GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יורם טרובוביץ: והיה ויחליט שיש חבות.
אברהם פורז: אם הייתי המעריך הייתי אומר שמצד אחד הם עברו מחברת טלוויזיה לחברת טלקומוניקציה, ומצד שני הם עברו משטר של רשיונות, חייבנו אותם בunbundling, חייבנו אותם לתת free access.
אברהם פורז: אני בנסיבות כאלה, מאחר שלא ברור לי כמה צריך לפסוק אני פוסק 1000 שקל.
דני רוזן: התשלום הוא לא על עצם המעבר מרשיון אחד לרשיון שני.
דני רוזן: לא על זה התשלום.
דני רוזן: מקובל עלינו שבזק שמתכוונת לתת שירות ADSL לא תשלם יותר כסף למדינה.
דני רוזן: חברות הכבלים הקימו תשתית בתנאי זכיון בצורה מאוד מסויימת ועם איזה שהן חובות מה לעשות עם התשתית הזאת בסוף התקופה.
דני רוזן: מכיוון שעכשיו זה משתנה, הם עכשיו צריכים לשלם.
נחום לנגנטל: המחלוקת שקיימת כרגע היא אם יש חבות או אין חבות.
נחום לנגנטל: אין מחלוקת על כך שצריך ללכת למישהו מוסכם או מי צריך למנות אותו.
נחום לנגנטל: אין אפילו מחלוקת בהעדר הסכמה מי הוא יהיה.
נחום לנגנטל: יש פה מחלוקת לגבי שאלת החבות וגבולות הפעולה של אותו מעריך.
נחום לנגנטל: כשבא השופט ואומר: "שמע, אני חושב שיש כאן עוולה אבל היא מצמצמת את עלותה", זה חלק מהשיקול הגלובאלי של אותו מעריך.
נחום לנגנטל: בואו תגידו מה מקובל עליכם שיהיה כתוב.
יורם טרובוביץ: יש חוות דעת של היועץ המשפטי מ-10 לאפריל.
יורם טרובוביץ: זו חוות דעת שאין לה קיום והיא נתקפת על ידנו בבית המשפט הגבוה לצדק.
יורם טרובוביץ: יחד עם זאת, בשים לב לראליה של החיים והרצון שלנו לשדרג את המערכת ולשפר את השירות ללקוחות שלנו כדי שנוכל לשמור על החיוניות של העסק שאנחנו מפעילים בשירותי טלוויזיה בכבלים, אנחנו מוכנים ללכת לכל אותם מנגנונים שהוצעו כאן.
יורם טרובוביץ: אני אגיד לך בגילוי לב שהיתה בינינו התלבטות גדולה בשאלה אחת, שבה אני הייתי במיעוט.
יורם טרובוביץ: אנחנו מוכנים ללכת למעריך שימונה בהסכמה, ובהעדר הסכמה נשיא בית המשפט המחוזי בירושלים ימנה אותו.
יורם טרובוביץ: אותו מעריך, בין אם יהיה דובר עברית או דובר אנגלית, יהיה חופשי לשמוע כל טענה מטענות שונות.
נחום לנגנטל: אתה רוצה ללא הגבלה.
יורם טרובוביץ: בוודאי.
יורם טרובוביץ: אני לא אומר שמראש יגידו שזכיתי בהליך הזה.
נחום לנגנטל: בעצם מה שאתה אומר הוא שבמקום שידונו פה בשולחן ידונו אצל המעריך בשולחן.
יורם טרובוביץ: השולחן הזה, עם כל הכבוד לו, הוא לא שולחן שמתאים לפסוק בשאלות שנוגעות לסיכסוך בין שני הצדדים.
יורם טרובוביץ: רק הניירות שנערמו אצלי סביב הדבר הזה זה ארון שלם.
יורם טרובוביץ: אתם כחברי כנסת באים לדון בשאלות עקרוניות.
יורם טרובוביץ: אתם בוודאי לא תתנו יד למצב שבו באים ואומרים: ניתן להסדיר נושא אך ורק בחקיקה ראשית.
נחום לנגנטל: ואם הם יחליטו בקשר לפרמטרים מסויימים שהם לא יהיו פתוחים לגמרי?
נחום לנגנטל: שום פרמטר לא מקובל עליך?
יורם טרובוביץ: כל הפרמטרים שאני טוען מקובלים עלי.
יורם טרובוביץ: המשרדים שרואים את עצמם נוגעים בדבר לקחו את חוות הדעת של היועץ המשפטי לממשלה, שנמצאת כעת בבג"ץ, וחוקקו אותה.
יורם טרובוביץ: המדינה לא נתנה תצהיר בתשובתה לבג"ץ כי אין לה מצהיר.
נחום לנגנטל: זה בגללכם שאין תצהיר?
דני רוזן: ביקשו ממני לחתום על תצהיר, אבל חשבתי שהעובדות לא נכונות ולכן לא חתמתי.
יורם טרובוביץ: זה דבר חסר תקדים.
יורם טרובוביץ: עוד לא קרה שמנכ"ל המשרד הרלוונטי לא נתן תצהיר והמדינה עונה לבג"ץ ללא תצהיר.
יורם טרובוביץ: אנחנו נעשה כך שהשאלות העובדתיות הקשות האלה יועמדו בפני אותו בורר.
יורם טרובוביץ: אני מקווה שההליך יהיה קצר.
