GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
כרמל שאמה-הכהן: יש גם הצעת חוק פרטית של חבר הכנסת דנון, וגם הצעת חוק ממשלתית שבאה לעשות קצת סדר בשוק הזה – לפתוח אותו קצת יותר לתחרות.
כרמל שאמה-הכהן: להערכתי, הן אמורות להגיע לשולחן הוועדה עוד במושב הזה, כפי שעודכנתי, אם לא יהיו עיכובים בלתי צפויים.
כרמל שאמה-הכהן: אני חושב שעוד יהיו מספר דיונים בנושא הזה שיסייעו לכם להציג בשנים הבאות נתונים חביבים יותר גם בסעיף הזה.
כרמל שאמה-הכהן: אהוד פלג, מנכ"ל המועצה הישראלית לצרכנות, בבקשה.
אהוד פלג: אני אתייחס קודם כל למפקח היוצא, ומשם אעבור למפקח הנכנס, ולהתייחסות למצגת שראינו.
אהוד פלג: קודם כל, אני רוצה להודות למפקח היוצא על כך שהוא הגן על אינטרס צרכני חשוב ביותר שהוא יציבות הבנקים, בעיקר בתקופת משבר עולמי.
אהוד פלג: יציבות הבנקים היא אינטרס צרכני, ואין על כך שום ספק.
אהוד פלג: הביקורת שלנו שאותה השמענו לא אחת, היתה על כך שלא ניתנה מספיק תשומת לב להגנה על יכולת הצרכן בכוח המיקוח שלו מול הבנק, וכתוצאה מכך התחרות בין הבנקים לא התפתחה באופן שהתפתחה בשווקים פיננסים אחרים.
אהוד פלג: לדוגמה, בשוק המשכנתאות.
אהוד פלג: את הביטוי לכך אנחנו רואים הן בעמלות, והן בריביות.
אהוד פלג: אם נתייחס לנקודה הזאת – בפרסום של הבנק עצמו מדצמבר שהפער בין הריבית על האוברדראפט שרק עולה ומתקרבת ל-10%, לבין הריבית על כספי הזכות בין אם זה בעובר ושם שזה 0.33%, או אפילו בפק"מ – 1.5% - הפער הזה רק הולך וגדל.
אהוד פלג: ביולי, למשל, הוא היה 8.62, ובאוקטובר על-פי הנתונים שפורסמו הוא כבר 9.32.
אהוד פלג: הפער הזה רק הולך וגדל.
אהוד פלג: זה מעיד על כך שאין תחרות, ויש קושי לצרכנים להתמקח מול הבנקים.
אהוד פלג: בין היתר, בגלל הקושי להשוות בין עלות השירותים הבנקאיים בבנקים השונים.
אהוד פלג: הכלים המתקדמים שישנם למטרה הזאת לא נותנים פתרון לבעיה.
אהוד פלג: פה הוזכרו על-ידי חברי הכנסת שדיברו קודם מקצת מהקשיים שהצרכן צריך להתייצב מולם כאשר הוא מבקש לבצע אקט של צרכנות נבונה ולהשוות בין הבנקים השונים, ולבחור את הבנק ששם הכי כדאי לו לקיים את חשבונו.
אהוד פלג: הנושא הזה הוא לא נושא ישראלי בלבד.
אהוד פלג: התנועה הצרכנית העולמית הכריזה על נושא ההגנה על הזכויות של הצרכנים בשירותים הפיננסיים כנושא המרכזי שלה לשנת 2011.
אהוד פלג: לא מזמן היא פנתה גם ל-G20 בבקשה לחזק את ההגנה על הצרכנים בשירותים הפיננסיים לאור הקשיים שהתגלו בנושא הזה במדינות רבות, ולא רק בישראל.
אהוד פלג: עיקר הביקורת שלנו על הפיקוח על הבנקים כוונה בנקודה הזאת.
אהוד פלג: אבל, ברגעי סיום כהונה אנחנו יודעים גם להעריך את התרומה החיובית, ועל כך באמת אנחנו מברכים אותך גם בברכת דרך צלחה.
אהוד פלג: באותה נשימה אני אמשיך ואברך את המפקח הנכנס דודו זקן, בתקווה שבנקודה הזאת שאליה כוונה הביקורת שלנו אנחנו נוכל לפתוח דף חדש  ביחסים עם בנק ישראל שהרי אנו רוצים לקוות שמטרתנו היא אחת.
אהוד פלג: ולכן, אין שום סיבה שלא נמצא את הדרך גם להמשיך ולהגן על יציבות הבנקים.
אהוד פלג: אבל, גם לבצר את מעמדו של הצרכן ולאפשר לו באמת התנהגות צרכנית נבונה תוך הגנה על זכויותיו מול התאגידים האדירים האלה כשפעמים רבות, פעמים רבות, אין לו דרך של השפעה על זכויותיו אצלם.
אהוד פלג: אני רוצה להתייחס פה עכשיו למצגת שהוצגה, ולהצביע על כך שגם מהנתונים שעלו חסרים לנו מספר נתונים שיאפשרו לקבוע האם באמת הרפורמה שיפרה את מעמדו של הצרכן מול הבנק.
אהוד פלג: ברשותך, כבוד היושב-ראש, הייתי רוצה לבקש משלומי דגן שהוא כלכלן המועצה להציג פה את הנקודות הספורות האלה להתייחסויות הבנק.
