GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי אורבך: זה שאתה זז הצידה ואומר שזה לא העסק שלך כי אתה בסך הכל מוכר בלוקים זאת ראייה בעייתית של המציאות.
אורי אורבך: יש לי גם דרישות מחברות מסחריות.
אורי אורבך: אנחנו לא חיים בירח.
אורי אורבך: החברות הישראליות משלמות מסים, מקבלות הטבות.
אורי אורבך: מפעלים מאושרים עם כל מיני הטבות לא רק ביהודה ושומרון.
אורי אורבך: יש להן איזו שהיא מחויבות למדינה, לא מחויבות מפלגתית או פוליטית.
כרמל שאמה-הכהן: הן גם מספקות למדינה שירותים.
אורי אורבך: אני לא רוצה להיכנס לדיון מה אפשר.
אורי אורבך: אם רוצים להרחיק לכת, אז המדינה יכולה להחליט שחברות ישראליות לא משתתפות בבניית פלסטין.
אורי אורבך: אני חושב שהייתי מצביע בעד.
כרמל שאמה-הכהן: כמו ההיגיון הפלסטיני.
אורי אורבך: אין איתם הסכם שלום.
אורי אורבך: הם בונים את מדינת האויב וישראלים לא צריכים להשתתף בזה.
אורי אורבך: לא כפרטיים ולא כחברות.
אורי אורבך: אנחנו לא הולכים ככה כי אולי זה מנוגד להסכמים כלכליים ולהסכמים אחרים.
אורי אורבך: אני לא חושב שצריך ללכת ככה.
אורי אורבך: אני אפילו לא בא בטענות לפלסטינים בהקשר הזה, מעבר לטענה הכללית למה הם שונאי ישראל.
אורי אורבך: אני בא בתלונות לאזרחים ישראלים, לחברות ישראליות ולסולידריות שלהן, אפילו אם הן מפסידות כספים.
אורי אורבך: זה הסיפור.
ישראל חסון: כשאתה בא ואומר שהיית מצפה מישראלי שיפגין סולידריות זה סיפור אחד.
ישראל חסון: בין זה שהייתי מצפה מישראלי שיפגין סולידריות לבין זה שמעכשיו אני הולך להטיל עליו חרם זה הרבה יותר רחוק בסקאלה.
אורי אורבך: אני לא מצפה לסולידריות, אני דורש סולידריות.
אורי אורבך: הדרישה כמחוקקים תבוא לידי ביטוי בדברים כאלה שיחייבו אותם לסולידריות.
אורי אורבך: זו לא איזו שהיא התנדבות.
אורי אורבך: זו לא איזו שהיא תנועת נוער.
ישראל חסון: אני כמייצג חברה ישראלית לא מסכים עם תפישת העולם שלך ולא מקבל את תפישת העולם הפוליטית והמדינית שלך.
ישראל חסון: אני חושב שדני דיין  צריך לעבור להיות שכן שלי, לא לגור איפה שהוא גר.
אריה אלדד: זה בסדר גמור.
אריה אלדד: רק שתדע שאם אתה בונה את ווראבי אתה לא תבנה את תל-אביב.
ישראל חסון: זאת הנקודה שאני לא מקבל.
כרמל שאמה-הכהן: אם הכלכלה הישראלית תחרים את הכלכלה הפלסטינית וההיפך אז הכלכלה הישראלית לא תרגיש כלום.
כרמל שאמה-הכהן: החלק של הכלכלה הפלסטינית בתוצר הישראלי הוא כמעט אפס.
כרמל שאמה-הכהן: זה בדוק.
כרמל שאמה-הכהן: 0.9%.
קריאה: במונחי פדיון זה פחות מאחוז.
כרמל שאמה-הכהן: אם הכלכלה הישראלית תחרים ב-50% את הכלכלה הפלסטינית לא תהיה שם כלכלה.
כרמל שאמה-הכהן: אני לא חושב כמו שהם חושבים.
ישראל חסון: ניסית מצור אחד.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו לא בקטע של המצור.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו בעד שהכלכלה שם תשגשג ותתפתח.
כרמל שאמה-הכהן: זאת גם השקפת העולם שלי.
כרמל שאמה-הכהן: זה יכול לפתח משהו טוב בעתיד.
כרמל שאמה-הכהן: להתחיל לגרור חברות ישראליות טובות לתוך  חרמות ולתוך הפוליטיקה זה דבר מיותר, זה דבר שלא תורם כלום לאף אחד מהצדדים.
ישראל חסון: אני מסכים איתך.
כרמל שאמה-הכהן: אז למה לא להלחם בתופעה הזאת?
ישראל חסון: בוא נסתכל במראה ותגיד לי איך אתה רוצה לתקן את זה.
כרמל שאמה-הכהן: להפוך את זה ללא משתלם.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מדברים כלכלה, לא פוליטיקה.
כרמל שאמה-הכהן: אני יכול כמו בצרפת להעביר את זה למישור הפלילי.
כרמל שאמה-הכהן: אני יכול לבוא עם הצעת חוק שתומכים בה 48 ח"כים להגיד שמי שפועל נגד המדינה יישא באחריות פלילית.
ישראל חסון: מי פועל נגד המדינה?
כרמל שאמה-הכהן: החברות האלו.
כרמל שאמה-הכהן: למה הבחור הצרפתי נקנס?
