GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אופיר אקוניס: הכל פה תיאורטי, כי אני לא יודע מה הולכות הזכייניות לעשות.
אופיר אקוניס: במצב שמציע השר המצב הוא ששתי הזכייניות מבקשות רישיון וזה העיקרון שקבענו פה בישיבה הקודמת, בעצם בחוק אנחנו נותנים להם את האפשרות להישאר---
שלי יחימוביץ': נכון, זה בסדר.
שלי יחימוביץ': אבל הפיצול הזה, מה קורה אם אחת נשארת?
משה כחלון: אולי אתם, וייס, ניר, תעזרו לנו פה.
אבי וייס: אדוני היושב ראש, השר מציע שברגע ששתי הזכייניות לוקחות את המעבר לרישיון, מאותו רגע נספרות שלוש שנים.
אופיר אקוניס: נכון, אז אני אמרתי בתחילת הדיון שאם שתיהן לוקחות רישיון ב-2015, זה ב-2018.
אבי וייס: עכשיו עולה פה לדיון מה קורה אם זכיינית אחת נשארת בזיכיון ומה קורה אם אחת יוצאת, זה הסעיף.
אבי וייס: אני רוצה להציף בעיה, מה קורה אם זכיינית נשארת עד 2015 וזהו, לא לוקחת יותר רישיון.
אבי וייס: אנחנו נשארים ב-2015 באפיק 22 וב-2015, כשבעלת הזיכיון מודיעה שהיא לא לוקחת רישיון, אנחנו נסגרים.
נוגה רובינשטיין: אם בעל זיכיון נסגר ולא רוצה לעבר לרישיון, מה יהיה עם חברת החדשות שלו?
נוגה רובינשטיין: אם מחר ערוץ 10 נסגר ולא רוצה לעבור רישיון, מה יהיה עם חברת החדשות שלו?
נוגה רובינשטיין: ב-2014, למשל.
אבי וייס: את יודעת היטב את התשובה, כי ב-2014 תעשו...
אבי וייס: הרי מה זה שיטת הזיכיונות, ב-2014 או ב-2012 יהיה מכרז על ערוץ 10, כמו שהיה---
נוגה רובינשטיין: לא, ממש לא.
נוגה רובינשטיין: החוק שקובע מעבר לזיכיונות, קובע שהאופציה היחידה של ישראל 10 ב-2014 או ב-2012 היא לעבור לרישיון.
נוגה רובינשטיין: אם ישראל 10 לא תרצה לעבור לרישיון, מה יקרה?
אבי וייס: זו בעיה חמורה.
אבי וייס: אם תיסגר חברת חדשות של ערוץ 10 זו תהיה בעיה חמורה.
נוגה רובינשטיין: מה יקרה לכל הפקות המקור אם ערוץ 10, או בעל זיכיון, יחליט ב-2015 לא לעשות, זאת אומרת אי אפשר לעשות עוד חברת חדשות אבל אפשר לעשות עוד הפקות מקור, גם ז'אנר עליון, גם ז'אנר תחתון, שזה הוצאות הרבה יותר נכבדות, רק בעניין חברת החדשות יש בעיה?
אופיר אקוניס: אני מציע, חברת הכנסת יחימוביץ, שמשרד התקשורת ינפק לנו נוסח ועל זה נצביע.
אופיר אקוניס: קודם כל אני מבקש להצביע על העיקרון---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל העיקרון לא ברור.
אתי בנדלר: אנחנו מנסים להבין מה הוא העיקרון, אי אפשר---
אופיר אקוניס: אני מקבל את העיקרון.
שלי יחימוביץ': העיקרון זה לחסל את חברות החדשות.
שלי יחימוביץ': ככה זה נראה כרגע.
שלי יחימוביץ': אגב, לא ההצעה של השר, אלא הפרשנות שנותנים לה.
שלי יחימוביץ': וכנראה שאלוהים נמצא בפרטים הקטנים ואנחנו לא יכולים להצביע על עיקרון בלי לראות על מה אנחנו מצביעים.
שלי יחימוביץ': יש כאן בעיה.
אופיר אקוניס: מר אורי שוורץ, בבקשה.
שלי יחימוביץ': אפשר גם להצביע ולהתנגד.
אופיר אקוניס: אם מתנגדים, בכלל אין כלום.
אופיר אקוניס: מבחינת חברת החדשות, שר התקשורת הביע עמדה שהולכת לקראת ואם אתם מתנגדים, אתם---
רוברט אילטוב: נאמר שזה יתקבל, ברגע שזה יתקבל, אני רוצה רוויזיה.
רוברט אילטוב: כבוד השר אמר שאם אנחנו נצביע נגד העיקרון, יתקבל מה ש---
רוברט אילטוב: לכן אם יתקבל מה שכתוב בחוק, אנחנו נגיש רוויזיה.
שלי יחימוביץ': לא, בואו נגיע להסכמות.
אופיר אקוניס: על העיקרון.
שלי יחימוביץ': העיקרון, אבל אנחנו צריכים להבין על מה אנחנו מצביעים, שיהיה בפרוטוקול.
אופיר אקוניס: את אומרת שהעיקרון הובן אבל הפרשנות על העיקרון לא הובנה.
אתי בנדלר: לא, אני מצטערת, אני עדיין לא מבינה את העיקרון.
