצב לפני עשר או 12 שנה בחוק ארבעה וחצי חודשים הן לבדיקה של תקופה כל כך ארוכה ומקיפה והן להיוועצות והן להכרעת מדיניות של שר, קצב זמן לא נכון וגם כתבי קודש אפשר לתקן ואפשר להאריך מעט.
דורית ענבר: אני אומרת שוב שמדובר בבקשה טכנית.
דורית ענבר: דבר אחרון שרציתי לומר לחברי הוועדה הוא שהיום שירות טלוויזיה נחשב שירות אוניברסלי.
דורית ענבר: זהו בהחלט שירות שאתם ואנחנו מחויבים לתת אותו לכל אזרח.
דורית ענבר: היום שידור הטלוויזיה הוא דבר שכל אזרח זכאי לו.
דורית ענבר: כל מדינות המערב החליטו כך וקבעו את השירות הזה כשירות אוניברסלי.
דורית ענבר: אחד הדברים שאנחנו נלחמים עליהם הוא לתת את אפשרות הבחירה לכל מנוי כדי שייקח רק מה שהוא רוצה.
דורית ענבר: זו אחת המשימות החשובות.
דורית ענבר: המועצה נלחמת על כך שתהיה זכות בחירה מקסימלית לכל אזרח לבחור אך ורק את מה שהוא רוצה.
דורית ענבר: הדבר מחייב החלטה מאוד זהירה כשבאים לדבר על דבר כזה שיכול לגרום לכך אולי חלק מתושבי המדינה ייפגעו.
אמיר לוי: אני משמש כחבר מועצה, כנציג משרד האוצר במועצה, והמועצה צריכה להמליץ לשר והיא צריכה לקחת את תקנה מספר 2 שאומרת: "ראה השר, לאחר שהתייעץ במועצה, כי בעל זיכיון מילא בקפידה אחר הוראות החוק והתקנות לפי כללי המועצה ותנאי הזיכיון וכי פעל בהתמדה לשיפור השירותים וכולי, רשאי הוא להאריך".
אמיר לוי: זה לא נורא מסובך.
אמיר לוי: אני אומר את הדברים כדי להמחיש למה לא צריך ארבעה חודשים או חצי שנה כדי לבדוק את זה.
אמיר לוי: תוך חודש אפשר לבדוק את זה.
אמיר לוי: המועצה צריכה לבחון למשל אם הכבלים עשו טירינג או שמא הם ביקשו פטור מטירינג וישראל היא המדינה היחידה בעולם שלא עשו בה טירינג, אם חברות הכבלים עמדו בחובת הכיסוי, וזה גם לפי הצהרת שרת התקשורת הקודמת והמנכ"ל הנוכחי הם לא עמדו בחובת הכיסוי וגם בהפקות המקור שלהם הם לא עמדו.
אמיר לוי: אם אין למועצה את כל החומר, יש שני דוחות מבקר המדינה על זה.
אמיר לוי: דוח מספר 44 ודוח מספר 49 מפרטים בדיוק איך בעל הזיכיון לא מילא בקפידה.
אורי אוליניק: התקנה איננה מדברת בהכרח על מצב שבו יידחה לוח הזמנים.
אורי אוליניק: אני רוצה להפנות את תשומת לבכם ולומר שאין כאן כל הארכה אוטומטית אלא רק אם נוכח השר בשיקול דעת שיש חיוב להאריך את לוח הזמנים.
אורי אוליניק: היה אפשר להבין מדברים שנאמרו כאן שיש הארכה אוטומטית של לוח הזמנים בארבעה חודשים, אבל לא היא.
אורי אוליניק: אני מניח שהשר ירצה לעמוד בלוח הזמנים המקורי ורק אם הוא נוכח שהדבר הוא הכרחי לצורך פרסום המכרז, אז זה נדחה.
נעמי חזן: אני מוכרחה לומר שאני משתוממת על כל הדיון הזה שבעצם אומר שאם לא הייתה מתחלפת הממשלה, לא היינו יכולים לעשות הארכה כי אנחנו לא ערוכים ולא עשינו את הבדיקות.
