GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אופיר אקוניס: הממשלה לא הספיקה להביא תקנות עד ה-22.10 ומבקש שר התשתיות להאריך ב-3 חודשים נוספים.
אופיר אקוניס: כלומר, עוד עיכוב אחד.
אופיר אקוניס: אמנם הם אומרים שהוא לא ארוך והם יספיקו לפני.
אופיר אקוניס: אני מתנגד, אני חושב שהממשלה צריכה לעמוד בזמנים.
אופיר אקוניס: אני לא רואה שום מצב שהממשלה מקבלת עוד ארכה.
אופיר אקוניס: משרד התשתיות, אני חושב שהיה לכם מספיק זמן כדי לקיים את הדבר הזה.
אופיר אקוניס: זאת עמדתי, אני הבעתי אותה.
אופיר אקוניס: חבר הכנסת חמד עמאר חושב שכן צריכים לתת להם את שלושת החודשים המבוקשים.
אופיר אקוניס: אולי אתה תפתור לנו את הדילמה.
אופיר אקוניס: גם במישור העקרוני, האם כנסת יכולה להיות אסקופה נדרסת של הממשלה בצורה כל-כך בוטה.
חמד עמאר: אדוני היושב ראש, בחוק מראש יש אפשרות להאריך לשלושה חודשים אם לא יספיקו להתקין את התקנות.
עמיר פרץ: מי זה הנציג של משרד התשתיות?
אופיר אקוניס: חן, מנהל מנהל הדלק.
עמיר פרץ: אין לך זמן?
עמיר פרץ: בוא נסכם על חודש ונגמור עניין.
עמיר פרץ: אתה מסכים.
אופיר אקוניס: הוא לא צריך להסכים, אנחנו צריכים להסכים.
עמיר פרץ: השאלה, מה האלטרנטיבה.
עמיר פרץ: אנחנו יכולים להגיש תקנות במקום?
ניר ימין: לא, האפשרות היא או לדחות או לאשר.
עמיר פרץ: אנחנו מעוניינים בחוק.
עמיר פרץ: להם לא איכפת שהחוק יתקע עוד שנתיים.
עמיר פרץ: לנו יש שתי אפשרויות, או ללכת ולהגיש קובלנה ליושב ראש הכנסת שהם לא מקיימים את הוראות החוק שמחייב אותם, שזאת פגיעה במנהל תקין באופן הכי בסיסי.
עמיר פרץ: אחרת מה הטעם?
עמיר פרץ: למה הסכמתם לזמן שנתנו לכם לתקנות.
שלומית ארליך: אנחנו לא הסכמנו.
שלומית ארליך: גם בחוק נקבע סעיף שמדבר על התקנות הראשונות שצריכות להיות מובאות בפני הוועדה.
שלומית ארליך: הסעיף קובע במפורש שהשר רשאי לבקש, באישור הוועדה, לאחר בשלושה חודשים.
שלומית ארליך: מדובר בנושא מורכב שדורש חשיבה רצינית ומעמיקה ופיתרונות.
שלומית ארליך: הנוסח פורסם לעיון הציבור.
עמיר פרץ: מה הנימוקים שלכם?
אופיר אקוניס: הם לא הספיקו.
עמיר פרץ: אני אגיד לך מה זה אומר.
עמיר פרץ: פעם הבאה, כשיבוא משרד ממשלתי בפני ועדה, לא נסכים לשום מצב כזה שהשר רשאי.
עמיר פרץ: תיאלצו אותנו לכך בעתיד.
שלומית ארליך: מצד שני מדובר פה בצורך אמיתי.
עמיר פרץ: צריך להיות נימוק מהותי.
שלומית ארליך: אנחנו מדברים על נימוק מהותי.
אופיר אקוניס: חבר הכנסת פרץ, בוא נחשוב.
אופיר אקוניס: האם עד ה-1 בדצמבר תהיו מוכנים?
חן בר יוסף: זה בדיוק לוקח אותנו לדוגמה של סוף הדיון?
אופיר אקוניס: האם עד ה-1 בדצמבר תהיו מוכנים.
חמד עמאר: בוא ניתן להם עד 1 בינואר.
אופיר אקוניס: 1 בינואר מביא אותם לתאריך שלהם.
חן בר יוסף: אני מזכיר, אנחנו בעצם חוזרים קצת לסיפה של הדיון בחוק.
חן בר יוסף: שם ביקשנו חצי שנה ואמרתם: לא, ניתן שלושה חודשים.
חן בר יוסף: אם נראה שאתם רציניים אז אולי נאשר לכם עוד שלושה חודשים כהחלטת הוועדה.
חן בר יוסף: באמת היינו רציניים.
חן בר יוסף: אפשר לראות את כל טיוטות התקנות.
חן בר יוסף: זה לא שחסר שם סעיף.
חן בר יוסף: כל הסעיפים קיימים שם.
חן בר יוסף: בעקבות ההערות שהתקבלו, בעקבות חלק מהמחשבות החדשות, בעקבות ניואנסים שעלו, יש שם שיפוצים ושיופים לעשות.
חן בר יוסף: את זה אנחנו צריכים לעשות.
