GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ליאת גלזר: יש שימוש בהגדרה הזאת בשביל להגדיר את תעריף הביניים.
ליאת גלזר: השר, יש לו מועד שבו הוא צריך לקבוע את התעריף שיחול לנצח.
ליאת גלזר: עד לאותו מועד יש תקרה שאנחנו קובעים אותה כרגע בחוק, תעריף ביניים, וזו ההגדרה הזו.
ליאת גלזר: ההגדרה אומרת שעבור דקת שיחה התעריף שישלם בעל רישיון נודד לבעל רישיון חדש יהיה התעריף שקבוע כיום בתקנות קישור גומלין, אותו תעריף שמשלמת חברה אחת לאחרת עבור השלמת שיחה.
ליאת גלזר: לעניין העברת הנתונים, מכיוון שתקנות קישור הגומלין כיום לא מסדירות תעריף עבור דטה, אנחנו מציעים שזה יהיה התעריף שקבוע עבור דקת שיחה.
ליאת גלזר: לעניין הזה אנחנו רוצים להציע תיקון.
נטע דורפמן: אנחנו מציעים שהמחיר בעד כל מגה-בייט לא יהיה המחיר המרבי אלא 65% מהתשלום המרבי, וזה בעקבות נתונים שקיבלנו מחברת נרה, נתונים שהתקבלו אחרי שהצעת החוק הושלמה, שהמחיר הנכון הוא 65%.
יהודה סבן: הכול זה מחירי הביניים.
התקשורת משה כחלון: זה עד הקביעה הסופית.
ליאת גלזר: זה 65% מהתעריף שקבוע היום להשלמת דקת שיחה.
יהודה סבן: המחיר למגה, שנקבע בהצעת החוק הממשלתית, נקבע על סמך אינדיקציות שהיו בדוחות הראשונים של נרה.
יהודה סבן: מאז הוגשה עבודה סופית, בה נכתב בצורה מפורשת שהמחיר הוא כ-65%, ולכן אנחנו מבקשים לעשות תיקון שיקבע שהמחיר למגה יהיה 65% מהמחיר לדקת שיחה.
יחיאל בן שושן: מי שיודע איך הרומינג עובד, אני צריך לשלם על שיחה נכנסת לרשת המארחת.
יחיאל בן שושן: אם אני מתארח אצל סלקום אני מחייג ל-052 מוסתר.
יחיאל בן שושן: כלומר, אני משלם פעמיים קישור גומלין.
יהודה סבן: אתה גם עולה על הרשת וגם מסיים את השיחה, אז ברור שאתה צריך לשלם.
יחיאל בן שושן: בכל מקום שאתה עושה רומינג אתה לא משלם על שיחה נכנסת.
יחיאל בן שושן: כשסלקום עושה רומינג בצרפת היא לא משלמת שיחה נכנסת רומינג.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לגבי בעל רישיון שירותי נדידה – אני מבקשת לשנות "בעל רישיון חדש" ל"בעל רישיון".
אתי בנדלר: את רוצה למחוק את ההגדרות של בעל רישיון חדש ושל בעל רישיון קיים ולהחיל את הצעת החוק על כל בעל רישיון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבקשת להצביע על זה.
נוגה רובינשטיין: אני מנסה להבין.
נוגה רובינשטיין: יש כאן הסדר שלם, ההגדרות האלה באות למען אותו הסדר, שהוא הסדר נדידה, שהוא הסדר זמני, שמטרתו לאפשר למי שאין לו תשתית בכלל או תשתית מאוד מצומצמת להתפרש בכל הארץ.
נוגה רובינשטיין: את רוצה לאפשר לבעלי רישיונות קיימים, אשר כפי שנמסר לנו נמצאים בפרישה של 95% או 99%, לרדת לפרישה של 10% או של 40%?
נוגה רובינשטיין: בשביל מה?
אתי בנדלר: לא, אולי לא הקשבת לדבריה של חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ.
אתי בנדלר: אם הבנתי, אני מרשה לעצמי לחזור על זה בקול רם.
אתי בנדלר: מה שרוצה חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ הוא לשנות את כל ההסדר המוצע כאן באופן שתהיה חובה לתת שירותי נדידה לכל בעל רישיון, בין בעל רישיון קיים ובין בעל רישיון חדש, וזאת ללא הגבלת זמן ולא חיוב בפרישה כלשהי.
אופיר אקוניס: האם הממשלה טוענת לנושא חדש?
נטע דורפמן: נושא חדש.
אופיר אקוניס: אומרת הממשלה שזה נושא חדש ולכן הדבר צריך לעבור - - -
יהודה סבן: חברת הכנסת ברקוביץ, התכלית של החקיקה הזו היא הכנסה של מפעילים חדשים, לא דברים אחרים.
יהודה סבן: את מעלה דברים חשובים, נצטרך לדון בהם.
התקשורת משה כחלון: אני מציע שתעלי את זה להצבעה פה.
התקשורת משה כחלון: אם זה ייפול תגישי הסתייגות במליאה, ואם במליאה נשתכנע אז במליאה נצביע על זה.
אופיר אקוניס: יהודה הסביר את הרציונאל, שאנחנו רוצים להגביר תחרות ולתת למפעילים חדשים להיכנס.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: באמת, סוף-סוף הבנתי מה זה תחרות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כמה פעמים אפשר להגיד להגביר תחרות?