נעמי חזן: לכן אני מציעה אם אפשר, ואני לא יודעת איך אפשר משום שזה תמיד בעיה לחייב מישהו מראש, שההארכה הזו תהיה הארכה אולטימטיבית.
נעמי חזן: זאת אומרת שמעבר לה אין הארכות.
נעמי חזן: אם הסיבה הנכונה להארכה היא הסיבה של חילופי שלטון, זה אכן ראוי.
נעמי חזן: יש לי רושם שאנחנו מאריכים את הדיון הזה כי אנחנו בשידור בטלוויזיה, וחבל.
נחום לנגנטל: הדבר השני.
נחום לנגנטל: לא הרמתם את הנטל בהסבר לדעתי האם הדחייה בהודעה היא מחייבת גם דחייה בזיכיון.
נחום לנגנטל: זו בעצם השאלה שמטרידה אותי.
נחום לנגנטל: אני אומר לכם באופן עקרוני שהדחייה בארבעה חודשים או בששה חודשים, אם הבעיה שהשר צריך להיות, שיבוא.
נחום לנגנטל: אם רק מאז מתחילים לרוץ ה18- חודשים של הזיכיון, זה אומר שאנשים מקבלים רק בגלל חילופי שלטון הארכה בארבעה וחצי חודשים בזיכיון שלהם עצמם, שזה רווח כספי.
נחום לנגנטל: אני בעד הבקשה לדחייה אבל אני אומר שתסבירו לי למה צריך את כל הארבעה וחצי חודשים.
נחום לנגנטל: את זה ביקשתי להבין במהלך הדיון.
נחום לנגנטל: שנית, למה הדבר הזה גורר בעקבותיו בכל מקרה את הנושא של ה12- חודשים של הזיכיון ולמה יש קואורלציה כל כך ברורה.
מיכאל איתן: אני מוחה על העניין הזה משום שנראה לי שבכל העניין הזה של חילופי השלטון, תפסתם במקרה תירוץ טוב.
מיכאל איתן: אני מציע לחבריי לא לקבל את הבקשה כמות שהיא, לקצר את התקופה ולומר לאנשים שיעמדו בלוחות הזמנים.
מיכאל איתן: תעשו את העבודה קצת פחות טוב, קצת יותר טוב, אבל יש גם לוחות זמנים וצריכים לזוז, כל אחד מאתנו, יותר מהר.
יגאל ביבי: אין ספק שלאחר שנים של זיכיון, זאת ההארכה הראשונה.
יגאל ביבי: אם היינו מדברים בהארכה שנייה כשכבר יש ניסיון, אני מבין.
יגאל ביבי: אבל מותר למדינה, לרשויות המדינה, למועצה, לבחון פרוייקט שעבד שנים רבות וזו פעם ראשונה שמתבקשת הארכה.
יגאל ביבי: זה לא דבר שיש בו מסורת ונוהגים במשך חמישים שנה.
יגאל ביבי: ההארכה שתקבע עכשיו והנוהגים שייקבעו עכשיו, הם יהיו לדור הבא.
יגאל ביבי: אם מדובר בעוד חודש, אם עוד שלושה-ארבעה ואפילו חמישה חודשים, מה החיפזון?
יגאל ביבי: זה מצרך שמצד אחד יכול לרומם את הנפש של האזרחים ומצד שני יכול להרעיל את נפשם.
יגאל ביבי: יש ויכוח ציבורי קשה על הנושא הזה.
יגאל ביבי: אמרה ראש המועצה שזה מצרך לכל בית כמעט, 75 אחוז מהבתים.
יגאל ביבי: בגלל חודש או חודשיים או שלושה נבטל מצרך כל כך חשוב, שלדעתי זה פיקוח נפש?
יגאל ביבי: זה מצרך שעובד על נפשו של הציבור במדינה.
יגאל ביבי: לדעתי זה המצרך החשוב ביותר, יותר מלחם.