יורם טרובוביץ: אני מקווה שנוכל לצאת לדרך לא בתום ההליך אלא בראשיתו.
יורם טרובוביץ: הצעת היו"ר בשינויים הקטנים שעליהם הצבעתי יש בה כדי לפתור את הדברים.
יורם טרובוביץ: אני חושב שאסור בשום אופן להכנס לפרטים.
יורם טרובוביץ: אני אמסור ללאה את הנוסח שאנחנו מבקשים.
אברהם פורז: אנחנו מודים לד"ר טרובוביץ.
אברהם פורז: פרופ' סוארי, את מי אתה מייצג?
יצחק סוארי: את הכבלים.
יצחק סוארי: יש פה שתי נקודות עקרוניות: אחת, הגבלת תחום עבודתו של המומחה; והשנייה, לאפשר הפעלה והזזת כל המערכת בתעשיית הכבלים לפני ההחלטה על מינוי מומחה.
יצחק סוארי: תהליך מינוי המומחה, בעיקר אם זה זר, יכול לערוך שנה וחצי.
אברהם פורז: אם אנחנו מחליטים שבית המשפט ימנה, הוא ממנה כמו שממנים בורר.
יגאל ביבי: אפשר לגמור את זה תוך שבוע, שבועיים.
יצחק סוארי: זה נאמר על ידי משרד האוצר ביוני שנה שעברה.
יצחק סוארי: הפרקטיקה היא אחרת.
יצחק סוארי: להוציא מכרז לוקח 4 חודשים.
אברהם פורז: חזקה על נשיא בית המשפט המחוזי בירושלים, בהנחה שלא תגיעו להבנה, שימנה מישהו שאין לו ניגוד עניינים, שהוא כשיר.
יצחק סוארי: המציאות קצת יותר ארוכה אבל בסדר.
יצחק סוארי: התוצאות העסקיות של חברות הכבלים מראות על תקופת חדירה עם הפסדים מצטברים, תקופה טובה לאחר מכן עד 1999, ומאז תהליך של ירידה.
יצחק סוארי: ההפסד השוטף של חברות הכבלים בשנה שוטפת 2000 מגיע ל-500 מיליון שקל.
יצחק סוארי: התשואה התפעולית מיום הקמת הכבלים עד היום מגיעה לבערך 9.8%.
יצחק סוארי: המערכת נמצאת היום בפני צורך בהשקעה של מיליארד דולר בשידרוג תשתיות, בעיקר דיגיטליים וכו'.
יצחק סוארי: המערכת הגיעה לזה בגלל יצירת התחרות עם הדי.
יצחק סוארי: בי.אס.
יצחק סוארי: כדי שלתחרות יהיה תוכן כלכלי והיא תשיג מטרות, היא צריכה להיות תחרות בר קיימא, כלומר היא צריכה להשיג דברים נוספים.
יצחק סוארי: בתחרות אתה יכול לקבל יתרון על ידי הרחבת שוק.
יצחק סוארי: בתעשיות הכבלים אין הרחבות שוק, כי המנויים כמעט מיצו את עצמם והרשתות כמעט מלאות.
יצחק סוארי: הרחבה למוצרים נוספים נעצרה, לא אושרה ונמצאת בסבכים משפטיים, אלא אם חוק הבזק יתיר אותם.
יצחק סוארי: המערכת נמנעת, בעקבות הליכים משפטיים, ממיזוג, עלויות התוכן היקרות וכו'.
יצחק סוארי: המצב המשפטי הביא לכך שהמערכת נכנסה לתחרות עם ידיים קשורות ובלי אפשרות לקיים תחרות בר-קיימא.
יצחק סוארי: כל היתרונות של התחרות, הרחבת התחומים על ידי הורדת מחירים, מוצרים נוספים, שיפור איכות, מיזוג והתייעלות לא ניתנו למערכת.
יצחק סוארי: אלמנט נוסף זה מה עשתה העובדה שהדי.
יצחק סוארי: בי.
יצחק סוארי: אס.
יצחק סוארי: עלה לפני תום תקופת הזכיון.
יצחק סוארי: האומדנים הראשונים מגיעים ל-600 מיליון דולר, שרק חצי מזה זה עלויות התוכן.
יצחק סוארי: זה לא רק הדוחות של 2000, זה יהיה גם הדוחות של 2001 ושל 2002.
יגאל ביבי: אם תהיו מתואמים על התוכן זה יוזיל את העלויות.
יצחק סוארי: מדובר על 300 מיליון דולר.
יצחק סוארי: התוצאה של 2000 היא תוצאה של דוחות כספיים מאושרים.
יצחק סוארי: היא תהיה גם ב-2001 וב-2002.
יצחק סוארי: זה לא דבר מקרי, זה נובע מתנאי תחרות שהם לא בר קיימא.
יצחק סוארי: אין מאיפה להרוויח את יתרונות התחרות, כי המוצרים הנוספים לא אושרו, המיזוגים לא ניתנו.
אברהם פורז: פרופ' סוארי, האם לא יפה כוחן של הטענות הללו בפני הבורר?
יצחק סוארי: את כל זה אני אומר רק כדי לקשור לשורה הראשונה, שהמומחה חייב לקחת בחשבון את המכלול הזה.
יצחק סוארי: זה בא לתמוך בטענה שהמומחה לא יכול להיות מוגבל בזווית אחת בלבד.
יצחק סוארי: הארכת התקופה עד לפתרון הבעיה או לחכות עד שהמומחה יגיד את דברו תביא לנזק.
