GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי שרון: כלומר, שושלת של דייגים שמר סעדו בעצמו לא יודע להגדיר את אורכה, אולי היא באמת מימי קדם, בגלל מעשה שהוא כאילו חיובי, כי רוצים לקבוע שלא כל אחד יוכל לדוג דגים, את מי עצרו?
אורי שרון: את בנו של זה.
אורי שרון: כאשר ניכנס לעומק העניין הזה יוסבר.
אורי שרון: כאן אני מגיע לנקודה כאובה מאוד שרק מסבירה עד כמה העניין שאנו דנים בו, בהיבט חיובי מאוד של נוסטלגיה, בעצם הרבה יותר כבד-משקל והרבה יותר דרסטי מאשר אנו מתארים לעצמנו.
אורי שרון: רוצה לומר, שאם באמת ההחלטה כאן תהיה להיכנס לנושא הזה, צריך לעשות כאן מהפיכה.
אורי שרון: בקיץ האחרון בהיותנו באספנה – אספנה זה תהליך של חידוש ספינה, תהליך שהספינות הגדולות עוברות מידי שנה כאשר מעלים את הספינה לטיפולים למשך חודש עד חודשיים – בתום יום עבודה ירדתי עם רובה ופנס והודעתי לשותפי לעבודה שאני הולך להביא לו דגים לאירוע שיש לו למחרת.
אורי שרון: לאחר שעה חזרתי ללא דג, ולשאלתו הסברתי: וויליאם, הייתי בבית של הדגים, בסלעי השובר.
אורי שרון: לא רק שאין דגים, גם צמחייה אין – הכול מת, מלבד מספר אַרָסִים, "אורחים" מים סוף ש"השתקעו" כאן.
אורי שרון: אגע בקצרה במעבר הדגים מים סוף.
אורי שרון: היום אנחנו מתפרנסים מן "האורחים" מים סוף.
אורי שרון: מצד אחד, יש תופעה של כניסת מדוזות, אבל מצד שני, למקום שהפכנו אותו לשכזה נכנסים מידי פעם דגים.
אורי שרון: לדוגמה, ב-3-4 השנים האחרונות נכנס דג הברבון שהדיג המסחרי שלו, כלומר דיג מכמורת, מהווה היום 40%-50% מפרנסתנו, דג ש"הציץ ונפגע", מבחינה חיובית, כלומר הוא המשיך והתרבה כאן והיום עליו פרנסתנו.
אורי שרון: כלומר, יש גם היבט חיובי לכניסה של דגים מים סוף.
אורי שרון: כדי לתאר לכם את זה בצורה אחרת, בעצם רוב הדגים שאנחנו מביאים היום הם "אורחים" מים סוף, לאורך כל 20-30 השנים האחרונות.
אורי שרון: יותר מזה, מה שאני מסביר מצמרר אותי לגמרי – הרסנו באופן טוטלי את הענף, כלומר הדגים המקומיים כבר בכלל לא נראים.
אורי שרון: מלבד אַרָסִים שנדבקים לסלע עם הארת הפנס, המסביב – ממש מפחיד.
אורי שרון: אווירה של מוות נישאת בים.
אורי שרון: למחרת, חברי ש"מוציא" צוללנים לאתרי צלילה בעומקים של 25-30 מטרים סיפר לי אותו סיפור.
אורי שרון: זה מזכיר קצת את מילות השיר של אריק איינשטיין: "המוות פה מוֹלֵך".
אורי שרון: לפני כ-15 שנים או יותר נתבקשנו על-ידי אגף הדיג לדוג במרחק כ-40 מייל מן החוף באזור של שפיכת פסולת פחם מתחנת הכוח חדרה.
אורי שרון: אני מתייחס לכך שהדבר אולי גדול מאתנו.
אורי שרון: הבאנו משם כרישונים לדגימת זיהום.
אורי שרון: עומק של 40 מייל זה 40 פאדום, זה משהו כמו 750 מטר עומק מים.
אורי שרון: אני לא יודע את תוצאות הבדיקה.
אורי שרון: מה שכן, נראה שלאורך השנים כתוצאה משפיכת פסולת קרוב יותר לחוף יש הצטברות של זיהום שמהווה כנראה את אחת הסיבות העיקריות למות הים.
אורי שרון: באשר לזיהום הים, אני רוצה להזכיר לכם שהעמים השוכנים לאורך כל חופי הים התיכון מחויבים בעניין השופכין לאמנת ברצלונה.
אורי שרון: זאת רק הערה.
אורי שרון: גם ממנה עשינו תרגיל התחמקות קטן.
אורי שרון: במדינות הלוונט – מצרים, קפריסין, טורקיה – יש עצירת דיג למספר חודשים, בעיקר של הספינות הגדולות.
אורי שרון: במדינות אחרות, כמו ספרד, הדיג מותר 3 מייל מן החוף.
אורי שרון: במקומות אחרים סוגרים שטחים לסירוגין, סוגרים שטח ופותחים שטח כדי להבטיח את התחדשות הדגה.
אורי שרון: לעמים החיים גם מן הים יש מערכת חוקים ואכיפה קפדניים כדי לשמר את הדיג ולאפשר המשכיות.
אורי שרון: לא צריך להמציא שום דבר.
אורי שרון: אצלנו יש איש יקר, הממונה על התחום הימי באגף הדיג, מר אורן סונין  – ושוב, דעו לכם, כל העניין הזה לא אישי – ויש לו תוכניות מגירה.