שלומי דגן: מה שבעיקר הפריע לי במצגת הזאת, וכבר התרענו על זה במצגות ובסקירות קודמות, זה העניין שהנתונים מלמדים אותנו על דברים צרים מאוד.
שלומי דגן: אבל, מצד שני, חסרים לנו נתונים לגבי השוק כולו.
שלומי דגן: למשל, כאשר מציגים לנו עלות ממוצעת של כרטיס אשראי, או של חשבון עו"ש, לא מתייחסים לכמות הכוללת של חשבונות עו"ש, ולא לכמות הכוללת של כרטיסי אשראי.
שלומי דגן: הרי זו עובדה ידועה שבשנים האחרונות כמות כרטיסי האשראי שבה מחזיק הציבור גדלה מידי שנה בעשרות אחוזים.
שלומי דגן: השאלה היא מה זה אומר שמחירו של הכרטיס הבודד ירד?
שלומי דגן: מה שצריך לעניין אותנו זה כמה העלות פר משק בית, והנתון הזה של עלות פר משק בית לא מופיע לנו.
שלומי דגן: למרות שהתרענו על כך כמה פעמים וביקשנו את הנתון הזה, אנחנו לא רואים את הנתון הזה.
שלומי דגן: שנית, אנחנו לא רואים הפרדה בין הנחות שניתנות במסגרת הרגולציה, במסגרת הפיקוח על הבנקים.
שלומי דגן: הפיקוח על הבנקים מחייב את הבנקים שבפעולת פקיד, למשל, פנסיונר יקבל 50% הנחה.
שלומי דגן: אין לנו את ההפרדה בין אחד לשני, בין הנחות מהסוג הזה, לבין הנחות שניתנות באמצעות משא-ומתן, או באמצעות עמדת כוח שהצרכן מפעיל.
שלומי דגן: הדבר הזה היה יכול ללמד אותנו האם הצרכנים מתקדמים ומצליחים להשיג הנחות לגבי העניין הזה.
שלומי דגן: דובר הרבה על השקיפות, ועל כך שהשקיפות השתפרה.
שלומי דגן: ללא ספק הרפורמה בעמלות הורידה את כמות העמלות מ-260, אם אינני טועה, לסביבות ה-60.
שלומי דגן: מה שקרה הוא שהתעריפונים הם באמת הרבה יותר שקופים היום, יותר קל להסתכל עליהם.
שלומי דגן: אבל, עדיין מכאן להניח שהצרכן יודע להתנהל, יודע לבחור את הבנק הכי טוב מבחינתו, יודע לעבור לאותו בנק, ולעשות את הבחירה המיטבית מבחינתו, אנחנו סבורים שהדרך עוד ארוכה לשם, וצריכים עוד לשפר את העניינים האלה באמצעות פישוט החיוב הבנקאי.
כרמל שאמה-הכהן: רוני, בבקשה.
רוני חזקיהו: אני רוצה להודות על הברכות.
רוני חזקיהו: לא אתייחס כמובן לדיון כי לא הייתי בו, ואפילו לא ראיתי את הנתונים.
רוני חזקיהו: רציתי לומר כמה מילים לגבי התקופה שהיתה.
רוני חזקיהו: קודם כל, עבדתי עם כמה יושבי-ראש ועדת כלכלה, החל ממשה כחלון, ואחר כך גלעד ארדן, אחר כך אופיר אקוניס, ועכשיו כרמל שאמה.
רוני חזקיהו: אני רוצה לאחל לך הצלחה.
רוני חזקיהו: אין לי ספק שאתה תוכל לקיים כאן את הדיונים החשובים ברצינות הראויה, במקצועיות שמאפיינת אותך.
רוני חזקיהו: אני מקווה ששיתוף הפעולה שהיה לוועדת הכלכלה עם הפיקוח על הבנקים ימשיך גם בעתיד.
רוני חזקיהו: מבחינתנו נמצא שם צוות מקצועי מאוד, ובהיכרותי את האנשים פה אני בטוח שזה יימשך.
רוני חזקיהו: שתי מילים לגבי הממשקים של הפיקוח על הבנקים מול ועדת הכלכלה ומול הכנסת.
רוני חזקיהו: עיקר הממשקים היו מול ועדת הכלכלה, וקצת מול ועדת הכספים.
רוני חזקיהו: אלו היו שני הממשקים העיקריים שלנו.
רוני חזקיהו: אני לא אסקור את הפעילויות שהיו רבות בנושא הזה.
רוני חזקיהו: זה התחיל מרפורמת העמלות, אבל זה עבר דרך עוד הרבה דברים.
רוני חזקיהו: די אם נזכיר את נושא "חפציבה", למשל, שגם הוא היה דרך הנתונים שהובאו פה לוועדה, דרך המצוקה של האנשים שקנו דירות ומצאו את עצמם ללא כלום.
רוני חזקיהו: אנחנו נכנסנו אז לתמונה, וישבנו פה בדיונים.
רוני חזקיהו: פעם אחת היה גם דיון משותף לוועדת הכלכלה ולוועדת הכספים.
רוני חזקיהו: דרך זה יצאנו באקט שהוא לא בדיוק לפי הספר, מה שנקרא, שמתאים לפיקוח על בנקים לעשות, וזאת היתה מעורבות מעבר לסמכויות הרגילות, אלא בתוקף מעמדנו כפיקוח על הבנקים.