אופיר אקוניס: אפשר להגיד עד שהיא תוגבר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל תחרות זו לא תורה מסיני.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא הדבר הכי חשוב.
יהודה סבן: חזרנו בנו מהכרזה על נושא חדש.
אופיר אקוניס: אם כך, נצביע על ההסתייגות של חברת הכנסת שמאלוב ברקוביץ.
אופיר אקוניס: הצבעה     בעד ההסתייגות – 1 נגד – 3 ההסתייגות לא נתקבלה.
אופיר אקוניס: תודה, ההסתייגות לא נתקבלה.
לאה ורון: חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ הצביעה במקום חבר הכנסת ישראל חסון; חבר הכנסת ציון פיניאן הצביע במקום חבר הכנסת דני דנון.
אופיר אקוניס: עכשיו אני מצביע על הצעת הממשלה, עם התיקון שביקשתם.
יהודה סבן: העלות של מגה ב-2012 צריכה להיות, בהתאם לדוח של נרה ובהתאם להצעתנו כאן, 4.12 אגורות למגה.
אתי בנדלר: על כל פנים, בנוסח יופיע: מחיר שלא יעלה על 65% מהמחיר המרבי שנקבע לדקת שיחה.
אופיר אקוניס: נצביע על הצעת הממשלה, עם הבקשה לתיקון.
אופיר אקוניס: הצבעה     בעד הסעיף – 3 נגד – אין סעיף 5ב(א) אושר.
אופיר אקוניס: סעיף (ב), בבקשה.
ליאת גלזר: "(ב) כל בעל רישיון קיים חייב לתת שירותי נדידה לבעל רישיון חדש בהתקיים שניים אלה: (1) בעל הרישיון החדש פנה לכל בעלי הרישיונות הקיימים לשם קבלת שירותי נדידה מהם, ולא הושגה הסכמה בינו לבין בעל רישיון קיים, אחד לפחות, בדבר התנאים למתן שירותי הנדידה כאמור;     		(2) השר אישר כי בעל הרישיון החדש יכול, בהתאם לרישיון שניתן לו לראשונה או להרחבת רישיונו הקיים, לפי העניין, לספק שירותי רדיו טלפון נייד לשטח שבו מתגוררים 10 אחוזים לפחות מהאוכלוסייה, שלא באמצעות קבלת שירותי נדידה (בסעיף זה - אישור השר); אישור השר כאמור לא יינתן אלא לאחר שחלפו 30 ימים לפחות מיום פניית בעל הרישיון החדש לבעלי הרישיונות הקיימים כאמור בפסקה (1).
אתי בנדלר: ליאת, כשאת מסבירה את זה אנא התייחסי גם לשאלה למה 10% מהאוכלוסייה ולא משטח המדינה.
ליאת גלזר: בסדר.
ליאת גלזר: הסעיף קובע שני תנאים, שבהתקיים אותם תנאים תחול חובת מתן שירותי נדידה.
ליאת גלזר: זה הרישא של הסעיף – בעל רישיון קיים חייב לתת שירותי נדידה לבעל רישיון חדש.
ליאת גלזר: התנאים הם אלה: התנאי הראשון, שבעל הרישיון החדש פנה למפעילים הקיימים, ניסה להגיע אתם להסכמה בעניין תנאי הנדידה וכשל.
ליאת גלזר: ככל שבעל הרישיון הגיע להסכמה עם אחד מהמפעילים לא יתקיים התנאי הזה.
ליאת גלזר: התנאי השני הוא אותו תנאי שדיברנו עליו, של 10%.
ליאת גלזר: על הרציונאל של 10% כבר דיברו כאן, אני רוצה להדגיש כמה נקודות.
ליאת גלזר: אחת, יש התייחסות בנוסח לכך שמתן השירות לאותם 10% יהיה לפי הרישיון שניתן לראשונה או להרחבת רישיונו הקיים.
ליאת גלזר: כלומר, גם ככל שמירס תזכה במכרז ויוענקו לה תדרים חדשים, אין הכוונה שביום הראשון היא עומדת בתנאי של 10%.
ליאת גלזר: היא תצטרך לתת שירות ל-10% מהאוכלוסייה באמצעות התדרים החדשים, לא באמצעות השירותים שהיו לה קודם לכן.
ליאת גלזר: לגבי 10% מהאוכלוסייה – הנוסח הזה תואם את החלטת ועדת המכרזים, שהגדירה את דרישות הפרישה של המפעיל החדש במכרז ה-UNTS, שפורסם לאחרונה.
ליאת גלזר: הגדרות הפרישה באותו רישיון, כפי שהיו במכרזי רט"ן קודמים, מדברים על 10% מהאוכלוסייה ולא על פרישה בצורה אחרת.
אתי בנדלר: ומה עם השאלה שנשאלה לגבי הפריפריה?
אופיר אקוניס: אני שואל אתכם שאלה מקצועית, שעלתה בדיון.
אופיר אקוניס: נתת לי איזשהו ממוצע ניו-זילנדי, אני שואל אותך האם אפשר להוריד.
יהודה סבן: הסביר את זה גם רועי רוזנברג מרשות ההגבלים העסקיים.
יהודה סבן: יש חשיבות מאוד גדולה לכך שלפני שמתחיל שירות הנדידה נדע שמדובר במישהו שבאמת מקים תשתית.