יצחק סוארי: .
אברהם פורז: אמנם אני חושב שצריך יהיה להגביל את המומחה או את המומחים בתקופה, אבל בוודאי שאין סיבה להמתין עד הסוף.
נחום לנגנטל: איך אתה יכול להגביל בורר בזמן?
נחום לנגנטל: הוא יגיד לך: "שמע, אחרי שנתיים אני לא מצליח לגמור את הפרשייה".
יצחק סוארי: אני לא חושב שזה תהליך קצר.
אברהם פורז: חבר הכנסת לנגנטל, הרי יש הרבה בוררויות שהנתבע לא רוצה פסק דין כי הוא עלול להפסיד בבוררות והן בכל זאת נגמרות.
אברהם פורז: פרופ' סוארי, יש דבר אחד שהיה צריך להטריד אותנו וקיבלתי עליו תשובה.
אברהם פורז: אותי הטרידה השאלה אם קיימת סכנה שאי אפשר לגבות את הכסף.
אברהם פורז: הבנתי מהמדינה שאין סכנה כזאת, כי הזכיון נמצא, החוטים באדמה.
אברהם פורז: הם בינתיים יוכלו להתחיל לתת את השירותים.
מיכאל איתן: הם לא יודעים איזה מחיר לגבות עבור השירותים.
אברהם פורז: אתה לא גובה לפי עלויות שלך, אתה גובה לפי היצע וביקוש.
יורם טרובוביץ: אין ספק שיש חיוניות בכך שנוכל להתחיל לשדרג את המערכת ונוכל להציע את השירותים הנוספים מחר בבוקר.
מיכאל איתן: אין לך חילוקי דיעות איתי.
מיכאל איתן: השאלה כרגע היא מה יהיה פרק הזמן שבו ייקבעו כללי המשחק עד תומם.
בני איינהורן: זה צריך להיות הכי קצר שאפשר.
אברהם פורז: אם לשני הצדדים להליך הזה יהיה עניין לסיים אותו מהר, הוא יסתיים מהר.
דוידה לחמן-מסר: איזה אינטרס יש להם לסיים את העניין של הערכה?
דני רוזן: למרות הדאגה הרבה לחברות הכבלים, צריך להזכיר לכולם שהמחוייבות שלנו ושל חברי הכנסת היא קודם כל לצרכן ולמשק הישראלי.
דני רוזן: הצרכן הישראלי רוצה וצריך את שירותי הבזק המהירים בתשתית הכבלים, שכרגע הוא לא יכול לקבל.
דני רוזן: זה פוגע בראש וראשונה בצרכן ובמשק.
דני רוזן: צריך לפתור את זה מה שיותר מהר.
דני רוזן: אני בכלל לא סבור שהדי.
דני רוזן: בי.
דני רוזן: אס.
דני רוזן: עשה נזק.
דני רוזן: הדי.
דני רוזן: אס עשה תחרות, יותר נכון תחילתה של תחרות.
דני רוזן: אני חושב שבתחרות יש הרבה מאוד תועלת.
דני רוזן: לקרוא לתחרות הזאת נזק נראה לי מוגזם.
יגאל ביבי: האם כשהם התחילו לשים את הכבלים מתחת לקרקע וקיבלו את הזכיון היה הסכם?
אברהם פורז: תקרא את חוות הדעת של היועץ המשפטי לממשלה.
אברהם פורז: הוא טען שהעניין טעון חקיקת כנסת.
אברהם פורז: היועץ המשפטי לממשלה קבע שלחברות הכבלים אין זכות להעביר שירותי טלקומוניקציה מכוח הזכיון המקורי שניתן להם בשעתו, משום שהוא לשידורי טלוויזיה בלבד.
אברהם פורז: אם הם רוצים שיינתן להם להעביר אינטרנט, טלפוניה ושירותים נוספים זה דבר שטעון חקיקת כנסת.
יגאל ביבי: ולבזק מותר?
אברהם פורז: לבזק אסור כרגע להעביר שידורי טלוויזיה בכבלים, מותר לה לתת טלקומוניקציה.
יורם טרובוביץ: אני חושב שהזמן שיקח לכזו בוררות הוא לא אין סופי.
יורם טרובוביץ: אפשר לתחום את זה בזמן או לומר שנשיא בית המשפט המחוזי, שהוא גם מי שממנה את הבורר במידה שאין הסכמה, יוכל לבחון את שאלת המועדים.
יורם טרובוביץ: יש פה עבודה מורכבת ולא פשוטה.
יורם טרובוביץ: אילו הבוררות היתה פתוחה באמת, דהיינו שלא רק היתה השאלה אם חברות הכבלים חבות ואם הן חבות כמה אלא מי חייב למי כמה, והייתי רשאי לומר שהיו לי זכויות שנפגעו על ידי המדינה שלא כדין, בצורה לא חוקית ולא תקינה ועל כן מגיע לי פיצוי.
נחום לנגנטל: בגלל הדי.
נחום לנגנטל: בי.אס?
יורם טרובוביץ: אני לא יכול להגיד היום שתחרות זה דבר רע, אבל גם תחרות צריך לעשות עם שכל.
יורם טרובוביץ: כאשר אתה מכניס מתחרה שקונה את כל חומרי הגלם, דהיינו את כל התוכניות מחו"ל, אתה צריך לוודא שהיתרונות שיכולים לצמוח לצרכן מהתחרות לא יועברו לחו"ל.