אורי שרון: צריך להחליט לעשות, לפחות להתחיל במשהו.
אורי שרון: נכבדים, אישוש הדיג ושיקומו הוא אתגר כבד ביותר שהשלכותיו יהיו סוחפות.
אורי שרון: הצלחתו מותנית בהפיכתו ליעד לאומי.
אורי שרון: אם יורשה לי, אחר-כך אתייחס לדברים של כבוד היושב-ראש ושל חבר הכנסת דב חנין, לנושאים ספציפיים.
חנא סוייד: אני מבין שיחידת מדידת העומק נקראת פאדום.
זיינב סעדו: פאדום זה 1.80 מטר ומשהו.
זיינב סעדו: זה יחידת מדידה אנגלית.
חנא סוייד: אני מבקש עכשיו לשמוע את ההתייחסות של אגף הדיג במשרד החקלאות.
חנא סוייד: מר אנג'וני, אולי תתייחס, ברשותך, לעניין הפיצוי.
חנא סוייד: ככל שאני מבין, בצמוד לתוכנית להפסקת הדיג בכנרת יש תוכנית של פיצוי לדייגים.
חנא סוייד: הרי אי אפשר למנוע מדייגים את התעסוקה שלהם מבלי לפצות אותם.
חנא סוייד: האם במקביל לצעדים שננקטו בים התיכון יש גם צעדים מקבילים להשבתת הדיג ולפיצוי הדייגים?
חנא סוייד: תתייחס למכלול העניין.
חיים אנג'וני: אתייחס למכלול העניין ואגע גם בנקודה הזאת.
דב חנין: כמה דייגי ים יש לנו היום בארץ?
חיים אנג'וני: אם נשים את הכנרת בצד לצורך הדיון הזה, אנחנו מנפיקים כ-430 רישיונות דיג בשנה לסירות דיג, ל-25-26 מכמורתנים פעילים – הקבוצה שמייצגים כאן מר זיינב סעדו ומר אורי שרון – שזה ספינות גדולות שגוררות רשתות שעליהן יש צוות של 3-4 אנשים, וכ-10-15 ספינות הקפה, שהן ספינות ביניים שעובדות על הדגים של המים העליונים, והשאר, כ-350-400 חסקות של אנשים שעובדים בקרבת החוף.
חיים אנג'וני: אבל יש ציבור לא קטן של דייגים חובבנים שעוסקים או בדיג חכות או בצלילה.
חיים אנג'וני: בסך הכול אגף הדיג מנפיק בכל שנה 6,000 רישיונות דיג.
דב חנין: גם דיג כזה מצריך רישיון?
חיים אנג'וני: הוא מורשה.
דב חנין: כלומר, היום אסור לאדם לעמוד עם חכה מול הים ולדוג?
חיים אנג'וני: למעט חכה מן החוף שלא דורשת רישיון.
חיים אנג'וני: שאר העיסוקים, אם דיג בצלילה, אם דיג ברשת בתוך סירה מחייבים רישיון.
חנא סוייד: זה נכון גם לכנרת?
חיים אנג'וני: זה נכון גם לכנרת עד לנקודת ההשבתה שבה אנחנו רוצים לאסור את הדיג בכל הצורות.
חיים אנג'וני: בשנים האחרונות משרד החקלאות רואה חשיבות גדולה מאוד לנושא הדיג בגלל מה שנאמר בתיאור המצוין של חבר הכנסת חנין שלמד את הנושא לעומק.
חיים אנג'וני: המצב קשה, ומשרד החקלאות העלה את הנושא הזה על סדר יומו וגם הקצה תקציבים מרובים למדי לעניין, כולל, אינני יודע אם אתם יודעים, אנחנו תומכים בציוד של הדייגים.
חיים אנג'וני: למשל, קיבלנו החלטה לתמוך ב-50% מענק על מנועים ידידותיים לסביבה והדייגים מחליפים את המנועים.
חיים אנג'וני: מנוע כזה יכול לעלות 150,000 שקל ואנחנו תומכים בסכום של 70-100 אלף שקל עבור מנוע כזה.
חיים אנג'וני: בשנתיים האחרונות השקענו לא מעט כסף בתחומים הללו.
חיים אנג'וני: משרד החקלאות רואה בענף הדיג ענף חשוב.
חיים אנג'וני: הדייגים לא הזכירו את זה אז אני אומר, הדייגים, כל 430 הסירות של הים התיכון, מוציאים מן הים היקף הכנסות של כ-100 מיליון שקל בשנה בממוצע.
חיים אנג'וני: יש להם כמובן הוצאות.
חיים אנג'וני: אם מחלקים את זה לכלל הדייגים יוצא, למעט ספינות המכמורת שאיכשהו מתפרנסות, השאר בקושי מתקיימות.
חיים אנג'וני: המצב בהחלט קשה ואני מסכים לכל מה שנאמר כאן שמחייב התייחסות שונה וכיווני דרך חדשים.
חיים אנג'וני: באשר להשבתה, ידוע בעולם שההשבתה עוזרת להתאוששות הדגה.
חנא סוייד: לפני כן, ברשותך, לפי הנתונים הסטטיסטיים והמעקב שלכם, האם ידוע לכם שיש ירידה בתפוקה?
חנא סוייד: הערכת את ההכנסות ב-100 מיליון שקל.
