GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אופיר אקוניס: אבל מה שאת שואלת את נוגה זה שאם המספר ימצא חן בעיניכם, אז זה טוב, אם הוא לא ימצא חן בעיניכם, אז...
זהר קדמון סלע: אנחנו לא יכולים ללכת על מספר, כמו שאתה קורא לזה, שלא מוצא חן בעינינו.
זהר קדמון סלע: אני לא מכירה שום תקדים של חברת טלוויזיה שהולכת לשדר באפיק שלא ידוע לה והיא צריכה ל---
אופיר אקוניס: למה בעולם זה הפוך?
אופיר אקוניס: קודם היא יודעת מה המספר?
זהר קדמון סלע: בוודאי.
נוגה רובינשטיין: גם חברות תקשורת לא יודעות איזה קידומות הם יקבלו לפני כניסה, 054---
נוגה רובינשטיין: וגם לקחו להם את זה במהלך הדרך.
נוגה רובינשטיין: זה היה בוועדה לפני שבועיים.
זהר קדמון סלע: אז אולי תחליפו את 22 ב-10, לפי ההיגיון הזה.
זהר קדמון סלע: אם מספרי האפיקים הם לא חשובים, אז הם לא חשובים.
נוגה רובינשטיין: היה דיון בוועדה על זה, לפני שבועיים.
לאה ורון: והוועדה אמרה את דברה בנושא.
נחמן שי: אולי אפשר להגיד מה יהיה התהליך בסופו של דבר, כי נראה לי שיש פה חורים בתוך התהליך הזה.
נחמן שי: השר יקבע את האפיקים והמועצה אחר כך תנהל את התהליך כדי להקצות אותם באופן ספציפי?
נחמן שי: כל אחד מהם יצטרך להתמודד על מה הוא רוצה מתוך האפיקים האלה?
נחמן שי: אחד ירצה 11, אחד ירצה 13, ושלושה ירצו 15, אז מה יהיה?
נוגה רובינשטיין: כולם יתמודדו, כולם על הכל.
נחמן שי: ומי יחליט?
נחמן שי: המועצה?
נוגה רובינשטיין: המועצה לכבלים.
שי נחמן: לפי מה היא תחליט?
שי נחמן: שלוש חברות רוצות אותו ערוץ.
נוגה רובינשטיין: לפי ההצעות שלהם.
נחמן שי: לפי הכסף שהן יציעו.
נוגה רובינשטיין: בוודאי.
זהר קדמון סלע: אני רוצה להגיד שאמנם נראה כאילו דנו בשאלה הזו כבר---
אופיר אקוניס: לא כאילו, דנו.
זהר קדמון סלע: אנחנו לא דנו.
אופיר אקוניס: על העיקרון דנו ולא קיבלנו אותו.
זהר קדמון סלע: הסעיף הזה שאנחנו דנים בו עכשיו מדבר על הליך הקצאת האפיקים באופן כללי לכלל המבקשים, וכמו שאתם קובעים עכשיו, יהיה נכון לגבי כולם.
זהר קדמון סלע: אז תקבעו עיקרון שאומר שיש ודאות לגבי האפיקים שהמבקשים הולכים אליהם, ולגבינו בסך הכל מה שנדרש זה התאמה.
זהר קדמון סלע: זה לא נקרא חזרה על---
נוגה רובינשטיין: לא, אנחנו דנו בעיקרון.
נוגה רובינשטיין: מכיוון שדנו באפיק הספציפי שנוגע אליכם, אז מכיוון שהתקבלה החלטה באופן ספציפי שנוגעת אליכם, מכח קל וחומר בוודאי שהיא נוגעת להסדר כולו.
נחמן שי: למי הולך הכסף?
אופיר אקוניס: למי הולך הכסף?
נוגה רובינשטיין: הכסף, יש סעיף של הקצאת כספים, אנחנו נגיע אליו.
אופיר אקוניס: לא, הוא רוצה לדעת לפני שהוא מצביע.
נחמן שי: 10 מיליון שקל הוא קנה עכשיו אפיק, מה עושים עם ה-10 מיליון שקל?
נוגה רובינשטיין: זה הולך להפקה של יצירה ישראלית.
נחמן שי: איפה, של מי?
נוגה רובינשטיין: ---קרנות.
נוגה רובינשטיין: יש ויכוח אם זה...
נוגה רובינשטיין: אבל אנחנו נגיע לזה---
נחמן שי: זה צריך לחזור לאותו ערוץ לפחות.
נוגה רובינשטיין: כשנגיע לסעיף, נוכל לדון בזה.
נוגה רובינשטיין: אפשר לדון בזה עכשיו.
אופיר אקוניס: אז תקריאי את זה.
אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי משוכנע שהוא רוצה להצביע עבור---
עמוס נוימן: שאלה.
עמוס נוימן: היה ולא זכינו באפיק שהתמודדנו עליו, מה קורה איתנו?
נחמן שי: אתם הולכים לאחד חדש.
עמוס נוימן: מה, שהמדינה מקצה לנו על דעת עצמה?
עמוס נוימן: אני צריך לתת את החמש עדיפויות האלה?
אופיר אקוניס: אומרת דנה שלגבי הקרנות הוקרא ולא הוצבע, בואו נצביע ביחד.
אופיר אקוניס: כי זאת שאלה נבונה, יש כסף מהאפיק, לאן הוא הולך, איך הוא הולך ובאיזה...