ישראל חסון: לפי תפישת העולם של מי שמוכן לחתום על זה דני דיין פועל נגד המדינה.
דני דנון: אני חושב שכאשר חברות ישראליות חותמות כדי להרוויח כמה גרושים מהערבים על חוזה שבו הן קוראות למזרח ירושלים מזרח ירושלים הכבושה, שבו הן קוראות לרמת הגולן רמת הגולן הכבושה, שבו הן קוראות ליהודה ושומרון הגדה המערבית הכבושה, זכותו של הציבור הישראלי ושל ציבור הצרכנים לדעת מי הן החברות האלו ולנהוג לפי מיטב הבנתו.
ישראל חסון: אדוני, אתה צודק במאת האחוזים.
ישראל חסון: תביא את זה לידיעתי, אני אחליט אם אני תומך.
דני דנון: תדרוש מהמינהל האזרחי לגלות את השמות של החברות.
אורי אורבך: אם בחוזה היה כתוב הישות הציונית הגזענית היית מסכים לזה?
ישראל חסון: אני מבין אותך כשאתה אומר שהיית מביא את זה לידיעתי, כשאתה אומר שהיית מצפה לאיזו שהיא סולידריות, אבל לגבי העובדה שאתה רוצה לחוקק עכשיו חוק ולהטיל חרמות אני לא מסכים.
ישראל חסון: זה כל ההבדל.
אורי אורבך: זאת תגובה פוליטית למעשה פוליטי.
ישראל חסון: זה כל הדיון מבחינתי.
אריה אלדד: אתה לא מבין שהשלב הבא הוא על ישראל?
ישראל חסון: אני לא חושב שאנחנו בדרך לשם.
בני אלבז: אני רוצה לתקן את מה שאמר חבר הכנסת הנכבד ולומר שלא מדובר ב-40 אלף יחידות דיור, מדובר ב-40 אלף תושבים.
כרמל שאמה-הכהן: אמרתי 6000 יחידות דיור.
עדי אשכנזי: אנחנו חושבים שכל חרם באופן כללי הוא שלילי,  בוודאי חרם שחברות ישראליות מטילות בעקיפין על מוצרים מהתיישבות.
עדי אשכנזי: אנחנו לא רואים הבדל בין חברות שמחרימות מוצרים מאיו"ש לחברות שנותנות שירותים לחברה שמכריחה אותן להחרים מוצרים.
עדי אשכנזי: מבחינתנו זה אותו דבר.
עדי אשכנזי: גם את ההחרמה הישירה וגם את ההחרמה בגלל חתימה על חוזה שאני מחריג בשביל לזכות בעבודה אנחנו רואים כשלילי.
עדי אשכנזי: מבחינתנו שניהם החרמה.
עדי אשכנזי: יש למצוא כל דרך לאתר את החברות.
עדי אשכנזי: זה לא כל כך פשוט שהאוצר יראה מהחשבונית מי הן החברות,  כי האוצר יראה חשבונית של חברה X שעשתה הסכם עם אחמד וסיפקה לא בלוקים.
עדי אשכנזי: הוא לא ידע אם הבלוקים האלה הלכו לכאן או לכאן.
עדי אשכנזי: צריך למצוא את הדרך.
עדי אשכנזי: יש אפשרות לאתר מי החברות האלו.
ישראל חסון: זאת עמדת המשרד שלכם?
עדי אשכנזי: אני מדבר בשם השר, לא בשמי.
ישראל חסון: מה עמדת המשרד ברגע שמצאת חברה כזאת?
עדי אשכנזי: צריך לפרסם את זה על-מנת שהציבור ידע, על-מנת שתהיה לזה תהודה ציבורית.
עדי אשכנזי: צריך לאסור על אותן חברות להתמודד על מכרזי הממשלה, צריך למנוע קשרים עסקיים בין החברות האלו.
ישראל חסון: למה המשרד שלכם לא פועל באופן ישיר מול הרשות ומודיע לה שאם יחתמו על הסכמים כאלה מדינת ישראל תפעיל סנקציות אחרות?
עדי אשכנזי: זה לא סותר את מה שאמרתי.
עדי אשכנזי: המשרד שלנו מנסה לפנות ולהסביר.
עדי אשכנזי: הוא גם התחיל בהסברים האלה על חרם המוצרים מההתנחלויות שמוחרמים בתוך השטח הפלסטיני, בחנויות הפלסטיניות.
עדי אשכנזי: גם פה פנינו, כולל השר.
עדי אשכנזי: .
ישראל חסון: פניתם ברמה הדקלרטיבית, לא ביצעתם שום פעולה אופרטיבית.
ישראל חסון: ההסכמים האלה הם בדיוק החרם שהממשלה הפלסטינית החליטה עליו.
ישראל חסון: למה ממשלת ישראל לא מבצעת פעולה ושמה את כל העומס על החברות?
עדי אשכנזי: אנחנו חושבים שיש הבדל בין לבצע פעולה אקטיבית נגד מה שקורה אצל הפלסטינים בשטחי A על פי החלטות של הרשות הפלסטינית, לבין פעולה נגד חברות ישראליות שהאינטרס שלהן אמור להיות ישראלי, הן מקבלות פה הטבות במסים.
ישראל חסון: הרשות הפלסטינית קיבלה החלטה על חרם של מוצרים  מההתנחלויות.
ישראל חסון: החוזה הזה הוא פועל יוצא של אותה החלטה.
אורי אורבך: מבחינת הפלסטינים.