חנא סוייד: האם יש לך נתונים לגבי משקל הדגה?
חיים אנג'וני: יש לנו נתונים על-פי מודלים ידועים בעולם.
חיים אנג'וני: בשנים מסוימות אנחנו אוספים את הנתונים טוב יותר או טוב פחות, אבל הקו ברור מאוד.
חיים אנג'וני: ב-3 השנים האחרונות בעיקר הכנסנו עובד חדש לנושא הזה, דוקטורנט שעורך השוואה בין המצב לפני 20 שנים למצב היום.
חיים אנג'וני: המגמה היא ירידה, למעט בענף המכמורת שאותו מייצגים כאן מר אורי שרון ומר זיינב סעדו.
חיים אנג'וני: הם נמצאים פחות או יותר באותו היקף שלל, אבל, כפי שציין חבר הכנסת חנין, משקיעים יותר יחידות מאמץ כדי לתפוס את אותו שלל.
חיים אנג'וני: כלומר, המשאב קטן.
חיים אנג'וני: הם משקיעים יותר מאמץ כי המשאב לא קיים.
חיים אנג'וני: יש מודלים שמראים בדיוק: כאשר משקיעים יותר יחידות מאמץ לאותה יחידת שלל סימן שהמשאב נמצא בסכנת הכחדה.
חיים אנג'וני: אנחנו מסתכלים על העבודה האחרונה שפורסמה לפני 3 חודשים של ארגון הדיג של מדינות הים התיכון, לפיה 80% מן הדגים בים התיכון נמצאים בלחץ-יתר, נמצאים בסכנה בגלל כל התופעות שצוינו כאן: דיג-יתר, התחממות הים התיכון, זיהום הים.
חיים אנג'וני: כל התופעות הללו אכן קיימות.
חיים אנג'וני: גם מדינות הים התיכון וגם ארגון ה-OECD שהצטרפנו אליו, ואתם בוודאי מכירים את הנושא לפני ומלפנים, יש לו פרק שלם על נושא הדיג והוא מציג המלצות ברורות מאוד.
חיים אנג'וני: אני תקווה שמדינת ישראל תדע לאמץ את ההמלצות של ה-OECD שאנחנו מדברים עליהן כבר זמן רב, אבל ברגע שזה בא עם רוח גבית של ה-OECD יש סיכוי טוב יותר שזה יתממש.
דב חנין: מה נקבע בהמלצות?
חיים אנג'וני: ההמלצות קובעות שחייבים לצמצם את מאמץ הדיג על-פי יכולת הים.
חיים אנג'וני: ברור לגמרי, כפי שתיאר מר אורי שרון בצורה יפה מאוד, שהים של לפני שלושים שנה הוא לא אותו ים של 2010.
חיים אנג'וני: זה ים עני יותר שיש בו פחות דגים, ולכן צריך להתאים את מאמץ הדיג ליכולת ההתאוששות של הים.
חיים אנג'וני: במקביל צריך לנקוט בפעולות נוספות כדי לעזור לים להתאושש.
חיים אנג'וני: יש שורה של דברים שאנו מתכוונים לעשות בשנתיים-שלוש הקרובות.
חיים אנג'וני: יש לנו תוכנית עם משנה סדורה, על מנת להביא להתאוששות הדגה וכן לצמצום מושכל של מאמץ הדיג.
חיים אנג'וני: את זה אפשר להשיג הן על-ידי השבתה חלקית, כפי שנאמר כאן, בעיקר בעונות הרבייה – כאשר הדגים עוסקים ברבייה לא להפריע להם ולתת להם להתרבות, ורק אחרי כן לחזור לדוג.
חיים אנג'וני: זה עניין של חודשיים-שלושה בשנה.
חיים אנג'וני: אפשרויות נוספות, שאף הן הוזכרו כאן, הן סגירת שטחים.
חיים אנג'וני: זה נקרא Marine protected area.
חיים אנג'וני: סוגרים שטח מסוים על-פי תקנה, נותנים לו להתאושש, בודקים מה קורה שם ואחרי כן פותחים אותו לדיג וסוגרים שטח אחר.
חנא סוייד: היכן אנחנו ביישום?
חנא סוייד: הרי מדובר כאן בשני צעדים שהם good practice, צעדים ידועים שמיושמים במקומות אחרים, ואחד מהם אפילו פשוט ומחייב השבתה לחודשיים.
חנא סוייד: מה מונע את יישום הדברים הללו?
חיים אנג'וני: אנחנו מקווים להתחיל ביישום מחדש של השבתת הדיג לחודשיים בשנה כבר בשנת 2011.
חיים אנג'וני: זה תלוי כמובן במסגרות של תקציב.
חיים אנג'וני: כפי שנאמר, אי אפשר להשבית בלי לפצות את הדייגים.
חנא סוייד: אני מבין שזה כפוף לתוכנית פיצוי.
חיים אנג'וני: אכן כן.
חיים אנג'וני: לפני כשנתיים עשינו סבב דיונים רציני מאוד ביחד עם הדייגים כדי למצוא איזו נוסחה משותפת, על דעת כל הדייגים, איך לעשות את ההשבתה.
חיים אנג'וני: לא הצלחנו להגיע לנוסחה כי העסק התפזר וכל אחד מן הדייגים משך לכיוון שלו ולא הגענו להבנות.