חן בר יוסף: חלקם לוקחים זמן.
חן בר יוסף: להתחייב פה על לוח זמנים של 20 יום יכניס אותנו לסד שלא יוביל לתקנות יותר טובות.
אופיר אקוניס: אתה רוצה שזה יהיה היום?
אופיר אקוניס: באותה מידה זה יכול להיות היום.
חן בר יוסף: אני יכול לתת היום מסמך שהוא לא הכי טוב שיש.
אופיר אקוניס: חבר הכנסת פרץ וחבר הכנסת עמאר, אני מציע עד ה-1 בדצמבר.
אופיר אקוניס: זה מספיק, יש גבול.
ניר ימין: חשוב לציין, אדוני, שאם המועד ייקבע ל-1 לדצמבר, אין אפשרות להאריך פעם נוספת.
אופיר אקוניס: אז שייכנס ב-1 בדצמבר.
חמד עמאר: אנחנו רוצים הכי טוב שיש.
חמד עמאר: חבר הכנסת מסכים לדבר הזה, שבו אנחנו עשינו פה חוק, בגלל שהשר הוא שר ממפלגתך?
חמד עמאר: השר הוא שר ממפלגתי ואני רואה את הנושא - - -
אופיר אקוניס: לא, זה לא הנושא, זה העיקרון.
עמיר פרץ: חבר הכנסת עמאר, כל פעם שאני רואה אותך, אני בכלל שוכח שאתה מישראל ביתנו.
עמיר פרץ: לא עלה בדעתי העניין הזה.
אופיר אקוניס: אני מציע את ה-1 בדצמבר, חבר הכנסת פרץ.
אופיר אקוניס: אנחנו רוצים שיעבדו במהירות יותר גדולה.
אופיר אקוניס: מי בעד ה-1 בדצמבר?
חגית אייזנמן מלכה: אני רוצה להעיר משהו.
חגית אייזנמן מלכה: זאת אחת הפעמים הבודדות שראיתי עבודה כל-כך מאסיבית על תקנות.
חגית אייזנמן מלכה: ישבנו על התקנות האלה שעות רבות.
חגית אייזנמן מלכה: מדובר בדבר מאוד מאוד מורכב, גם מבחינה טכנולוגית.
חגית אייזנמן מלכה: זה גם מציב בעיות משפטיות שונות.
חגית אייזנמן מלכה: הפקנו פה איזו טיוטה שאם תסתכלו עליה היא מאוד מאוד מורכבת ולכן גם ההערות עליה הן רבות מאוד.
חגית אייזנמן מלכה: המשרד, יחד עם משרד המשפטים, מקדיש חשיבה רבה לנושא הזה.
עמיר פרץ: חבל, תחסכי זמן ותתחילי לעבוד על התקנות.
עמיר פרץ: 10 בדצמבר וגמרנו את העניין.
אופיר אקוניס: טוב, 10 בדצמבר.
מתי יצחק: אנחנו מבקשים לקבל את התקנות.
אופיר אקוניס: חן, אתה כמובן שולח לכל מי שצריך.
חן בר יוסף: לא יהיה זמן לשמוע את ההערות שלהן אבל לשלוח - - -
אופיר אקוניס: יש לך חודש ימים.
חמד עמאר: אמרת ששמעת את כל ההערות.
חן בר יוסף: אני רוצה לראות את התיקונים וגם עליהם להעיר.
אופיר אקוניס: אל תשלח לו ב-9.12.
מתי יצחק: יותר קל להכין שיעורי בית.
חן בר יוסף: אני אשלח לו כשזה יהיה מוכן.
חמד עמאר: קיבלתם הארכה של חודש.
לאה ורון: כשהוועדה מעמידה את התקנות על סדר יומה היא מפרסמת את התקנות.
אופיר אקוניס: בסדר, אנחנו נאריך את זה עד ה-10 בדצמבר.
חגית אייזנמן מלכה: "צו משק הדלק (קידום התחרות) (תיקון מס' 4)( הארכת תקופה), התשע"א 2010.
חגית אייזנמן מלכה: בתוקף סמכותי לפי סעיף 2 לחוק משק הדלק (קידום התחרות) (תיקון מס' 4), התשע"א 2010 (להלן – החוק), באישור ועדת הכלכלה של הכנסת אני מצווה לאמור:     	התקופה האמורה בסעיף 2 לחוק תוארך עד יום 10.12.2010".
אופיר אקוניס: עם התאריך העברי, כמובן.
אופיר אקוניס: הצבעה בעד – רוב נגד – אין נמנעים – אין
רוברט אילטוב: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.
רוברט אילטוב: אני רוצה לברך את הבאים ולברך את האוצר על התכנית לעידוד השקעות גופים מוסדיים בתעשיות עתירות ידע.
רוברט אילטוב: אנחנו, גם בכנסת וגם באוצר מחפשים את הפתרונות להשקעות בהייטק, שמקורות ההון הלכו והתדלדלו מאז המשבר הכלכלי בארצות הברית ובאירופה.
רוברט אילטוב: לכן אנחנו רואים בכל מהלך וניסיון ותכנית בנושא הזה – ניסיון מבורך.