רוני חזקיהו: באמצעות זה גרמנו למצב שהבנקים העבירו, בסופו של דבר, לצרכנים דרך המנהל המיוחד למעלה מ-300 מיליון שקלים.
רוני חזקיהו: אם לא היינו מתערבים, ואם הוועדה הזאת לא היתה מתערבת, זה היה נדון עד היום בבתי משפט.
רוני חזקיהו: זו רק דוגמה לשיתוף פעולה אחד שהיה מקרב רבים.
רוני חזקיהו: יש גם ממשקים שלא שומעים עליהם כי אנחנו מקבלים פניות מחברי כנסת, ואנחנו מטפלים בהם.
רוני חזקיהו: יש גם דברים נוספים שבאים אלינו, ותוך כדי דיון אנחנו מוציאים הוראות וזה לא נגמר בחקיקה.
רוני חזקיהו: אני חושב שהדרך הזאת של ההידברות כשאנחנו באים לייצג את הצד המקצועי, את הצד שאמור לטפל לא רק ביציבות, אלא גם בנושא הצרכני, ושיתוף הפעולה הזה כשאנחנו מביאים את הצד המקצועי, אתם שומעים אותנו, ואנחנו משלבים בין הצורך בחקיקה, מצד אחד, לצורך לתת לכוחות השוק לפעול - לדעתי, השילוב הזה עבד בצורה טובה בארבע השנים האחרונות שאני הייתי.
רוני חזקיהו: יש תמיד חילוקי דעות, ותמיד יש מקום לשיפורים גם אצלנו, וגם אצל אחרים.
רוני חזקיהו: אבל, עצם הדו-שיח הזה אפשר לנו לעשות דברים רבים לטובת עם ישראל, גם בנושא היציבות שאני כמובן לא מוריד מחשיבותו.
רוני חזקיהו: אבל, גם בנושאים האחרים שהוועדה הזאת אמונה עליהם.
רוני חזקיהו: ודי אם נזכיר דברים אחרונים שקרו לנו גם בתחום הנדל"ן, וגם בתחומים אחרים.
רוני חזקיהו: אני בטוח ששיתוף הפעולה יימשך בתקופה של דודו שצמח מהפיקוח, ומביא איתו את כל התובנות של עשרים השנים האחרונות, וגם את הדרך שהיתה בארבע השנים האחרונות עם האנשים האחרים, במיוחד אגף יחסי בנק-לקוח שהוקם בתקופתי.
רוני חזקיהו: ניתן מעמד של סגן מפקח לנושא הזה, וזה רק מעלה את החשיבות.
רוני חזקיהו: אני רוצה לסיים ולומר תודה רבה לכל מי שהיה שותף לדיונים: למועצה לצרכנות, לנציגי הבנקים, לאיגוד הבנקים, ולאחרים.
רוני חזקיהו: וכמובן, בראש ובראשונה, לחברי הכנסת וליושבי-ראש הוועדות, ולמזכירות.
רוני חזקיהו: תודה רבה על כל התקופה.
רוני חזקיהו: תמשיכו כך.
כרמל שאמה-הכהן: בדברים אלו אנחנו מסיימים את הישיבה הנוכחית, ופותחים תוך שתי דקות את הישיבה הבאה בעניין אחר לגמרי.
כרמל שאמה-הכהן: אני מודה למפקח היוצא, מודה למפקח הנכנס, מודה לכולם.
כרמל שאמה-הכהן: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח ישיבה רביעית היום של ועדת הכלכלה שעניינה שתי הצעות.
כרמל שאמה-הכהן: האחת היא של סגן יושב-ראש הכנסת חבר הכנסת אופיר אקוניס – דיון מהיר שכבודו יזם בנשיאות הכנסת, ואושר על-ידי נשיאות הכנסת, ולכן יידון וגם נצביע על מסקנות.
כרמל שאמה-הכהן: הסעיף השני הוא הצעה דחופה לסדר היום שאושרה במליאה של חברי הכנסת: בילסקי, מקלב, כץ, לוין, ונחמן שי.
כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אקוניס הוא היחיד שהגיע מבין היוזמים.
כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אקוניס, תציג בבקשה את הנושא.
אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך שהעלאת את הנושא לסדר היום.
אופיר אקוניס: אני חושב שבתזמון מדהים הנושא מגיע לכנסת כאשר אתמול לפחות רובנו הגדול צפה באתרי האינטרנט, בתחנות הטלוויזיה, ובתחנות הרדיו ושמע את הקולות.
אופיר אקוניס: זה נראה כמו אלפים רבים.
אופיר אקוניס: אבל, הפגיעה בשירות היא בהרבה יותר מהאלפים הרבות שהסתופפו סביב תחנות הרכבת ובסמוך לתחנות האוטובוס שצמודות לתחנות הרכבת בעקבות ההחלטה של חברת הרכבת להשבית את הקווים לדרום.
אופיר אקוניס: אדוני המנכ"ל, כידוע לך אני לא נחשב לאחד מהאנשים שמנסים ליצור כותרות סתמיות על דברים שהם על סדר היום.
אופיר אקוניס: אתה גם יודע, וגם מנהלת הוועדה, וגם חבר הכנסת שאמה שהיה איתנו בלפחות, אם אינני טועה, מאחד הסיורים ברכבת ישראל.
אופיר אקוניס: היינו בשני סיורים ברכבת ישראל, ובדקנו בתחילה את העבודות בתוואי הדרומי, ולאחר מכן עשינו השלמה לתוואי הצפוני.