אופיר אקוניס: לא בכדי האיש היה המנהל הכללי של הרשות השנייה.
אופיר אקוניס: גם היית מנהל כללי של רשות השידור?
נחמן שי: לא, רק יושב ראש.
נחמן שי: אני יכול אבל.
אופיר אקוניס: תקריאי בבקשה את הסעיף עם הקרנות ונצביע ביחד, לאן הולכים הכספים.
קריאה: זה הוקרא.
אופיר אקוניס: לא, ניר אומר שלא ואנחנו סומכים עליו.
אופיר אקוניס: תקריאי ונצביע על שניהם.
אופיר אקוניס: הוא רוצה תשובה לאן הולך הכסף.
אופיר אקוניס: מר אילן אבישר רוצה לענות לך.
אילן אבישר: ההצעה הראשונית התייחסה להעברת הכספים להפקות דרך קרנות קיימות, אנחנו הסתייגנו ממנה, כי אין כרגע קרנות שמקצות השקעות להפקות טלוויזיה.
אילן אבישר: דווקא לרשות השנייה יש יותר ניסיון.
אילן אבישר: בי"ת, אנחנו רואים גם אפשרות לכרוך את כספי הביד עם השקעה חוזרת באותו ערוץ, בנוסחה שתהווה תמריץ לאלה שמציעים את הביד להציע סכום גבוה, כי הם יודעים שבסיכומו של דבר הוא יוכל לחזור אליהם בהיקף מסוים ומבחינתנו זה יחזור להפקות בתוך הערוץ.
אופיר אקוניס: איך הולך הכסף, דנה?
אילן אבישר: יש פה שני דברים.
אילן אבישר: אחד זה מה המנגנון שמחלק את הכסף, ובי"ת, לאן הולך הכסף.
אילן אבישר: מבחינת המנגנונים, הקרנות הקיימות לא מספקות מענה למערכת שנוטלת הקצאות להפקות טלוויזיה.
אילן אבישר: הדבר השני, שיש שיקול נוסף.
אילן אבישר: ייתכן שיעלו גם שיקולים נוספים, שאם אתה מבטיח שכספי הביד יחזרו להפקה עצמית בתוך הערוץ, אתה מעודד הקצאה גבוהה יותר והיזם שמציע את זה---
נחמן שי: אני גם---
אילן אבישר: אז זאת אומרת אין הצעה חלופית.
נחמן שי: מה זה הקרנות?
אופיר אקוניס: קיימנו בדיון בקרנות.
נחמן שי: אני רוצה להציע משהו, אם הביד יהיה מיליונים והוא יעבור לרשות, היא לא יכולה לחלק אותו לאן שהיא רוצה, זה לא סביר, זה צריך לחזור לערוץ.
נחמן שי: אפשר לקבוע שזה חוזר לערוץ אבל זה לא נחשב במניין של ה-50 מיליון, או כמה שלא יהיה.
נחמן שי: אז זה בסדר.
נחמן שי: אז הוא תרם לעצמו אבל זה לא נחשב באותם 50 מיליון, אז הגדלנו את מתח ההפקות באותו ערוץ.
נחמן שי: זה הכי נכון.
דנה נויפלד: ---לאן זה הולך ומי מפיק, במובן של מי הגורם המפיק וגם מי הגורם שמשדר.
דנה נויפלד: יש שתי שאלות.
דנה נויפלד: לפי ההצעה כרגע הגורמים שיכולים לשדר אחר כך זה גם ערוצי הברודקסט וגם ערוצי כבלים ולוויין.
דנה נויפלד: זה לפי ההצעה כרגע.
דנה נויפלד: לגבי השאלה מי מפיק באופן ספציפי כל תכנית ותכנית, הכסף יחולק על ידי הקרנות.
דנה נויפלד: זאת ההצעה.
יורם מוקדי: ---אנחנו בסוף שוכחים מה ההיסטוריה.
יורם מוקדי: זה התחיל מזה שמפקיעים לנו ערוצים, אחרי זה מנהלים על זה מכרז.
אופיר אקוניס: אבל החזרנו לך את 10 ו-22.
יורם מוקדי: זה רעיון טוב.
יורם מוקדי: אין לי בעיה.
אופיר אקוניס: אין לך בעיה.
אתי בנדלר: אבל הגבלנו את השימוש באפיקים האלה.
יורם מוקדי: אם אתה רוצה לחלק את זה בחינם, תחלק את זה בחינם, המדינה מנהלת מכרז.
יורם מוקדי: אם היא היתה רוצה לתת להם בחינם, שתיתן בחינם, אני מברך על זה, אבל אם היא מנהלת מכרז ואומרת להם, עכשיו תתמחרו על האפיק הזה, אז אם היא מנהלת מכרז, אמרנו שהוא לא שלה, ולכן אמרנו שהכסף הזה צריך ללכת אלינו כי מפקיעים לנו, מפקיעים לנו נדל"ן ואחרי זה המדינה עושה על זה מכרז.
יורם מוקדי: לכן סוכם פה על פשרה, זאת אומרת שהכסף הזה יילך גם לזכייני ערוץ 2 וגם לשידורי הכבלים והלוויין.
נחמן שי: אין פה מנגנון שיעשה את הכל.
יורם מוקדי: היום בחוק הקולנוע מישהו לקח כסף של המדינה ממש, כסף של משלם המסים, וחילק אותו, ואתה יודע מה?