חיים אנג'וני: אבל ב-2011 המצוקה כל-כך גדולה שאני מאמין שגם הדייגים וגם אנחנו נגיע להבנות איך לבצע את ההשבתה.
חנא סוייד: ו-Marine protected area?
חיים אנג'וני: זה כבר תהליך שמלווה בסקרים.
חיים אנג'וני: משרד האוצר הקציב לטובת סקרים בים התיכון מיליון שקלים בכל שנה, החל משנת 2011.
חיים אנג'וני: משרד החקלאות יערוך סקרים בעקבות הקצאת הכספים של משרד האוצר על מנת ללמוד טוב יותר.
חנא סוייד: זה אולי בהשפעת ה-OECD.
חיים אנג'וני: ייתכן.
חיים אנג'וני: השפעה ברוכה.
חיים אנג'וני: נושאים נוספים שעומדים אצלנו לבחינה, אנחנו יודעים למשל שדג הלוקוס, דג הדקר, הולך ונעלם מן הנוף שלנו.
חיים אנג'וני: היום בטכנולוגיות של החקלאות הימית יש כבר תחילה של ייצור דגיגים כאלה.
חיים אנג'וני: יש לנו כוונה בפרויקט בשיתוף בין-לאומי עם מדינות הים התיכון האחרות, פרויקט שאולי גם יקרב את הלבבות באזור, לעשות אכלוס, לקחת דגיגים מהמכונים שיודעים לייצר אותם ולשים אותם בים על מנת להעשיר את הדגה.
חיים אנג'וני: מודלים כאלה עבדו יפה מאוד ביפן ובארצות-הברית, אמנם עם דגים שונים, אבל יש עדויות שזה עובד.
חיים אנג'וני: אנחנו מתכוונים בהחלט לבצע את זה.
חנא סוייד: באיזה טווח זמן?
חיים אנג'וני: הדגיגים הללו מיוצרים עדיין בכמויות קטנות מאוד כי הטכנולוגיה עדיין לא פתורה.
חיים אנג'וני: זה לא דבר שעומד בשער.
מוטי נחום: בשנה שעברה התחלנו בתוכנית מחקר שעוסקת בייצור הדגיגים הללו, בהשקעה של כמעט 3 מיליון שקלים.
מוטי נחום: התוצאות של תוכנית המחקר אמורות לאפשר את ייצור הדגיגים הללו, ובין היתר לצורך יישום בים.
חנא סוייד: אתה יכול להתייחס לרעיונות שהעלה חבר הכנסת חנין באשר להנגשת הציבור לדייגים, כלומר פתיחת שוק דייגים?
חנא סוייד: בשורה התחתונה, מבחינה כלכלית זה יכול לחסוך.
דב חנין: זה הצעד המיידי.
חנא סוייד: ובנוסף לכך יש לו כמובן גם ערך תיירותי.
חיים אנג'וני: יעידו כאן הדייגים שנלחמנו כתף אל כתף להשאיר את נמל יפו.
חיים אנג'וני: היו רעיונות אחרים של המינהל ושל כל מיני גורמים נדל"ניסטים להפוך את יפו לנמל נדל"ניסטי תיירותי ולבטל את הדיג בנמל.
חיים אנג'וני: לאחר מאבק משותף, בעיקר של הדייגים וגם של עוד חברים טובים אחרים הצלחנו להשאיר את הנמל, ויותר מכך, היום הוא נראה נמל לתפארת.
חיים אנג'וני: מה שחסר באמת הוא שוק דייגים.
חיים אנג'וני: נתמוך במה שניתן על מנת לפתוח שוק דייגים כזה.
חיים אנג'וני: יש היום מנהל נמל מצוין ביפו שקורא את הדייגים נכון ופועל לטובתם.
חיים אנג'וני: גם עליו הנושא הזה מקובל.
דב חנין: היכן החסמים?
דב חנין: אם אתם תומכים, ומנהל נמל יפו תומך, והדייגים רוצים, היכן החסמים?
חיים אנג'וני: לדעתי אין חסמים בירוקרטיים.
חיים אנג'וני: בתב"ע שנרשמה על הנמל דאגנו, ביחד עם מינהל התכנון, שיוקצה שם שטח לשוק דייגים.
דב חנין: אם אין חסמים, אדוני יכול לומר לנו, לפי הערכתו, מתי הפרויקט הזה יוכל לצאת לדרך?
חנא סוייד: מי יקים אותו?
חנא סוייד: מי היזם?
חנא סוייד: מי יבנה?
חיים אנג'וני: מי שיוזם ומבצע את הפעולות בתוך  נמל יפו הוא הבעלים של הנמל, קרי: עיריית תל-אביב-יפו.
חיים אנג'וני: אני אבוא בדברים עם מנהל הנמל ונראה איך אפשר להתחיל לגלגל את הפרויקט הזה, כי אני יודע שהוא תומך בכך.
חיים אנג'וני: היכן זה נמצא מבחינת תקציבים או סדרי עדיפויות?
חיים אנג'וני: נביא לו את סיכום הדיון של הוועדה.
חיים אנג'וני: חבל שהוא לא הוזמן לכאן, הוא היה יכול לתרום לדיון.
דב חנין: אדוני היושב-ראש, עוד שתי שאלות, ברשותך.
דב חנין: אדוני התייחס למצב הים התיכון בכללותו ולתוכניות שלכם להביא אולי בשנה הבאה כבר למהלך של הפחתה, או הסדרה של תקופות הדיג.