יגאל ביבי: זה מה שמוכרים לציבור, לנוער ולילדים שלנו.
יגאל ביבי: לדעתי במצרך כזה החיפזון הוא לא בריא.
יגאל ביבי: המועצה תבדוק עוד חודש, עוד חודשיים, עוד חצי שנה, תבדוק, תחשוב, תשקול ותתייעץ עם מומחים.
יגאל ביבי: אני מאוד מעריך את הבקשה הזאת ואני חושב ששר כזה שהוא כל כך ממלכתי וכל כך הוגן בשיקולים שלו, אנחנו צריכים לקבל את בקשתו כפי שהיא.
אברהם פורז: אמרתי לך בתחילת הישיבה ששאלת המעריך, בהנחה שהם יבחרו בערוץ החלופי ויהיה מעריך, השאלה מה הם צריכים לשלם תלויה בשאלה אם היו להם ארבע שנים או לא היו להם ארבע שנים, אם הזיכיון הזה נגמר בתוך תקופת הזיכיונות הראשונה או הייתה להם הארכה.
אברהם פורז: אתם לא יכולים להתחמק מהעניין הזה.
אברהם פורז: זה נכון שאתם צריכים להתכונן כאילו תוגש נגדכם עתירה, ותוגש, אבל לא צריך בשביל זה עשר שנים ולא אלפי מסמכים.
אברהם פורז: יש כמה דברים בסיסיים שאפשר לבדוק אותם וזה גם עניין ערכי.
אברהם פורז: מישהו יכול לומר שהעובדה שהם לא חיברו את כל האזורים, זה עדיין לא סוף העולם, אבל יש כאלה שיאמרו שזה לא מצדיק הארכת הזיכיונות.
אברהם פורז: לכן אתם צריכים מהיום בעוד שעה לקחת את זה ברצינות ולהכין את החומר לשר הבא.
אברהם פורז: את צריכה לגבש יחד עם הצוות המקצועי במשרד התקשורת מה אתם ממליצים למועצה לכבלים והחלטת המועצה לכבלים תהיה בעצם החלטת השר.
אברהם פורז: זה ברור לגמרי שהשר לא יסטה מזה.
אברהם פורז: היו לכם 12 שנים, לא לך באופן אישי, אלא לך ולקודמיך ולקודמי קודמיך.
אברהם פורז: אני אמליץ לחבריי לאשר את זה כי אין לנו מנוס בסיטואציה שנוצרה עם חילופי השרים, אבל באיזשהו מקום צודק חבר הכנסת איתן שמזל שמתחלף השר כי אז אפשר לבוא עם הסיפור הזה ולא לומר אנחנו נרדמנו בשמירה.
אברהם פורז: 12 שנים אנחנו יודעים שהזיכיונות עומדים לפוג ועכשיו חודש לפני המועד התעוררנו ואנחנו בעצם לא יודעים מה לומר.
אברהם פורז: בנסיבות האלה רבותיי חברי הכנסת אני מציע שבכל-זאת נקבל את בקשת השר ונאשר את התקנות.
אברהם פורז: הבקשה אושרה.
אברהם פורז: הנושא שעל סדר יומנו הוא אפליית מר חיים דידובסקי בחברת ביפר.
אברהם פורז: במכתבו של מזכיר הכנסת, מר אריה האן, אלי נכתב: "בהתאם לסעיף 97א' לתקנון הכנסת, החליטו יושב-ראש הכנסת והסגנים להעביר ל"דיון מהיר" בוועדת הכלכלה את הצעתו של חבר הכנסת זבולון אורלב בנושא אפליית חיים דידובסקי בחברת ביפר".
אברהם פורז: רשות הדיבור לחבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.
זבולון אורלב: ביקרתי את מר חיים דידובסקי לאחר שרינה אשתו נרצחה בדרכה לעבודה, מבית חגי לקריית ארבע, ואז נודע לי הסיפור, שהוא מופלה לרעה.