יורם מוקדי: זה הרע במיעוטו, לפחות זה עובד בקולנוע---
נחמן שי: אני מכיר את חוק הקולנוע, תאמין לי, אבל אני חושב---
יורם מוקדי: אין מנגנון יותר טוב והוא הביא ברכה לקולנוע.
יורם מוקדי: אז אם יש פה הרבה כסף, אגב אני בעד שלא תשלמו, אתם לא צריכים לשלם על האפיקים האלה בכלל, אבל---
משה כחלון: המדינה העמידה לרשותכם.
נוגה רובינשטיין: זה שימוש על פי חוק.
נוגה רובינשטיין: אתה קיבלת את הרישיון שלך בתנאים האלה.
משה כחלון: המדינה העמידה לרשותכם, גם אפיקים, גם תדרים, גם קרקעות, המדינה מעמידה לרשות.
אופיר אקוניס: אני ביקשתי שתקריאי את הסעיף הבא, שמשלים ונותן את התשובה לחבר הכנסת שי, הוא לא הוקרא.
אופיר אקוניס: או שהוא כן הוקרא.
אופיר אקוניס: עכשיו אני נזכר.
אופיר אקוניס: אם הקראנו את זה, אין בעיה, לא צריך---
נחמן שי: ההקצאה תלך לכבלים וללוויין, גם הביד יחזור לאותו ערוץ שממנו זה בא.
נחמן שי: אגב, לדעתי זה יגדיל את הביד, כי יהיה להם אינטרס, כי זה חוזר אליהם.
נחמן שי: אמרתי כבר, אחת המטרות היא להגדיל את ההפקות המקוריות.
קריאה: זה יהיה כסף שיילך להפקה ולא לעוד---
נוגה רובינשטיין: השר יפעיל שיקול דעת לגבי היקף החלוקה של הכספים, בין בעלי רישיונות כלליים לבין בעלי רישיונות בתוך הרשות השנייה.
משה כחלון: מה עם היוצרים?
משה כחלון: למה אתם שקטים?
דנה נויפלד: החלוקה הכללית בין הוט ויס ובעלי הרישיון, אופן ההקצאה הזאת, על זה יחליט השר וגם יילקח בחשבון איזה אפיקים...
דנה נויפלד: הלוא הוא צריך להחליט על אפיקים שהם יהיו לטובת בעלי הרישיון, אחרי שהוא יחליט את זה ובשים לב למה שהוא החליט, הוא יקבע את החלוקה בין הקבוצות.
דנה נויפלד: החלוקה הספציפית להפקות תיעשה בהתאם לכללים שתקבע מועצת הרשות השנייה.
נחמן שי: השר יחליט כמה כסף יס תקבל וכמה כסף הוט יקבל?
דנה נויפלד: לא כמה הוט או יס, אלא כמה בעלי רישיון, כבלים ולוויין, וכמה בעלי רישיון לברודקסט.
דנה נויפלד: זה העיקרון שדובר בוועדה.
אופיר אקוניס: הבאתם נוסח על העניין הזה של הקצאת הכספים?
אופיר אקוניס: גם היועץ המשפטי וגם היועצת המשפטית של הוועדה לא ראו את זה.
אופיר אקוניס: ביקשנו נוסח יותר ספציפי ולא קיבלנו כלום.
מוש דנון: מניסיון רב והיכרות את המנגנון שמתנהל כרגע בתוך מה שנקרא קרנות ומועצת הקולנוע, אנחנו מביעים חשש גדול שכסף יגיע לתוך המנגנון הזה.
מוש דנון: אנחנו מכירים את זה מלפני ולפנים, וזה לא עניינה של הוועדה הזו כרגע, אבל יש שם בעיה ולדעתנו כסף שיילך לשם ייכנס למקום מאוד מאוד בעייתי.
מוש דנון: לדעתנו הכספים האלה צריכים להגיע בחזרה להפקות המקור, המחויבויות השוטפות והרגילות.
מוש דנון: לדעתנו הכסף הזה צריך להגיע כמה שיותר קרוב למסכי הטלוויזיה, מהם הכסף הזה בא.
מוש דנון: אנחנו מודעים לצורך ולרצון שמביע כאן מר מוקדי, אבל עדיין אנחנו רוצים להגדיל את האינסנטיב במקום שכרגע אנחנו רואים כחולשה, מבחינת הפקות המקור, ולכן אנחנו כן מוצאים לנכון שהכספים האלה יגיעו בחזרה אל מסך הטלוויזיה בברודקסטינג.
מוש דנון: יש לנו עדיין שאלות רבות של איך המנגנון הזה יתנהל, משום שלטעמנו לא הרשות צריכה להפיק את זה, אבל הרשות צריכה לנהל איזה שהוא מנגנון של פיקוח שלדעתנו עוד לא הגיע לאיזה שהוא פתרון הגיוני וברור, אבל זו דעתנו.
נחמן שי: אני אומר, בהנחה שיהיה איקס מסוים של ביד, שני שליש יחזרו לערוץ הזה, ושליש יילך לפצות את בעלי הרישיונות, בכבלים ובלוויין.
אבי דיכטר: יש פה תמימות דעים בין המועצה, היוצרים והזכיינים.