רוברט אילטוב: יחד עם זה אנחנו רוצים שעל הדבר הזה יהיה דיון פתוח בכנסת, כבית מחוקקים, כנציגות של העם ולבחון את הדברים מקרוב.
רוברט אילטוב: אני מבקש מהאוצר להציג את התכנית בפני חברי הכנסת ואנחנו נפתח אחר כך את הנושא לדיון.
ערן היימר: אז עיקרי התכנית, כמו שכולם יודעים, החוזק של המשק הישראלי תלוי היום הרבה יותר בתעשיית ההייטק מאשר בעבר.
ערן היימר: התעשייה הזו נשענה אל מקורות מימון מחו"ל, ברובה תעשיית ה- VC.
ערן היימר: התכנית הזו מטרתה לחבר בין הגופים המוסדיים שיש להם כסף להשקעות לבין תעשיית ה-VC, הסטארט אפים, או כל הכלים האחרים שיגיעו, בסופו של דבר, לתעשייה, לטובת הצמיחה הכלכלית שלנו.
ערן היימר: תקציב התכנית – 200 מיליון שקל, כפי שהוחלט על ידי הממשלה.
רוברט אילטוב: זה תקציב או ערבות?
ערן היימר: תקציב.
ערן היימר: העקרונות שהינחו אותנו בבניית התכנית זה יצירת הדיאלוג המחודש בין המשקיעים המוסדיים לבין הקרנות, דיאלוג שהיתה לנו תחושה מהשיחות עם שני הצדדים שהוא לא מתקיים מספיק.
ערן היימר: היו בו הרבה אמוציות, הרבה ניסיון רע מהעבר בהשקעות של תקופת שנת 2000.
ערן היימר: יש כאן תעשיה מתפקדת, תעשיה קיימת, לא רצינו להקים משהו חדש או לשנות, או להפעיל כוח של הממשלה בהפעלת מנגנונים חדשים, אלא להשתמש במנגנוני השוק הקיימים שעבדו ותפקדו כל עוד היה בהם כסף.
ערן היימר: ההתערבות הממשלתית לשיטתנו צריכה להיות כמה שפחות מורגשת.
ערן היימר: עם זאת,  שותפות בחלוקת הסיכונים בינינו לבין המשקיעים, עם מנגנונים שונים של איזונים ובלמים שאני ארחיב עליהם בהמשך.
ערן היימר: בעיקר לא לקחת- לא את האחריות של המשקיעים ולא של מנהלי הקרנות, אלא להשאיר את האחריות אצלם, תוך כדי שאנחנו משנים קצת את המודל של סיכון – סיכוי, שהסיכוי נשאר כולו אצלם, והסיכון – אנחנו מתחלקים בו.
ערן היימר: שינוי המשוואה הזו, אנחנו מקווים, יחזיר משקיעים מוסדיים רבים להשקיע בתחום, ואנחנו נחזיר את התעשייה הזו למסלול שהיא צריכה להיות בו.
ערן היימר: אז עקרונות התכנית – החלטנו על השתתפות בסיכון של עד 25% מגובה ההשקעה, התכנית דרך אגב, כתהליך, יצאה כ- RFI לכלל התעשייה, לכלל הקרנות, לכלל היועצים.
ערן היימר: כל מי שרצה להביע איזושהי עמדה לגבי התכנית, היכולות שלה, הפרמטרים שבה –הופץ לציבור.
ערן היימר: קיבלנו כל מיני התייחסויות מכל מיני גופים, שקלנו אותם, דנו בהם בוועדת המכרזים.
ערן היימר: ועדת המכרזים היתה משותפת לאוצר, לתמ"ת, למדען הראשי.
ערן היימר: את כל המכלול של הידע שנצבר, שינינו חלק מהפרמטרים.
ערן היימר: בין היתר, ההשתתפות בסיכון עלתה ל – 25%,מ- 20% כפי שהיה במקור.
ערן היימר: ההשתתפות תהיה לכל השקעה לכל קרן בנפרד.
ערן היימר: כלומר, גוף מוסדי שישקיע ב-4 קרנות לא נבקש ממנו את ההחזר על הרווחים שיכסה על ההפסדים, אלא כל קרן בנפרד, נכסה הפסדים במידה ויהיו, וברווחים לא ניגע לו.
ערן היימר: אנחנו בנינו תשואה מינימאלית שנדרשת לה רשת ביטחון וממנה היא מופעלת.
ערן היימר: כלומר, לא רק את הקרן אנחנו מגנים, אלא קרן פלוס תשואה מינימאלית, תשואה שנגזרה מההשקעות האלטרנטיביות בנכסים חסרי סיכון היא תשואה נמוכה היום, כי בעולם היום אנחנו בעולם ללא תשואות, אבל היא תשואה שתבטיח גם למשקיעים המוסדיים וגם לנהנים, שזה הציבור, החזר מסוים על הכסף שלו, שלא יופסד כולו, בתקווה שלא נצטרך לשלם בתכנית הזו, ושהתעשייה תוכיח את עצמה ותחזיר למשקיעים הרבה יותר מאשר את הקרן פלוס ריבית.