דב חנין: השאלה שלי, עד כמה קיים בנושא הזה שיתוף פעולה בין-לאומי עם מדינות אחרות שכנות לנו?
דב חנין: בים התיכון אני יודע שיש גם דיג תעשייתי של ספינות שהן פשוט מעבורות דיג.
חיים אנג'וני: מפעלים לדיג.
דב חנין: מפעל כזה לדיג שפעיל בים יכול לשבש את כל התוכניות.
דב חנין: כלומר, הדייגים הישראלים יישבו בבית ומפעל הדיג יעגון מול חופי ישראל ויפעל.
חיים אנג'וני: שאלה מצוינת.
חיים אנג'וני: אנחנו אכן שואלים: בסדר, אנחנו נבצע את כל הפעולות הנדרשות, מדינת ישראל תשקיע משאבים לטובת העניין הזה והשכנים שלנו מצפון ומדרום ייהנו מן הפירות.
חיים אנג'וני: היינו שותפים בוועידת דיג של מדינות הים התיכון ושם העלינו את הנושא הזה.
חיים אנג'וני: הסורים באותה ישיבה הסכימו לשבת ביחד אתי באותו פורום, דבר לא רגיל.
חיים אנג'וני: יש כוונה של אותו גוף ים-תיכוני לסנכרן את הפעילות, שמתישהו גם הפלסטינים וגם הלבנונים והסורים ינקטו את אותה מדיניות מחייבת.
חיים אנג'וני: ב-2012 תצא דירקטיבה של האיחוד האירופי שתחייב את מדינות האיחוד, אבל תהיה כהמלצה גם למדינות האחרות.
חיים אנג'וני: אנחנו מקווים שיהיה שיתוף פעולה.
חיים אנג'וני: אנחנו לא משלים את עצמנו שהפלסטינים שהיום רעבים ללחם יתחילו מייד ליישם את אותן מגבלות.
חיים אנג'וני: אבל להרחיב את השאלה שלך, פקודת הדיג מכסה את גבול המים הריבוניים ולספינות אחרות אסור להיכנס אל תחום המים הריבוניים ללא רישיון דיג מטעם מדינת ישראל, ואנחנו לא מנפיקים רישיונות דיג למדינות אחרות.
חיים אנג'וני: כדי למנוע את התופעה שאדוני הציג, המלצנו למשרד החוץ ולמשרד המשפטים שמדינת ישראל תכריז על הרחבה של "המים הכלכליים", כלומר תוספת של 12 מייל למים הסמוכים, זה Economic zone, ואז ספינות שהיום כן יכולות להיכנס בסמוך למים הטריטוריאליים שלנו לא יוכלו להיכנס כי הן יצטרכו לפעול על-פי פקודת המים.
חיים אנג'וני: התהליך הזה תקוע בתוך הממשלה ואולי בעזרת הוועדה ניתן יהיה להניע אותו.
חנא סוייד: עניין הדיג מתיישב עם חיפושי הגז והנפט?
דב חנין: דגים אוהבים גז?
חיים אנג'וני: זה לא הולך טוב.
חיים אנג'וני: כאשר בונים קו גז זה מפריע לדייגים.
חנא סוייד: אני מודה לך מאוד.
חנא סוייד: אני רוצה לשמוע את ההתייחסות של המשרד להגנת הסביבה, ובמיוחד בעניין הקשר בין הזיהום שמושלך לים ובין הימצאות והתרבות הדגה, ואולי האיכות שלה ואולי עוד דברים כהנה וכהנה.
רונן אלקלעי: קודם כול, אני משתתף במצוקה של הדייגים.
רונן אלקלעי: אני פוגש הרבה מאוד דייגים ושומע מכולם את הדיווח הקודר מאוד על מצב הדיג בים.
רונן אלקלעי: זה אולי לא מנחם אף אחד, אבל אני פוגש גם אנשים בכנסים בין-לאומיים ושומע את הדברים האלה גם מהשכנים התוניסאים שלנו ומן השכנים המרוקאים שלנו.
רונן אלקלעי: עם הלבנונים והסורים אני כמובן מדבר פחות, אבל תמונת המצב הזאת משקפת את תמונת המצב בים התיכון בכללותו ולא רק בחופי ישראל.
רונן אלקלעי: הסיבות לכך רבות ומגוונות.
רונן אלקלעי: לא אכנס לכל הסיבות.
רונן אלקלעי: יסכימו איתי הדייגים, יש כאן סיבה ומסובב.
רונן אלקלעי: הדיג גורם להתמעטות של דגים, אין מה לעשות.
רונן אלקלעי: לצערנו קצב התרבות הדגים לא מצליח להדביק את קצב הדיג.
רונן אלקלעי: חלק מהסיבות הן הקידמה שאנו חיים בה.
רונן אלקלעי: היום דייג מכמורתן יוצא עם מכשיר אקו-סאונדר משוכלל מאוד ועם מכשיר ג'י-פי-אס ועם רשתות הרבה יותר מתקדמות מאשר היו פעם, עם מנועים חזקים יותר מאשר היו פעם, כך שההשוואה לשנות השבעים קצת לא הוגנת, בעיקר מצידם של הדגים.
רונן אלקלעי: אני לא קם נגד הדייגים.
רונן אלקלעי: זכותם להתפרנס בכבוד מן המקצוע שהם אמונים עליו.