נחמן שי: אני שמעתי את מר מוקדי ואני חושב שזה הגיוני, בכל זאת---
אבי דיכטר: במאזן הפיצויים, אנחנו צריכים פעמיים, גם מוציאים אותנו מערוץ 2 וגם מבקשים מאיתנו לשלם על ערוץ אחר, איפה הפיצוי שלנו?
אתי בנדלר: על מה מגיע לכם פיצוי, מר ניר?
אתי בנדלר: לא הצלחתי להבין.
אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, אפשר קודם כל להצביע על הסעיף הזה, אחר כך על הקרנות.
אמיר רוזנברג: בקשר לפיצוי.
אמיר רוזנברג: דווקא ממה שאומר מר מוקדי יש איזה מכשלה, מבחינתו, משום שהכסף שהוא אמור לדרוש, הוא אמור לדרוש בגין ההפקעה, זו ההנמקה שלך, ולכן זה במסגרת היחסים שלך מול מי שמפקיע ממך.
אמיר רוזנברג: שם אתה יכול ללכת, להגיד 'מגיע לי'---
קריאה: זה לא הפקעה.
אמיר רוזנברג: לא משנה, אני משתמש בטרמינולוגיה שלו, לגבי התחושה שלו.
אמיר רוזנברג: אם הם עושים משהו אסור, או משהו מותר, או משהו זה, אתה הולך אליהם ואומר לכם, 'זה שווה לי איקס, אתם צריכים לתת לי את זה', זה במסגרת היחסים בינך לבינם.
אמיר רוזנברג: אנחנו מדברים על הביד שלא צורף למסגרת היחסים האלה והזרוע שלך לא מגיעה כל כך רחוק כדי לשים כאן כסף, זה בכלל משהו אחר, זה בא להגיד ולעשות תחרות בין האנשים כדי לעשות חלוקה צודקת, רציונל כזה או אחר, שהוא בכלל לא נגזר מההפקעה שאתה קורא, ולכן אין להם קשר לדבר הזה.
אמיר רוזנברג: מכיוון שרצו לבוא ושאחד ירצה את מספר 2 ושאחד את מספר 1 ורצו לעשות את זה על בסיס שוויוני, צריכים להתחרות על זה בכסף ולכן מהרגע הזה מאה אחוז מהכסף הזה צריך ללכת---
אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, אנחנו לא נקשור את זה, האם בנושא הקצאת אפיק חדש, הדבר מובן?
אופיר אקוניס: ומקובל?
אופיר אקוניס: אתה העלית את השאלה איך הולך הכסף ואיך הוא מתחלק, אבל זו שאלה אחרת.
אופיר אקוניס: אגב, כן ביקשנו נוסח.
דנה נויפלד: נכון, ורצינו להגיע לדיון מול הרשות השנייה, הדבר עוד לא הסתייע, אנחנו מקווים שנוכל לסיים את זה כמה שיותר מהר.
ניצן חן: רק למען האיזון, כי יכול להיות שחבר הכנסת שי אולי אולי שכח איך התחלנו בתחילת הדרך.
ניצן חן: היה הרי ריב לא קטן על החלוקה הזאת והחלוקה אז היתה שהרציונל, הכסף ליצירה ישראלית והפקות מקור, בין אם נקרא לזה הפקעה, מלפפונים או עגבניות, בראש ובראשונה לכבלים והלוויין, ואז, לצורך האיזון, אמרנו בוא נקים את הקרן, בין אם היא עובדת או לא עובדת, או מנגנון אחר.
ניצן חן: אגב, בהוט וביס יש מנגנון הרבה יותר פשוט וברור, בין 8% ל-12% מסך ההכנסות שלהם הולכים להפקות מקור ויצירה ישראלית, והם משקיעים ביחד גם במינימום של ה-8%  מעל ל-300 מיליון שקל בשנה.
ניצן חן: אפשר לחשוב ולשקול להפעיל את אותו מנגנון, במקום אותה קרן שתעביר את הכסף, אבל לבוא ולומר שהכבלים והלוויין הם הסרח עודף בחלוקה הזאת, זה נשמע לי הזוי ואבסורדי.
ניצן חן: כי מלכתחילה הכסף הזה היה צריך לבוא בראש ובראשונה לכבלים וללוויין.
דנה נויפלד: לא בראש ובראשונה, הכסף הזה היה אמור להגיע למדינה, קודם כל נתחיל מזה, ואז הרעיון היה להחזיר אותו להפקה ולהחזיר אותו ליצירה.
דנה נויפלד: זה היה סדר הדברים.
דנה נויפלד: הרעיון היה להגדיל את כמות הפקות המקור.
אופיר אקוניס: קודם כל נתחיל מהליך הקצאת אפיק חדש ואחר כך נטפל בעניין שאתה שאלת עליו, חבר הכנסת שי, הדרכים והשימוש בכסף, או איך הוא מתחלק.
אופיר אקוניס: מי בעד סעיף 37ג'?
אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, חברת הכנסת ברקוביץ'.
אופיר אקוניס: הצבעה.
אופיר אקוניס: אגב, הדיון התקיים, עכשיו ניאלץ לקיים סוג של דיון מקוצר על הנוסח החדש שאתם תביאו.
נחמן שי: מתי נדון בחלוקה?
אופיר אקוניס: ביום חמישי הבא.
לאה ורון: הנושא הבא זה הנושא של פקיעת רישיון בנוסח לדיון מה-18 לנובמבר 2010, הועבר ביום 16.11.2010.