ערן היימר: המודלים להשקעה.
ערן היימר: במהלך ה- RFI עלו כל מיני צורות חדשות, צורות שאנשים אמרו שיתפתחו, שצריכים להתפתח, שהתעשייה הקיימת של הון סיכון מסורתי יש בה פגמים, היא צריכה להשתפר, וגם בעולם יש רחש כזה, אז פתחנו את המודל שלנו גם לכלים נוספים, בין אם זה קרן ציבורית, חברה שתעשה את אותו הדבר כמו קרן VC רק שתהיה רשומה וכך המשקיעים ייהנו מציטוט של השווי בשוק, מאפשרות לסחור בזה, בין אם זה קרן קשורה, כך שלגופים המוסדיים יהיה גם חלק בניהול, והם לא יהיו רק משקיפים מהצד, ובין אם זה fund of funds, או כל צורה אחרת שתשרת אותנו, במטרה שלנו של להזרים את כספי המוסדיים לתעשייה – אנחנו נהיה פתוחים.
ערן היימר: כמובן שכל ייצור כזה חדש דורש התאמות ויצטרכו לבוא ולהציג לנו את הכלי ואנחנו נבנה את ההתאמות הנדרשות, בשאיפה של כמה שפחות ביורוקרטיה אבל עם שמירה  שהכסף יגיע למטרה שלה הוא נועד.
ערן היימר: תנאי התכנית.
ערן היימר: ההשקעה בקרן או כל כלי אחר – 85% מהכספים המושקעים יושקעו בחברות מו"פ עתירות ידע ישראליות, או קשורות לישראל.
ערן היימר: לא הגבלנו את שלבי הפיתוח.
ערן היימר: חלק מהתגובות היו שצריך להתמקד ב- late stage או ב- mid stage.
ערן היימר: אנחנו אמרנו שהמוסדיים והתעשייה מספיק חכמים בשביל לבחור איפה צריך להשקיע, אנחנו לא נגביל אותם.
ערן היימר: הקרנות מוזמנות להשקיע בכל אחד מהשלבים- בין אם זו תהיה קרן שמתמחה ב- late, mid early stage ובין אם זו תהיה קרן שפתוחה לכל אחד מהשלבים.
ערן היימר: כנ"ל לגבי סקטורים.
ערן היימר: היו כאלה שאמרו – לא צריכים את כל הסקטורים, צריכים להתמקד בסקטורים מסוימים כמו אנרגיה חלופית, clean tech, דברים כאלה.
ערן היימר: התכנית הזו היא פתוחה לכל הסקטורים.
ערן היימר: כלומר, אם מישהו חושב שתעשיית החלל הישראלית – בה יש את הפוטנציאל הכי גדול, יתכבד ויקים קרן לתעשיית החלל, אנחנו נספק את ההגנה גם למשקיעים שישקיעו בקרן הספציפית הזו.
ערן היימר: אם מישהו חושב שהוא יכול לפזר בין התעשיות – קצת לחלל, קצת ל – clean tech, בבקשה, שיעשה זאת, אנחנו לא מגבילים בכלים שלנו את הסקטור הספציפי - -
רוברט אילטוב: מה גודל ההגנה?
ערן היימר: 25% מההשקעה.
ערן היימר: אני ארחיב עוד מעט, יש גם הסבר מפורט על זה.
ערן היימר: סך ההשקעה המוגנת בכל קרן לא תעלה על 40% מההון המנוהל, דהיינו, קרן שרוצה לנהל 100 מיליון דולר, 40 מיליון דולר היא יכולה להביא מהמשקיעים המוסדיים תחת המטריה הזו.
ערן היימר: את שאר הכספים משקיעים מוסדיים או אחרים, משקיעים אמריקאים או מכל ערוץ מימון אחר – אנחנו לא מגבילים את זה.
ערן היימר: המטרה של ההגבלה הזו היא לייצר את האיזון בין הניהול לבין ההגנה כך שהכספים לא ינוהלו כאילו הם מוגנים ולכן יהיה כאן מורל הזרד – לקיחת סיכונים שלא לצורך, כאשר הכסף שלך הוא מוגן, ולכן – מה איכפת לך, אתה יכול להפסיד אותו, הממשלה תשלם.
ערן היימר: באופן כזה שרק 40% בכל קרן מוגן, מצאנו את האיזון.
ערן היימר: ב- RFI פרסמנו 30%, וחלק מהתהליך העלה את זה ל -40, כתוצאה מהתגובות של השוק.
קריאה: - -25% מה- 40%?
ערן היימר: על 40% מהקרן, אני מגן על 25%.
ערן היימר: 10% מהקרן זה ההפסד שאני אשלם מתקציב המדינה.
ערן היימר: מגבלות על הקרן – הקרן צריכה להיות קרן של לפחות 100 מיליון, השקעה – לפחות 25 מיליון של כל משקיע מוסדי שרוצה את ההגנה הזו.