ישראל חסון: הוא אומר שכמו שהוא לא רוצה שיהיה אצלו בזוקה בחנות ותפוצ'יפס כך הוא לא רוצה שבבניית העיר שלו יהיו מוצרי פלסטיק צנרת.
אורי אורבך: כמו למשל שהוא לא רוצה שנשים יועסקו.
אורי אורבך: מבחינתו זה בסדר.
אורי אורבך: מה מבחינתך?
אריה אלדד: האם מבחינתך זה אותו דבר אם מחר הרשות הפלסטינית תחליט שהיא מחרימה את תנובה כי תנובה מוכרת להתנחלויות?
אריה אלדד: תסכים שיש פה צעדים של הסלמה.
ישראל חסון: לא. אריה, בקטע הזה אני איתך.
ישראל חסון: יושבת ממשלת ישראל, לא עושה כלום בקטע הראשון.
אורי אורבך: מה אתה מציע שהיא תעשה?
אורי אורבך: מה שהיא תעשה יותר חמור ממה שאנחנו עושים.
ישראל חסון: אומר לך היושב-ראש שהכלכלה הפלסטינית תלויה בנו, לא אנחנו בה.
ישראל חסון: יושב פה הנציג של המשרד לשיתוף פעולה אזורי ושואל אותך אם אתה זוכר את הדקלרציה שהוא עשה אז.
ישראל חסון: עכשיו הוא ממשיך אותה.
ישראל חסון: מי שישלם את המחיר זאת תהיה החברה.
ישראל חסון: למה ממשלת ישראל לא עושה כלום?
ישראל חסון: למה ממשלת ישראל לא קמה ואומרת להם שייתקעו עם שמן הזית שלהם?
אריה אלדד: כי היא פחדנית.
אורי אורבך: הממשלה צריכה לומר הכל או לא כלום.
אורי אורבך: היא צריכה לומר שאם הם אוסרים לקיחת סחורה מיהודה ושומרון הם לא יקבלו.
ישראל חסון: לך לממשלה.
כרמל שאמה-הכהן: יש סיכוי שהצעת החוק.
אורי אורבך: עד שיהיה חוק יש לנו דרישות מהאזרחים.
דני דנון: אני ציפיתי לראות פה את מנכ"ל איטונג , את מנכ"ל טלדור.
דני דנון: אני רוצה הכחשה מאותן חברות של טלדור ושל איטונג.
דני דנון: שאלתי את הכתבת מגלי צה"ל שעלתה עם הידיעה החשובה הזאת מי החברות.
דני דנון: אם זה נכון שחברות ישראליות חתמו על כך זה דבר חמור ביותר, אי אפשר לשתוק.
דני דנון: אני בטוח שכל חברה שבונה בעיר ווראבי תיפגע מאוד אם היא תפסיק לבנות במודיעין עילית או בבאר יעקב.
דני דנון: אנחנו צריכים לקרוא למנכ"ל איטונג ולמנכ"ל טלדור לצאת בהכחשה עד סוף היום.
דני דנון: אם לא מכחישים את הדבר הזה זאת אומרת שהידיעה שפורסמה נכונה.
דני דנון: אנחנו צריכים להתעורר.
דני דנון: זה דבר חמור ביותר.
דני דנון: אנחנו מעבירים כספים לרשות הפלסטינית.
דני דנון: מהכסף הזה הם אומרים שהם לא קונים תוצרת מיהודה ושומרון.
דני דנון: זה דבר שהוא עיוות.
דני דנון: אנחנו יכולים להפסיק את העברות המע"מ כצעד שלנו.
אורי אורבך: המע"מ הוא שלהם.
דני דנון: אני חושב שגם הזכויות שלנו קיימות פה.
דני דנון: מרכז המחקר והמידע לא חידש לנו היום.
כרמל שאמה-הכהן: מי שחתום על ההסכם זאת חברה פלסטינית פרטית, לא הרשות הפלסטינית.
אריה אלדד: הרשות מאשרת.
כרמל שאמה-הכהן: הרשות מאשרת הסכמים חוזיים?
אורי אורבך: זה בהתאם לחוקים.
דני דנון: הרשות קיבלה החלטה שפועלים לא יבואו לעבוד.
דני דנון: רוח המפקד נמצאת שם.
דני דנון: רוח המפקד של אבו מאזן, סלאם פייאד מגיעה לפה.
כרמל שאמה-הכהן: שלא יבואו לעבוד.
דני דנון: הם מסוגלים לפגוע בעצמם יותר טוב מאשר שאנחנו נפגע בהם.
כרמל שאמה-הכהן: זה פחות מטריד אותי.
כרמל שאמה-הכהן: מטריד אותי שחברות ישראליות כחול לבן פועלות בשחור ירוק.
כרמל שאמה-הכהן: מפריע לי שחברות מתוכנו  - אין לנו רק גיס חמישי, יש לנו גם גיס שישי – פועלות לפגוע בכלכלה הישראלית.
כרמל שאמה-הכהן: הן  עושות הפרד ומשול, הן מכניסות את המחלוקת הפוליטית לתוך הכלכלה הישראלית.
כרמל שאמה-הכהן: אם יש משהו באזור שפועל בשנים האחרונות טוב זה הכלכלות.
כרמל שאמה-הכהן: גם הכלכלה הפלסטינית וגם הכלכלה הישראלית.