טל רוזנפלד: אנחנו מדברים על תיקון סעיף 37, שעוסק בפקיעת רישיון, פסקה (3).
טל רוזנפלד: אחרי סעיף קטן (א) יבוא (א1), מצאה המועצה כי בעל רישיון לשידורי טלוויזיה לא תיקן הפרה, כאמור בסעיפים 34ה'3, 35א'(ב1), 71א'(ד1), או 71ה'(ד1) עד תום התקופה שהורתה לו לפי אותם סעיפים, או כי לא עמד בתכניות שהוגשו על ידו בהתאם להוראות סעיפים 71א(ג), או 71ה(ג), יפקע רישיונו.
טל רוזנפלד: זה סעיף שכבר דנו בו, שעוסק בפקיעת רישיון.
טל רוזנפלד: גם דנו בעיקרון שאם לא מתוקנות הפרות בתקופה שהוקצבה לתיקון שלהם, יפקע הרישיון, אז כאן אנחנו מוסיפים עוד שתי תוספות בקשר לסעיפים 71א ו-71ה, כי אלה הוראות המעבר.
טל רוזנפלד: גם כאן מדובר על הפרות זניחות שלא תיקנו במועד.
טל רוזנפלד: התיקון השני הוא בנוגע לתכניות לפריסת חובות, גם בסעיפים 71א ו-71ה, שכבר אושרו.
טל רוזנפלד: אם לא עומדים בתכניות פריסת החובות, גם אז יפקע הרישיון.
זהר קדמון סלע: ---הרישיון, מתוך אמירה שלכם שאתם רוצים סנקציה אפקטיבית, שנעמוד בפריסה, וכרגע אנחנו רואים שמלבד אפשרות החילוט יש גם אפשרות של פקיעת הרישיון.
זהר קדמון סלע: זה הרבה מעבר לסנקציה אפקטיבית.
טל רוזנפלד: אז מה, את רוצה לשלול מה---
זהר קדמון סלע: אחת מן השתיים, אם תהיה מידה בפריסה, אז אפשר להסתפק באופציה של חילוט, אפשר להסתפק באופציה של פקיעה.
זהר קדמון סלע: יש כאן מן מנגנון של סנקציות שהן הרבה יותר גרועות ממה שהיה בזיכיון.
טל רוזנפלד: מה את מבקשת?
זהר קדמון סלע: שתהיה מידה בפריסה, מאחר ותוצאתה, לפי הצעת החוק עכשיו, היא חילוט, אני לא חושבת שהיא צריכה להיות רלוונטית כאן.
אמיר רוזנברג: אדוני היושב ראש, כשמישהו מתווכח איתך על הסנקציות שאתה אמור להטיל עליו או שתהיה צפוי להטיל עליו אם הוא אי פעם יפר, זה כבר כשלעצמו מעורר דאגה.
אמיר רוזנברג: אין סיבה.
אמיר רוזנברג: הם מבחינתם, הסנקציה צריכה להיות כמה שיותר רחבה, כמה שיותר רצינית, כמה שיותר אפקטיבית.
אמיר רוזנברג: אם זה חמור פחות, אז זה ערבות בנקאית, אם זה חמור יותר, זה שלילת רישיון.
אמיר רוזנברג: אני חושב שהדבר הזה הוא מידתי בחוק הזה והוא סביר מאוד.
זהר קדמון סלע: אמיר, כל חברה צריכה לפעול נגד האפשרות של סגירתה בכל תרחיש.
אמיר רוזנברג: את אמרת מבחינתך משהו נכון, אבל מבחינה מהותית, את אומרת 'אני מבקשת להוריד את אחת הסנקציות במקרה שאני אפר', הדבר הזה באופן טבעי מעורר דאגה, גם אצלנו, גם אצל אחרים.
אמיר רוזנברג: את צריכה להגיד, 'אני לא אפר'.
אמיר רוזנברג: יש לכם סנקציה של ערבות בנקאית, אם אני אהיה באמת עבריינית קשה ביותר, גם תשללו לי, כי אין סיכוי שאני אהיה שם.
אמיר רוזנברג: זה שיח נורמלי ורגיל, וזה מה שצריך לבוא.
אמיר רוזנברג: מי שצריך לעמוד במחויבות, צריך לבוא ולהגיד 'אני לא מפחד מזה, אני אעמוד במחויבות'.
זהר קדמון סלע: אני לא מפחדת מזה, אבל זה שיש לי ודאות מלאה שאני אעמוד בכל המחויבויות שלי, זה לא אומר שאני צריכה להפקיד לו את האפשרות ולהיות לא אחראית ולאשר אפשרות של סגירה של החברה.
אמיר רוזנברג: הסגירה היא בידיים שלך, כי אם את---
אילן אבישר: אני קצת מרגיש לא נח עם הניסוח שקובע חד משמעית 'יפקע רישיונו'.
אילן אבישר: זה לא נותן לשום גורם איזה שהוא שיקול דעת לבחון איך ההפרות---
אתי בנדלר: הוועדה דנה בכך והיתה החלטה מפורשת של הוועדה לשלול את האפשרות לתת שיקול דעת, על רקע ניסיון העבר.
אילן אבישר: עם כל כך הרבה סעיפים ועם כל כך הרבה עמידה בתכניות שהוגשו, נראה לי שנוצר פה מרחב חדש שמישהו יכול לבוא ולומר 'זה מה שהייתם צריכים למצוא, זה מה שנמצא---
נוגה רובינשטיין: הסעיף הובא, יחד עם הרשות השנייה, להמלצות של ועדת מרדכי.