רונן אלקלעי: אני סבור שצריך בהחלט לתמוך בדייגים על-ידי השבתה תקופתית של הדיג.
רונן אלקלעי: אני לא משוכנע שחודשיים זה מספיק.
רונן אלקלעי: אני נפגש הרבה מאוד עם אנשי המכון לחקר ימים ואגמים ושומע מהם שחודשיים זה תקופה אולי לא מספיק ארוכה, אבל זה לא המקצוע שלי ולכן אשאיר את זה לעמיתיי ממשרד החקלאות ולעמיתיי הדייגים.
חנא סוייד: אני חייב להפריע לך לרגע.
חנא סוייד: אתה מצביע על תופעה הפוכה בדיוק ממה שקורה.
חנא סוייד: בעצם כמות הדגים קטֵנה.
חנא סוייד: אתה אומר שבשל התרבות האוכלוסייה גדל היקף הדיג, אבל לא דגים יותר.
חנא סוייד: בסופו של דבר השלל נמצא בירידה.
חנא סוייד: אז על איזו תופעה אתה מדבר?
רונן אלקלעי: ככל שדגים יותר יש פחות דגים בים.
חנא סוייד: אני מסכים אתך שככל שדגים יותר יש פחות דגה, אבל הם לא דגים יותר.
חנא סוייד: השלל פחוּת.
רונן אלקלעי: השלל הולך וקטן מפני שהדגים לא מספיקים להתרבות.
חנא סוייד: זה דבר אחר.
חנא סוייד: אלה שני דברים נפרדים שלא קשורים זה בזה.
רונן אלקלעי: הם קשורים בהחלט.
רונן אלקלעי: אם יפסיקו לדוג יהיו יותר דגים בים.
חנא סוייד: כל אדם באמונתו יחיה.
חנא סוייד: לצורך העניין, מה ההשפעה?
רונן אלקלעי: עלה כאן נושא זיהום הים.
רונן אלקלעי: אני חייב לציין שכבר 8 שנים ברציפות אנחנו מנטרים את זיהום הים.
רונן אלקלעי: אנחנו מנטרים עוד הרבה לפני כן, אבל במשך 8 שנים ברציפות אנחנו מנטרים את מצב בריאותו של הים.
רונן אלקלעי: החדרת המזהמים לים הולכת וקטנה.
לאה ורון: אולי תוכל להסביר לנו מה המשמעות של ניטור הים.
רונן אלקלעי: פעמיים בשנה, בסתיו ובאביב, המכון לחקר ימים ואגמים שעושה עבורנו את עבודה משיט ספינת מחקר לים שלוקחת דגימות הן מגוף המים והן מן הקרקעית.
רונן אלקלעי: מדווחים לנו על ירידה משמעותית בכמות המזהמים בים.
רונן אלקלעי: זה פורסם במאזן מזהמים לים התיכון של 2000-2004 ובקרוב אמור להתפרסם מאזן מזהמים של 2004-2008, בכל 4 שנים מפרסמים מאזן כזה.
רונן אלקלעי: אבל אנחנו לא רגועים.
חנא סוייד: מן הבחינה הזאת, אתה לא חושד שירידת כמות המזהמים היא הסיבה להקטנת הדגה.
רונן אלקלעי: הלוואי והייתי יכול להגיד דבר כזה ואז היינו חוזרים לזהם את הים והדגים היו מתרבים.
חנא סוייד: הקונספציה היא שהיקף הזיהום בים דווקא עולה.
רונן אלקלעי: זאת קונספציה שגויה.
רונן אלקלעי: זאת הדעה הרווחת בציבור אבל חבר הכנסת חנין מכיר טוב מאוד את המנגנון של מתן היתרים להזרמה לים, כולל המנגנון של עיצומים כספיים.
רונן אלקלעי: המנגנון למתן היתרים להזרמה לים עוזר מאוד לצמצם את מספר המזרימים של מזהמים לים.
דב חנין: אנחנו רק ממתינים בקוצר-רוח שיִגבו אגרות על כל זיהום כזה.
רונן אלקלעי: בקרוב מאוד ייגבו אגרות כאלה.
רונן אלקלעי: אני לא יכול להגיד שאנחנו יכולים לנוח על זרי הדפנה כרגע, אבל בהחלט המגמה של זיהום הים הולכת ופוחתת.
רונן אלקלעי: בבדיקות שעושים בביו-מסה, כלומר לוקחים דגים מן הים, מנתחים אותם ובודקים את כמות המזהמים בדג, המצב בסדר גמור.
רונן אלקלעי: כך שאנו לא יכולים לתלות את התמעטות הדגים בזיהום הים.
חנא סוייד: האם נוכל לשמוע את התייחסות נציגת משרד האוצר?
דב חנין: את יכולה להגיד בקצרה שאתם תתמכו בכל תוכנית לעידוד הדייגים.
דב חנין: זה מה שהוועדה מעוניינת לשמוע.
חנא סוייד: נדרשים כאן מעט מיליוני שקלים.
דניאלה גרא: ברגע שיציגו לנו תוכנית נשקול מה לעשות.
דניאלה גרא: לא הוצגה לנו שום תוכנית ואנחנו לא מכירים את הנושא.
דניאלה גרא: נלמד אותו, אין בעיה.
דניאלה גרא: משרד החקלאות יפנה אלינו ונראה מה לעשות.