אתי בנדלר: אני עוד לא בשלב הפרשנות.
אתי בנדלר: כי אחרי שיהיה העיקרון, יש לי כמה שאלות פרשנות שאני ארצה להציג בפני הוועדה לגבי המשמעות.
אורית זוארץ: אני רוצה להתרכז בשתי נקודות עיקריות.
אורית זוארץ: אחת, כמו שאמרתי בישיבה הקודמת, הבעיה המרכזית עם העיקרון הזה היא הפגיעה שהעיקרון הזה יפגע בתחרות בין הזכייניות.
אורית זוארץ: כי אם יש תרומה תחרותית אחת לכל הרפורמה הזאת, היא ההפיכה של הזכייניות למתחרות אחת בשנייה.
אורית זוארץ: העיקרון של לתת להם להתחרות ובמקביל להפוך אותן לשותפות לעסק שהוא בלב העשייה שלהן, קרי בחברת החדשות, יהרוג את התחרות ביניהן.
שלי יחימוביץ': בסדר, על זה דנו בישיבה הקודמת.
שלי יחימוביץ': אמרנו מה המשמעות של תחרות בשוק הטלוויזיה, האם היא לטובת הצרכן או לפעמים לרעתו.
שלי יחימוביץ': דיברנו על מה קורה לחברות חדשות שמתמודדות ביניהן בשוק רווי, על הוזלה שלהן, על פגיעה בתכנים.
שלי יחימוביץ': לסוגיה שאתה מעלה התייחסנו.
אורית זוארץ: אני יודע---
שלי יחימוביץ': זה כאילו מתחיל את הדיון מחדש.
אורית זוארץ: חבר הכנסת אילטוב דיבר על תחרות רצחנית, אני רוצה להתייחס רגע לדברים, הדברים האלה לא נכונים.
שלי יחימוביץ': רגע, אנחנו פותחים את הדיון מחדש, אז בואו נשטח מחדש את כל---
אופיר אקוניס: לא נשטח כלום.
שלי יחימוביץ': לא, זה לא יכול להיות, זה לא הערות על נוסח, אלה הערות ערכיות.
אופיר אקוניס: אני חושב שהרשות להגבלים עסקיים רוצה להגיד שהיא מתנגדת לעיקרון.
שלי יחימוביץ': אז בואו נפתח את הדיון.
שלי יחימוביץ': הוא לא מסביר את הנוסח, הוא מביע את עמדתו, עמדתי שונה.
שלי יחימוביץ': אם אנחנו פותחים דיון מחדש, בוא נפתח אותו.
אורית זוארץ: זה ביחס לעיקרון שעליו אתם הולכים להצביע כרגע.
אופיר אקוניס: אנחנו עוד לא יודעים.
אורית זוארץ: אם אפשר שתי דקות.
שלי יחימוביץ': אז אני רוצה חמש דקות, אם כך.
אופיר אקוניס: בשביל מה?
שלי יחימוביץ': אני חושבת שזה מיותר.
אורית זוארץ: זכייניות ערוץ 2 מתחרות ביניהן בשלושה מישורים עיקריים.
אורית זוארץ: המישור הראשון הוא מישור הפקות המקור, הרכישה של הפקות, רכישת התכניות.
אורית זוארץ: בעניין הזה הן באמת מתחרות כבר היום אחת בשנייה.
אורית זוארץ: המישור השני הוא מישור הצופים.
אורית זוארץ: היום זכייניות ערוץ 2 לא מתחרות על הצופים, מפני שברגע נתון אי אפשר לראות גם רשת וגם קשת, צופה יכול לראות בימים מסוימים רשת ובימים מסוימים קשת.
אורית זוארץ: המישור השלישי הוא מישור הפרסום.
אורית זוארץ: כאן התחרות ביניהן היא תחרות חלקית משום שלמפרסם קשה יותר לפרסם רק אצל אחת כאשר היא משדרת על חצי שבוע ולא לפרסם אצל השנייה, אבל יהיה---
רוברט אילטוב: היום יש שלוש טלוויזיות בכל בית.
רוברט אילטוב: עם כל הכבוד אם אני רוצה לראות ערוץ 1, אני אצפה בערוץ 1 ואם אשתי רוצה לצפות בערוץ 2, היא תצפה בערוץ 2, מה לעשות?
אורית זוארץ: אבל אתם מפרידים ביניהם.
אורית זוארץ: אתם אומרים שיהיה ערוץ קשת ויהיה ערוץ רשת, מתוך מגמה שהן תתחרינה אחת בשנייה, תתחרינה בהפקות מקור, והרי הפקות מקור זה נתח הרבה פחות רווחי מחדשות.
שלי יחימוביץ': הדיון עכשיו הוא על חברת החדשות, חברים.
אורית זוארץ: אבל זה עסק הרבה פחות רווחי מחדשות, חדשות יהיו עוגן הרייטינג שלהם.
אורית זוארץ: בהפקות מקור הן תתחרינה, אבל בחדשות הן לא תתחרינה?
אורית זוארץ: עכשיו לעניין החדשות---
שלי יחימוביץ': חבר הכנסת אקוניס, זה לא מקובל עליי.
שלי יחימוביץ': ניהלנו את הדיון העקרוני, אתה רוצה שנפתח אותו?