יהודה סבן: לא מתכוון להקים תשתית, לא חושב להיות מפעיל וירטואלי, אלא באמת מקים תשתית.
יהודה סבן: קודם דיברנו על הרציונאל, שרק מפעיל בעל תשתית הוא זה שיביא לתחרות גם על המחיר וגם על האיכות לאורך זמן.
יהודה סבן: הפרקטיקה הבין-לאומית, שבמקרה גם תאמה למכרז התדרים, עמדה על בין 10% ל-20%.
יהודה סבן: חבר הכנסת נחמן שי ציין קודם שבסוף צריך לראות את האיזון בין הפעלת החובה הזו על החברות לבין מה שאנחנו רוצים לתת למפעיל החדש.
יהודה סבן: אנחנו חושבים ש-10% זה איזון ראוי.
יהודה סבן: להתחיל ממקום יותר נמוך זה בעייתי מאוד כי לא נדע שבאמת קם כאן מפעיל בעל תשתית.
יהודה סבן: מצד שני, לדחות את זה ל-20% או ל-30%, זה ידחה את התחלת הנדידה ביותר מדי זמן ולא יאפשר הגברה של התחרות כבר בעוד שנה.
יצחק בן אליעזר: אתה מציג תנאי שוק אופטימאליים, אבל לא המצב שקיים היום.
יצחק בן אליעזר: יש כאן חברה שאין לה בעיה להגיע ל-10%, וחברה אחרת, מי שתזכה, אין לה שום תשתית רגולטורים להקים אתרים.
יצחק בן אליעזר: זה המצב, אנחנו לא מדברים בתיאוריה.
יצחק בן אליעזר: אתה רוצה לוודא שאנחנו מקימים אתרים?
יצחק בן אליעזר: שים נקודת ביקורת, אחרי ארבע שנים 40% - זה גם נראה לי מופרך, אבל שמת נקודת ביקורת.
ליאת גלזר: אבל אלה תנאי המכרז.
ליאת גלזר: תנאי המכרז לא מדברים על 10%, אבל יש בהם תוכנית פרישה לפי שנים, שבסופן יש פרישה של 90%.
ליאת גלזר: זה המשחק.
יצחק בן אליעזר: זה אמור לחשק את המכרז?
ליאת גלזר: לא. זה בדרך, זה לא סותר.
יצחק בן אליעזר: זה לא סותר, זה מחשק.
ליאת גלזר: תוך שנתיים יהיו לך 20%?
ליאת גלזר: זו דרישה שמצויה היום במכרז, שתוך שנתיים יהיו לך 20% תשתית עצמאית.
יצחק בן אליעזר: אבל להגדיר national רומינג ב-10%, זה אומר שאני לא יכול להתחיל לפעול.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז אל תיכנס לתחרות.
יחיאל בן שושן: הרישיון מחייב אותי לפרוש 20%.
יחיאל בן שושן: הבעיה היא שלפרוש 10% או 20% ייקח בדיוק אותו זמן.
יחיאל בן שושן: זו בדיוק הבעיה.
יחיאל בן שושן: אין שום בעיה לפרוש 20%.
יחיאל בן שושן: אם המפעיל החדש לא פורש 20% בעוד שנתיים קחו לו את הרישיון.
יחיאל בן שושן: ברישיון כתוב במפורש: 20% פרישה בעוד שנתיים.
יחיאל בן שושן: אתם רוצים לפרוש בשדרות, בגליל, בנגב.
יחיאל בן שושן: בתל-אביב אי אפשר להקים רשתות, אני יכול להקים מחר רשת בשדרות ולהתחיל לתת שירות.
יחיאל בן שושן: למה לעכב אותי?
יחיאל בן שושן: למה לחכות עד שאכסה 10% בעוד שנתיים?
יחיאל בן שושן: תנו לי להתחיל תחרות בעוד שבועיים.
יחיאל בן שושן: אם עברתי רומינג סימן שיש לי תשתית.
יחיאל בן שושן: אני לא יכול לעבור מבחני רומינג בלי תשתית, אני חייב שתהיה לי תשתית מינימלית.
יחיאל בן שושן: תנו לי להתחיל בפריפריה עם שתי אנטנות או ארבע אנטנות.
יחיאל בן שושן: אם בעוד שנתיים לא כיסיתי 20% – קחו לי את הרישיון.
יחיאל בן שושן: תתקן את זה.
רועי רוזנברג: מפעיל בעל תשתית עצמאית נכנס פעם בעשר שנים.
רועי רוזנברג: זו ההיסטוריה שהייתה.
רועי רוזנברג: בעשור הקודם זה היה יותר תכוף כי השוק הזה צמח.
רועי רוזנברג: אנחנו חושבים שגם אם מדינת ישראל תשלם מחיר בזה שהתחרות תתעכב בחצי שנה, שנה, שנה וחצי, זה כאין וכאפס לעומת החשיבות בהבטחת עצמאות למפעיל שנכנס.
רועי רוזנברג: אם המפעיל הזה ייכנס ללא שום עצמאות ויהיה תלוי ב-90% או ב-100% ביכולת שלו לספק שירותים - ומדובר גם על שירותים חדשניים, לא רק מחיר דקת שיחה אלא על הרבה יותר מזה.
רועי רוזנברג: הסלולר עושה דברים שעד לפני כמה שנים נחשבו דמיוניים.