כרמל שאמה-הכהן: זה מצב מאוד מסוכן שאני חושש ממנו.
כרמל שאמה-הכהן: צריך למגר את התופעה הזאת.
דני דנון: אנחנו מדברים רבות על לחשוף את כל הארגונים ואת כל מה שקורה.
דני דנון: אנחנו צריכים לחשוף את הדבר.
דני דנון: מספיק שנמצא את אותו מנכ"ל שחתם על הנייר הזה כדי שהשכנים שלו יסתכלו עליו, כדי שהאנשים יסתכלו עליו כשהוא הולך לבנק.
דני דנון: בוא נביא את החברות האלו לוועדת הכלכלה על-מנת שיגידו לנו שהן לא חתמו.
דני דנון: אם הן חתמו, נחשוף את הפנים שלהן ברבים.
גבי בר: אני אולי אפתח ואומר שכשהחליטו לתכנן את העיר ווראבי זימנו מפגש עם היזמים והצענו להם שחברות ישראליות ישתתפו בפרויקט הזה.
גבי בר: אין ספק שזה עוד נדבך ביחסים הכלכלים ברמה ששני הצדדים ירוויחו.
גבי בר: אפילו אמרנו שלפני שרצים לספקים לחו"ל, שיבואו לספקים ישראלים.
גבי בר: אני יודע שלשכת המסחר הישראלית פלסטינית ארגנה לפני מספר חודשים מפגש כזה שחלק מאנשי העסקים הגיעו ושוחחו על שיתוף פעולה.
גבי בר: כמי שמעודדים שיתוף פעולה אין ספק שהשר התאכזב מפרסום הידיעה שבה נאמר שחברות ישראליות חתמו על הסכם שכזה.
גבי בר: אני מבין שהמידע על שתי החברות שהזכרתם הוא מידע מהבוקר.
כרמל שאמה-הכהן: הוא מידע מהבוקר.
כרמל שאמה-הכהן: הוא טרם הוכחש.
גבי בר: אנחנו לא יודעים מי החברות, כי רשימה כזאת אף פעם לא פורסמה ולא קיבלה פומביות, למעט אותה ידיעה בגלי צה"ל.
כרמל שאמה-הכהן: מי אמור לדעת מבחינה רשמית?
גבי בר: אף אחד מבחינה רשמית.
גבי בר: זאת עבודה חופשית, אלו חברות פרטיות שיוצרות קשר עם החברות הפלסטיניות.
גבי בר: גם היזמים הם יזמים פרטיים.
גבי בר: היזמים הם לא הממשלה הפלסטינית.
גבי בר: אין ספק שהקשר איתם הוא קשר הדוק.ושזה בהתאם להנחיית הרשות.
אורי אורבך: במפגש שלכם עם הקמת העיר ווראבי נחתם איזה שהוא הסכם בין המדינה לרשות הפלסטינית?
גבי בר: לא.
אורי אורבך: האם יום אחד באה הרשות הפלסטינית ואמרה שהיא תקים עיר של 40 אלף איש?
גבי בר: אנחנו נחשפנו לתכניות קיימות.
גבי בר: רק אז פניתי ביוזמתי למשפחת אלמסרי.
אורי אורבך: היו להם התניות?
גבי בר: שום דבר.
גבי בר: באתי וביקשתי לדבר והם הסכימו.
גבי בר: הם ניאותו לעשות את זה.
גבי בר: זה היה עוד לפני שהוחלט על ההחרמות שאנחנו מידי פעם מדברים עליהן.
גבי בר: הרצון היה קיים.
גבי בר: ההחלטה היא החלטה עסקית לכל דבר.
גבי בר: אמרנו ליזמים הפלסטינים שההחלטה צריכה להיות החלטה עסקית ושיבואו לראות אם יש להם אלטרנטיבה ישראלית.
גבי בר: יכול להיות שטוב יהיה להם כי האספקה בזמן, השפה משותפת, יש הכרה, יש מהירות תגובה וכן הלאה.
גבי בר: הם סירבו לדבר הזה.
גבי בר: הפרסום שעלה לאתרים לפני כ-3 שבועות הפתיע אותנו.
גבי בר: לא ידענו על אף חברה שעשתה את זה.
גבי בר: אני חייב להגיד שלא יצאנו באף קמפיין כמו שהכריז  חבר הכנסת הנכבד.
גבי בר: השר ביקש לבדוק את זה ברמת המשפטית, אם יש בכלל בידנו אפשרות להיכנס לחוזים מהסוג הזה.
גבי בר: מדובר כאן בחוזה פרטי בין חברה פרטית אחת לחברה פרטית שנייה.
גבי בר: זה אפילו לא חוזה בינלאומי, על אף שגם שם אין לנו אמירה ברמה של עסקים פרטיים.
גבי בר: כשבדקנו את הנושא הזה מצא היועץ המשפטי שלנו שאין לנו אפשרות להיכנס לסוג כזה של חוזים, זאת אומרת לבוא ולהגיד לחברה לחשוף את ההסכם ביניהם.
אורי אורבך: האם כשחוזה כזה נחשף יש לכם עמדה?
אורי אורבך: האם יש  דברים שאסור לעשות בחוזים בין רשויות, בין שתי מדינות,בין רשות למדינה?
גבי בר: כמדינה שחברה בארגון הסחר העולמי אנחנו נגד חרמות.
גבי בר: זאת סוגיה משפטית.