אופיר אקוניס: אני רואה פה נציג של משרד האוצר.
אופיר אקוניס: כאשר משרד האוצר יצא בהודעה שהוא מתנגד לתוכנית הממשלתית ששמה "נתיבי ישראל", אם אינני טועה, שבה יש תקצוב של 27.5 מיליארד לטובת פיתוח רכבת, ויש שם גם כבישים, אני הייתי מהראשונים שבאמת עמדו בכל במה ואמרו שלא ניתן לאוצר לבלום את הרכבת, וזה היה תרתי משמע.
אופיר אקוניס: נדמה לי שזה היה הציטוט.
אופיר אקוניס: אדוני המנכ"ל, אני מאוד מעריך את פועלך כמנהל כללי של החברה.
אופיר אקוניס: מלבד היות הרכבת כלי תחבורה חשוב מאוד המסייע בהפחתת תאונות הדרכים, ובהפחתת זיהום האוויר, מעל כל זה, מדובר בכלי חברתי לצמצום פערים במדינת ישראל.
אופיר אקוניס: יש כל מיני השקפות על צמצום פערים בישראל.
אופיר אקוניס: אני חושב שצריך לתת לתושבי הפריפריה את האפשרות להגיע במהירות מבאר-שבע, או מקריית-גת לתל-אביב, או הפוך: מתל-אביב לקריית גת או לפריפריה, לקריות, או לנהרייה המרוחקת.
אופיר אקוניס: זהו כלי חברתי לצמצום פערים יותר מהרבה כלים אחרים שאנשים משתמשים בהם בכל מיני מחקרים למיניהם שמתפרסמים השכם והערב.
אופיר אקוניס: לכן, אני לא בא לכאן כאויב הרכב, אלא נהפוך הוא – כאוהב הרכבת.
אופיר אקוניס: הוועדה הזאת כשהיא יושבת כוועדה צרכנית, בעיקרה, מטרתה לספק שירות לציבור הצרכנים לא רק בתחום הסלולר, או הקמעונאות.
אופיר אקוניס: אדוני המנכ"ל, בעיניי אתם מספקים שירות.
אופיר אקוניס: תפקידה של המדינה לספק את השירות הזה לאזרחים שלה.
אופיר אקוניס: אני מוכרח להודות שאתה נכנסת בעשור שבו המדינה עשתה דבר שלא עשתה חמישה עשורים.
אופיר אקוניס: המדינה הזאת הפקירה את פיתוח הרכבת.
אופיר אקוניס: אגב, ממשלות רבות הפקירו את פיתוח הרכבת עשרות שנים.
אופיר אקוניס: אפשר לומר שבשני העשורים האחרונים יש תחילה של התקדמות בתחום מסילות הברזל.
אופיר אקוניס: אבל בוודאי, אדוני המנכ"ל, שהדבר הזה קורה בעשור האחרון.
אופיר אקוניס: רואים קווים למקומות שלא היינו מעלים על דעתנו שיגיעו אליהם.
אופיר אקוניס: רואים תחנות רכבת.
אופיר אקוניס: כשאני נוסע אני רואה את קו החוף ליבנה שיתחבר לאשקלון בבנייה, וגם את התחנות המוכנות.
אופיר אקוניס: אני חושב שכל זה הוא דבר מבורך.
אופיר אקוניס: אבל, הוא לא מצדיק את המראות שנראו אתמול מסביב לתחנות הרכבת והאוטובוס.
אופיר אקוניס: אני חושב שהתפקיד של הוועדה הזאת הוא לראות כיצד לא לנגח את הרכבת, ולא להגיד שהיא חברה לא טובה, אלא לבוא ולומר כיצד חברת הרכבת וחברות נוספות - אולי אוטובוסים - מספקות את השירות האלטרנטיבי הטוב ביותר לצרכנים כדי שכאשר תסיימו את ההשבתה של הקווים לדרום, עד אז לפחות יינתן השירות הטוב ביותר למאות אלפי הישראלים שלצערי נפגעו אתמול, ואני יודע שנפגעים כל יום, מההשבתה הזאת.
אופיר אקוניס: לכן, אני מבקש לשמוע תשובות מחברת הרכבת.
כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.
אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך.
אורי מקלב: קודם כל, זוהי גם הזדמנות בשבילי לברך אותך על זה שאתה יושב על כיסא היושב-ראש.
אורי מקלב: עשית רוטציה עם יושב-ראש מוכשר ומוצלח, ואתה ממשיך.
אורי מקלב: אני רק רוצה לאחל שתמשיך רוטציה מלאה.
אורי מקלב: כשאני מברך אותך בזה, אני גם מברך אותנו.
אורי מקלב: אולי לזה חבר הכנסת בילסקי לא יסכים.
כרמל שאמה-הכהן: בכל דבר טוב יש גם רע.
כרמל שאמה-הכהן: הרי עד שנכנסתי לפה, הייתי יושב צמוד אליך בנשיאות הכנסת – אחת מהשעות היפות בשבוע.
אופיר אקוניס: אני מסכים, אז אני עכשיו מקיים את זה.
אורי מקלב: הדברים האלה יחסרו לנו.
אורי מקלב: יש אלטרנטיבה.
אורי מקלב: ביקשתי דיון מהיר, ואופיר גם תמך בזה שאנחנו נוכל להיפגש עוד הפעם בוועדה.