רועי רוזנברג: אם נשלול מהמתחרה הזה את החובה להיות עצמאי ואחרי זה גם את הזכות להיות עצמאי - להיות עצמאי יאפשר לו להשיג דברים שבלי עצמאות הוא לא יוכל להשיג – נוותר על נדבך תחרותי חשוב הרבה יותר, לדעתנו, מאשר עוד חצי שנה או עוד שנה שהתחרות הזאת תתעכב בה.
אסף כהן: במכרז שהיה ב-2001 הוצעו תדרים של דור שלישי למפעילים הקיים וגם למפעילים חדשים, והדרישה שם אמרה לפרוש תוך ארבע שנים ל-90%.
אסף כהן: לא דובר שם על 95%, לא דובר שם על פריפריה, הדרישה הייתה תוך 48 חודש 90%.
אסף כהן: מאז חלפו שנים ואפשרות הכניסה לא נעשתה נוחה יותר למפעילים חדשים.
אסף כהן: אני לא חושב שצריך לחשוש כל כך מעניין הפריפריה.
אסף כהן: יש הבדל עצום בין פרישת רשת סלולרית לפרישת רשת קווית.
אסף כהן: כשרשת קווית לא מגיעה לפריפריה התושבים שם לא יכולים לקבל שירות, אבל מי שגר במרכז לא צריך לקבל את השירות הזה כשהוא מגיע לפריפריה.
אסף כהן: כמו שהשר הסביר קודם, רשת סלולרית צריכה את הפרישה הכלל ארצית מכיוון שהמנויים, גם אם הם גרים בתל-אביב, מסתובבים ברחבי הארץ, גם בפריפריה, גם לצורכי עבודה וגם לצורכי נופש.
אסף כהן: לכן רשת רצינית שתפרוש לא תגיד שהיא פורשת 90% אבל את הפריפריה היא לא מכסה.
נחמן שי: לא הבנתי מה שאתה אומר.
נחמן שי: אתה אומר שמי שגר בפריפריה יכול להסתפק בטלפון קווי?
אסף כהן: ממש לא.
אסף כהן: נקודה נוספת, נניח שבמקרה טעיתי לגמרי ואותה רשת חדשה לא שמה מגדל אנטנה ביישוב מסוים בפריפריה, אבל אם היא מכסה 90% מהתושבים במדינה היא תרמה כך לתחרות, שאותו אחד שיושב בפריפריה ירכוש מהרשתות הקיימות במחיר הרבה יותר נמוך.
אסף כהן: היא לא יכולה להגיד: לא, אתה יושב בפריפריה אז לך יהיה מחיר הרבה יותר גבוה ממה שאני נותנת בתל-אביב.
אסף כהן: לכן בסופו של השירות יגיע לפריפריה, ומנויי הפריפריה ייהנו מהתחרות גם אם, במקרה בלתי סביר, אותו אחד חדש לא יגיע לפריפריה.
אתי בנדלר: אתם מדגישים בפירוש בנוסח שמלכתחילה אתם נותנים עדיפות לבניית רשת חדשה במרכזי אוכלוסין ולא במקומות דלילי אוכלוסין, כי אתם מדברים על שטח שבו מתגוררים 10% לפחות מהאוכלוסייה.
אתי בנדלר: זאת אומרת אתם ממש מכוונים את המאמצים לשם.
ליאת גלזר: 10% זו מעין דרישת סף לפני שהמפעיל מתחיל לקבל שירותי נדידה.
ליאת גלזר: כשהמפעיל מילא את חלקו מצד אחד, הוא יכול לקבל להשתמש בשירותי נדידה ולתת שירות לכולם, גם בפריפריה.
ליאת גלזר: עם תוכנית הפרישה שהוא מחויב לה לפי הרישיון שלו, הוא יחויב להגיע ל-90% מכלל האוכלוסייה.
ליאת גלזר: בסופו של דבר תהיה לו רשת שלו, ועד אז הוא ישתמש ברשת של אחרים לתת שירות לכולם, גם במרכז וגם בפריפריה.
נוגה רובינשטיין: אנחנו רוצים להוסיף עוד נקודה.
נוגה רובינשטיין: הקושי בפרישה הוא לא בפריפריה בדרך כלל.
נוגה רובינשטיין: לא סתם הממשלה הגיעה לכאן עם תקנות מג"א ולא סתם נמצאים ההסדרים המיוחדים לעניין האנטנות, שמתייחסים דווקא למרכזי האוכלוסין.
נוגה רובינשטיין: הקושי בפרישה הוא במרכזי האוכלוסין, ולכן אני חושבת שחברי הכנסת יכולים לא להיות מוטרדים מהחלק הזה משום שקל יותר לפרוש בשטחים פתוחים מאשר במרכזי אוכלוסייה.
קובי שמש: גם העלויות של הקמת אתרים בפריפריה יותר קטנה וגם הכיסוי של אתר אחד בפריפריה יותר גדול מאשר באזור המרכז.
קובי שמש: דובר כאן על אזור שדרות - בכל אזור הדרום, באזור שדרות, אפשר להקים שניים-שלושה אתרים שייתנו כיסוי די טוב לאזור שדרות בעלות יותר נמוכה מאשר באזור המרכז.
אתי בנדלר: אבל לא יספק את דרישות החוק, כי לא מתגוררים שם בשטח 10%.