זבולון אורלב: מאפשרים לכל אדם שפונה ל"ביפר" להעביר 10 הודעות.
זבולון אורלב: לאחר הרצח מר דידובסקי קרא לחברתו "קול רינה" במקום "הקול מהשטח".
זבולון אורלב: הכרתי את מר דידובסקי בתקופה מוקדמת (כמזכיר המפד"ל) ונהניתי משירותיו הטובים.
זבולון אורלב: ב-9.2 מר בני טיטלבאום ב"קול ישראל" ביצע שידור וב"ביפר" נתנו לו להעביר 10 הודעות.
זבולון אורלב: אחרי 2 דקות התקשר ואמר שהוא מדבר מ"קול רינה" וביקש להעביר הודעות אך אישרו לו להעביר רק הודעה אחת.
זבולון אורלב: חברת "ביפר" פועלת על-פי רשיון ממשרד התקשורת ואפליה כזאת לא מתקבלת על הדעת.
חיים דידובסקי: באתי לכאן כדי לזעוק את זעקתו של אזרח שהוא גם אבל.
חיים דידובסקי: ב-8.12.2000 אשתי נרצחה.
חיים דידובסקי: אני הודעתי את ההודעה בטרם ידעתי שמדובר בה.
חיים דידובסקי: לאחר שנודע לי ביקשתי מהאנשים שיתפללו לעילוי נשמתה.
חיים דידובסקי: לאחר השבעה החלטתי להנציח את זכרה על-ידי כך שכאשר אני מעביר מסרים אני פותח במלים "קול רינה" ורק אז אני מעביר את המסר שאני רוצה להעביר לכלי התקשורת.
חיים דידובסקי: לאחר יום קיבלתי הודעה שאני לא יכול להעביר אלא רק הודעה אחת.
חיים דידובסקי: פניתי למר גבי תוראל, שאחראי על השיווק בחברת "ביפר", והוא נמצא איתנו, וביקשתי ממנו לא להפריע לי להעביר את ההודעות.
אברהם פורז: האם עסקת גם קודם בהוצאת הודעות?
חיים דידובסקי: בהחלט.
חיים דידובסקי: אז קראתי לזה "הקול מהשטח".
אברהם פורז: ואז קיבלו ממך יותר מהודעה אחת?
אברהם פורז: היית אומר שאתה מבקש להעביר הודעה זאת וזאת למנויים אלה ואלה, והיו מעבירים אותן?
חיים דידובסקי: בזמנו חתמתי איתם על חוזה ובאחד הסעיפים כתוב שידוע לי שחברת "ביפר" מעבירה הודעה אחת ל-20 מנויים במשך שעתיים.
צבי חלפין: יש גם תביעה משפטית של מר דידובסקי נגדנו, שתלויה ועומדת.
חיים דידובסקי: למעשה עדיין לא הגשנו את התביעה המשפטית.
חיים דידובסקי: משכנו אותה בחזרה מבית-משפט שלום, כך שאין עילה משפטית כרגע כי התביעה עדיין אצלנו והיא עוד לא הוגשה.
חיים דידובסקי: לאחר שהתקשרתי למר גבי תוראל וביקשתי ממנו להעביר את ההודעה כאזרח פרטי, עם הפתיח "קול רינה", הוא אמר לי בצורה אכזרית שהם לא יתנו לי לנצל את המקרה של אשתי כדי שאוכל לשלוח עוד הודעות.
חיים דידובסקי: התחננתי אליו בבכי.
חיים דידובסקי: אמרתי לו שכך אני רוצה להנציח אותה, מספיק הצער הנורא שנגרם לי וביקשתי שיאפשר לי להעביר את ההודעה.
צבי יונדלר: האם עד אז העבירו?
חיים דידובסקי: עד אז הם עשו לי בעיות ולא העבירו, ואני הבלגתי.
חיים דידובסקי: זה לא היה כל-כך נורא.
צבי יונדלר: האם 10 הודעות העבירו?
חיים דידובסקי: לא העבירו לי.