אורי מקלב: יש לך הרבה עבודה, ואתה יכול, מסוגל, וראוי לקדם את הנושאים החשובים שעל סדר היום.
אורי מקלב: חבר הכנסת בילסקי הביא את ההצעה כהצעה לסדר רגילה, והוא דיבר על זה באריכות.
אורי מקלב: אנחנו הבאנו את זה כהצעה לסדר דחופה, והיה לנו פרק זמן יותר קצר.
אורי מקלב: מדובר בכל מה שקרה בעת השריפה ברכבת, והאסון שכמעט קרה ברכבת, וההשלכות של זה.
אורי מקלב: אנחנו דיברנו בשני היבטים.
אורי מקלב: ההיבט הראשון, אנחנו צריכים להודות על כך שנמנע אסון גדול.
אורי מקלב: לא שהאסון נמנע, אלא שהוא כבר קרה.
אורי מקלב: יש בהלכה שאלה מתי צריך לברך ברכת "הגומל".
אורי מקלב: האם כאשר היתה כמעט תאונה קשה צריך לברך "הגומל", או שלא?
אורי מקלב: כשאתה כבר בתוך התאונה, וניצלת, ונמנעה התאונה אז מברכים "הגומל", וזו ההלכה.
אורי מקלב: במקרה הזה אנשים שהיו בעת האירוע הזה ברכבת היו חייבים לברך "הגומל" כיוון שהיו כבר בתוך האסון.
אורי מקלב: על כך אין מחלוקת.
אורי מקלב: אנחנו באמת שמחים ומודים על כך שהאסון נמנע.
אורי מקלב: אבל, אנחנו צריכים לדון בדבר.
אורי מקלב: אנחנו לא יכולים לדבר עכשיו על כמעט אסון, אלא אנחנו צריכים לדון במה שקרה ברכבת, ועל פרמטרים כאילו הדבר קרה.
אורי מקלב: אני חושב שהיו התרעות, בעולם היו שריפות, ועם כל זה עולם כמנהגו נוהג.
אורי מקלב: רכבת ישראל המשיכה לקנות קרונות כאלה, והאסון הגיע.
אורי מקלב: כאשר השריפה הגיעה, בעצם לא יכלו להתמודד איתה, ואנשים היו לכודים בתוך הקרון, אילולא התושייה של החייל הדברים היו נראים אחרת.
אורי מקלב: לאותו חייל קרה נס כפול.
אורי מקלב: הוא גם ניצל מהשריפה, אבל הנס הוא גם בכך שלא העמידו אותו לדין על מה שהוא עשה.
אורי מקלב: במאמר מוסגר אני רוצה לומר שהיה מי שאמר – אני לא יודע אם המנכ"ל אמר את זה, או דובר הרכבת – שזה היה מעשה לא חכם.
אורי מקלב: אני כן רוצה לחזק חיילים ואזרחים שפועלים בתושייה כזאת, באומץ ושמייד התעשתו.
אורי מקלב: לא להגיד שזה היה מעשה לא חכם מכיוון שאולי היתה עוברת רכבת ממול, והיתה יכולה להיגרם תאונת דרכים קשה.
אורי מקלב: אבל, קרה דבר נוסף שהזכירו אופיר ואחרים.
אורי מקלב: אנחנו עודדנו את כולם לנסוע בתחבורה ציבורית, ואם בתחבורה ציבורית אז ברכבת ישראל כדבר הכי בטיחותי.
אורי מקלב: אנחנו מנסים להטמיע את זה בחינוך, ולאחר מכן אנחנו מנסים להטמיע את זה ולשפר כך שאזרחי ישראל יימנעו מנסיעה ברכב פרטי וייסעו ברכב ציבורי.
אורי מקלב: ואם ברכב בציבורי, אז ודאי וודאי רכבת ישראל.
אורי מקלב: והנה, אנחנו מגלים שעל אף שהיו אולי חששות כאלה, לא היה שום תהליך של הפקת לקחים ולא היו תרחישים מה יקרה אילו מצב כזה יהיה, ואנחנו היינו צריכים להתמודד עם כמעט אסון גדול מאוד.
אורי מקלב: אנחנו צריכים להסיק מסקנות, ולא לטאטא מתחת לשטיח.
אורי מקלב: חובתנו הציבורית להציף את הנושא הזה, ולא להשאיר את זה כמו שמשאירים הרבה נושאים אחרים שאנחנו מחכים שהם רק ירדו מסדר היום, ובזה נגמר העניין.
אורי מקלב: הנושא השני הוא התנהלות הרכבת.
אורי מקלב: גם אני רוצה להעמיד את עצמי בין כאלה שאוהבים את רכבת ישראל.
אורי מקלב: זה אחד הדברים הנפלאים שמדינת ישראל יכולה להתגאות בהם - למשל,  השיפורים - ואני לא מתייחס לעניין ההפרטה.
אורי מקלב: רכבת ישראל צריכה להיות כמוביל מרכזי של מדינת ישראל.
אורי מקלב: אבל, אנחנו ראינו שבהתמודדות לאחר מכן גם בזה היו כשלים.
אורי מקלב: אני לא יודע איפה  הכשל.
אורי מקלב: הכשל הגדול בזה שלא חשבו מה יקרה אם תהיה שריפה, ואם תהיה שריפה איך מתמודדים איתה.