יורם טרובוביץ: בדרך שבה הממשלה הכניסה את המתחרה היא פגעה בזכויות שהיא הבטיחה לי וגרמה להכפלת מחיר התוכן.
יורם טרובוביץ: הגידול וההפסדים באים מזה.
יורם טרובוביץ: בבוררות המוצעת בנוסח של יו"ר הוועדה אין מנגנון שבו אני תובע את הפיצויים שמגיעים לי.
יורם טרובוביץ: אני את הפיצויים שמגיעים לי אתבע בבתי המשפט הרגילים.
אברהם פורז: לדעתכם יש לכם עילה לתביעת פיצויים נגד המדינה על זה שעבר בכנסת חוק.
אברהם פורז: .?
יורם טרובוביץ: על זה כשלעצמו ודאי שלא, כי הכנסת ריבונית לחוקק ככל שתרצה.
יורם טרובוביץ: לי יש זכות בלעדית עד שנת 2003 או 2004 ואת הזכות לבקש הארכה מעבר לכך.
אברהם פורז: כשקיבלת את הזכיונות שלך לפני 15 שנה היו שידורי טלוויזיה באמצעות לווין.
יורם טרובוביץ: יכול להיות שהסכם "נווה אילן" מצמיח לי עילת תביעה כנגד הממשלה ויכול להיות שלא.
מיכאל איתן: שערי בתי המשפט פתוחים, מה אתה רוצה מאיתנו?
מיכאל איתן: מה כל הנאום הזה?
מיכאל איתן: מה זה רלוונטי אלינו?
מיכאל איתן: אני אמרתי שאם היו מתבררות שם תביעות אמיתיות שלכם אז היה לכם עניין שזה יהיה כמה שיותר מהר.
מיכאל איתן: מאחר ואתם שם כדי לשלם מעט במקרה הטוב והרבה במקרה הפחות טוב, האינטרס שלכם הוא שזה יידחה ל-200 שנה.
מיכאל איתן: העניין שלנו הוא שזה ייגמר כמה שיותר מהר.
מיכאל איתן: פה יש לנו סוגייה מאוד ספציפית שהולכת לבוררות.
מיכאל איתן: יכול להיות שנגרמו לכם אלף נזקים אחרים, מה זה רלוונטי?
בני איינהורן: איך אני יכול לצאת היום עם שירות שאני לא יודע אם מחר אני צריך לשלם?
אברהם פורז: אם יש לכם עילה נגד המדינה תתבעו אותה בבתי המשפט.
אברהם פורז: לגבי היקף התמורה הבנתי שאתם לא רוצים שיהיה תכתיב לפוסק איך לפסוק, כלומר להשאיר את זה לשיקול הדעת של הפוסק או הבורר.
נחום לנגנטל: אני מאמין בבוררות יעילה וקצרת מועד לא בתיחום זמן אלא בקביעת האינטרס.
נחום לנגנטל: האינטרס שלכם שזה ייגמר מהר זה רק אם יאפשרו לכם בסיום הבוררות, לאחר שייקבע מה שייקבע, להרחיב את השק לעוד דברים.
נחום לנגנטל: האם הייתם מוכנים ללכת לבוררות פתוחה, כמו שאתם מבקשים, מוגבלת בזמן, כאשר כל הנושא של ההרחבה של עוד דברים שתוכלו לתת בכבלים יינתן בסיומה של הבוררות?
מיכאל איתן: ומה לגבי האזרחים?
בני איינהורן: נחום, היושב-ראש הציע לנו הצעה שהיא עוד יותר קשה לנו.
בני איינהורן: הוא אומר ככה: "אתם יכולים לקבל רשיון תקשורת באופן מיידי ולספק את השירותים, בתנאי שתתחייבו לעמוד מאחורי כל מה שיגיד אותו מומחה".
בני איינהורן: הציעה דידי לחמן-מסר כל מיני אמצעים להבטיח שכאשר תתקבל החלטה זה יהיה סופי.
בני איינהורן: זו ההצעה שמונחת על השולחן כרגע, שלגביה אמרנו כן אבל בהיסוס מאוד גדול.
בני איינהורן: יש לנו את יכולת ההחלטה שתעמוד באותו רגע שיסתיים החוק.
בני איינהורן: אנחנו לא יודעים מה הסכום שיכול להפסק.
בני איינהורן: לשיטת האוצר יכול להפסק סכום שאין לי שום סיכוי כלכלי להחזיר אותו אי פעם, ולכן באותו רגע אני בהגדרה אכנס לפשיטת רגל.
בני איינהורן: אני לא יודע מה תהיה ההחלטה שלנו בנקודת הצומת הזאת, אבל כדי לאפשר לשחרר את הפלונטר הסכמנו לדבר הזה.
אברהם פורז: אתם יכולים בכל עת להחליט שאתם רוצים לצאת מהביזנס הזה, לא לשלם כלום ולהחזיר את המפתחות.
אברהם פורז: אם תהיה פסיקת בורר שלא תוכלו לעמוד בה כלכלית.
בני איינהורן: אז נפשוט את הרגל.
אברהם פורז: אתם יכולים ללכת למדינה ולומר לה: "הזכיון נגמר, אנחנו רוצים שהזכיין החדש ישלם את התשתיות.
בני איינהורן: יש סוגייה שלא מופיעה עדיין בחוק.