שלי יחימוביץ': אני אתן לך הרצאה של רבע שעה על מה המשמעות של תחרות בין חברות חדשות.
שלי יחימוביץ': אתה בא עכשיו ופותח את הדיון מחדש כאילו אתה פוקח את עינינו.
שלי יחימוביץ': לטיעון הזה היו תשובות, אנחנו באנו היום לדבר על נוסח.
אופיר אקוניס: אני רוצה לדעת על עיקרון.
קריאה: ---מה גם שמדובר על תקופה מוגבלת.
אופיר אקוניס: זה מה שאני אמרתי.
אופיר אקוניס: אני מדבר על תקופה מוגבלת, לא מדובר על דבר נצחי.
אופיר אקוניס: זה אל"ף.
אופיר אקוניס: בי"ת, האם אתה, או חברת החדשות, או מישהו יכול לענות לי, האם הדבר מקובל בעולם, שבו עובדים בשיטת הרישיונות שבשעה 20:00 יש איחוד מסוים של השידור לטובת מהדורת חדשות.
שלי יחימוביץ': בטח, יש סינדיקציה.
דנה נויפלד: יש תחנות אזוריות---
אופיר אקוניס: דיברנו על התחנות האזוריות, אני מדבר על טלוויזיה.
שלי יחימוביץ': מה, את משווה אותנו לארצות הברית?
אורית זוארץ: ---כל הזמן על חברת החדשות.
אורית זוארץ: אף אחד לא מציע לגעת בחברת החדשות, מדובר פה על הבעלות בחברת החדשות ולא על חברת החדשות עצמה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז מה עם---
אורית זוארץ: לפני כמה שנים עברה חברת החדשות מבעלות של שלוש חברות לשתי חברות.
אורית זוארץ: שום דבר לא קרה לחברת החדשות.
דרור שטרום: אני מייצג את חברת החדשות של ערוץ 2.
קריאה: לא אמרנו שלא פותחים את הדיון?
אופיר אקוניס: בסדר, אבל אני רוצה לשמוע.
אופיר אקוניס: חברת הכנסת יחימוביץ, אנחנו נאפשר לנציג הרשות להגבלים עסקיים לסיים את דבריו, למרות שאתה באמת אמרת את הדברים בישיבה הקודמת.
אורית זוארץ: אני מבין את החשש, החשש המוצדק, מהפגיעה שעשויה להיגרם לחברת החדשות, אבל צריך להבין, זה לא המקרה שבו אנחנו עוסקים.
אורית זוארץ: חברת חדשות היא עסק מצליח והיא עסק טוב וכדאי לזכייניות להשקיע בה.
קריאה: האם בדקת את זה, אדוני?
אורית זוארץ: כי אתם צריכים להשקיע ב-50 ואתם משקיעים ב-90.
אורית זוארץ: אתם לא משקיעים 90 כי מישהו מחייב אתכם, אתם משקיעים 90 מפני שזה כדאי לכם.
קריאה: האם בדקת את המצב שבו שני הזכיינים יתחרו אחד בשני?
קריאה: האם עשית סימולציה לזה?
קריאה: האם לשני הזכיינים יהיה כדאי להשקיע 100 מיליון שקלים בשתי חברות חדשות בעודן מתחרים אחד עם השני, האם בדקת את המצב שבו זכיין אחד מתחרה בזכיין השני וכדאי לזכיין שנשאר בערוץ 2 להשקיע 100 מיליון שקלים.
קריאה: אני אשאל את השאלות ואז תענה לי איזה בדיקות ערכת.
קריאה: האם בדקת את המצב---
אורית זוארץ: אני עכשיו בחקירה נגדית של מר---
קריאה: האם בדקת מה תרומת הערוץ לחברת החדשות וחברת החדשות לערוץ?
אורית זוארץ: אדוני, יצא פה המרצע מן השק, כי סוף סוף פעם ראשונה מדבר כאן מי שבאמת התיקון הזה משרת את האינטרס הכלכלי שלו וזה רשת וקשת.
אורית זוארץ: בדיון הקודם שמענו את כולם חוץ ממי שאמור להרוויח מהתיקון הזה והוא הזכייניות, כי הזכייניות יצטרכו להשקיע פחות אם התיקון הזה יעבור.
אורית זוארץ: התיקון, ההפרדה של חברת החדשות, יחייב אותם להכניס כסף לכיס ולהשקיע בחברת החדשות.
אורית זוארץ: בוודאי שזה נכון.
קריאה: בדקת את זה, בדקת?
שלי יחימוביץ': הם ישקיעו הרבה פחות---
אורית זוארץ: למה שישקיעו פחות, זה עסק מצוין מבחינתם.
אורית זוארץ: הם עוברים לשבוע שלם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אולי הם ישקיעו בחדשות, אבל הם לא ישקיעו בהפקות מקור.
רוברט אילטוב: היום כל החברות בהפסדים.
רוברט אילטוב: יביאו עוד כסף מהבית?
רוברט אילטוב: לא יביאו כסף מהבית, אז יהיה הפסד לכל הציבור.
דרור שטרום: אני רוצה להגיד שלושה דברים בקצרה, בגלל שאני שומע את הוויכוח ושמעתי את זה דווקא בישיבה הקודמת ואני חייב להגיד שהדברים נראים לי זרים ומוזרים.