איתמר ברטוב: מראשית הדיון כל דבר שאנחנו אומרים אנחנו חשודים, אבל אני אומר לכם שבשביל להגיע ל-10% בוודאי ירוצו למקומות שקל יותר להקים בהם אתרים.
איתמר ברטוב: זה יצטרף גם למקומות אחרים.
איתמר ברטוב: אני לא חושב שהחשש הוא אמיתי.
איתמר ברטוב: אני מייחס את הדברים לניסיון רב בנושא הזה.
איתמר ברטוב: החשש, במקרה הזה, הוא חשש שאפשר להימנע ממנו.
איתמר ברטוב: אני רוצה להציע בסעיף קטן (2), בהתאם למה שאמרתם, להוסיף את המילים: "ברשת החדשה שהקים בשטח שבו מתגוררים".
איתמר ברטוב: אני חושב שזה מתיישב עם דברי ההסבר וזה עונה בדיוק למה שאמרתם - - -
ליאת גלזר: אין צורך.
ליאת גלזר: הסעיף אומר: "השר אישר כי בעל הרישיון החדש יכול" – וזה הקאץ' – "בהתאם לרישיון שניתן לו לראשונה או להרחבת רישיונו הקיים".
איתמר ברטוב: הרחבת הרישיון כוללת גם  - - -
ליאת גלזר: עכשיו מרחיבים לחברת מירס את הרישיון כי - - -
איתמר ברטוב: לא בנפשי הדבר.
איתמר ברטוב: אני חושב ששתי מילים נוספות יבהירו - - -
ליאת גלזר: המילים "רשת חדשה שהקים" לא מתאימות לחוק שלנו.
אתי בנדלר: יש את זה בדברי ההסבר – "שלא באמצעות קבלת שירותי נדידה" זה באמצעות הרשת החדשה.
איתמר ברטוב: זה לא עניין שירותי נדידה.
איתמר ברטוב: הכוונה היא להבהיר שמירס לא יכולה להסתמך ב-10% על הרשת הקיימת שלה.
איתמר ברטוב: הבנתי שההערה לא התקבלה, אפשר להמשיך הלאה.
אופיר אקוניס: גברת בן נר, הערה אחרונה ואנחנו עוברים להצבעה.
יהל בן נר: בעיניי, ההתעקשות של משרד התקשורת לא לטפל בנקודה הזאת היא קצת מוזרה.
יהל בן נר: יכול להיות שד"ר אסף כהן צודק וזה יקרה ויתקבל שירות בפריפריה דבר ראשון, אבל בבית הזה צריך לוודא שזה קורה מהיום הראשון ולא לתת לכל מיני הנחות - - - זאת החובה של - - -
התקשורת משה כחלון: יש מחלקה של עובדים סוציאליים אצלכם: הקישורית תכביד על השכבות החלשות, אתם דואגים לפריפריה.
התקשורת משה כחלון: אני רוצה לראות כמה תיקי הוצאה לפועל יש לפריפריה אצלכם וכמה ויתרתם להם, וכמה ויתרתם לחד-הוריות, שמכרתם להן דברים שהן לא יודעים להשתמש בהם.
התקשורת משה כחלון: תפסיקו להיות עובדים סוציאליים.
התקשורת משה כחלון: תמשיהו בדרככם, תמשיכו לנסות לטרפד – זה לא יעזור לכם, תהיה תחרות.
יהל בן נר: אני מקווה שהדיון פה הוא ענייני ומקצועי.
התקשורת משה כחלון: הדיון הוא ענייני ומקצועי.
יהל בן נר: ברור שהנדידה היא הפקעה של הקניין שלנו ולא משהו שמשרדי הממשלה רוצים לראות פה לאורך זמן.
התקשורת משה כחלון: בגלל זה הבוסים שלך מבקשים ממני לנדוד למקומות אחרים.
יהל בן נר: אני לא חושבת - - -
התקשורת משה כחלון: אני אומר לך.
התקשורת משה כחלון: כן, כן, זו הפקעה.
התקשורת משה כחלון: זו הפקעה רק כשזה שלכם, כשזה של מישהו אחר זו לא הפקעה.
התקשורת משה כחלון: הבוסים שלך לא שוק סיטונאי?
התקשורת משה כחלון: לא מטמטמים לי את השכל כל יום?
התקשורת משה כחלון: זה בסדר, אבל כשרוצים לנדוד  אצלכם זה לא בסדר; כשרוצים לבצע שוק סיטונאי אצלכם זה לא בסדר אבל כשאתם מבקשים אצל אחרים זה כן בסדר.
יהל בן נר: לא אמרתי שזה לא בסדר.
יהל בן נר: אנחנו בעד תחרות מבוססת תשתיות.
התקשורת משה כחלון: אתם בעד תחרות, לא אצלכם.
אופיר אקוניס: הצבעה     בעד סעיף (ב) – פה אחד נגד - אין סעיף (ב) אושר.
אתי בנדלר: חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ, הנוסח של סעיף קטן (ב) איננו מתיישב עם ההסתייגויות שלך לסעיף קטן (א).
אתי בנדלר: את רוצה לרשום הסתייגות גם לסעיף (ב), שתואמת את הלך הדברים שלך לסעיף (א)?
אתי בנדלר: אוקיי, אז אני מבקשת להעביר אליי נוסח באופן שיתאים להסתייגות של סעיף קטן (א).