ערן היימר: ההגנה לא תינתן לקרן שתשקיע למעלה מ- 25 מיליון, כדי לחלק את המשאב בין הקרנות השונות, כלומר, שלא תבוא קרן אחת, חברת ביטוח אחת, ותקבל את כל ההגנה הממשלתית, אלא נפזר בין המשקיעים השונים, ולא ניתן כפל הגנה בקרנות ממשלתיות.
ערן היימר: קרנות ממשלתיות - יש להן מנגנוני הגנה אחרים.
רוברט אילטוב: מה היום המוסדיים משקיעים בתעשיית ההייטק הישראלית?
רוברט אילטוב: יש לכם אינדיקציה?
ערן היימר: 3% 0.1 מהתיק המנוהל על ידי המשקיעים המוסדיים מנוהל בקרנות סיכון.
קריאות: מיליארד.
ערן היימר: זה לא הרבה כסף וזה לאורך שנים.
ערן היימר: המספר הזה הוא מספר לא של flow אלא של stock, כלומר, כל ההחזקות שיש להם היסטורית, מאד נמוך.
ערן היימר: התעשייה הזו לא מבוססת על הקשר עם המוסדיים.
ערן היימר: אם במקרה הם פגשו מוסדי והוא היה מוכן להשקיע, עשו לו טובה - -
קריאה: כל ההשקעות של המוסדיים היו בסוף תקופת הבועה.
קריאה: מאז הם נזהרים כמו מאש להשקיע.
ערן היימר: הבעיה שזיהינו ההיא שהמשקיעים המוסדיים נכנסו בזמן הלא נכון, ונכנסו בבת אחת ולכן יצא שהם גם הפסידו המון כסף.
ערן היימר: לכן היתה רתיעה מהשוק הזה.
ערן היימר: אנחנו מקווים שמנגנון ההגנה ישכנע גם את ועדות ההשקעות וגם את המנהלים לבחון מחדש את השוק ולהשקיע בו יותר כסף.
ערן היימר: התשואה ששמנו כרף שממנו מפעילים את תכנית הביטוח – שיעור ההחזר הבסיסי הוא מכפיל של 1.15, דהיינו – השקעת דולר, אתה מקבל דולר ו=15 סנט אחרי 7 שנים.
ערן היימר: המכפיל עולה מרבעון לרבעון,  והגג שלו הוא 1.25.
ערן היימר: זה גם מודל שהשתנה בעקבות ה- RFI והתגובות שקיבלנו מהשוק.
ערן היימר: המודל שהוצע ב-RFI היה מכפיל של 1.1.
ערן היימר: התגובות שקיבלנו ביקשו לשפר אתו.
ערן היימר: שיפרנו אותו עד 1.25 והארכנו את התקופה, כך שאנחנו גם ניטרליים לקרנות שיחליטו להשקיע לאורך תקופה יותר ארוכה.
ערן היימר: קרנות, עד לפני מספר שנים, השקיעו עד 7 שנים ואז התפרקו, וזה אחד החוליים של התעשייה הישראלית שחסר אולי כסף להמשיך את חיי החברה מ-7 שנים ואילך.
ערן היימר: אנחנו לא הגבלנו את הקרנות, ואנחנו עד 15 שנה מגדילים את המכפיל, וגם אחרי זה, אם הקרן רוצה להמשיך, ובזה שהיא תמשיך להישאר בחברות היא תשיג תשואה גבוהה יותר- זה בסדר, תמשיכו, ומתי שתפרקו את הקרן, אז נתחשבן.
ערן היימר: השתתפות המדינה, בכל מקרה – לא לפני 7 שנים.
ערן היימר: אז כמו שהסברתי, הסכום שאנחנו משתתפים הוא בין התשואה ששמנו בתהליך העולה הזה, לבין התשואה בפועל, ואת הפער אנחנו נשלם.
ערן היימר: בכל מקרה – לא יותר מ- 25% מסכום ההשקעה.
ערן היימר: J curve זו גם היתה אחת מהבעיות שהמוסדיים טענו שזו אחת הסיבות לא להשקיע.
ערן היימר: זה יצור חשבונאי שאומר – השקעת 100 מיליון בקרן, לקחו דמי ניהול, אבל עדיין לא מימשו, אז זה יוצר ירידת ערך של ההשקעה שלך, למרות שאולי בפועל היא השביחה אבל אין לזה שום הוכחה.
ערן היימר: אז יוצא מצב שהמנהל שיושב על כסאו ונבחן על הביצועים, מייד מתחיל להפסיד.
ערן היימר: מהיום הראשון שהוא נכנס להשקעה הזו הוא מתחיל לרשום הפסדים והוא מקווה שאחרי 7 או 10 שנים יהיו רווחים.
ערן היימר: במודל הניהול של קרנות הפנסיה והביטוח הישראלי זה לא כל כך מתאים למודל שלהם, מכיוון שהם נבחנים על ביצועים רבעוניים או שנתיים.
ערן היימר: התכנית שלנו למעשה משנה את ה- J curve וכך אין את רישום ההפסדים הזה, ואז, יותר קל להם, כמנהלים, להיכנס להשקעה.
קריאה: למה זה - - ?
ערן היימר: חשבונאית – יש לך את ההגנה.