בני איינהורן: ביום שאנחנו מקבלים אישור לפעילות שירותי תקשורת, לפי הצעתך, אנחנו צריכים לפעול במשותף כחברה אחת.
אברהם פורז: זה לא חייב להיות מיזוג.
אברהם פורז: אם אני מצלצל מטלפון של בזק לטלפון של פרטנר, אני חייב שבזק תהיה הבעלים של פרטנר?
בני איינהורן: שירותי אינטרנט אפשר אולי להפעיל לא על בסיס מיזוג, אבל אם רוצים לפתוח תחרות בטלפוניה ותקשורת נתונים חייבים שתהיה פעילות משותפת של 3 החברות.
דני רוזן: למה?
אברהם פורז: לדעתי צריך להיות תיאום בין 3 החברות, לא מיזוג.
מוריאל מטלון: באותה בוררות או הליך פתוח, כפי שדיברו כאן, צריך לאפשר לכל הגורמים הנוגעים בדבר להביע את דעתם.
מוריאל מטלון: כאשר עלינו לשידור והכנסת חוקקה חוק, הכבלים כבר היו עם תשתית בלמעלה מ-90% מהבתים בישראל.
מוריאל מטלון: עו"ד לחמן-מסר היתה אומרת, לפי חוק החברות החדש, שהם היו צריכים לתת לנו הצעת רכש כי מעל 90% רואים אותך כאילו אתה מחזיק בכל התשתית כולה.
מוריאל מטלון: אם אתה היום משנה באופן דרמטי את שיווי המשקל לרעתנו או לטובתם.
אברהם פורז: מה זאת אומרת שיווי משקל?
מוריאל מטלון: אם אומר משרד האוצר שהתשלום עשוי להגיע למיליארד דולר והם לא משלמים אותו, אז ראינו מה הם עושים בכסף הפנוי שלהם.
מוריאל מטלון: כאשר הכבלים מלינים על 200 או 300 מיליון דולר שעלה להם, זה באשמתם, הם התחילו.
מוריאל מטלון: ברגע שהם ראו אותנו הם רצו במירוץ היסטרי כדי להעלות את המחירים.
מוריאל מטלון: אנחנו היינו המסכנים שבאנו עם מעט הכסף.
אברהם פורז: מה שאתה אומר הוא שאם הם יצטרכו לשלם הרבה הם יצטרכו להעלות את המחיר..
מוריאל מטלון: אנחנו רוצים שתהיה לנו אפשרות לראות את הדברים.
אברהם פורז: מה האינטרס שלך שהוא ישלם הרבה למדינה?
מוריאל מטלון: האינטרס שלי הוא שאם הוא מקבל נכס ששווה מיליארד דולר, כפי שהאוצר טוען, והוא משלם עבורו, אז לנכס הזה יש ערך כלכלי.
מוריאל מטלון: פרופ' סוארי ואחרים ידעו איך לשכנע את הבנקים וגורמים אחרים.
אברהם פורז: אבל מה זה עניינך?
מוריאל מטלון: אם יש לו מיליארד דולר שהוא קיבל והוא לא ישלם את תמורתו, הוא יוכל בכסף הזה לנסות לחסל אותי.
מוריאל מטלון: העובדה שיהיו לו אמצעים תאפשר לו לפגוע בי.
מוריאל מטלון: הדבר השני שצריך יהיה במסגרת ההליך הזה לראות זה את מכלול התחרות שתהיה.
מוריאל מטלון: כשאדוני אמר שהמעריך יוכל להעריך את הדברים, זה דבר שמשול להיטל השבחה.
מוריאל מטלון: אני כרגע מדבר על השאלה מה לגיטימי לטעון כטענה נגד התשלום.
מוריאל מטלון: כשאני בא להיטל השבחה אני לא יכול לבוא ולהגיד עלויות הבנייה עלו, כי צריך להראות את הסכום.
נחום לנגנטל: זאת אומרת שאם יש לי עסק כאדם נישום בהיטלי השבחה מול הרשות, אז כל הקבלנים בארץ יכולים להיות שותפים לנושא הזה כי יש משמעות מאוד חשובה למה שייקבע בהיטלים ביני ובין הרשות.
מוריאל מטלון: הקבלנים במדינת ישראל לא נמצאים בתחרות אחד מול השני.
מוריאל מטלון: במקרה שלנו 90% מהבתים בישראל נמצאים עם חיבור לתשתית של הכבלים.
מוריאל מטלון: כשבאים אלי ואומרים לי ללכת על ה-10% או לנסות לקבל חלק מלקוחות הכבלים, אני לא מצליח כיוון שהם תפסו חזקה בביתו של הלקוח.
מיכאל איתן: אתה מעלה שאלה בתחום ניהול ענייני המדינה.
מיכאל איתן: אנחנו לא נמצאים בתחום של המדיניות הכוללת, אנחנו נמצאים בשאלה המשפטית בתחום הזכויות: האם יש פגיעה או אין פגיעה במערכת היחסים שבין הממשלה ובין מי שהיא עשתה איתו הסכם.
מיכאל איתן: נגיד שמטעמי הצדק וההסכמים שבין הצדדים הבורר הזה יגיד: "הם לא צריכים לשלם שום דבר כי על פי המסמכים כל הזכויות שניתנו להם כוללות גם את זה", ואתה תבוא ותגיד: "תפעיל שיקול דעת אחר, כי אם הם לא ישלמו אתה פוגע בתחרות במשק", האם זה המנדט של הבורר?