גבי בר: השר קיבל את חוות הדעת של היועץ המשפטי שבאה ואמרה שאנחנו לא יכולים להתערב בחוזים.
גבי בר: אם נתערב אנחנו נצטרך לקרוא לכל החברות על-מנת שיציגו  את כל ההסכמים המסחריים.
גבי בר: אם הייתה באה אלינו חברה ושואלת מה לעשות היינו ממליצים לה לא להיכנע לחרם הזה .
גבי בר: לא נוכל ללכת מההיבט האקטיבי.
גבי בר: אין לנו דרכים לנקוט באמצעים האלה.
אריה אלדד: גם אם היא מפרה חוק?
גבי בר: השאלה אם זאת הפרת חוק.
כרמל שאמה-הכהן: האם בהקמת העיר הזאת צפוי להיגרם נזק סביבתי באזור?
בני אלבז: אנחנו חייבנו אותם לתת תסקיר השפעה לסביבה.
בני אלבז: בתסקיר צריכים להיות כל ההיבטים הסביבתיים, ממפגעים חוצי גבולות,  עד שפכים, חשמל, ביוב, דרכים, אבק.
בני אלבז: אנחנו צריכים לקבל את התסקיר עד לסוף החודש הזה.
בני אלבז: בתוך התסקיר יהיו היבטים סביבתיים כלליים של העיר, כולל כל ההיבטים חוצי הגבולות.
יעקב כץ: מה יקרה אם הם לא יתנו?
כרמל שאמה-הכהן: היה והפרויקט הזה יגרום נזק סביבתי, אפשר יהיה לראות בחברות הישראליות שמשתפות פעולה ובונות כגורמות נזק לסביבה מבלי להיכנס לחקיקה חדשה.
בני אלבז: השר נתן פה אולטימטום.
כרמל שאמה-הכהן: יש לו סמכות לעצור את הבנייה שם?
בני אלבז: זה בשטח B. אין לנו סמכות אזרחית.
בני אלבז: יש לנו רק סמכות ביטחונית.
בני אלבז: הדרך היא משטח C.  יש לנו את יכולת האכיפה על הדרך בנושא ווראבי.
כרמל שאמה-הכהן: שלא יגיעו רכבים ומנופים?
בני אלבז: הרשות הפלסטינית נתנה לנו בעבר תסקירי השפעה לסביבה בכל התחומים.
בני אלבז: גם באתר סילוק פסולת יהודה קיבלנו תסקיר השפעה על הסביבה.
בני אלבז: הם עומדים בו ברמה.
בני אלבז: אותו דבר באזור ג'נין.
בני אלבז: הם עמדו בתסקיר השפעה.
בני אלבז: הוא עמד ברמות הכי גבוהות של הגורמים המקצועיים במשרד להגנת הסביבה.
יעקב כץ: מי אחראי לאכוף את החוק?
בני אלבז: שר הביטחון.
יעקב כץ: ידוע שהרבה מהישובים הערביים לא תחת השליטה שלנו.
יעקב כץ: הם לא מטפלים נכון בשפכיהם ובצדדים האקולוגיים.
יעקב כץ: דווקא המים שמגיעים באקוויפרים הנמוכים הם מקורות מים מזוהמים.
יעקב כץ: לא נראה לי שמדינת ישראל כופה את דעתה בנושאים האלה ביד רמה.
בני אלבז: נעשים פרויקטים משותפים רבים עם הארגונים הבינלאומיים.
בני אלבז: יש השקעה של מיליוני דולרים באיו"ש לשדרוג מת"שים.
בני אלבז: עכשיו קם מת"ש חדש בהשקעה של 20 מיליון דולר באזור שכם שיפתור את הבעיה.
בני אלבז: נעשים פרויקטים סביבתיים באזור.
אריה אלדד: מה הייתם עושים אם חברה ישראלית הייתה חותמת חוזה מול זכיין אירופי ומתחייבת לא להעסיק אתיופים?
גבי בר: אני לא משפטן.
גבי בר: אם חוזה כזה היה מובא אלינו הוא היה נלמד בנושא של אפליה.
גבי בר: אלה דברים שהיו צריכים להילמד.
גבי בר: אני לא רוצה לתת לך תשובה חד משמעית וברורה איך תוקפים את הבעיה.
גבי בר: בטוח שהיו נכנסים לעובי הקורה והיו מוצאים את הדרך מה לעשות עם זה.
גבי בר: זה לא דומה למקרה שלנו, כי ההסכמים האלה לא חשופים בפנינו.
גבי בר: אנחנו צריכים לבקש שיביאו את החוזים אלינו.
דני דנון: נוסח החוזה נמצא בידי.
דני דנון: פניתי ליועץ המשפטי לממשלה, אבל לצערי לא קיבלתי תשובה ממנו.
דני דנון: אולי זה נובע מזה שאני זה שפניתי ולא הוועדה או אחד מחברי הכנסת.
אריה אלדד: אני מציע שתתייעץ עם היועצים המשפטיים במשרדך, כי נדמה לי שעובד ציבור שהובא לידיעתו חשד לביצוע עבירה רשאי לפנות.
אריה אלדד: אם אני יודע על חשד שבחברה פלונית מתקיימות עבירות על החוק אני רשאי לפנות אליה ולשאול אם זה נכון, לא נכון, אם היא חתומה על הסכם כזה או לא חתומה על הסכם כזה.
גבי בר: המידע לא קיים על שולחננו.