דרור שטרום: ראשית, אני מחזיק בידי את חוות הדעת של רשות ההגבלים העסקיים.
דרור שטרום: אני חייב להגיד, במהלך השנים ראיתי הרבה חוות דעת של הרשות להגבלים עסקיים, לא ראיתי חוות דעת שאין בצדה או בה נתונים כלכליים שמסבירים דבר אחד, שאלה אחת ויחידה, ב-17 השנים שקיימת חברת החדשות של הערוץ השני, איפה נגרם אי פעם נזק לתחרות בגלל חברת החדשות.
דרור שטרום: אני אומר לכם, אני באתי לפה לטעון שלוש טענות בקצרה.
דרור שטרום: ראשית, אין שום עילה לפרק את חברת החדשות על ידי פיצול התקציב שלה לחצי.
דרור שטרום: הדבר השני הוא שבכל מקום שהחוק מאפשר פיצול בעלויות של חברה, נדרש להוכיח שהיא מונופול והיא לא מונופול.
דרור שטרום: שלוש, חברת החדשות של ערוץ 10, לפי דוחות רשמיים של הרשות השנייה, לא שלי, לא חוות דעת כלכלית מאף אחד, של הרשות השנייה, נכנסה לשוק, התבססה בשוק והיא גדלה בשוק, למרות שקיימת חברת החדשות של הערוץ השני.
דרור שטרום: להגיד שאין היום תחרות בתחום החדשות, או שיש נזק כתוצאה מהבעלות המשותפת הזאת, זה פשוט להגיד דבר שאיננו הערכה תחרותית מקצוענית.
דרור שטרום: לא ראיתי זכר לזה, לא בנייר של הרשות להגבלים העסקיים ולא בכדי, ועכשיו אני מחזיר את כולנו למצב המוצא שלנו.
דרור שטרום: אנחנו לא נמצאים בניתוח העתיד של שוק חדש.
דרור שטרום: כשישבנו פה על שוק הגז הטבעי, וכשיישבו פה על שוק המכוניות החשמליות, יתחילו לתהות האם חבירה בין א' ל-ב' יוצרת נזק תחרותי.
דרור שטרום: אנחנו מדברים פה אחרי 17 שנים של ניסיון מוכח.
דרור שטרום: ברשות ההגבלים העסקיים אין ולו אינדיקציה אחת לזה שנגרם איזה שהוא נזק.
דרור שטרום: את ההצעה של השר לשלוש שנים שיתחילו מאיקס או מוואי, הייתי מבקש להתנות רק בדבר אחד, שיבוא מישהו, מטעם הממלכה, משרד התקשורת, רשות ההגבלים העסקיים, כולם ביחד, ויביאו איזה שהיא עמדה שמבססת קיומו של נזק תחרותי.
דרור שטרום: אני חייב להגיד, בעיניים של מישהו שמנתח תחרות, כל מה שקורה בשוק הזה, במשך כל השנים, זה שנכנס מתחרה חדש, נכנס והצליח בו.
דרור שטרום: אם יש משהו שבגללו זוכרים את ערוץ 10, בראש ובראשונה זה חברת החדשות המוצלחת שלו, ועינו של אף אחד לא צרה בזה, להיפך, שיצליחו.
דרור שטרום: אבל אם מתחרה נכנס בניסוי שדה ומצליח, אי אפשר להגיד שיש פה איזה חסימה תחרותית.
דרור שטרום: לכן אני לא כל כך מבין על מה מדברים פה, איזה משהו שחייבים לנתק אותו מיידית.
דרור שטרום: רבותיי, לפני שמפצלים בעלויות בתאגידים שקמו על פי חוק, חיים על פי חוק, מתפקדים על פי חוק, יחד עם הרשות השנייה בפנים ב-40%, אני מציע לספור עד עשר.
דרור שטרום: פשוט לספור עד עשר לפני שאומרים את הדברים האלה.
אורית זוארץ: רק מלה אחת.
אורית זוארץ: אני שומע את הדברים של מר שטרום ואני פשוט המום, היות ואני מכיר החלטות שהוא עצמו חתום עליהן שמדברות על הסכנות התחרותיות שנובעות משעה אחת בשבוע של שידורי כדורגל שישתפו ביניהן פעולה הזכייניות.
אורית זוארץ: אמרת.
אורית זוארץ: אז שמה מרחיבים ומסבירים, אבל כשרוצים לעשות אותם שותפים בחברת חדשות שמשדרת שלוש-ארבע שעות בכל יום, אין עם זה שום בעיה.
אורית זוארץ: אני מזכיר שוב, לפני חמש שנים יצאו אחד הבעלים מחברת החדשות, טלעד, היא הפסיקה להיות זכיינית ויצאה החוצה, קרה משהו לחברת החדשות?
אורית זוארץ: החברה פחות טובה ממה שהיא היתה אז?
אורית זוארץ: באמת, קל נורא לבוא לזכיינים ולהגיד, 'אנחנו מקלים איתכם, תשקיעו פחות'---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא היו אז רישיונות אבל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם לא רוצים לעבור לרישיונות.
אתי בנדלר: מה זה משנה אם זה רישיונות או זיכיונות.
אופיר אקוניס: עורכת דין נויפלד, אתם עושים את הנוסח.
אופיר אקוניס: נוגה, אנחנו מצביעים על העיקרון ואתם מביאים את הנוסח.