מוטי נחום: אני מבקש להוסיף בהמשך לדבריה של גברת דניאלה גרא, בינתיים עוד לא היתה בקשה שלא נענינו לה בחיוב על-ידי משרד האוצר.
דב חנין: אז אנא, תבקשו.
חנא סוייד: הנה, בגלל זה מקיימים דיונים בכנסת.
מוטי נחום: אבל כדי לבקש אנחנו צריכים לאסוף את המידע.
מוטי נחום: לצורך כך קיבלנו כבר ממשרד האוצר מיליון שקלים לשנים 2011 ו-2012 כדי לאסוף את הידע, מתוך מגמה להכין תוכנית.
דב חנין: יש מסביב לשולחן הזה לא מעט ידע אצל הדייגים.
דב חנין: אני לא בטוח שתצטרכו להוציא הרבה כסף בכדי לאסוף מהם את הידע.
דב חנין: נדמה לי שהם מוכנים לתת אותו בחינם.
חיים אנג'וני: כל המהלכים שהצגנו ייעשו בשיתוף הדייגים.
חנא סוייד: אני חייב להגיד לכם מה המתווה שלנו.
חנא סוייד: אנחנו צריכים לסיים את הישיבה בשעה 4 כי המליאה מתחילה ולא נוכל להמשיך את הישיבה.
חנא סוייד: אם מישהו מרגיש שהוא חייב להגיד דבר מה, אאפשר לו.
זיינב סעדו: אני מבקש ממשרד החקלאות שנותן רישיונות בלי סוף, שיעצור את מתן הרישיונות כי הם מפריעים מאוד בדיג.
יוסי יעיש: אני מזכיר ארגון מגדלי הדגים, דגי הברֵכות.
יוסי יעיש: אני רוצה לתקן כאן איזו טעות רווחת, שכביכול יש כאן איזו תחרות בין דגי הברֵכות לדיג הימי.
יוסי יעיש: צריך לזכור שבמדינת ישראל אוכלים 70,000 טון דגים, מתוכם כ-45,000-50,000 טון מיובאים.
חנא סוייד: אתה רוצה להגיד שיש מקום לכולם.
יוסי יעיש: ראשית, יש מקום לכולם.
יוסי יעיש: פרט לכך, דגי הברֵכות הם 19,000 טון מתוך 23,000 טון ואילו הדיג הימי מועט מאוד.
יוסי יעיש: לכן מבחינתנו ככל שיאכלו יותר דגים ישראלים כך ייטב לכולם.
יוסי יעיש: אין ויכוח בינינו.
יוסי יעיש: אנחנו באותה סירה, תרתי משמע.
חנא סוייד: אני מודה לך על ההבהרה.
חנא סוייד: אני מבקש לסכם את הדיון.
חנא סוייד: ועדת הכלכלה קוראת למשרד החקלאות ופיתוח הכפר לבחון דרכים לסייע לדייגים בחופי הים התיכון בעקבות שלל הדגים שפחת, בין היתר באמצעות:       	1) הכנת תוכנית מקיפה בשיתוף ראשי העיריות והרשויות המקומיות להקמת שווקים לדייגים שיאפשרו מכירה ישירה מהדייג לצרכן ובכך לצמצם את גופי התיווך ולהעלות את ההכנסה הישירה לדייג.
חנא סוייד: 2) לאמץ את המלצות ה-OECD כפי שנמסרו לוועדה, לפיהן יש להתאים את מאמץ הדיג לפי יכולת הים.
חנא סוייד: 3) לגבש תוכנית כוללת לתמיכה בדייגי הים התיכון ולהביאה בפני ועדת הכלכלה.
חנא סוייד: 4) הוועדה רשמה בפניה את הודעת נציג משרד החקלאות ופיתוח הכפר כי בשנת 2011 יחל בביצוע השבתת דיג בים התיכון לצורך שמירה על כמות הדגה.
דב חנין: השבתה לתקופות מסוימות.
חנא סוייד: כמובן, בהתאם לידע המקצועי והניסיון המקצועי.
חנא סוייד: 5) הוועדה תובעת ממשרד החקלאות ופיתוח הכפר וממשרד האוצר להבטיח תמיכה לדייגים פעילים אשר עלולים להיפגע מן התוכנית.
אופיר אקוניס: הנושא - כללי המים אבזרים חוסכי מים), התשע”א-2010.
אופיר אקוניס: אם אינני טועה אנחנו חוקקנו פה במהירות בשנה שעברה כבר את חוק החסכמים והוא מחייב את כל משרדי הממשלה והשירות הציבורי, מערכת החינוך והצבא להתקין חסכמים.
אופיר אקוניס: נדמה לי שלבוא ולומר שאנחנו נמצאים במשבר מים זה דבר מובן מאליו.
אופיר אקוניס: התרענו על הדבר הזה כבר שנים רבות.
אופיר אקוניס: השנה אנחנו רואים – בזהירות אני אומר, שאנחנו בקטסטרופה שלא היתה כדוגמתה אולי מאז קום המדינה.
אופיר אקוניס: ברור שהתופעות שקראנו עליהן לפני 20 שנה של המידבור שמשתלט על ישראל – קורות.
אופיר אקוניס: חם ביום, קר בלילה, יבש.
אופיר אקוניס: אנחנו צריכים להיערך.