חיים דידובסקי: כל פעם כשהייתי מתקשר היו דוחים אותי ומעבירים אותי לאחראית, ולעתים אף היו מנתקים לי את הטלפון ומתייחסים אלי לא יפה.
חיים דידובסקי: נתנו הוראה לא להתייחס אלי בצורה מכובדת, כך אני הרגשתי.
חיים דידובסקי: תלונות שאני הגשתי לא קיבלו תגובה.
חיים דידובסקי: דיברתי עם מר גבי תוראל ואמרתי לו שייתן לי להעביר הודעות בשל הצער הנורא שנגרם לי.
חיים דידובסקי: התשובה היתה: לא, אנחנו לא נאפשר לך לעשות את זה.
חיים דידובסקי: מייד הוספתי ואמרתי שערבים רצחו את אשתי ואילו חברת "ביפר" מנסה לרצוח את זכרה של אשתי.
חיים דידובסקי: כל פעם כשאני מעביר הודעה וכשהמוקדנית אומרת לי של"קול רינה" הם מעבירים רק הודעה אחת, הם קורעים לי את הלב.
חיים דידובסקי: אני פשוט לא מסוגל.
חיים דידובסקי: הרבה פעמים לאחר שאני מסיים את ההודעה אני פשוט פורץ בבכי.
חיים דידובסקי: אני אומר: איזה אכזריות זאת.
חיים דידובסקי: אני בסך הכל רוצה להעביר הודעה עם הפתיח "קול רינה".
חיים דידובסקי: כשאני לא אומר את הפתיח "קול רינה" הם כן מעבירים לי 10 הודעות.
חיים דידובסקי: זה לא שבאותו רגע אני יוצר עומס על המערכת.
חיים דידובסקי: בלי הפתיח "קול רינה" ההודעה מועברת.
חיים דידובסקי: רק כשמזהים אותי, את השם שלי, הם לא מוכנים בשום פנים ואופן להעביר את ההודעה.
חיים דידובסקי: הם מעלילים עלי כל מיני עלילות שווא ושוברים אותי.
חיים דידובסקי: אני מרגיש שעכשיו נשארתי עם 6 היתומים שלי וגם אני עצמי מרגיש יתום, ויש כאן איזה חברה ענקית שפשוט רומסת ודורסת אותי בצורה קשה.
חיים דידובסקי: יהודי לא יכול לעשות דבר כזה.
חיים דידובסקי: פשוט כל יום מחדש יש לי את המאבק הנפשי, האם להתקשר ולמסור הודעה או לא, כי זה פשוט גומר אותי.
זבולון אורלב: יש טענה שאתה מפר הסכם איתם.
חיים דידובסקי: בהסכם כתוב שידוע לי שההחלטה שלהם היא להעביר הודעה אחת ל-20 מנויים במשך שעתיים.
חיים דידובסקי: הם אלה שאחראים לפקח על ההחלטות שלהם.
חיים דידובסקי: הם טוענים שאני העברתי יותר ואת זה הם אומרים על סמך זה שהם קוראים את ההודעות שלי ללא ידיעתי.
חיים דידובסקי: כל אדם ששולח 10 הודעות, אוטומטית ההודעה ה-11, ללא ידיעת הלקוח, עוברת לאחראי משמרת.
חיים דידובסקי: יכול להיות שיש כאן גם משום האזנת סתר.
חיים דידובסקי: אמנם יש חוזה בינינו, והחוזה יקויים, זאת אומרת שהם יקבלו את הכסף מהמנויים, אבל הם פשוט החליטו לתת לי עונש באופן פרטי כל פעם כשאני מעביר הודעה.
חיים דידובסקי: ברגע שאני מזוהה לא מאפשרים לי להעביר את ההודעה, או שמאפשרים לי להעביר הודעה רק למנוי אחד, ולפעמים הם גם מצנזרים לי את ההודעות.
צבי יונדלר: מה זאת אומרת שקוראים את ההודעות שלך?
צבי יונדלר: הרי הם שומעים את ההודעה.