אורית זוארץ: ---אבל אתם הרי דאגתם שהעובדה שאחת מהן יוצאת תגרום לירידה בהשקעה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל לא היה---
אורית זוארץ: בדיון הקודם נטען שהיציאה של אחד הבעלים החוצה---
דנה נויפלד: קודם כל אני מאוד מתפלאת מדבריו של ידידי מר דרור שטרום, כי אני מחזיקה את תמצית חוות הדעת שלו ולא ראיתי שם נתון כלכלי אחד, אז קצת תמוה בעיניי ש---
דרור שטרום: אני לא בא לפרק אף אחד.
דנה נויפלד: תמוה בעיניי העניין הזה.
דנה נויפלד: מעבר לזה, אני רוצה לבוא ולהזכיר שיש פה מעבר.
דנה נויפלד: זכיינית היום משדרת שלושה ימים, חברת הכנסת יחימוביץ, זה גם להניח את דעתך, היום שתי זכייניות כל אחד חצי שבוע, ביום שבו חברה אחת תשדר שבוע שלם, באופן טבעי היא תשקיע יותר מאשר היא משקיעה בשלושה או ארבעה ימים.
שלי יחימוביץ': למה החלטת דבר כזה?
שלי יחימוביץ': למה שהיא תשקיע יותר?
דנה נויפלד: כי זה הנכס המניב שלה, הנכס העיקרי שלה, נכס הדגל שלה, נכס העוגן שלה.
דנה נויפלד: דבר שני, גם דרור---
שלי יחימוביץ': ---הם נורא יפים במישור התיאורטי, אין להם בסיס במציאות.
שלי יחימוביץ': אין מקום לעוד חברת חדשות בשוק היום.
שלי יחימוביץ': אין מקום.
נוגה רובינשטיין: יש מקום...
נוגה רובינשטיין: בערוץ נוסף---
שלי יחימוביץ': שמעתי כבר את הטיעון הזה, את יושבת שם בצד ו---
נוגה רובינשטיין: ---על זה?
נוגה רובינשטיין: רק חברת החדשות?
שלי יחימוביץ': חברת חדשות זה מוצר מאוד מאוד ספציפי וייחודי וגם היום אנחנו רואים שיש חברה שמאוד מתקשה להתקיים.
שלי יחימוביץ': מה יקרה כשתהיה חברה שלישית?
שלי יחימוביץ': אלוהים אדירים, לא ברור לכם מה יקרה?
שלי יחימוביץ': זה ברור לגמרי.
שלי יחימוביץ': כל ספרי התיאוריה שלכם לא נוגעים לשוק התקשורת והטלוויזיה, הם לא רלוונטיים אליו, הם פשוט לא רלוונטיים אליו.
קריאה: הרי ערוץ 10 בבעיה כי מקימים עכשיו עוד ערוץ, זה יהיה ערוץ קשת או רשת---
שלי יחימוביץ': רגע, אתם שוב רוצים שאני אסביר מה קורה לחברות חדשות כשהשוק רווי יותר מדי בחברות חדשות?
נוגה רובינשטיין: לא, אבל השאלה הזאת היא מלמעלה עד למטה של ערוץ, לאו דווקא בחדשות.
שלי יחימוביץ': חבר'ה, קודם כל אל תגידו לי במה להתעסק, טוב?
שלי יחימוביץ': אני רואה חשיבות עצומה לחופש העיתונות ולעיתונות בכלל.
שלי יחימוביץ': אני באתי לדיון הזה, כי חברת החדשות זה עיתון, כבר אמרתי את זה, לכן זה יקר ללבי וזה חשוב לי וחדשות, עיתון, להבדיל מהפקות מקור ולהבדיל מכל צורת שידור אחרת זה חלק מעולם העיתונות בישראל, שהוא אבן יסוד בדמוקרטיה הישראלית ולכן תפסיקו להביא לי דוגמאות אחרות.
קריאה: אולי כדאי לסגור את 'הארץ' ו'מעריב' רק בגלל התחרות.
דנה נויפלד: מה שחברת הכנסת יחימוביץ אומרת וגם הטענות האחרות, חותרות תחת כל התכלית של התיקון לחוק.
דנה נויפלד: למעשה מה שאת אומרת זה שאין טעם במעבר הזה, כיוון שהוא נדון לכישלון מראש, וזה חותר תחת כל הבסיס של החוק.
שלי יחימוביץ': קודם כל המהלך הזה באמת לא נראה לי חיוני במיוחד, גם אמרנו את זה בישיבה הקודמת, זה לא שאת תפסת אותי עכשיו במלה.
שלי יחימוביץ': שטחנו כאן עמדה ברורה, כולנו הסתייגנו מהמעבר הזה, מההשלכות האפשריות שלו, אבל אני מודה, ואמרתי את זה בריש גלי, שחדשות חשובות בעיניי לחופש הביטוי ולדמוקרטיה יותר מכל שידור אחר.
שלי יחימוביץ': מה לעשות, שוב אני אגיד את זה?
אופיר אקוניס: אני אומר לך, אין צורך להגיד יותר כלום, הדיון מוצה בישיבה הקודמת.
שלי יחימוביץ': אבל הם התחילו להמשיך אותו, אני מוכנה להפסיק אותו ברגע זה.