מוריאל מטלון: במפורש כן.
מוריאל מטלון: מה אומרים הכבלים?
מוריאל מטלון: הכבלים אומרים: "תראו, כאשר נכנסנו נכנסנו עם חוק מסויים ואתם שיניתם את כללי המשחק".
מוריאל מטלון: זאת הסיבה שהם באים ומבקשים היום לקבל זכויות נוספות.
מוריאל מטלון: אנחנו נמצאים בדיוק באותו מצב.
מוריאל מטלון: אנחנו לפני שנתיים, שלוש קיבלנו רשיון.
מוריאל מטלון: קיבלנו אותו במצב חוקי נתון, שבו באו ואמרו לנו: "למרות ש-90% מהמדינה מחוברת לכבלים תכנסו, ואנחנו ניתן לכם עזרה מסויימת באמצעות הtiring.
דני רוזן: סלח לי, לא היה שום עזרת tiring בעת מתן הרשיון.
מוריאל מטלון: היתה החלטה, העניין לא הושלם.
דני רוזן: סלח לי, ניתן רשיון, לא היתה שום החלטה, לא היה שום סיכום.
דני רוזן: זה לא נכון לומר שכל הדברים האלה היו.
נחום לנגנטל: אם זאת הבוררות אני משנה את דעתי.
מיכאל איתן: אנחנו נמצאים כרגע עם החלטה של היועץ המשפטי שאומר שצריך למנות מעריך.
מיכאל איתן: בא האוצר ואומר: "כאן הולכים לקבל מתנה בשווי מיליארד".
מיכאל איתן: המעריך הזה לא צריך לקבוע עניינים של צדק, הוא צריך לקבוע שווי.
מיכאל איתן: המעריך הזה, ברגע שהוא מקבל את המנדט, צריך לקבוע שווי.
מיכאל איתן: השיקולים שאתה מעלה הם שיקולים נכונים, אני לא אומר שלא, אבל מה להם ולעניין המעריך שצריך לקבוע שווי?
מיכאל איתן: זה לא הכתובת שלך.
מיכאל איתן: אנחנו נותנים מנדט למעריך ואומרים לו: "תקבע את השווי".
מיכאל איתן: הוא צריך להיות נאמן רק לעניין הזה.
מוריאל מטלון: אדוני, אם המעריך שומע טענות כמו שהועלו פה על ידי ד"ר טרובוביץ שאמר: "נגרם לנו הפסד כי שילמנו 300 מיליון דולר בחו"ל", לנו בקונטקסט הזה יש גם מה להגיד.
מוריאל מטלון: הוא יכול לטעון עוד טענות כי אין גבול לטענות.
מיכל רפאלי-כדורי: חברות הכבלים הציגו את ההפסדים שלהם כאשר אני מניחה שמה שהם מציגים הוא עובדתית נכון.
מיכל רפאלי-כדורי: יש רק פרט אחד שלא אמרו וחברי הכנסת צריכים לדעת אותו: מאז שנכנס הלווין מספר מנויי הכבלים גדל ב-5%.
מיכל רפאלי-כדורי: התחרות תרמה באופן ישיר לכבלים.
מיכל רפאלי-כדורי: לאותם מנויים שאנחנו רוכשים חברות הכבלים מורידות מחיר.
מיכל רפאלי-כדורי: אני מבקשת שחברי הכנסת יזכרו את זה כאשר אומרים להם את ההפסדים.
מיכל רפאלי-כדורי: ההפסדים האלה הביאו גם 5% עליה במנויים שלהם.
מיכל רפאלי-כדורי: אנחנו מבקשים לתקן את ההסדר הזה פה בחקיקה כבר השבוע.
דוידה לחמן-מסר: שעה וחצי אנחנו שומעים את חברות הכבלים ולמדינה לא ניתנה הזכות להסביר במה דברים אמורים.
דוידה לחמן-מסר: חברות הכבלים קיבלו זכיון על פי חוק ל-12 שנה בחלוקה לאיזורים שונים ברחבי הארץ.
דוידה לחמן-מסר: ניתן זכיון לשידורי טלוויזיה בכבלים או לשידורי כבלים כמו שזה מוגדר בחוק, לשום דבר חוץ מזה.
דוידה לחמן-מסר: באותה תקופה שהם קיבלו את הזכיון האיזורי, לאף אחד - לא למר לנגנטל ולא לי - אסור היה לפרוס רשת כבלים כי הם קיבלו בלעדיות בפריסה בכבלים באיזורם.
דוידה לחמן-מסר: התפיסה היתה שהטלוויזיה בכבלים איזורית.
דוידה לחמן-מסר: יום בהיר אחד קמו חברות הכבלים תחת אותו טיעון ואמרו: "למה שנשדר שידורים שונים בכל איזור ואיזור?
דוידה לחמן-מסר: בואו נתאחד לצורת שידור אחת, נקים חברה משותפת ונשדר לכל הארץ".
דוידה לחמן-מסר: בלית ברירה, משיקולים שונים, הסכמנו להסדר הזה.
דוידה לחמן-מסר: דרך אגב, ד"ר טרובוביץ היה אז הממונה על הגבלים עסקיים שאישר את זה.
דוידה לחמן-מסר: עבדנו ביחד על-מנת לתת לחברות הכבלים את האפשרות לפעול במשותף בתחום השידורים.