חיים דידובסקי: העתק של ההודעה עובר לאחראית משמרת שקוראת את ההודעה, את מה שאני העברתי.
צבי יונדלר: זה הרי לא סודי.
חיים דידובסקי: אני רוצה להעביר ל-10 מנויים אבל ללא ידיעתי עוד אנשים קוראים את ההודעה, אנשים שלא העברתי אליהם, כמו אחראית המשמרת.
חיים דידובסקי: היתה תקופה שפשוט היו סופרים את ההודעות, נכנסים לי לתוכן ההודעות ורואים מה אני כותב.
חיים דידובסקי: אני לא מוכן שיקראו את ההודעות.
חיים דידובסקי: אפילו שהעברתי ל-10 - אני מתכוון רק ל-10 ולא ל-11 או לאנשים אחרים.
חיים דידובסקי: היו נכנסים לי להודעות וקוראים אותן.
חיים דידובסקי: הם עושים את זה לכל אדם ללא ידיעתו.
חיים דידובסקי: מן הראוי היה שאדם ששולח הודעה יידע שההודעות שלו נשלחות גם לאחראית משמרת ללא ידיעתו.
חיים דידובסקי: במשך הזמן המצב הלך והידרדר.
חיים דידובסקי: מוקדניות היו מזהות את קולי ומייד מעבירות אותי לאחראית.
חיים דידובסקי: לא היו נותנים לי להתבטא.
חיים דידובסקי: לפני זמן מה הם גם צנזרו לי את ההודעות.
חיים דידובסקי: הייתי מעביר גם הודעות בטחוניות, שחשוב לאנשים בכבישים לדעת, מתי הכביש פתוח ומתי הכביש סגור.
חיים דידובסקי: התחלתי להעביר את ההודעה אך חברת "ביפר" סירבה להעביר אותה.
חיים דידובסקי: אם מנוי יקבל את ההודעה כשהוא נמצא בדרך זה עשוי להציל את חייו.
אברהם פורז: מר דידובסקי, זמננו עבר ואנחנו הבנו את העניין.
אברהם פורז: רשות הדיבור לאנשי "ביפר".
צבי חלפין: אני מנכ"ל "ביפר".
צבי חלפין: מצבנו לא נוח בדיון הזה כי יושב כאן יהודי שקרה לו אסון איום ונורא.
צבי חלפין: יש כאן מראית עין כאילו אנחנו מתעללים בזכרה של אשתו.
צבי חלפין: אני רוצה שחברי הוועדה יידעו שמספר מכתבי הנאצה, האיומים, הלחצים הגלויים והסמויים, הטלפונים שמגיעים לעובדי, הקללות, הנאצות וכולי - הוא פשוט לא יאומן.
צבי חלפין: יש לי פה תיק מלא עם דברים שקשה להאמין בהם.
צבי חלפין: לגופו של עניין, בין מר דידובסקי ובינינו יש סכסוך שמתמשך כבר שנתיים וחצי.
צבי חלפין: מר ישראל קצובר ישב במשרדי אחרי שהנושא עלה.
צבי חלפין: הוא עלה אצל הממונה על ההגבלים העסקיים ובמשרד התקשורת, שנציגיו יושבים כאן.
צבי חלפין: עברנו חודשים על חודשים של בירורים.
צבי חלפין: היו ועדות בירור, כשבאו לתוך החברה שלנו ובדקו את כשירות מעשינו, את זכותנו לגבות כספים מסוכנויות ידיעות, או לא לגבות כספים וכולי.
צבי חלפין: יש לנו מסמכים בעניין שאומרים ל"ביפר תקשורת", שהיא אגב לא חברה גדולה והיא לא חברה ענקית - - -
אברהם פורז: נניח שאני מנוי שלכם.
אברהם פורז: האם אני יכול להעביר הודעה אחת ל-10 מנויים שאני נוקב בשמם?
צבי חלפין: זה אפשרי פעמיים בשעה, כפי שכתבתי.