אופיר אקוניס: אני החלטתי להפסיק את הדיון, כי הדיון התקיים כבר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, אבל אני רוצה להציע.
אופיר אקוניס: אבל הדיון התקיים.
אופיר אקוניס: את היית בדיון הקודם?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כן, אבל אני רוצה ל---
אופיר אקוניס: האם לא דנו שלוש שעות בדבר הזה?
לאה ורון: היא רוצה להציע הצעה.
אופיר אקוניס: בבקשה, תציעי הצעה ונצביע על העיקרון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חבל מאוד שלא נתנו לעורכת דין נויפלד לסיים לדבר, כי היא התחילה להגיד שכל בסיס של החוק הזה הוא, מה, דנה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לסגור את חברת החדשות?
דנה נויפלד: כל הבסיס של החוק הוא הפרדה לבעלות רישיון שמתחרות אחת בשנייה ויוצרות מגוון של דעות ולא מחזיקות בערוץ אחד משותף.
חיים כץ: היא מנהלת את הדיון, היא נותנת זכות דיבור?
חיים כץ: תני לי גם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אתחיל להגיע גם לישיבות שלך.
חיים כץ: ברוכים הבאים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל הבסיס של החוק הזה, לפי מה שאת אומרת, הוא בעצם לסגור את חברת החדשות, זאת היתה המטרה.
דנה נויפלד: זה ממש לא מה שנאמר, זה ממש לא מה שאני אמרתי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו לא נפתח את הדיון, אבל בלי שאנחנו נפתח את הלא נפתח ולא נפתח, אנחנו חוזרים על אותם הדברים---
אופיר אקוניס: לא, אנחנו לא חוזרים.
אופיר אקוניס: את רצית להציע הצעה, תציעי את ההצעה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ההצעה שלי היא כדלקמן.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מאחר וברור לגמרי שכשטלעד הלכה ונשארו שתי חברות עדיין השוק לא היה כל כך רווי בערוצי טלוויזיה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עכשיו אנחנו רוצים להביא עוד ערוצי טלוויזיה ברישיון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו כולנו יודעים שאף אחד לא יבוא, אבל אולי פתאום, עם הגשם ביחד יבואו גם עוד שני ערוצים, מה שאומר שרמת החדשות תרד מאוד, לכן אני מציעה לא לחזק את רשת וקשת, שהם אלה שיכולים להחזיק את חברת החדשות, אלא לצאת בהצעה שאומרת שמהרגע של המעבר לרישיון, שתי החברות, לא משנה מי הן, אם זה רשת וקשת, רשת וערוץ 10, למרות שכבר דיברתי על זה בפעם שעברה, שלערוץ 10 יש חדשות טובות מאוד, רשת ועוד חברה, לא חשוב איזה חברה, שתי חברות, יתחרו על חברת החדשות וינהלו אותה ביחד, כי אין לי ספק שבתוך שנתיים-שלוש, מהרגע של המעבר, לא יהיה מספיק כסף---
נוגה רובינשטיין: זאת אומרת גם בעל רישיון חדש יוכל ב-2013 או 2015 להתמודד על חברת החדשות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כן, חד משמעית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל שיהיו שני גופים שמחזיקים את חברת החדשות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא משנה לי מי זה.
אופיר אקוניס: חברת הכנסת יחימוביץ, העיקרון הוא טוב, שינסחו ונדון על זה.
שלי יחימוביץ': אז בוא לא נצביע.
שלי יחימוביץ': כי אני לא רוצה להצביע על משהו שאני לא מבינה אותו.
אתי בנדלר: אדוני, העיקרון לא ברור לי, האם מישהו יכול לנסח לי את העיקרון?
דנה נויפלד: יושב ראש הוועדה, יש משהו שלא עלה, גם בפעם הקודמת, יש אפשרות גם לפי הצעה שכבר עברה בדיונים פה, לרכוש חדשות.
דנה נויפלד: זאת אומרת, חברת הכנסת יחימוביץ, יש אפשרות שחברה אחת יכולה לרכוש חדשות מהחברה השנייה, גם בלי להחזיק אותה באופן משותף.
דנה נויפלד: אדוני, אני אומרת שגם היום, לפי הצעת החוק שמונחת כאן וכבר יש סעיפים שהתקבלו, יש אפשרות לרכוש חדשות, קשת תוכל לרכוש מרשת או רשת מקשת, אין צורך בבעלות משותפת אם המטרה היא שתהיה מהדורה אחת, חברת הכנסת יחימוביץ.
אופיר אקוניס: השר, אני רוצה להצביע על העיקרון שהצגת.
אתי בנדלר: כל מה שנאמר עד עכשיו, גם אם הוועדה תצביע כאן, לא יאפשר, ודאי לא לי, אולי במשרד התקשורת, חזקים ממני, לא יאפשר לנסח הצעה משום שההצעה איננה ברורה ועדיין היא מחייבת גם התייחסות לשאלות נוספות, מעבר לשאלה על איזה שלוש שנים מדובר ובאיזה סיטואציות.
אתי בנדלר: יש שאלה האם חברת החדשות המשותפת הזאת תהיה מוגבלת בזמן המסך שלה לשידורים משותפים, או שהיא תוכל להשתלט אם רק הרשות השנייה תתיר לזאת, כי אין בחוק למתן הגבלה על מספר שעות שחברת החדשות רשאית לשדר בה, במסגרת שידורי רשת או קשת, האם היא תוכל למשל לשדר שמונה שעות ביום ביחד, ועוד שאלות.