אתי בנדלר: אני מניחה שאין התנגדות לרישום ההסתייגות.
נטע דורפמן: "(ג) בעל רישיון קיים ייתן לבעל הרישיון החדש שירותי נדידה לפי הוראות סעיף קטן (ב), במשך תקופה של שבע שנים ממועד מתן אישור השר; שירותי הנדידה כאמור יינתנו באופן שיאפשר לבעל הרישיון החדש לתת שירותי רדיו טלפון נייד למנוייו, באיכות ובתנאים הזהים לאלה שנותן בעל הרישיון הקיים למנוייו.
נטע דורפמן: "     אנחנו רוצים להוסיף פה, לבקשת כוחות הביטחון, תוספת.
נטע דורפמן: אקריא אותה ואסביר.
נטע דורפמן: "ויאפשר לבעל הרישיון החדש לקיים הוראות שניתנו לו לפי סעיף 13.
נטע דורפמן: " התבקשנו להבהיר שהדרישה ששירותי הנדידה יינתנו באיכות ובתנאים זהים לאלו שנותן בעל הרישיון הקיים למנוייו תאפשר גם מילוי הוראות לפי סעיף 13 לבעל הרישיון החדש, כדי שלא תהיה פרשנות שאין דרישה כזו.
נטע דורפמן: לפי סעיף 13, ראש הממשלה, בהתייעצות עם שר התקשורת ולפי בקשת שר הביטחון, השר לביטחון פנים, שירות הביטחון הכללי או המוסד למודיעין ותפקידים מיוחדים, מטעמים של ביטחון המדינה או שלום הציבור רשאי לתת הוראות לבעל רישיון בענייני מתן שירותי בזק לכוחות הביטחון ובענייני התקנת מתקנים, ביצוע פעולות בזק, ביצוע התאמות טכנולוגיות וכדומה.
נטע דורפמן: הוראות כאלה שניתנות לפי סעיף 13, עלה חשש שניתן יהיה לפרש שבמתן שירותי הנדידה לא מחויבים בעלי הרישיונות הקיימים לאפשר טכנולוגית לבעלי הרישיונות החדשים לקיים את אותן הוראות, והתבקשנו להוסיף הבהרה ששירותי הנדידה לא רק מאפשרים איכות ותנאים זהים למנויים, אלא גם מאפשרים לבעלי הרישיונות החדשים לקיים הוראות לפי סעיף 13.
אתי בנדלר: אני רוצה לוודא מה קורה בתום אותן שבע שנים או תקופה מוארכת ככל שתהיה, ככל שהשימוש שעשה בעל רישיון חדש במתקני בעל רישיון קיים הוא גם הקמת מתקנים חדשים.
אתי בנדלר: מה קורה עם אותם מתקנים חדשים שהוא הקים?
אתי בנדלר: האם זה ברור שהוא צריך לפרק אותם ממתקני בעל הרישיון הקיים?
נוגה רובינשטיין: ההסדר הספציפי, של שבע שנים ואולי שבע שנים פלוס שלוש, נמצא במסגרת הסעיפים האלה.
נוגה רובינשטיין: ככל שאנחנו חורגים מעבר לתקופה של שבע השנים אנחנו חוזרים לסעיף האם שלנו, שזה סעיף 5 הרגיל, עם זכות השימוש.
נוגה רובינשטיין: זכות השימוש, מדובר בה או בהסכמה בין בעלי רישיונות או, במקרים הנדרשים, בהתערבות של השר.
נוגה רובינשטיין: לכן אנחנו סבורים שכל סוגיית השימוש מוסדרת גם במסגרת שבע השנים וגם לאחר מכן.
אתי בנדלר: לא משוכנעת שהבנתי את תשובתך.
אתי בנדלר: שאלתי שאלה מאוד פשוטה: בהנחה שהסתיימו שבע השנים והם נפרדים כל אחד לדרכו, מה קורה עם מתקנים שהקים בעל הרישיון החדש במתקניו של בעל הרישיון הקיים, בהתאם לפסקה (2) שבהגדרת "שימוש"?
נוגה רובינשטיין: לא בטוח שיהיו האלה.
נוגה רובינשטיין: ככל שיהיו כאלה, ההסדר הוחל במסגרת של שבע שנים.
נוגה רובינשטיין: במסגרת הסעיף הזה, ייתכן שתהיינה הסכמות אחרות בין הצדדים לגבי השימוש וייתכן שהשר יפעיל את ההתערבות שלו לעניין שימוש מכוח סעיף 5 לאחר השבע שנים, שזה כבר הסדר שונה.
נוגה רובינשטיין: הוא לא במסגרת הסעיף הזה.
נוגה רובינשטיין: ככל שמדובר על הסעיף הזה, תם השימוש אחרי שבע שנים.
אתי בנדלר: מה קורה אם אין הסכם והשר לא מפעיל את סמכויותיו?
אתי בנדלר: מה עושה בעל הרישיון עם מתקניו, ככל שהם הותקנו על מתקני בעל רישיון קיים?
נוגה רובינשטיין: כל סוגיית השימוש – איך היא תתבצע, כמה זמן היא תתבצע – מצויה במסגרת הסכמה בין מפעילים או במסגרת סמכויות והחלטות השר.