אברהם פורז: את זה מותר לכל אחד לעשות?
יגאל ביבי: חוץ מאשר למר דידובסקי.
צבי חלפין: כן.
צבי חלפין: לא צריך לעשות תחקירים אלא רק להסתכל על ההתכתבויות שבינינו לבין מר דידובסקי.
צבי חלפין: כתבנו למר דידובסקי שאנחנו שוללים ממנו את הזכות הזאת - הנושא הזה יתברר בבית-המשפט - והיתה לנו סיבה כאשר שללנו את הזכות הזאת.
צבי חלפין: הגענו להסכם עם מר דידובסקי.
צבי חלפין: אני רוצה להגיד: עמדתנו העקרונית היא שהיינו שמחים אם כל יהודי ביש"ע ובכל מקום היה הולך עם "ביפר" ומקבל שירות מאיתנו.
צבי חלפין: אנחנו, אגב, החברה היחידה שמספקת תקשורת מלאה בכל האיזורים האלה, ולא פשוט לעשות את זה בימים האלה.
יגאל ביבי: האם אין סלקום?
יגאל ביבי: האם אין מוטורולה?
יגאל ביבי: למה אתה אומר שזו חברת התקשורת היחידה ביש"ע?
אברהם פורז: שאר החברות לא מספקות שירות בכל מקום.
צבי חלפין: אין שום בעיה בעניין הזה.
צבי חלפין: אנחנו נותנים את השירות.
צבי חלפין: מר דידובסקי, אגב, בתהליך הסכסוך בינינו, על גבי הביפרים שלי שלח הודעות למנויי שיעזבו את "ביפר" ויעברו לפלאפון, שיעזבו את "ביפר" ויעברו לשידורית וכולי.
יגאל ביבי: מה איכפת לך מה הוא שולח?
יגאל ביבי: מותר לו.
יגאל ביבי: איזה חוצפה זאת.
יגאל ביבי: האם זה רוסיה כאן?
יגאל ביבי: אתה תגיד לו מה לשדר?
צבי חלפין: אין לי שום בעיה.
אברהם פורז: חבר הכנסת ביבי, אני קורא לך לסדר.
אברהם פורז: תבקש רשות דיבור ואז תגיב.
צבי חלפין: כל כוונת ההסכם היתה להסדיר את אופן שליחת ההודעות הקבוצתיות.
צבי חלפין: מר דידובסקי, להבדיל מכל אזרח אחר, הוא סוכנות ידיעות.
צבי חלפין: המבחן של סוכנות ידיעות הוא בהיקף הידיעות וכמות האנשים שמקבלים.
צבי חלפין: יש לנו את "רויטרס", את "קומפסטוק" ואת "יפעת".
צבי חלפין: יש סוכנויות ידיעות רבות שעובדות אתנו.
צבי חלפין: עם כל אחת ואחת יש לנו הסכם.
אברהם פורז: נניח שאני אומר לדובר שלי להעביר הודעה לכתבי הכנסת.
אברהם פורז: הוא לא מנוי אצלכם.
אברהם פורז: אם הוא מצלצל אליכם - - -
צבי חלפין: הוא יכול להעביר.
אברהם פורז: האם אני סוכנות ידיעות?
אברהם פורז: מה הפרמטר?
אברהם פורז: מתי אני הופך לסוכנות ידיעות?
צבי חלפין: אם אתה הופך להיות סוכנות ידיעות ומעביר באופן שיטתי ידיעות לרבים, לקבוצות גדולות, בקצב גבוה, וכל מה שקשור בזה, אני מחייב על העניין הזה בכסף.
צבי חלפין: אני מגיע להסדר, משום הטכנולוגיה והתשתית שבה אנחנו משקיעים ואנחנו מעמידים לרשות הציבור.
אברהם פורז: מה הוא המבחן?
אברהם פורז: מתי מישהו הופך לסוכנות ידיעות?
צבי חלפין: קודם כל, ברגע שהוא סוכנות ידיעות מוכרזת.