יעקב כץ: תשאל, תברר, תתקשר לחברות.
גבי בר: הודיעו על שמות של 2 חברות.
גבי בר: לא שמעתי את הידיעה הזאת בבואי לכנסת.
גבי בר: לא ידעתי מי החברות.
גבי בר: יכולת לבוא ולהגיד שיש לכם את רשימת החברות.
גבי בר: אנחנו חייבים לפעול לפי החוקים ולפי התקנות הקיימים.
גבי בר: אנחנו צריכים לראות איך אנחנו מבררים את הסוגיה הזאת, לראות אם אכן הם חתמו והייתה כניעה כזאת או אחרת.
גבי בר: אנחנו נצטרך לשבת על המדוכה ולמצוא אם יש בידינו את הכלים, אם הכנסת חוקקה את הכלים המתאימים, את התקנות המתאימות שיורו לנו כיצד לפעול מול אותן חברות.
דני דנון: מכיוון שווראבי נמצאת בשטח B חייבת להיות הרשימה בידי המינהל האזרחי.
דני דנון: אולי לא בשלב חתימת החוזה, אבל כן בשלב התחלת העבודות.
דני דנון: לא ניתן יהיה להיכנס לשטח ללא אישור של הצבא.
דני דנון: אני לא אומר שהמינהל האזרחי יודע ברגע חתימת החוזה, אבל ברגע התחלת אספקת הטובין או ביצוע השירות המינהל האזרחי חייב לתת שירות.
דני דנון: אני יכול לפנות למינהל האזרחי ולא לקבל תשובה, אבל אם הגורמים במשרד התמ"ת שאמונים על שוויון בתעסוקה ועל סחר הוגן יפנו יהיה מחובתו של המינהל האזרחי לספק את הרשימה.
גבי בר: לפי ההצעה שלך, דני, כל משאית שעוברת באחד המעברים צריכה להיחקר או להיות מתושאלת אם היא מספקת לווראבי.
דני דנון: אזרח ישראלי לא יכול להיכנס לשם ללא אישור.
גבי בר: בודקים את המסמכים של המשאיות שמעבירות סחורה.
גבי בר: הם לא חייבים לספק את כל המידע.
אורי אורבך: את העסקים ואת החשבוניות כל אחד שיש לו עיניים רואה.
אורי אורבך: אם זה היה איסור העסקת נשים, דרוזים כולם היו קופצים והיו מוצאים את הסעיף בחוק.
אורי אורבך: פה זה נראה לכם משחק הוגן.
אורי אורבך: הם מבחינתם צודקים ואפשר להמשיך הלאה.
אריה אלדד: תזכור את התפוצ'יפס.
אריה אלדד: זה השלב הבא.
גבי בר: ההצעה של דני כאן זה שכל מעבר של סחורות תיבדק לאן היא עוברת ואם נחתם הסכם כזה או אחר.
אריה אלדד: כשהייתה ההקפאה ביהודה ושומרון עצרו כל משאית שעברה במחסומים כדי לתשאל אותה  לגבי המלט, הבטון.
אריה אלדד: שאלו ותחקרו נהגי משאיות.
יעקב כץ: צילמו את המשאיות במצלמות מלמעלה.
יעקב כץ: הפנו את כל המטוסים הלא מאוישים של צה"ל כדי לוודא ששום בית לא נבנה על ידי יהודי.
אלי רוזנבאום: יש לי 2 שמות שרשומים במינהל האזרחי.
אלי רוזנבאום: חברה אחת היא aqwise, שזאת חברה שעוסקת במתקני טיהור שפכים.
גבי בר: הם חתומים על ההסכם הזה?
אלי רוזנבאום: המינהל הודיע ששום חברה לא מועסקת בלי לחתום על החוזה.
אלי רוזנבאום: יש גם גיאולוג בשם חנא חורי מנצרת.
ברוך נגר: רשות המים מעורבת בנושא הזה בגלל הסכם המים.
ברוך נגר: הסכם המים אומר שכל מה שנוגע למים, כולל שפכים, שקורה ביהודה ושומרון מחייב אישור של ועדה משותפת.
ברוך נגר: מבקשים פה 2.8 מליון קוב לעיר הזאת.
ברוך נגר: זה מתבטא במשהו כמו 67 קוב לנפש בשנה, שזה רמה מכובדת.
ברוך נגר: התשובה שנתנו להם בשלב זה אומרת שאם אין תוספת של אוכלוסייה והיא רק עוברת ממקום אחד לשני אין סיבה להוסיף מים, מה עוד שלפי ההסכם אנחנו מעבר להסכם הקיים.
יעקב כץ: מה פירוש מעבר להסכם הקיים?
ברוך נגר: אנחנו צריכים להעמיד לרשותם בתקופת הסכם הביניים, שהיה צריך להיות 5 שנים, 23.6 מיליון קוב מעבר למה שהיה להם.
אורי אורבך: הוא מוארך אוטומטית כל שנה?
ברוך נגר: מדובר ב-23.6 מיליון קוב כל שנה.
ברוך נגר: זה מעבר למה שעמד לרשותם בתקופת ההסכם, כלומר 120.
ברוך נגר: בהסכם נאמר שסך כל הצרכים העתידיים של הפלסטינים מסתכמים בעוד 70 עד 80 מיליון קוב.
ברוך נגר: זה ההסכם, לא הערכה.