אופיר אקוניס: מר אבישר, טיפלנו בזה.
אילן אבישר: אין בעיה.
אופיר אקוניס: אנחנו נעלה להצבעה את תיקון סעיף 37, פסקה (3).
אופיר אקוניס: רק את התיקון, כי את התיקונים הטכניים כבר עשינו.
אופיר אקוניס: תיקון סעיף 37 עבר פה אחד         נוגה והיועצת המשפטית של הוועדה, בעצם השלמנו את הקראת ההצבעה על כל הסעיפים?
אופיר אקוניס: לא להיום, בכלל.
נוגה רובינשטיין: לא.
אופיר אקוניס: אז בואו נמשיך.
אופיר אקוניס: עורכת דין רובינשטיין, את כל התיקונים הטכניים וההתאמות סיימנו?
לאה ורון: מה עם הנושא של כללים ראשונים והוראות מעבר?
נוגה רובינשטיין: זה בסוף.
לאה ורון: הבנתי, כשייגמר החוק.
לאה ורון: הבנתי.
נוגה רובינשטיין: זה סעיף אחרון.
אופיר אקוניס: עורכת דין נויפלד, מה קורה?
דנה נויפלד: אני אגיד את הסעיף.
דנה נויפלד: זה סעיף 33ב, שהכותרת שלו זה 'כללים למתן רישיון לשידורי טלוויזיה'.
אתי בנדלר: אנחנו מדברים על נוסח שהתקבל ממשרד התקשורת, מדובר על כללים למתן רישיון לשידורי טלוויזיה, עמוד 6.
דנה נויפלד: סעיף 33ב(א) פסקה (1).
דנה נויפלד: הפסקה אומרת, המועד שממנו ניתן להגיש בקשה לקבלת רישיון לשידורי טלוויזיה לפי הוראות סעיף 33א במטרה לאפשר את תחילת השידורים בידי בעל הרישיון החל במועד המעבר.
דנה נויפלד: אנחנו מבקשים למחוק את המלים 'לפי הוראות סעיף 33א'.
דנה נויפלד: אנחנו חושבים שזה לא מדויק לומר את זה, הכללים האלה יחולו גם על בעל זיכיון שמגיש בקשה לפי הוראות המעבר ולא רק על מי שמגיש בקשה לפי הוראות סעיף 33א רבתי.
דנה נויפלד: נכון לדעתנו למחוק את זה.
אופיר אקוניס: תיקון סעיף 33ב(א) פסקה 1 - עבר
לאה ורון: עורכת דין רוזנפלד, אנחנו ממתינים לך.
לאה ורון: אם אין משהו, אז אפשר להגיד ליושב ראש לסגור את הדיון.
טל רוזנפלד: רק שנייה, אנחנו נוודא.
אופיר אקוניס: אני גם שואל מה יש לנו לפעם הבאה, מעבר לנוסח החדש, חברת החדשות, הקרנות, ה-DTT והרוויזיות שעוד לא הוצבעו.
דנה נויפלד: יכול להיות שהנוסח של חברת החדשות יצריך תיקון בסעיפים אחרים, נצטרך לבדוק את זה.
אופיר אקוניס: בהחלט, תבדקו.
אתי בנדלר: אני מבקשת.
אתי בנדלר: היה נושא פתוח בסעיף 12 להצעת החוק, 33א, רישיון לשידורי טלוויזיה, היה שם נושא שנשאר פתוח, אם אתם יכולים ל---
דנה נויפלד: עשינו תיקון לדרישה שהיא אחד התנאים להיות כשיר להחזיק זיכיון היום, היות המבקש אזרח ותושב, אנחנו ביקשנו לשנות את הסעיף הזה ואת הנוסח.
דנה נויפלד: 33א רבתי (א2) שינינו, במקום שיהיה כתוב "אזרח ותושב", שינינו ל"תושב ישראל שהם אזרחים ישראליים כמשמעותם בחוק האזרחות או שהם בעלי רישיון לישיבת קבע".
דנה נויפלד: זה תנאי שמחליף את התנאי של אזרחות.
אתי בנדלר: את יכולה להסביר מה הנימוקים לשינוי שביקשתם?
דנה נויפלד: אנחנו סברנו שאין מקום להבחין, מבחינה מהותית בין הדרישה של אזרחות לבין הדרישה של תושב קבע, שלמעשה תושב קבע הוא המקבילה לאזרחות, ככל שמדובר בדוגמה לתושבי מזרח ירושלים.
דנה נויפלד: אין שום הצדקה להבחנה ביניהם.
אופיר אקוניס: תושב מזרח ירושלים כתושב קבע?
דנה נויפלד: כדוגמה.
דנה נויפלד: הדרישה היא תושב קבע, מבחינת הרציונל של הסעיף הזה, הוא בא להשיג את אותה תכלית בדיוק.
אופיר אקוניס: אזרח ישראלי זה בסדר, אבל מה הסיפור של תושב הקבע?
דנה נויפלד: אתם רוצים שאני אסביר את זה שוב?
אופיר אקוניס: להסביר שוב.
אתי בנדלר: להסביר מה אומר היום הסעיף ומה השינוי.
דנה נויפלד: הסעיף היום מדבר על כך שיש תנאי כפול להיות בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה והוא תושב ואזרח.