נוגה רובינשטיין: במסגרת הנדידה, ההסדר הספציפי הזה, תמו הזכויות בעניין השימוש לאחר שבע שנים.
נוגה רובינשטיין: ייתכן שלאחר שבע שנים יינתנו הוראות של השר במסגרת הסמכות הכללית שלו לעניין שימוש או שתהיינה הסכמות בין המפעילים.
נוגה רובינשטיין: אבל זה לא במסגרת הסעיף הזה אלא במסגרת ההסדרה הספציפית של הנדידה, שהיא תחומה לשבע שנים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גברתי היועצת המשפטית, אם אנחנו עושים שיתוף אתרים, אני מבינה שלשאלה שלך יש תשובה כי לא צריכים לזוז.
אתי בנדלר: לא מדובר כאן על שיתוף אתרים.
אתי בנדלר: בשיתוף אתרים הצעה כזאת עדיין לא הונחה בפני הכנסת, אנחנו לא יודעים מה תהיה מהותה וכיצד יוסדרו הדברים.
אתי בנדלר: על כל פנים, העיקרון בשיתוף אתרים הוא שאני נמצאת באתר של מאן דהוא מכוח החוק ולא שולחים אותי הביתה.
אתי בנדלר: כאן מדובר על כך שנפרדות דרכיהם בסוף.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: השאלה שלי היא אחרת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם, כמו שאמר השר, אני מגישה הצעת חוק פרטית והיא עוברת, את בעצם מקבלת תשובה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא לא צריך לזוז משם, אם מקבלים את הצעת החוק הזו.
אתי בנדלר: אם הולכים להצעת חוק של שיתוף אתרים, היא שונה במהותה מהצעת החוק הזו והיא צריכה לתת מענה לכל מיני שאלות.
אתי בנדלר: בין היתר, יתכן שהשאלה הזאת מיותרת.
אתי בנדלר: אבל זה משהו אחר לגמרי.
אתי בנדלר: בהצעת חוק שמדברת על שיתוף אתרים צריך לדעת מהן הזכויות של כל אחד מהצדדים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה ההבדל?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם תעשי שיתוף והוא ישתמש בתקופת הנדידה והתקין מתקנים, הוא לא צריך - - -
אתי בנדלר: פה מדובר על שימוש לתקופה קצובה וכאן אני שואלת מה קורה בתום אותה תקופה.
אופיר אקוניס: מר ברטוב, בבקשה.
איתמר ברטוב: נמצא כאן סמנכ"ל הנדסה של המשרד.
איתמר ברטוב: במצב של נדידה אין סיכוי לתנאים זהים.
איתמר ברטוב: זה לא עניין של התחכמות ולא עניין לנסות לעכב דבר.
איתמר ברטוב: לא יהיו תנאים זהים במצב של handover בין רשת לרשת.
איתמר ברטוב: לכן אני מציע להוסיף את המילים "ככל שניתן".
איתמר ברטוב: אני חושב שזה בהיר ונהיר לכל מי שמכיר היטב את הרשת וזה גם יהיה היישום בפועל.
לאה ורון: אני לא מבינה את הכוונה שלך בכך שאתה אומר שלא יהיו תנאים זהים.
איתמר ברטוב: אני אומר שהמילה "זהים" בלתי אפשרית במצב שלקוח עושה handover, עובר כל הזמן מרשת לרשת במצב של נדידה.
איתמר ברטוב: לכן אני חושב שהגדרה הנדסית נכונה יותר היא "זהים ככל הניתן".
איתמר ברטוב: המבחן יהיה של המשרד הרי, זה לא יהיה המבחן שלי, ואם כבר מדקדקים על כל מילה אני חושבת שהתוספת נכונה.
חיים רמון: היות ששמי הוזכר, אני מבקש לא לייחס לי רעיונות כאלה.
חיים רמון: כל מילה שכותבים, בסוף צריך לפרש אותה, לפחות הנשיא ברק אמר את זה.
חיים רמון: ברור מאליו שזה ככל שניתן, אבל לכתוב את זה, זה אומר לתת פתח לשירות פחות טוב לנודד.
חיים רמון: גם מנוי של חברה סלולרית קיימת, יש מצבים שיש לו ניתוקים – אם הוא עובר מרשת דור שלישי לרשת דור שני, אם הוא עובר מתחנת בסיס אחת, שאיננה עמוסה, לתחנת בסיס שניה, שהיא כן עמוסה.
חיים רמון: הדברים האלה הם דרכו של עולם הסלולר, אין בזה שום חידוש, ולכן זה צריך להיות "זהה".
חיים רמון: זהה, זה אומר שאותו השירות שמקבל המנוי של המפעיל הסלולרי הרגיל – לא בחלקיק זמן מסוים אלא בסך הכול -  אותו שירות בדיוק יקבל המנוי של הנודד, עם אותו אחוז ניתוקים וכו'.
חיים רמון: זה אפשרי וזה ניתן.
איתמר ברטוב: אני מודה על ההבהרה.
איתמר ברטוב: היא בוודאי נותנת מענה למה שאמרתי.
אופיר אקוניס: מי בעד סעיף (ג)?
אופיר אקוניס: הצבעה סעיף (ג) אושר פה אחד.
אתי בנדלר: עם התיקון, לפי בקשת שירותי הביטחון.