ברוך נגר: אנחנו היום עומדים במצב שאנחנו מעמידים לרשותם לאו דווקא באספקה ישירה אלא באפשרות לתת להם לקדוח את כל הכמות שהתחייבנו,  כולל הצרכים העתידיים.
ברוך נגר: אמרנו להם להתחיל לעשות את מה שההסכם מחייב.
יעקב כץ: האם הקידוחים שלהם חייבים הסכמה ישראלית או שהם יכולים לקדוח כמה שבא להם?
ברוך נגר: כל הקידוחים חייבים הסכמה ישראלית.
יעקב כץ: האם במידה ולא קודחים יש לישראל את היכולת לאכוף?
ברוך נגר: יש לנו צוותי פיקוח ואכיפה.
ברוך נגר: האכיפה לא מושלמת.
ברוך נגר: בלי צוותי הפיקוח והאכיפה לא היה ערך להסכם.
ברוך נגר: נושא הביוב הוא נושא בפני עצמו.
ברוך נגר: אני כרגע מדבר על אספקת המים.
ברוך נגר: במסגרת הוועדה הודענו להם לעשות מה שאנחנו עושים, כלומר לקחת את השפכים שהם לא מטפלים בהם, לטהר אותם ולפנות למים מהחקלאות לצריכה עירונית.
ברוך נגר: אנחנו כרגע עומדים בנקודה הזאת מולם.
כרמל שאמה-הכהן: בכוונתי לפנות ליועץ המשפטי לממשלה לבחון את הספקטרום של חוקי מדינת ישראל, מה יש שם כדי לעצור את התופעה הזאת.
כרמל שאמה-הכהן: הוועדה רואה בצמיחת הכלכלות השכנות ובשיתוף פעולה כלכלי מסחרי בין הרשות הפלסטינית למדינת ישראל בסיס לנורמליזציה.
כרמל שאמה-הכהן: הוועדה דורשת מהמינהל האזרחי לאתר ולחשוף את שמות החברות שנכנעו לחרם הפלסטיני.
כרמל שאמה-הכהן: הוועדה קוראת לממשלה לגבש מדיניות שלטונית אל מול משתפי פעולה ישראלים עם החרם הפלסטיני, וקובעת כי ההידרדרות הנוכחית היא תוצאה של ריק שלטוני בכל הנוגע לתגובת ממשלת ישראל לחרם.
כרמל שאמה-הכהן: הוועדה חוזרת ומשתתפת עם קריאתם של 48 ח"כים שקראו לממשלה להימנע מכל התקשרות עסקית עם חברות שייכנעו לחרם הפלסטיני.
כרמל שאמה-הכהן: מי בעד הצעת הוועדה?
כרמל שאמה-הכהן: ה צ ב ע ה  בעד – פה אחד אושר
כרמל שאמה-הכהן: שלום לכולם, מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה.
כרמל שאמה-הכהן: על סדר היום - הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים)(תיקון – העברת פרטים למפרסם מדריך התקשורת), התש"ע-2010, של חה"כ אמנון כהן, חה"כ ציון פיניאן, חה"כ פניה קירשנבאום, חה"כ מירי רגב שמספרה - פ/2314.
כרמל שאמה-הכהן: היה דיון בנושא הזה?
לאה ורון: הצעת החוק עברה ב- 14 ביולי, 2010 לוועדה וטרם התקיים בה דיון.
כרמל שאמה-הכהן: אז זו הכנה לקריאה ראשונה.
כרמל שאמה-הכהן: היוזם והמציע, בבקשה.
אמנון כהן: ראשית, אני מודה לאדוני על כך שבסדר היום של הוועדה בין הדברים החשובים שעומדים על הפרק מצאת זמן להצעת החוק שלי, ואני מודה למנהלת הוועדה שעשתה מאמצים, כי זה היה בהמתנה הרבה זמן.
אמנון כהן: הצעת החוק היא הצעה חברתית ממדרגה ראשונה כאשר היא מדברת על כך שהשירות שניתן לאזרחים, 144, שהוא למעשה מאגר אחוד שמופעל כרגע על ידי גורם אחד בלבד, וכתוצאה מכך הוא מאד יקר, לכן אני רוצה שתהיה תחרות בנושא זה, כי מי שצריך את השירות הזה הם דווקא מבוגרים, קשישים.
אמנון כהן: המדינה שלנו קולטת עולים חדשים כל פעם בגלי עליה וקשה להם להתחבר לטכנולוגיות המתקדמות.
אמנון כהן: אני רוצה לציין שהטכנולוגיה שקיימת היום של בזק היא מאד אפקטיבית.
אמנון כהן: בתקופת היותי יושב ראש ועדה כאן היא היתה מאד מיושנת ולא מעודכנת.
אמנון כהן: היום היא לעילא ולעילא, אטרקטיבית מאד, ומי שזקוק למספר – המספר הוא נגיש, מהיר ומעודכן, כך שאני משבח אותם על הפעילות שלהם.
אמנון כהן: זה לא גורע, מצד אחד.
אמנון כהן: מהצד השני אני חושב שהסכום שנקבע על ידי אותם הצרכנים שזקוקים ושאין להם את הנגישות לאינטרנט, מדובר באנשים מבוגרים, במגזרי החרדים, המגזר הערבי, שיש להם נגישות פחותה לנושא האינטרנט.
אמנון כהן: דווקא הם זקוקים לשירות ולהם זה עולה מאד יקר, כי אין תחרות.