אורי מקלב: אבל, הכשל הוא גם במה שאמר חבר הכנסת בילסקי כשהזכיר את העובדה שהוחלט להפסיק את תנועת הרכבות, או להוציא מאה קרונות משימוש.
אורי מקלב: צריך להבין שהיו לכך השלכות על מערכת התחבורה במדינת ישראל, לציבור שמשתמש, למשק.
אורי מקלב: מדובר בנזק לא ישוער.
אורי מקלב: עד היום הזה עדיין אין פתרונות.
אורי מקלב: הפתרונות הזמניים שנמצאו, כמו העמדת אוטובוסים, גם הם הופסקו לאחר כמה ימים.
אורי מקלב: מודעות התנצלות בעיתונות לא פותרים את הבעיה.
אורי מקלב: אני חושב שהיו צריכים לעשות כל מאמץ, והרבה יותר ממה שנעשה, כדי למצוא אלטרנטיבה ופתרונות לכזה דבר.
אורי מקלב: מדובר בתחבורה מרכזית שמשתמשים בה מאות אלפים כל יום, והיא מפסיקה לפעול.
אורי מקלב: אני לא מנכ"ל, ואני גם לא איש מקצוע.
אורי מקלב: אבל, הפתרון הוא כן להפעיל את הרכבות האלה.
אורי מקלב: אבל, לשים בכל קרון כזה איש מקצוע, או איש שיודע, או אחד מרכבת ישראל שיהיו לו הכלים המתאימים כדי שאם חס וחלילה יקרה מצב מסוכן, ידעו לפתוח מייד את דלתות החירום, או שגלאי העשן ושהמטפים יעבדו.
אורי מקלב: לא נראה לי שזו הוצאה שהיא מקבילה לנזק שנגרם כאשר הפסיקו את תנועת הרכבות.
אורי מקלב: היא בכלל לא באותה פרופורציה.
אורי מקלב: אפשר לקחת פנסיונרים של כיבוי האש לצורך המשימה הזאת, או לקחת מתנדבים שייסעו במאה קרונות האלה.
אורי מקלב: אפשר עוד להעסיק מאה אנשים בשכר כזה או אחר.
אורי מקלב: ההוצאה של השבתת כל הקרונות עולה על כל הוצאה שכזו.
אורי מקלב: אם כל זה לא מתבצע אז צריך לחשוב על שכירת אוטובוסים, והעמדת אוטובוסים לרשות הנוסעים.
אורי מקלב: אני חושב שכל הדברים לא נעשו עד היום הזה.
אורי מקלב: אדוני, אני מודה לך שהעלאת את הנושא הזה לסדר היום בצורה מהירה.
אורי מקלב: כי לפעמים יכול להיות מצב שעובר זמן עד שדנים בהצעה לסדר שעוברת לוועדה בהחלטת המליאה.
אורי מקלב: אני אומר שזה יכול לקרות לפעמים.
כרמל שאמה-הכהן: אמרת "לפעמים"?
כרמל שאמה-הכהן: לעיתים נדירות.
אורי מקלב: לעיתים נדירות קורה הפוך, והנה אני מברך אותך על זה שזה קרה.
אורי מקלב: אנחנו דנו על כך ביום רביעי, והנה אתה דן בזה מייד ביום שני.
אורי מקלב: אנחנו באמת מקווים שהדיון יהיה עם תכלית.
כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה, חבר הכנסת מקלב.
כרמל שאמה-הכהן: הדובר הבא הוא חבר הכנסת בילסקי.
זאב בילסקי: אדוני היושב-ראש, תודה.
עמיר פרץ: הרכבת ממילא לא מגיעה לדרום.
עמיר פרץ: עדיין מגיעה לרעננה.
אופיר אקוניס: לא מגיעה לרעננה בכלל, חבר הכנסת פרץ – בוודאי שלא.
אופיר אקוניס: לא כל דבר שהוא במרכז, הרכבת מגיעה אליו.
אופיר אקוניס: אגב, לדעתי, לפי תוכנית הפיתוח היא תגיע לשדרות לפני שהיא תגיע לרעננה.
אופיר אקוניס: אני מברך על כך, זה דבר חשוב.
עמיר פרץ: כנראה שברעננה אף אחד לא זקוק לה.
אופיר אקוניס: אגב, זה תפקידה של המדינה שהפקירה שנים את הדרום, ועכשיו החליטה סוף סוף לפתח קווי רכבת לדרום, וזה דבר טוב.
אורי מקלב: חבר הכנסת אקוניס, אתה דיברת על זה שהרכבת מגשרת על פערים.
אופיר אקוניס: אמרתי: מצמצמת פערים.
כרמל שאמה-הכהן: חברים, הזמן קצר והמילים מרובות.
זאב בילסקי: אדוני היושב-ראש, האמת שאם מכל הדיון הזה יצא שתהיה רכבת לרעננה, אני מייתר את כל מה שאני רוצה להגיד.
אופיר אקוניס: אחרי ששדה התעופה יוצא.
זאב בילסקי: אחרי ששדה התעופה יוצא.
זאב בילסקי: אדוני היושב-ראש, אני די מתעסק עם הרכבת מהיום שנכנסתי לפה, ולקחתי על עצמי את נושא התחבורה.
זאב בילסקי: הלכתי גם למבקר המדינה וישבתי אצלו כדי ללמוד את הדוחות שהוא חיבר על הרכבת.
זאב בילסקי: אגב, אני רוצה להודות למנכ"ל.