אופיר אקוניס: ומי כמו הממשלה יכולה וצריכה לתת דוגמה לציבור לחיסכון במים.
אופיר אקוניס: מה המצב כרגע, האם החסכמים הותקנו?
אופיר אקוניס: החוק לדעתי היה מאד ספציפי.
חמד עמאר: היו צריכים להביא את התקנות ב- 30אפריל, ואנחנו מקבלים אותן ב-1 לדצמבר.
חמד עמאר: איחור של 7 חודשים מלאים.
אתי בנדלר: וגם אז, כפי שנראה, יש אתן הרבה בעיות.
לאה ורון: התקנות קובעות, בין היתר, את סוגי האבזרים חוסכי המים המאושרים.
חמד עמאר: עם כל האיחור גם שלחו את התקנות בדואר.
חמד עמאר: לקח להן שבועיים להגיע אלינו בדואר.
אופיר אקוניס: הביורוקרטיה, הסחבת והניירת לא מעניינות.
אופיר אקוניס: משהו לא תקין פה.
אופיר אקוניס: זה לא פגיעה אישית חלילה במחוקקים.
אופיר אקוניס: זה קודם כל פגיעה בבית המחוקקים.
אופיר אקוניס: לא צריכים להיות עכשיו משורר, פרשן או מטאורולוג – כל מי שיושב פה בחדר רואה את זה, אנחנו באמת בקטסטרופה.
אופיר אקוניס: קודם כל – מה ההסבר לכך שזה לא היה עד ה-30לאפריל?
אופיר אקוניס: איך קרה האיחור הזה של חצי שנה?
ליהי שפייכר: החוק, למעשה, קבע את המסגרת ואת החובה להתקנת אבזרים חוסכי מים, כאשר היה צורך בעבודה מקצועית ברשותה מים, באגף לקידום חיסכון במים, בהכנת הכללים.
ליהי שפייכר: כפי שאמרנו – אכן היו עיכובים בשל כך.
ליהי שפייכר: גם בשל העובדה שהיתה שביתה ברשות המים וגם בשל העובדה שהיה צריך לעשות עבודה מקצועית של התקנת הכללים.
ליהי שפייכר: במקביל – יצאנו במכרז לאבזרים חוסכי מים שיותקנו בבתים פרטיים.
אופיר אקוניס: בסדר, זה התעכב במשרד המשפטים, זה העלה אבק – כל הדברים האלה לא מעניינים.
אופיר אקוניס: יש פה מאבק לאומי.
אופיר אקוניס: לא פחות.
אתי בנדלר: זה התעכב במשרד המשפטים?
אתי בנדלר: כך נאמר?
אופיר אקוניס: היה פה דיון מהיר בשבוע שעבר שניהל חבר הכנסת חמד עמאר.
אופיר אקוניס: זה לא מעניין, זה מאבק לאומי על המים שלנו.
אופיר אקוניס: המאבקים האלה לא פחות חשובים ממאבקים אחרים, ביטחוניים.
אתי בנדלר: כי לפי המידע שלי זה לא מדויק.
אופיר אקוניס: זה לא משנה כרגע.
אופיר אקוניס: היום, סוף סוף הדבר יבוא לידי ביטוי.
אופיר אקוניס: כמה זמן יצטרכו להתקין את כל המערכת?
יעקב לב: לפי החוק- 4 חודשים אחרי האישור הסופי של ה  --
אופיר אקוניס: אני זוכר שאישרתי הרבה פחות אבל אתם ביקשתם, גם בגלל שביתה שהיתה אצלכם, בזמנו – אלה דברים בלתי מתקבלים עלה דעת.
אופיר אקוניס: 4 חודשים מה -1 בדצמבר, אם אינני טועה, זה 1 במרץ.
אופיר אקוניס: אנחנו רוצים את זה לפני החורף.
אופיר אקוניס: שמעתי היום שיש מצב שבמחצית דצמבר משתנה המגמה ומגיעים אלינו הדברים שמתרחשים עכשיו באירופה.
אופיר אקוניס: אני מאד אשמח, אבל עדיין יהיה חוסר אדיר במים.
אופיר אקוניס: זה לא יעזור.
אופיר אקוניס: זה יעזור במעט מאד.
אופיר אקוניס: 4 חודשים זה הרבה זמן.
אופיר אקוניס: בכל מקרה אני מציע לאשר אותם כדי שזה ייצא מפה היום.
אופיר אקוניס: כמה זמן
יעקב לב: 4 חודשים דרושים גם להתארגנות של הספקים.
יעקב לב: זו כמות אדירה של אבזרים.
יעקב לב: אנחנו גם במכרז הגדול של אספקה למגזר הפרטי, נתנו חודשיים להתארגנות כי יש לנו ספק אחד או יצרן אחד בארץ, והרבה אבזרים מיובאים מחו"ל.
יעקב לב: לקחנו חודש התארגנות ו- 3 חודשים לביצוע.
חמד עמאר: יש העדפה לתוצרת הארץ?
יעקב לב: לא. אני מעדיף שהיועצת המשפטית שלנו תגיב לנושא.
יצחק וקנין: מה העלות?
יצחק וקנין: מה הוקצה לכם, פחות או יותר?
יעקב לב: לא הוקצה לנו כי החוק הזה – פה מדברים על מבצע קודם, מבצע במגזר הפרטי, שם היה לנו תקציב.
יצחק וקנין: כמה התקציב?