אמנון כהן: המטרה שלי היא שיהיו גופים נוספים שיתעסקו בזה, שיתנו את השירות.
כרמל שאמה-הכהן: מה העלות?
אמנון כהן: 8 פעימות על כל בקשה.
אמנון כהן: 8 פעימות שיחה- -
נתי ביאליסטוק: אין פעימות כבר, במערכת הזו.
כרמל שאמה-הכהן: אתה רוצה שנשמע מהם?
כרמל שאמה-הכהן: מה העלות של פניה ל-144?
שרון פליישר: קודם כל – אין דבר כזה, יותר, פעימות מונה, היום.
שרון פליישר: יש מחיר ל-144.
שרון פליישר: המחיר הוא מפוקח ומי  שקבע זה משרד התקשורת ולא בזק, וככל שמשרד התקשורת יתעסק בפיקוח תעריפים וישנה את התעריפים – נשנה בהתאם.
כרמל שאמה-הכהן: מה התעריף היום?
שרון פליישר: 1.40 שקל.
שרון פליישר: רק אם ניתן המספר, ואם זה מספר שלא מופיע במדריך - -
כרמל שאמה-הכהן: בלי קשר למשך השיחה?
שרון פליישר: לא משנה.
שרון פליישר: אתה משלם אך ורק על קבלת המידע.
שרון פליישר: אם המספר - -
כרמל שאמה-הכהן: כמה שיחה ממוצעת לוקחת, לפי הנתונים שלכם?
ירון שילת: 20 שניות.
שרון פליישר: מאיפה אתה יודע?
ירון שילת: מכיר את ה - -
כרמל שאמה-הכהן: כלומר, שליש דקה.
כרמל שאמה-הכהן: כלומר- זה מחיר לדקה של 4.20.
שרון פליישר: אתה לא משלם עבור זמן השיחה.
שרון פליישר: אתה משלם על קבלת המידע.
שרון פליישר: בגלל זה, ברגע שלקוח מתקשר ומבקש את המספר, והמספר הזה עדיין לא עודכן בספרי הטלפונים, הוא לא משלם על השיחה הזו בכלל, זו שיחה בחינם.
שרון פליישר: זאת אומרת, שמה אומר הרציונאל פה?
שרון פליישר: שמי שלא עצלן, שיפתח ספר טלפונים, ימצא את המספר בספר הטלפונים, ובזק מחויבת לפרסם ספרי טלפונים, היום.
אמנון כהן: אדוני, ספרי טלפונים היום – זה לא כמו פעם.
אמנון כהן: היום זה לפי אזורים.
אמנון כהן: אם אני גר באזור השפלה ואני צריך לקבל מספר טלפון בחיפה או בירושלים אני נאלץ לקבל את השירות הזה, כאשר אין לי כלי אחר.
אמנון כהן: כלומר, מאלצים אותי, אוטומטית, להגיע לשירות הזה - -
כרמל שאמה-הכהן: לכם יש התנגדות להוריד את המחיר?
שרון פליישר: ספרי הטלפונים היו מאז ומתמיד היו לפי אזורים, היות ואדם לא יכול להחזיק בבית ספר בעובי כל כך גדול.
שרון פליישר: גם כך הספרים מאד עבים בחלק מהאזורים.
שרון פליישר: אדם שמחפש את המספר במדריך כמובן לא משלם כלום.
שרון פליישר: מי שמתעצל לחפש את המספר בספר או באינטרנט – שגם שם זה בחינם, ומעדיף להתקשר למוקד, אז הוא משלם עבור השירות שהוא מקבל.
כרמל שאמה-הכהן: מה סך ההכנסות שלכם, האם הנתון הוא גלוי?
שרון פליישר: אני לא יודעת אם הוא גלוי.
שרון פליישר: אני מכירה את המספר, ואני יכולה, תוך כדי דיון, לבדוק אם הוא גלוי - -
קריאה: אתם חברה ציבורית, לא?
כרמל שאמה-הכהן: באופן עקרוני לבזק יש התנגדות להפחית את העלות של השיחה הזו?
שרון פליישר: מבחינת בזק יש לשירות הזה עלויות מאד גבוהות.
שרון פליישר: זה שירות עתיר כוח אדם.
שרון פליישר: זו הסיבה היחידה שבזק היא החברה היחידה, למעשה, שנותנת את הדבר הזה.
כרמל שאמה-הכהן: יחידה?
שרון פליישר: לפי החוק הקיים, כל חברת תקשורת או מישהו שהוא שלוח שלה, יכול להפעיל מוקד כזה.
שרון פליישר: כל המפעילים בחרו לעשות שימוש בשירות של בזק כיוון שמדובר פה בשירות שדורש מקצועיות מאד מאד גבוהה.
שרון פליישר: הטיוב של הנתונים פה, העובדה שזה שירות עתיר כוח אדם, כי כדי לתת שירות טוב אתה צריך הרבה נציגי שירות כדי שיענו בזמן.
שרון פליישר: החיפוש הוא חיפוש מאד מתוחכם כאשר גם כשאתה אומר שם בתצורה קצת שונה, בטעות, עדיין מוצאים את זה, אם אתה מבקש טלפון של מישהו ואתה לא יודע איפה הוא גר- גם מוצאים.
שרון פליישר: יש פה עלויות גבוהות כדי לתת את השירות הזה ברמה גבוהה.