דוידה לחמן-מסר: אז יצא לנו מוצר ישראלי מובהק: חברות איזוריות עם שידורים משותפים.
דוידה לחמן-מסר: זה היה המודל הישראלי.
דוידה לחמן-מסר: ל-12 שנה ניתן הזכיון.
דוידה לחמן-מסר: "בתום הזכיון ירכוש בעל הזכיון החדש את תחנת השידור ששימשה לשידוריו של בעל הזכיון הקודם בתמורה, ובהעדר הסכמה על התמורה יכריע השר" זה תנאי החוזה.
דוידה לחמן-מסר: התעוררה שאלה משפטית: האם כאשר חוק אומר שירכוש בעל הזכיון החדש מבעל הזכיון הקודם הם חייבים למכור.
דוידה לחמן-מסר: חברות הכבלים טענו שהביטוי "ירכוש בל הזכיון החדש" לא מחייב אותם למכור.
דוידה לחמן-מסר: חוות הדעת של היועץ המשפטי לממשלה עסקה בסוגייה: האם מול חובת הרכישה עומדת חובת המכירה.
דוידה לחמן-מסר: בין היתר הנושא הובא להכרעת בג"ץ.
דוידה לחמן-מסר: בין לבין חלו שינויים טכנולוגיים והתברר שבשדה התירס הזה יש נפט.
דוידה לחמן-מסר: השאלה שהתעוררה היתה אם אתה יכול במסגרת חוזה החכירה שניתן לך לגדל אך ורק תירס בבלעדיות לסדר עליו נפט, שלאחרים גם מותר להפיק נפט.
דוידה לחמן-מסר: זה מה שקרה בצומת שבין החוק והמציאות.
דוידה לחמן-מסר: אז בא משרד התקשורת ואמר: "לא מעניין אותי תירס, לא מעניין אותי כלום, נורא חשוב להתחרות בבזק".
דוידה לחמן-מסר: אמר היועץ המשפטי לממשלה: "תראו, חוזה החכירה ניתן ל-12 שנה.
דוידה לחמן-מסר: עכשיו אתם רוצים להשאר מונופול בתחום שידורי הטלוויזיה בכבלים הקרקעיים, לספק טלפוניה, לספק אינטרנט ולתבוע מהמדינה הפסדים על הנזק שנגרם לכם כתוצאה מכניסת הלווין".
דוידה לחמן-מסר: אין לי ארץ אחרת, אבל אם זאת התפיסה שיכולה להוביל גישה נורמאלית של פתיחת השוק לתחרות יש לי בעיה גדולה.
מיכאל איתן: תחשבו על כך שצריך לתת שירות מהר ודחוף.
דוידה לחמן-מסר: אני בעד.
מיכאל איתן: לא הכסף של המדינה מעניין, מה שמעניין זה שמדינת ישראל צריכה לתת שירות בסיסי להרבה מאוד אנשים והיא מתעכבת בגלל כל מיני מאבקים.
מיכאל איתן: אין שום רגישות לצורך האמיתי, זה נמשך המון זמן.
דוידה לחמן-מסר: האם אני צריכה לוותר כדי שזה יימשך פחות זמן?
מיכאל איתן: תחשבו.
דוידה לחמן-מסר: אתה לא מבקש מהם לוותר.
אברהם פורז: אני רוצה, לפני צאת הכנסת לפגרה בסוף מרץ, שהחוק הזה יעבור בקריאה שנייה ושלישית - והוא יעבור.
אברהם פורז: אני לא מתכוון לדון באותם דברים אלף פעם.
דוידה לחמן-מסר: פרופ' סוארי בא ואמר שהם רוצים לטעון בפני הבורר את נזקי העבר על כניסת הלווין.
דוידה לחמן-מסר: לזה אנחנו מתנגדים.
מיכאל איתן: הוא לא אמר את זה.
דוידה לחמן-מסר: הוא אמר את זה.
מיכאל איתן: אפילו אם הוא אמר אנחנו לא נותנים לו את המנדט לזה.
דוידה לחמן-מסר: אם תתנו מנדט אין סופי לבורר, מא' עד ת', לשאלות משפטיות ולכל השאלות הכלכליות.
דוידה לחמן-מסר: .
דוידה לחמן-מסר: מה אנחנו מבקשים?
דוידה לחמן-מסר: אנחנו לא רוצים ויכוח משפטי, אנחנו יוצאים מנקודת מוצא שיש חובת תשלום.
דוידה לחמן-מסר: אני מודה שזאת נקודת המוצא המשפטית שלי, שלא מקובלת על חברות הכבלים.
דוידה לחמן-מסר: אחרי הנקודה הזאת המומחה צריך לקבוע את התמורה כשיעור אחוזים מתאים מתוך הערך הכלכלי הנצמח לבעל הזכיון בעקבות ביטול הסעיף שמחייב אותו למכור, והענקת האפשרות להמשיך ולהפעיל את התשתית של מתן שירותי בזק ושידורים לאחר תום תקופת הזכיון.
דוידה לחמן-מסר: הוא צריך להעריך מהו הערך של הgoing concern של התשתית הזאת, של השדה הזה מעתה ואילך.
דוידה לחמן-מסר: הוא לא צריך להעריך כמה הוא השקיע בעבר, כמה נגרע מהתחרות עם הלווין, כי זה לא רלוונטי.
מיכאל איתן: דידי, אתם הגורם המעכב, ואני לא נכנס לגופו של עניין.