דנה נויפלד: אנחנו בחנו את הסוגיה הזאת שוב, ואנחנו מציעים תיקון, כשהתיקון עצמו מקיים את אותה תכלית של אזרחות ותושבות, הוא מחליף את מי שהוא תושב קבע שאינו יכול להיות אזרח והוא מקיים את אותה תכלית, לדוגמה אזרחי מזרח ירושלים, לצורך העניין, שהם תושבי קבע---
אופיר אקוניס: למה הוספתם את תושבי הקבע?
נוגה רובינשטיין: מדובר כאן במניעה שהיא מניעה גורפת ועל מנת להימנע ממניעה גורפת במקום שהיא לא נדרשת, ומכיוון שהתכלית של מישהו שהוא גורם ישראלי שגר כאן, חי את חיי המקום, חווה אותם ובאותו---
אופיר אקוניס: חי כאן וממומן על ידי אל קעידה.
דנה נויפלד: הוא לא ממומן על ידי אל קעידה.
אופיר אקוניס: לא יודע, אני שואל, אל תגידי לי מי ממומן, אני רוצה לדעת מי ממומן על ידי מי.
אופיר אקוניס: מה זה תושב הקבע הפרוזאי הזה?
אופיר אקוניס: הציוני הגדול.
אופיר אקוניס: זה נושא חשוב.
יצחק וקנין: בוקר טוב, אני פותח את ישיבת ועדת הכלכלה בנושא חוק הטיס.
יצחק וקנין: אנחנו בסעיף 159.
רננה שחר: באופן כללי, חוק רישוי שירותי התעופה הוא החוק שמסדיר את הרגולציה הכלכלית של ענף התעופה האזרחית, בניגוד לחוק הטיס שמסדיר אתך הרגולציה הבטיחותית של ענף התעופה האזרחית.
רננה שחר: התיקון הכי מסיבי בתיקונים העקיפים הוא התיקון של חוק רישוי שירותי תעופה.
רננה שחר: אפשר לומר שיש לתיקון שלפנינו חמש מטרות, שלוש מתוכן עיקריות ושתיים יותר משניות.
רננה שחר: דבר ראשון, לנקות את החוק מהרגולציה הבטיחותית.
רננה שחר: היום יש עדיין בחוק רישוי שירותי תעופה זנבות של דברים שצריכים להיות בחוק הטיס, של רגולציה בטיחותית, ואותם אנחנו מבטלים.
רננה שחר: הדבר הבא שאנחנו עושים בחוק, אנחנו מתאימים אותו למצב הקיים.
רננה שחר: החוק היום קובע שכל מפעיל מסחרי של כלי טיס, בין ישראלי ובין זר, חייב ברישיון הפעלה מסחרי משר התחבורה.
רננה שחר: מזה שנים רבות למפעילים הזרים לא ניתנים רישיונות הפעלה מסחריים אלא יש מכשיר אחר, שקוראים לו היתר הפעלה.
רננה שחר: זה מכשיר שמקובל בכל העולם, שלגבי טיסות של מובילי נוסעים ומטען ניתן היתר הפעלה עונתי לתקופה, שמסדר את התדירויות שלהם, את המטוסים שהם מפעילים, מטוסים בהחכרה וכו'.
רננה שחר: אנחנו רוצים להתאים את הדין למצב הקיים, להגיד שרק מפעילים ישראליים צריכים רישוי מסחרי מאת השר ולמסד את הנושא של היתר הפעלה, שניתן מאת רת"א למובילים האוויריים.
רננה שחר: אחר כך יש פה נושא של קביעת עיצומים כספיים על הפרת הוראות החוק.
רננה שחר: יש פה עוד שני עדכוני משנה, שאחד מהם הוא צמצום ההתייעצות בוועדה המייעצת – אסביר את זה כשנגיע לזה.
רננה שחר: דבר אחרון, מעמד מקצועי לרת"א בהתקנת תקנות, בדומה למה שקיים בהצעת חוק הטיס.
יצחק וקנין: את יכולה לקרוא.
רננה שחר: "תיקון חוק רישוי שירותי תעופה 159.
רננה שחר: בחוק רישוי שירותי תעופה, התשכ"ג–1963‏ – (1) בסעיף 1, בסופו יבוא: ""המנהל" – מנהל רשות התעופה האזרחית שהוקמה לפי חוק רשות התעופה האזרחית, התשס"ה–2005, או עובד הרשות האמורה שהוא הסמיך לעניין חוק זה, כולו או חלקו;     	"מפעיל ישראלי" – מפעיל אווירי כהגדרתו בחוק הטיס, התש"ע–2010, שמתקיים בו המפורט להלן, לפי העניין –  (1) לעניין יחיד – הוא תושב קבע בישראל שאין לו מקום עסקים עיקרי מחוץ לישראל, או אזרח ישראלי שיש לו מקום עסקים עיקרי בישראל; (2) לעניין תאגיד – הוא התאגד בישראל, אין לו מקום עסקים עיקרי מחוץ לישראל, והשליטה בו היא בידי אזרח ישראלי או תושב קבע בישראל, או שהשליטה בו היא בידי אדם אחר בהתאם להוראות אמנה בין–לאומית בענייני תעופה, שישראל צד לה; בעניין זה – "שליטה" – כהגדרתה בחוק ניירות ערך, התשכ"ח-1968".