אתי בנדלר: יש לי מספר שאלות שכבר התחלתי לחשוב עליהן הלילה ועוד שאלות שאני לא חושבת שאם הוועדה לא נותנת את דעתה לאותן שאלות, אפשר לנסח הצעת חוק.
שלי יחימוביץ': חבר הכנסת אקוניס, האם אפשר שהעיקרון ייאמר לפרוטוקול באופן מסודר?
אופיר אקוניס: כבר אמר שר התקשורת.
שלי יחימוביץ': הדברים לא היו ברורים.
שלי יחימוביץ': אני מאוד רוצה להצביע בעד העיקרון, היום אני רוצה להתחיל את זה, אני רק רוצה להבין על מה אני מצביעה, זה הכל.
אופיר אקוניס: אנחנו מצביעים על העיקרון שהציג שר התקשורת, כאשר יבוא הנוסח, בלאו הכי נצביע שוב.
שלי יחימוביץ': אבל כדי להצביע אני צריכה לראות משהו מול העיניים.
אופיר אקוניס: בוודאי, זה יהיה בישיבה כשכבר הניסוח יהיה.
שלי יחימוביץ': אז מה המשמעות של ההצבעה כאן?
אופיר אקוניס: יש פה חובה להצביע על עיקרון.
אתי בנדלר: אין חובה להצביע על עיקרון.
אתי בנדלר: הוועדה מעוניינת כנראה להצביע על עיקרון כדי לצאת עם הכרזה, אם אפשר לומר ככה, שהוועדה תומכת בחברת חדשות משותפת, אני לא יודעת עדיין מה המתכונת של חברת חדשות משותפת, גם על זה יש לי שאלה, למשך שלוש שנים נוספות, גם אם עוברים לרישיון, בניגוד לנוסח הצעת החוק כרגע.
שלי יחימוביץ': שלוש שנים מיום המעבר, זה מה שאמר השר.
אתי בנדלר: של מה?
אתי בנדלר: של שתיהן, של אחת מהן?
אתי בנדלר: רק אם הן עוברות---
משה כחלון: אני אחזור על העיקרון.
משה כחלון: יש כאן באמת בעיה עם מה השאלות שהועלו, משהו שלא חשבנו עליו.
משה כחלון: אני מציע שכעת נצביע על העיקרון של שלוש שנים מיום המעבר.
משה כחלון: הנושא הזה של אם חברה אחת נשארת בזיכיון, אנחנו נבוא עם הצעה ואם אז היא לא תהיה טובה, אז שהיא תיפול, אבל אנחנו חייבים להתקדם, אבל העיקרון הוא שלוש שנים מרגע המעבר לרישיונות.
משה כחלון: עד שלוש שנים, אם הם רוצים שנה קודם---
אתי בנדלר: בכל מקרה, הוועדה תצביע על נוסח פעם נוספת.
לאה ורון: חבר הכנסת חיים כץ מצביע במקום חבר הכנסת כרמל שאמה, חבר הכנסת ציון פיניאן מצביע במקום חבר הכנסת דני דנון וחברת הכנסת שלי יחימוביץ במקום חבר הכנסת עמיר פרץ.
אופיר אקוניס: אני מעלה להצבעה.
אופיר אקוניס: הצבעה בעד - רוב העיקרון התקבל, אין מתנגדים ואין נמנעים.
אופיר אקוניס: סיימנו את העניין הזה.
אתי בנדלר: זו הצבעה עקרונית בלבד וכמובן שהוועדה תצטרך לקבל הצעה יותר מפורטת שתתייחס לשורה ארוכה של שאלות שמתעוררות אגב העניין ולהצביע כמובן על אותם סעיפים.
אופיר אקוניס: עכשיו תצהיר הזמן שהתבקשת להציג, מר מנשה סמירה, תציג פה, כי אני רוצה להציג פה, יחד עם חבריי, מתי יהיה המעבר לרישיון.
אופיר אקוניס: הרשות השנייה תציג דווקא מי שביקשה את הטבלה הזאת לא נמצאת.
מנשה סמירה: ציר הזמן שהוא נגזרת של החוק שהכנו והעברנו אותה, התבקשנו לעשות זאת בתיאום עם משרד התקשורת, העברנו את זה למשרד התקשורת ואני חושב שעדיף שעורכת דין רובינשטיין תציג את זה.
מנשה סמירה: כי לנו יש חלק נוסף שלא נכנס, אז עדיף שאתם תציגו.
אופיר אקוניס: זה ריאלי המעבר בינואר 2012?
מנשה סמירה: כבר נאמר והבעתי זאת כבר בישיבות קודמות, זה לוח זמנים לטעמי לא סביר להיערכות.
מנשה סמירה: אמרתי את זה גם לשר, זה לוח זמנים בלתי סביר להיערכות.
מנשה סמירה: אפשר להחליט על לוח זמנים להקצאת הרישיון, לגבי מועד העלייה לאוויר ולגבי מועד השידורים, זה לוח זמנים קצת בלתי סביר, שוודאי תובע מחדשים---
אופיר אקוניס: עורכת דין רובינשטיין, אני חושב שהיתה פה אמירה יותר מפרוזאית, של המנהל הכללי של הרשות השנייה.