זאב בילסקי: הוא משיב בזמן מהיר לכל פנייה שלי, וממש בתחומים האלה אין לי טענות שיש לי אותן במקומות אחרים, והרבה.
זאב בילסקי: אבל, נתחיל בנושא קטן כי בדרך כלל הדברים הקטנים מעידים על הדברים הגדולים.
זאב בילסקי: לך תראה את רכבת ישראל ביום ראשון בשעה שש בבוקר.
זאב בילסקי: תבחר לך איזה תחנה שאתה רוצה, ותראה את הקרבות שבהם מעורבים חיילים, וזקנים.
זאב בילסקי: זה קרבות, אני כבר לא מדבר איתכם על דחיפות.
זאב בילסקי: זה קרב לעלות על הרכבת.
זאב בילסקי: אני התחלתי "להתלבש" על העניין הזה, והגשתי שאילתא, וביקשתי מהשר.
זאב בילסקי: אני שואל את השר, והוא אומר לי: הזמנו עוד קרונות.
זאב בילסקי: אמרתי לו: אני לא מדבר כסף, לא צריך לריב עם ועד העובדים.
זאב בילסקי: אני מבקש ממך, בואו נראה את רכבת ישראל מסדרת תור.
זאב בילסקי: אני יודע שהמילה "תור" בישראל היא מילה קשה מאוד.
זאב בילסקי: בכל אופן, בתוך עמי אני חי.
זאב בילסקי: אבל, לא צריך שאנשים כמעט ייהרגו על הכניסה לרכבת.
זאב בילסקי: אם מישהו בא ראשון – יעלה ראשון.
זאב בילסקי: מי שבא אחריו – יעלה אחריו.
זאב בילסקי: תנסה לסדר את זה.
אופיר אקוניס: זה צריך להיות בוועדת החינוך, לא בוועדת הכלכלה.
זאב בילסקי: כן, אולי תרבות.
זאב בילסקי: מדובר בדבר קטן.
זאב בילסקי: לא צריך פה כסף, לא צריך יותר מידיי.
זאב בילסקי: צריך לסדר תור לרכבת.
זאב בילסקי: ישבו חכמי הרכבת, אני מוכן לייעץ להם, לסדר תור לרכבת.
זאב בילסקי: אדם שבא חצי שעה לפני כן, מגיע לו לעלות קודם.
זאב בילסקי: הוא לא צריך להירמס על-ידי כולם.
זאב בילסקי: שלא לדבר על כך שהקרבות האלה הופכים לסכנה בטיחותית.
זאב בילסקי: יום אחד ייהרג שם מישהו.
זאב בילסקי: ראיתי שבלתי ניתן לסדר את זה, ולכן לא התפלאתי על כל מה שקורה פה.
זאב בילסקי: ראיתי את השריפה, וצר לי מאוד.
עמיר פרץ: כל זה עוד לפני צמצום הקרונות?
זאב בילסקי: כל זה עוד לפני.
זאב בילסקי: זה רק לסדר תור.
עמיר פרץ: העומס שאתה מדבר עליו הוא לפני שבוטלו הקרונות.
זאב בילסקי: ודאי, ודאי – ללא קשר.
זאב בילסקי: אני מדבר איתך על שנים וזאת מידע אישי.
זאב בילסקי: אני הייתי לוקח את הבן שלי כל בוקר ביום ראשון בשעה שש לתחנת הרכבת בהרצלייה, וראיתי מה הולך שם.
זאב בילסקי: עכשיו הוא כבר בסיור שלו בדרום אמריקה.
זאב בילסקי: לכן, זה הרבה לפני כל מה שקרה.
זאב בילסקי: אי אפשר לסדר תור ברכבת, זה מסובך יותר מידיי.
זאב בילסקי: אחר כך שקרה מה שקרה, זה פועל יוצא של זה.
זאב בילסקי: כשהייתי בא לבקר בבתי-הספר ברעננה, המנהל היה מתחיל לדבר איתי על החינוך, ועל הדברים החדשים שהוא עשה.
זאב בילסקי: אמרתי: סליחה, האם אפשר ללכת לשירותים רגע?
זאב בילסקי: הוא היה אומר: כן, בבקשה.
זאב בילסקי: אני הייתי הולך לשירותים.
זאב בילסקי: כמו הפרצוף של השירותים, כך הפרצוף של המנהל – בדיוק אותו הדבר, אחד לאחד.
זאב בילסקי: תיכנס לשירותים במקום שאתה רוצה לראות בו רמת לימודים טובה, שם תלמד בדיוק איך זה.
זאב בילסקי: אני יודע שיש בעיות, ואני מעריך מאוד את מנכ"ל הרכבת.
זאב בילסקי: הוא בא ממקומות שהוא עשה לא פחות.
זאב בילסקי: אי אפשר להמשיך כך.
זאב בילסקי: ולכן, לא מצאו את הפטישים.
זאב בילסקי: אדוני המנכ"ל, אני שמעתי ברדיו.
זאב בילסקי: יש לכם סמנכ"ל לענייני בטיחות או משהו כזה, והוא אמר לי שגנבו את הפטישים.
זאב בילסקי: אם פעם או פעמיים גונבים, בפעם השלישית לא שמים.
זאב בילסקי: אני עוד לא הגעתי לכסף בכלל, לא הגעתי לתקציבים, לא הגעתי לשום דבר.