ליאת גלזר: "(ד) על אף הוראות סעיף קטן (ג), חלפו ארבע שנים ממועד מתן אישור השר, והודיע השר או מי שהוא הסמיך לכך לבעל הרישיון החדש ולבעלי הרישיונות הקיימים, בסמוך לתום התקופה כאמור, כי בעל הרישיון החדש אינו יכול, בהתאם לרישיון שניתן לו לראשונה או להרחבת הרישיון הקיים, לפי העניין, לספק שירותי רדיו טלפון נייד לשטח שבו מתגוררים 40% לפחות מהאוכלוסייה, שלא באמצעות שירותי נדידה, לא תחול עוד החובה לפי סעיף קטן (ב) על בעלי הרישיונות הקיימים.
ליאת גלזר: הסעיף הזה, יהודה הסביר קודם לכן.
ליאת גלזר: זו נקודת הבדיקה, שבאה לבדוק שבתום ארבע השנים המפעיל החדש הקים בעצמו תשתית עצמאית, שאינה מסתמכת על נדידה, ומשרתת 40% מן האוכלוסייה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דיברנו על זה עם השר, שזה לא חייב להיות תשתית עצמאית, יכול להיות גם שיתוף אתרים.
ליאת גלזר: בשיתוף אתרים עדיין חלקים מהתשתית הם עצמאיים, להבדיל מנדידה.
ליאת גלזר: בנדידה, התשתית שבה עושה בעל הרישיון החדש שימוש היא לא שלו, היא של אחר.
ליאת גלזר: ככל שיש שיתוף אחרים זה יוכל להיות הקמת רשת בדרך של שיתוף אתרים.
יצחק בן אליעזר: מה קורה אם לא באשמתנו, אנחנו ניגשים לוועדות ולא מקבלים אישורים?
יצחק בן אליעזר: מה קורה בתום ארבע שנים?
יצחק בן אליעזר: תגידו אתם.
יצחק בן אליעזר: אי אפשר להחזיק את המקל משני הקצוות.
יצחק בן אליעזר: אתם לא יכולים להגיד לנו: תלכו ל-10%, תקימו רשת - - -
ליאת גלזר: סעיף קטן (ה).
נוגה רובינשטיין: סעיף קטן (ה) נותן אפשרות להארכה.
נוגה רובינשטיין: נקרא את זה.
אתי בנדלר: יש לי עוד הערה לסעיף קטן (ד) לפני שעוברים לסעיף קטן (ה).
אתי בנדלר: במקרה שחלפו אותן ארבע שנים והשר ראה שלא מקימים את התשתית כפי שנדרש, והוא לא ידחה את המועד הזה לפי סעיף קטן (ה), שמיד יקראו אותו - נאמר כאן שהשר מודיע לבעלי הרישיונות הנוגעים בדבר בסמוך לתום התקופה האמורה - אינני יודעת מתי זה בסמוך לתום התקופה האמורה, אם זה חודש לפני או יומיים לפני אותה תקופה או אחרי - אז מפסיקים את מתן שירותי הנדידה.
אתי בנדלר: אז בעל הרישיון אולי ילך הביתה, אבל עדיין מאחוריו יש מנויים שלא יודעים על כך.
אתי בנדלר: לכן אני מציעה שבסיפא לאותו סעיף קטן יהיה כתוב: לא תחול עוד החובה לפי סעיף קטן (ב) על בעלי הרישיונות הקיימים מתום 45 ימים מהמועד שהשר יפרסם על כך הודעה לציבור.
יהודה סבן: בסדר גמור.
יצחק בן אליעזר: מה נפתר פה?
אתי בנדלר: הם יידעו שבעל הרישיון החדש יפסיק לספק להם שירותים ולכן הם יוכלו להתקשר עם בעל רישיון אחר.
אופיר אקוניס: הממשלה חושבת שזה בסדר, אבל תיכף תקבל, בסעיף (ה), תשובה לשאלה שלך.
ליאת גלזר: "(ה) השר ושר האוצר רשאים להאריך, לגבי בעל רישיון חדש מסוים, כל אחת מהתקופות האמורות בסעיפים קטנים (ג) ו–(ד), לתקופה אחת נוספת שלא תעלה על שלוש שנים, אם מצאו כי הארכה כאמור נדרשת מטעמים שאינם תלויים בבעל הרישיון החדש.
ליאת גלזר: גם את ארבע השנים אפשר להאריך וגם את השבע שנים.
אופיר אקוניס: מר בן אליעזר, קיבלת תשובה.
יצחק בן אליעזר: תשובה חלקית.
יצחק בן אליעזר: הבעיה לא התקופה, הבעיה היא ההגדרה.
אופיר אקוניס: אבל אם אחרי שבע שנים לא תגיע ל-40% זה אומר משהו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואם השירות שלו רע?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם אז השר צריך לתת לך עוד ארבע שנים?
יחיאל בן שושן: אם נוסיף: רשאים להאריך או להוסיף אחוזים.
יחיאל בן שושן: שיקול דעת של השר.
יהודה סבן: זה קבוע במסגרת הרישיון.
ליאת גלזר: האחוזים האלה לא נקבעו סתם.
ליאת גלזר: הם עולים בקנה אחד עם דרישות הפרישה שקבועות כיום במכרז.
יהודה סבן: מה מטריד אותך?
יהודה סבן: שאחרי ארבע שנים לא תגיע ל-40%?