ערן היימר: אתה יכול לפרוס את ההגנה הזו לאורך השנים.
ערן היימר: לדוגמה – אם השקעת 10 מיליון דולר, סך ההחזרים שקיבלת – 9.5 מיליון דולר, התפרקת אחרי 10 שנים – המכפיל יחושב כמכפיל לפי התקופה, במקרה הזה – 1.1906, 9.5 זה מה שקיבלת, שקיבלת, השתתפות המדינה תהיה 2.5 בהתאם לפער.
ערן היימר: אז קרן ציבורית היא מודל חדש יותר.
ערן היימר: המודל הזה לא נפוץ בשוק הישראלי, אבל אמרנו שנאפשר גם אותו.
ערן היימר: אם מישהו יקים קרן ציבורית וירצה שם לגייס כספים מהגופים המוסדיים ההגנה הזו תינתן גם לו, לא העדפנו רק את המודל ה – VC הקלאסי - -
עמי צדיק: מה זה ציבורי, חברה בבורסה?
ערן היימר: כן.
דוד אסיא: סליחה,  200 מיליון שקל תקציב – זה גובה ההפסד המקסימלי שאתם מוכנים לממן, או שזה - -
ערן היימר: קרן קשורה-  מודל שמחייב התאמות, מודל שהוא קצת שונה מהקרנות היום.
ערן היימר: זו גם היתה אחת הבקשות מצד חלק מהמוסדיים להיות שותפים בניהול,  הם מאד לא אוהבים את המודל שהם נותנים למישהו כסף, משלמים לו את דמי הניהול, ולא שותפים בשום אופן בניהול.
ערן היימר: מצד שני, המודל הזה הוא מודל ששונה מבחינת היחסים בתוך המנהל-משקיע וכו'.
ערן היימר: אנחנו נעשה את ההתאמות הנדרשות, אך נאפשר גם את המודל הזה.
אמנון כהן: כמה דמי ניהול יהיו?
ערן היימר: אנחנו לא נקבע.
ערן היימר: זה ייקבע במשא ומתן בין הקרנות למשקיעים, לגופים המוסדיים.
ערן היימר: יש פה את הכוח לעשות את המשא ומתן.
אמנון כהן: שלא יאכלו את כל הכסף בדמי הניהול.
ערן היימר: אחת הביקורות היא שדמי הניהול גבוהים מדי.
ערן היימר: השארנו את המשא ומתן הזה בין התעשייה לבין המשקיעים ולא אמרנו שאנחנו נתערב, כי הממשלה -  - יש לנו גם בעייתיות להתערב פה.
אמנון כהן: בסוף הממשלה תשלם להם כי דמי הניהול יאכלו את כל הכסף.
ערן היימר: נכון, זה אחד החששות.
ערן היימר: אחת הסיבות שאנחנו לא מגנים על כל ההשקעה אלא רק על חלקה, שיש כאן 60% מהמשקיעים שמשקיעים את כספם.
ערן היימר: אם הם מוכנים לשלם 2.5% דמי ניהול, כנראה שהם עושים משהו טוב עם כספם, כנראה שהמנהלים ראויים לזה.
ערן היימר: אם המשקיעים המוסדיים מוכנים לשלם כאלה דמי ניהול, אנחנו מצפים שיהיה כאן מנגנון של איזונים כך שאנחנו לא נצטרך להתערב.
אמנון כהן: אבל היום בממשלה דנים על דמי ניהול בכלל – על הפנסיות, על כל הדברים.
אמנון כהן: אז יכול להיות שגם על זה.
ערן היימר: זה דמי ניהול אחרים.
עמי צדיק: מה דמי הניהול של קרן הון סיכון רגילה?
ערן היימר: המודל הוא מודל שמדבר, בדרך כלל, על איזור ה- 2-2.5%- -
עמי צדיק: והרווחים?
ערן היימר: ועוד שותפות ברווחים.
עמי צדיק: כמה?
דוד אסיא: 20% אחרי ששילמו את הקרן.
עמי צדיק: אחרי שהחזירו את הקרן.
עמי צדיק: זה לא נראה לכם קצת יותר מדי לקרן הזו?
ערן היימר: זה לא קרן.
ערן היימר: אנחנו לא מקימים כאן קרן.
ערן היימר: אנחנו אומרים: אנחנו מוכנים להגן על המשקיע.
ערן היימר: לא מתערבים בהסכם בין המשקיע לקרן.
עמי צדיק: אבל מן הסתם זה יהיה באותה רמה.
ערן היימר: אנחנו לא אומרים שאנחנו יודעים מה צריך להיות.
ערן היימר: אנחנו יודעים ש- 2.4 טוב מ- 2.5 או ש- 1.5 טוב מ- 2.5, אלא שהקרנות, המשקיעים שאמונים על הכסף יגיעו להבנה מה יהיה ה- carry  ומה יהיה מודל דמי הניהול.
רוברט אילטוב: תראו, אם קרן הון סיכון מביאה רווחים גדולים אז בטח יהיה שווה לשלם להם גם 3-4%.
רוברט אילטוב: ואם הם יפסידו, אז גם 0.1% - -
אמנון כהן: המנגנון צריך להיות – אם מרוויחים – שייקחו 3-4%.