זאב בילסקי: הגעתי רק לדברים פשוטים איך מסיעים רכבת, איך מסדרים את התורים, את פתיחת הדלתות, את הפטישים, את ההודעות.
זאב בילסקי: מה לא ניסתה לעשות הרכבת?
זאב בילסקי: היו לה תאונות ואז היא שמה אנשים בתוך בוטק'ה שיש להם מכשיר קשר, והם יוצאים מסתכלים.
זאב בילסקי: אתה יודע מה?
זאב בילסקי: בסדר, גם זה פתרון.
זאב בילסקי: בהתחלה נראה לי משונה ששמים על כל צומת.
זאב בילסקי: אבל, אמרתי שאם יש תאונות כל כך מחרידות כאלה אז נעשה את הדבר הזה באופן פרימיטיבי.
זאב בילסקי: יש פה בעיה חמורה מאוד בכל מה שקשור לניהול של רכבת ישראל, כל הסיפור של הסכסוך.
זאב בילסקי: בדיוק עכשיו כשאתה מוריד שליש מהקרונות שלך, אתה צריך להסתכסך איתם.
זאב בילסקי: מזל שזה נגמר איכשהו כשדחיתם.
זאב בילסקי: יכולתם לעשות את זה לפני כן.
זאב בילסקי: אני מניח שזה לא כל כך פשוט והוועד והאנשים.
זאב בילסקי: אבל, אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, אני הייתי מצפה שהנהגת, הנהלת רכבת ישראל תיקח את עצמה בידיים.
זאב בילסקי: יש פה עכשיו הזדמנות פז דווקא מתוך כל מה שקרה, לבנות את אחד התאגידים הטובים והיעילים ביותר במדינת ישראל.
זאב בילסקי: הרכבת יכולה לשים בכיס את כל התחבורה הציבורית האחרת.
זאב בילסקי: יעדיפו את הרכבת - אנחנו בעד זה, אנחנו תומכים בזה.
זאב בילסקי: זה אמור להיות יותר בטיחותי לאיכות החיים של תושבי מדינת ישראל.
זאב בילסקי: צריך לקחת את כל העניינים האלה הרבה יותר ברצינות.
כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה, חבר הכנסת בילסקי.
כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת יריב לוין, בבקשה.
יריב לוין: אני מתנצל על האיחור.
יריב לוין: כפי שאתה רואה אני מחובר לתה באינפוזיה.
יריב לוין: חשבתי שהדיון הזה הוא מאוד חשוב, ולכן הרגשתי חובה להגיע ולהשתתף בו.
יריב לוין: בתחילה אני רוצה לומר שאני לא מקנא במנכ"ל הרכבת, ולא בצוות שלו, משום שאני חושב שלפחות חלק מהדברים שהם נדרשים להתמודד איתם זו מציאות שהם ירשו, ומציאות שאנחנו מתמודדים איתה תקופה ארוכה :מחסור בתשתיות, פיגור עצום בתשתיות הרכבת שמנסים להדביק אותו לאורך זמן.
יריב לוין: אבל, אני חושב שנכון יהיה לנסות להפיק מהמציאות שאנחנו חווים בימים האחרונים ולהסיק ממנה מסקנות שתאפשרנה באמת ליצור שיפור של ממש.
יריב לוין: קודם כל, אני מוכרח לומר שהעידן של היום הוא עידן שהטלת אחריות אישית כמעט באופן מיידי היא על הדרגים הגבוהים ביותר.
יריב לוין: לדבר הזה יש כמובן יתרונות חשובים.
יריב לוין: אבל, יש לו גם חיסרון, והוא שאנשים שנמצאים בעמדת קבלת ההחלטות מעדיפים לא פעם ללכת על הקו האולטרא זהיר, והכי בטוח, ואז כאשר יש שריפה בקרון הפתרון הוא להשבית את כל הקרונות.
יריב לוין: זה באמת ללא שום ספק מבטיח שלא תהיה שריפה.
יריב לוין: אבל, השאלה היא האם זה סביר בשים לב לעובדה שהתוצאה שלו היא שכל שירותי הרכבת משובשים לחלוטין.
יריב לוין: יגיד מי שיגיד: שב אתה במקומי.
יריב לוין: אף אחד לא יעמיד אותי לדין על זה שהרכבת לא יצאה בזמן.
יריב לוין: אבל, אם תהיה חס וחלילה עוד שריפה, אני אמצא את עצמי על ספסל הנאשמים, ויש בזה משהו.
יריב לוין: אי אפשר להתעלם מזה.
יריב לוין: אבל, יחד עם זאת, אני חושב שבסופו של דבר נדרשת כאן איזושהי החלטה שיש בה עם כל האזהרות גם איזון מסוים.
יריב לוין: ההחלטה היא כל כך רחבה, היא מדברת גם על השבתה של כמעט מחצית הקרונות של רכבת ישראל בכלל, וגם השבתה שאיננה תחומה בזמן.
יריב לוין: לרגע זה, אף אחד מאיתנו לא יודע מתי זה יסתיים שזה מצב שאין כדוגמתו באף מדינה בעולם.
יריב לוין: אני לא מאמין שיש מדינה כלשהי שבה היו משביתים 50% מהקרונות עד מועד בלתי ידוע מבלי שניתן אפילו דין-וחשבון לציבור מה קורה בנושא הזה, איפה נמצאת הבדיקה?
יריב לוין: למה מחכים כדי להשלים אותה?