מנשה סמירה: לא, לנוכח ההערה של עורכת דין רובינשטיין, יושב ראש הוועדה, לוח הזמנים הזה היה סביר כאשר החוק הוגש, היום אנחנו בדצמבר---
אופיר אקוניס: ונמשך על ידי משרד האוצר בחודש מרץ 2010.
מנשה סמירה: היא הנותנת.
מנשה סמירה: ולכן אני פניתי גם למשרד התקשורת ואני אומר את זה, משעה שהליך החקיקה לא הסתיים---
אופיר אקוניס: רק שנייה, אני מבקש, אם אתה לא זוכר, שר האוצר עלה על בימת הכנסת, הוא טעה טעות מצערת, אבל הוא עשה את זה, והוא ביקש רוב מהקואליציה ל...
אופיר אקוניס: והיתה הודעה של הממשלה, הודעה מוטעית, והוא משך את החוק.
אופיר אקוניס: אז כן, התשובה היא שלא נוגה משכה את החוק ולא משרד התקשורת ולא אנחנו ביקשנו, שר האוצר ביקש את הדבר הזה, רק שהדברים יהיו ברורים.
אופיר אקוניס: אני גם אמרתי במליאת הכנסת שהוא טעה, ולכן הגענו למצב הזה.
אופיר אקוניס: שאלת איך הגענו, אנחנו ב-2011 עכשיו, אנחנו לא ב-2010.
מנשה סמירה: אני רק רוצה להבהיר, ברשותך, כי זה לא נשמע.
מנשה סמירה: אני רוצה להבהיר, לוח הזמנים כרגע לא סביר, בגלל התמשכות ההליך ולא בגלל שמישהו לא רצה.
מנשה סמירה: כלומר בשעתו, אם היינו מסיימים את זה בזמן, ונתתם מנדט לשר לבצע את ההתאמות ואני מקווה שבאמת ההתאמות יבוצעו, אבל כבר היום ניתן לראות מהלוח הזה שהוא קצת בעייתי.
מנשה סמירה: אם נשארים ב-1 לינואר 2012.
אופיר אקוניס: אתה חושב ש-1 בינואר 2013 זה יותר הגיוני?
מנשה סמירה: זה בוודאי.
מנשה סמירה: 1 בינואר 2013 זה מועד סביר ביותר בשלושה היבטים.
מנשה סמירה: אחת, בהיערכות של המערכת הטכנולוגית, בקליטת ערוצים נוספים; שתיים, לוח זמנים שיאפשר גם לחדשים להתארגן ושלוש, צריך לעכל את השינוי הדרמטי הזה, ואם החוק הזה יעבור, יש הרבה הצלחות, גם לשוק הטלוויזיה, גם לגבי הקיימים.
מנשה סמירה: אני חוזר ואומר, הערה חשובה, אין זה אומר שההחלטה על מתן הרישיונות צריכה להידחות.
מנשה סמירה: ההחלטה על מתן הרישיונות יכולה להיעשות בלוח זמנים מהיר יחסית.
מנשה סמירה: ההחלטה על העלייה לאוויר והשינוי בשטח צריכה להשתנות, לטעמי.
נחמן שי: יש פה טבלה שמלמדת שיכולים לעמוד בלוח הזמנים.
מנשה סמירה: זה נייר, זה לא אומר שאפשר.
מנשה סמירה: זה מציג את הנגזרות של החוק, אבל אם בשלושה חודשים, או בחודשיים, או חודש בין לבין---
נחמן שי: מה אתה אומר?
נחמן שי: שאתם לא תהיו מוכנים עד 2012?
נחמן שי: מה זה?
מנשה סמירה: בבקשה, בוא ניתן ליועצת המשפטית להציג את לוח הזמנים ובואו נראה את הסבירות שלו.
נחמן שי: אתה רוצה שאני עוד פעם אציע את הרוויזיה שלי?
אופיר אקוניס: אתה רוצה להציע רוויזיה על מועד המעבר?
נחמן שי: לא, אני כנראה אצטרך לחזור לרוויזיה שלי.
מנשה סמירה: אבל יש לשר מנדט לדחות את זה.
מנשה סמירה: כי אם אתה משתכנע, הוא ידחה.
מנשה סמירה: כל מה שאני רוצה לומר, שאם אנחנו נעבוד על ה-1 בינואר 2012, אנחנו נלחיץ את עצמנו למשהו שנתון בידיו של השר לדחות.
יוסי ורשבסקי: אבל למה לדחות ולא להלחיץ את עצמנו?
יוסי ורשבסקי: אנחנו כל הזמן מלחיצים את עצמנו, מנשה.
יוסי ורשבסקי: כל הזמן, אני קם בבוקר ומלחיץ את עצמי.
יוסי ורשבסקי: בוא נלחיץ את עצמנו ל-1 בינואר 2012.
יוסי ורשבסקי: אם לא, לשר יש את היכולת לדחות את זה.
מנשה סמירה: צריך לגלות אחריות, אנחנו לא בעסקי נפש, אנחנו בעסקים של אחריות, לתת צ'אנס לחזקים, לתת למערכת---
אופיר אקוניס: נוגה תציג את לוח הזמנים.