אמנון כהן: אבל אם הם מפסידים --
רוברט אילטוב: זה למשא ומתן בינם ובין - -
רוברט אילטוב: בקרנות סיכון זה קצת אחרת.
רוברט אילטוב: בקרנות הפנסיה אתה צודק.
רוברט אילטוב: זה ויכוח ודיון בנושא אחר, בוועדה אחרת.
ערן היימר: יכולנו להגיד שאנחנו מכתיבים את המודל ואת דמי הניהול.
ערן היימר: החלטנו שלא נכתיב את המודל.
ערן היימר: אם אתה מוצא את המנהל הכי מוכשר אבל הוא רוצה 2% או מנהל פחות מוכשר ורוצה 1%, אני מעדיף שאתה תחליט אצל מי אתה רוצה להשקיע.
ערן היימר: ניהול הסיכונים הוא אצל מנהל ההשקעות של הגוף המוסדי והוא צריך להיות ביחסים בין הגופים המוסדיים לבין הקרנות, ושוב – יש 60% מהמשקיעים הקטנים שלא מוגנים ואמורים לדאוג לאינטרסים שלהם בלי קשר אלי.
ערן היימר: בדרך כלל המודל הוא שכולם משלמים את אותו הדבר.
ערן היימר: אין כאן משקיעים  - -
קריאה: אבל החישוב של התשואה למשקיע זה אחרי דמי ניהול, לצורך ההגנה?
ערן היימר: נכון.
ערן היימר: אז תהליך ההקצאה  - מי שיבקש להצטרף לתכנית יפנה.
ערן היימר: יש תהליך ביורוקרטי לראות שהוא גוף מוסדי.
ערן היימר: יש לו שנה לחפש את ההשקעה, מרגע שהוא קיבל את הפתק מאתנו שהוא רשאי בסכום כזה וכזה להשקיע.
ערן היימר: אחרי 12 חודשים הוא אמור לחזור אלינו עם הסכמים חתומים ולקבל את דמי הרצינות שהוא הפקיד אצלנו, בחזרה, ואת כתב ההתחייבות שלנו למהלך החיים של הקרן.
רוברט אילטוב: איך אתם קובעים מה המנגנון שקובע מי הקרן שזכאית לתמיכה ממשלתית?
ערן היימר: אנחנו לא בוחרים את הקרן.
ערן היימר: אנחנו מאשרים את המשקיע.
ערן היימר: המשקיע, מי שמגיע ראשון- יקבל.
ערן היימר: הוא אמור לשלם דמי רצינות, זה לא סתם לקבל.
ערן היימר: הוא אמור להביא החלטה של הגופים המוסמכים אצלו בגוף שהם מאשרים לו ללכת ולחפש תחת המודל הזה השקעות לתעשייה הזו.
ערן היימר: הביא לנו את כל המסמכים?
ערן היימר: יקבל את ההקצאה שלנו - -
רוברט אילטוב: בישראל יש, נניח, 50 קרנות הון סיכון.
קריאה: היו פעם.
רוברט אילטוב: אמרתי – נניח.
רוברט אילטוב: מחר בבוקר כולם קיבלו החלטה ובאותה השעה התייצבו אצלכם.
רוברט אילטוב: איך אתם קובעים למי  - -?
ערן היימר: אנחנו לא עובדים מול קרנות הון סיכון אלא מול המוסדיים.
ערן היימר: מי שיקבע את גודל השוק – האם יהיו 50 קרנות או 5 קרנות זה הגופים המוסדיים.
ערן היימר: היום הבעיה היא מצוקת מקורות.
ערן היימר: יש הרבה אנשים שאולי רוצים שתהיה להם קרן, אבל קרנות פעילות שמחפשות כסף שיושקע בהן וגם מוצאות – יש פחות.
ערן היימר: גם בחיי הקרן, אמנם יש כמה עשרות של קרנות, אבל לא כולן מחפשות כסף באותו יום.
ערן היימר: כלומר, במהלך ה- 3 שנים הקרובות יהיו קרנות שיחפשו, ויהיו קרנות שלא יחפשו.
ערן היימר: המשקיעים המוסדיים הם אלה שמולנו.
ערן היימר: המשקיע המוסדי שרוצה להשקיע בתעשייה – יבוא, יקבל את הפתק מאתנו, שאנחנו מקצים לו חלק מהתכנית.
ערן היימר: הוא ילך וימצא את הקרן שראוי שכספי החוסכים אצלו יסוכנו בקרן.
רוברט אילטוב: זאת אומרת – מי שקובע היום מי קרן הון סיכון זה יהיה המוסדיים - -
ערן היימר: לא רק היום – תמיד.
ערן היימר: קרן הון סיכון שלא מצליחה לגייס את המוסדיים, לא משנה אם הם אמריקאים או ישראלים – לא תקום.
אמנון כהן: אני מברך על המהלך, זה חשוב.
אמנון כהן: למה אין כאן התמקדות לייעל גם תעשיות מסורתיות?
ערן היימר: יש הרבה תכניות.