איתי עצמון: לעניין הגדרת המנהל, אולי כדאי לערוך התאמה למה שהוועדה החליטה לגבי הגדרת המנהל בסעיף 1 להצעת חוק הטיס, שהסכמה כזאת תפורסם ברשומות.
איתי עצמון: מכיוון שבהמשך ניתנות למנהל סמכויות להטיל עיצום כספי, אז גם לערוך איזושהי התאמה, שהוא לא יוכל לא להסמיך ולא לאצול את אותה סמכות להטיל עיצום כספי.
איתי עצמון: אם אפשר, להסביר את ההוספה של הגדרת שליטה בפסקה (2) להגדרת מפעיל ישראלי.
איתי עצמון: מה המשמעות לעומת המצב הקיים היום?
רננה שחר: באופן כללי, היום בחוק אין חובה לעניין השליטה במי שמבקש רישיון מסחרי – מפעיל אווירי ישראלי שמבקש רישיון מסחרי - אבל כעניין של מדיניות רבת שנים, משרד התחבורה דורש מכל המפעילים הישראלים ששני שליש מבעלי המניות יהיו ישראלים.
רננה שחר: זה לא מעוגן בחוק, אבל זה המצב הנוהג מזה שנים רבות.
רננה שחר: אגף הכלכלה במשרד התחבורה נמצא פה וניתן לספק הסברים נוספים.
רננה שחר: עכשיו אנחנו קצת מורידים את הדרישה, מדברים על שליטה כמשמעותה בחוק ניירות הערך וכהגדרתה בחוק ניירות הערך.
רננה שחר: ההגדרה של שליטה היא הגדרה מהותית, שאומרת: היכולת לכוון את פעולותיו של התאגיד.
רננה שחר: בחוק ניירות הערך יש חזקות מתי יש שליטה.
רננה שחר: כאשר אתה מחזיק למעלה מ-50% מאמצעי השליטה בתאגיד – אמצעי השליטה בתאגיד הם יכולת ההצבעה באסיפה הכללית של התאגיד, היכולת למנות דירקטורים וכו' - חזקה שאתה בעל שליטה.
רננה שחר: אז אנחנו קצת מצמצמים את הוראות השליטה לעומת מה שהיה היום, מתאימים את זה גם למה שנוהג בעולם, למה שדרשנו בחוק הטיס בסעיף 16 להצעת חוק הטיס.
איתי עצמון: ההגדרה של שליטה רלוונטית גם לחלק השני של פסקה (2)?
איתי עצמון: כלומר, השליטה היא בידי אדם אחר, בהתאם להוראות אמנה?
עומר שלו: צריך לבחון, מכיוון שבאל-על עוד יש את נושא שני השליש - שמוסדר לדעתי גם במניית הזהב, ומתבסס על מצב קיים של הדין בישראל, כלומר שהבעלות והשליטה חייבת להיות שני שליש לפחות ישראלית - צריך רק לבחון שלא ייווצר עיוות כך שבאל-על לא יתאפשר שינוי של שליטה.
עומר שלו: כלומר, הגדרת השליטה תחול לגבי אל-על במונחים אחרים מאשר השליטה פה.
עומר שלו: הצורך בשני שליש מעוגן אצלנו גם עוד מהתשקיף, על פי הנחיות משרד התחבורה.
עומר שלו: החברה הייתה חברה ממשלתית.
עומר שלו: לא ערכנו את הבדיקה הזאת קודם, אני מבקש שנוכל לעשות בדיקה ואם יהיה שינוי שנבקש שנוכל לפנות.
רננה שחר: תוכלו לפנות.
רננה שחר: האינטרסים של המדינה באל-על זה עניין שמוסדר במניית הזהב ומוסדר במסגרת ההפרטה של חברת אל-על, אז אני מניחה שאם יהיה צורך ניתן יהיה לעשות שינוי בהסדרים הפרטניים שמגדירים את האינטרסים של המדינה בחברת אל-על ולא בהצעת החוק.
רננה שחר: אבל אין בעיה, תבדקו ונראה מה יש צורך לעשות.
יצחק וקנין: תחזרו אלינו עם זה.
יצחק וקנין: אם נצטרך לעשות משהו אז נעשה.
רננה שחר: "רישיון" – רישיון הפעלה מסחרית כמשמעותו בסעיף 2; "היתר הפעלה" – כמשמעותו בסעיף 8ג.
רננה שחר: ";"
איתי עצמון: יש לי עוד הערה טכנית לעניין הגדרות בחוק הזה.
איתי עצמון: זה כמובן דבר שאפשר להוסיף בנוסח, אבל מכיוון שזה עובר לאורך כל החוק אציין את זה כאן - שנוסיף הגדרה של השר.
איתי עצמון: מה שנכתב בהצעת החוק כ"שר התחבורה" היום שם המשרד הוא "משרד התחבורה והבטיחות בדרכים", אז נוסיף כאן גם הגדרה של השר.
יצחק וקנין: אני מצביע על סעיף 159(1) פסקאות (1) ו-(2).
יצחק וקנין: סעיף 159(1) אושר.
רננה שחר: "(2) במקום סעיף 2 יבוא: "רישיון הפעלה מסחרית.
רננה שחר: 2. מפעיל ישראלי לא יפעיל כלי טיס בטיסה מסחרית, אלא אם כן בידו רישיון לכך מאת שר התחבורה, ובהתאם לתנאי הרישיון.
רננה שחר: ";