מיכאל איתן: איפה שאתם רוצים לעכב אתם מעכבים.
מיכאל איתן: תראו כמה חודשים שכבה חוות הדעת אצל היועץ המשפטי.
דוידה לחמן-מסר: אני מוחה על הערה הזאת.
דוידה לחמן-מסר: אני יכולה לענות עליה, אבל מפאת הזמן.
מיכאל איתן: אני מכיר את התשובה ואני לא רוצה לשמוע אותה, כי גם אותה כבר שמעתי 20 פעם.
מיכאל איתן: נגמר הזמן, רוצים להתקדם.
יואל נווה: הוויכוח הוא על נושא המנדט של הבורר, כאשר הכיוון של חברות הכבלים הוא לפתוח את כל הנושא הזה לכל טענה בהקשר המשפטי.
יואל נווה: במקביל הן גם תוקפות את עצם העיקרון שעליו ניתנה חוות דעת היועץ בבית משפט הגבוה לצדק.
יואל נווה: לדעתי מה שחשוב שיכריעו בו כדי לחסוך זמן, בין השאר, הוא הנושא הזה, שאגב גם הוא אחר כך כפוף לביקורת שיפוטית.
יואל נווה: אם תחליט הכנסת לקבל את העיקרון שחושבת המדינה שנכון להכניס אותו לחקיקה, אפשר יהיה לתקוף אותו אחר כך בבתי המשפט.
יואל נווה: אנחנו מדברים על הצורך לשמור על איזה שהוא איזון בין אינטרסים.
יואל נווה: אפשר לתת למישהו רכוש כזה או אחר, שיש טענה שאומרת שהוא בחלקו שייך לציבור כדי שיעשה בו מעשה מאוד טוב מבחינת הציבור.
יואל נווה: השאלה היא אם נכון שהמדינה תתפרק מכל נכסיה כדי לקדם אינטרס כזה או אינטרס אחר, או למצוא איזה שהוא איזון בין הרצון להגן על נכסי המדינה והרצון לתת לאזרח שירותים שכבר ניתנים היום על ידי אחרים.
מיכאל איתן: מה זה נכס המדינה?
מיכאל איתן: הזכות של המדינה לאסור על אנשים לעשות כל מיני דברים זה הנכס שלה?
יואל נווה: אנחנו לא חושבים שעצם מתן הרשיון לשירותי תקשורת הוא דבר שצריך לגבות בעבורו תשלום.
יואל נווה: אנחנו טוענים שהתשתית הפיזית של הכבלים, ברמת הפריסה שלה, ברמת החיבור שלה, לא שייכת לחברות הכבלים מסוף תקופת הזכיון, ולכן אנחנו מדברים על התמורה בגין השימוש בתשתית, לא בגין השירותים.
יואל נווה: כל אחד יכול לעשות בתשתית שתעמוד לרשותו שירותים כאלה ואחרים בתנאי שיעמוד בכללים שיקבע משרד התקשורת.
יואל נווה: הסיטואציה הנוכחית שבה הרשת הזאת קיימת, בנקודת זמן מסויימת צריכה לעבור לאחר.
יואל נווה: משרד התקשורת מלין על כך שבלי תשתית הכבלים לא תהיה תחרות אפקטיבית.
יואל נווה: זאת פוזיציה מאוד טובה להכנס לתחום הזה.
יואל נווה: יכול להיות שזה יהיה במיזוג, יכול להיות שזה לא יהיה במיזוג, אבל בכל מקרה אמור להיות פה גוף שיהיה מפעיל תקשורת מאוד דומיננטי במדינת ישראל.
יואל נווה: זה היתרון העצום הגלום בעובדה שאנחנו ניתן לחברות הקיימות האלה, עם כל הזכויות והחובות שלהן, להחזיק בתשתית הזאת בתקופה שמעבר לתום תקופת הזכיון.
יואל נווה: היועץ מצא פתרון שבו לא ניתן את האופציה להחזיק בתשתית בצורה שוויונית לכולם, אלא ניתן אותה לאותם אנשים משיקולים של קידום התחרות ומשיקולים של לתת לחברות האלה להשקיע כבר היום, למרות שהזכיון נגמר בעוד שנתיים, באותה תשתית שתשמש לשירותים.
יואל נווה: המדינה חושבת שהיא צריכה לקבל את התמורה או חלק מהתמורה שהיא היתה צריכה לקבל ממכרז מהסוג הזה.
מיכאל איתן: מה הויכוח שלכם איתנו?
דוידה לחמן-מסר: על רוחב היריעה של המערכת.
יואל נווה: אנחנו חושבים שהחקיקה צריכה לקבוע את הנקודה הזאת בצורה ברורה, כי לדעתנו חלק מהצרה שאנחנו כולנו מבזבזים עליה את הזמן פה נובעת מהחקיקה הקודמת שלא פתרה בצורה ברורה.
יואל נווה: .
מיכאל איתן: יש ויכוח על זה?
אברהם פורז: יש ויכוח.
אברהם פורז: הקונספציה שמונחת ביסוד עמדת המדינה אומרת כך: בתום תקופת הזכיון אני יכול למכור את זה מחדש ולך מגיעה חזרה העלות של מה שהשקעת.
אברהם פורז: הקונספציה של חברות הכבלים אומרת כך: מה המדינה מחפשת פה, אני זה שהשקעתי.
אברהם פורז: יצא המזל שעל התשתית שלי אפשר לעשות יותר.