צבי חלפין: מר חיים דידובסקי פתח את הפעילות שלו כסוכנות ידיעות "הקול משטח".
צבי חלפין: היא פעלה במשך תקופה ובשלב מסויים הגענו למסקנה שאין שום הבדל בין מר דידובסקי לבין "רויטרס" ואחרים בעניין הזה.
יגאל ביבי: "רויטרס" דחו אותו.
יגאל ביבי: אתם מונופול.
צבי חלפין: אנחנו לא מונופול ולא הוכרזנו כמונופול.
אברהם פורז: מר חלפין, עשה עימדי חסד ותענה על השאלות שלי כי אני רוצה למקד את הדיון.
אברהם פורז: לגבי סוכנות ידיעות, זה תעריף שונה?
אברהם פורז: זה הסכם פרטיקולרי עם כל אחת מהן?
צבי חלפין: כמו שהגענו להסכם עם מר דידובסקי, לאותו הסכם.
אברהם פורז: זאת אומרת שעכשיו הבעיה היא רק בעיה כספית?
צבי חלפין: הבעיה בינינו היא אך ורק בעיה כספית.
צבי חלפין: עכשיו אני אסביר את ההבדל.
צבי חלפין: אם מר חיים דידובסקי היה מקיים את ההסכם כרוחו וכלשונו - ואגב, מדובר במנויים שלי, לא במנויים של מר דידובסקי, זה מנויי "ביפר" שמשלמים ל"ביפר" עבור השירותים.
צבי חלפין: אם מנוי של "ביפר" מקבל יותר ממספר מסויים של הודעות, אני רשאי לבוא למנוי הזה ולדרוש ממנו תוספת תשלום.
צבי חלפין: באו מנויי, שמהם ביקשתי תוספת תשלום עבור הכמות האסטרונומית של הודעות ששלח להם מר דידובסקי, ואמרו לי שהם לא ישלמו.
צבי חלפין: אם מר דידובסקי מעוניין להעביר הודעות, יואיל הוא וישלם את ההפרשים.
יגאל ביבי: אתה יכול להגיד לי שם של אדם אחד שפנה אליך?
צבי חלפין: כשבית-המשפט יבקש ממני שמות, אני אתן שמות ואפרט.
צבי חלפין: פנו אלי הרבה אנשים.
צבי חלפין: אני פניתי אל מערכות העיתונים, פניתי לגופים כאלה ואמרתי: בואו תשלמו על כמות ההודעות שקיבלתם.
אברהם פורז: על כמה מדובר מבחינת הסכומים?
אברהם פורז: כמה הוא צריך לשלם?
צבי חלפין: ההסדר שלנו עם מר דידובסקי אומר את הדבר הבא, בגדול: כל מנוי של "ביפר" שמעוניין לקבל את ההודעות של "הקול מהשטח" יתכבד וישלם 12 שקלים לחודש ל"ביפר".
צבי חלפין: אמרתי שאין לי שום בעיה, אני אעסוק בגבייה של הכסף הזה.
אברהם פורז: אנחנו בודקים אם אין פה אפליה.
יגאל ביבי: בחברות אחרות בשביל 120 שקל - - -
אברהם פורז: מה קורה עם סוכנות ידיעות אחרת, כמו "רויטרס" וכדומה?
צבי חלפין: היא משלמת בעצמה על הידיעות שהיא מפיצה.
אברהם פורז: בהנחה שהוא לא רוצה ללכת להסדר לפיו תתחיל לחייב את כל אחד מהמנויים, כמה אתה תובע ממנו, בהנחה שאתה רוצה לגבות על בסיס שוויוני?
אברהם פורז: כמה הוא צריך לשלם לך?
צבי חלפין: מה שצריך לשלם המנוי - ישלם הוא.
אברהם פורז: על איזה סדר גודל של כסף מדובר?
צבי חלפין: אמרתי: סדר גודל של 12 שקלים לחודש למנוי, או לפי הודעות.
צבי יונדלר: האם זה 100 מנויים?