ערן היימר: התכנית הזו ממוקדת לקרנות הון סיכון.
רוברט אילטוב: אם קרנות הון סיכון שיקבלו פתק ירוק מקרנות פנסיה, שיוכלו להגיש, גם ב- low tech, יוכלו לקבל.
ערן היימר: אמת.
רוברט אילטוב: מי שיקבע זה קרנות הפנסיה.
ערן היימר: הטווח של הדברים המושקעים צריך להיות במו"פ.
ערן היימר: אם המו"פ הספציפי הוא להפוך מתפרה במצפה רמון למתפרה אוטומטית, וזה מו"פ, וזה נכלל תחת ההגדרה של מו"פ – בסדר גמור.
עמי צדיק: אמרת 85% מו"פ.
עמי צדיק: - - נדל"ן?
ערן היימר: לא, הכל זה תחת המו"פ אבל יש לעתים מקורות שקרן צריכה להשקיע      ומתוך סינרגיה לחברה ישראלית, וביקשו פתח להשקיע גם משהו שהוא לא בישראל, לא שהוא לא מו"פ, ומתוך סינרגיה לחברה ישראלית, והם ביקשו גם פתח כדי להשקיע משהו קטן מחוץ לישראל כדי לייצר את הערך למשקיעים שלהם.
עמי צדיק: כתוב – 85% חברות מו"פ בתעשיית עתירת הידע.
עמי צדיק: הכוונה היא בישראל.
ערן היימר: מימוש התחייבות המדינה בתום התקופה – זה פחות מעניין אתכם.
ערן היימר: יצטרכו לבוא אלינו, להציג מה הם קיבלו, וכו', ואם יהיו נכסים – נעריך אותם ונתחשבן.
ערן היימר: הפצנו את המסמך הזה באינטרנט ביום חמישי, ונתנו זמן עד ה - 28.11 להערות ושאלות נוספות למי שיש, על המסמכים.
ערן היימר: אנחנו מתכוונים בתחילת השנה להפעיל אותה ואולי אפילו קודם.
ערן היימר: עד כאן.
גיל שאקי: קודם כל נתייחס למה ששאל חבר הכנסת – כל הנושא של תעשיות מסורתיות מטופל בתכניות אחרות במסגרת המדען הראשי ואנחנו מייחסים לזה חשיבות מאד גבוהה.
גיל שאקי: זה לא סותר את מה שנאמר קודם שאם קרן הון סיכון תחליט להשקיע בתעשיות מסורתיות, מבחינתנו זה מקובל.
גיל שאקי: באופן עקרוני, אנחנו רואים חשיבות גדולה בתכנית.
גיל שאקי: ראינו במקביל,  מנתונים של 2008-2009 בתקופה של המשבר הכלכלי שגיוסים של קרנות הון סיכון ירדו בסדר גודל של 70%, מסדר גודל של 800 מיליון לסדר גודל של 200 מיליון בשנת 2009.
גיל שאקי: תמונת הראי של זה זה מה שאנחנו רואים בביקוש למענקי המדען הראשי.
גיל שאקי: הביקוש, בין 2008 ל – 2009 מבחינת ההיקף זה היה סדר גודל של עליה של 17% ומבחינת מספר הבקשות עליה של 35%.
גיל שאקי: אז בהחלט, על רקע המשבר המימוני שכולנו יודעים – אנחנו רואים חשיבות מאד גדולה בתכנית ומקווים שנצליח ליצור דינאמיקה חדשה בלהכניס את המוסדיים להשקעות בתעשיה הזו.
רוברט אילטוב: איך להערכתכם, התכנית תשפיע על היצע ההון בשוק?
ערן היימר: אם היא תמומש במלואה, אז יהיו 800 מיליון שקלים מהמשקיעים המוסדיים בקרנות, בשלוש השנים הקרובות.
רוברט אילטוב: זאת אומרת – בסביבות 300 מיליון שקל בשנה.
ערן היימר: אחת הסכנות של כלי כזה הוא להציף את השוק בכסף - -
רוברט אילטוב: ומה החוסר היום, בהון, בשוק?
ערן היימר: ה-800 מיליון זה הכספים המוגנים.
ערן היימר: כיוון שהמודל הוא רק 40% מוגנים, אז למעשה זה 2 מיליארד, אם זה יתממש.
ערן היימר: כלומר, 2 מיליארד של כספים מושקעים – חלקם מוגנים וחלקם – לא.
ערן היימר: אחת הסכנות היא להציף את השוק הזה בכסף וכך זה יגרום לעליית מחירים ולסיכוי יותר  נמוך להרוויח, שירחיק את המוסדיים עוד פעם, כמו בשנת 2000 -- -
רוברט אילטוב: אבל יש נתונים היום לכמת כמה כסף חסר.
ערן היימר: אני לא יודע לכמת בדיוק כמה כסף חסר, כי זו גם שאלה של שווי ושל השקעות.
ערן היימר: לפחות בעיניי זה לא מדע מדויק.
ערן היימר: אני לא יודע לכמת את זה.
ערן היימר: אני חושב שאם נצליח להביא 800 מיליון שקל של המוסדיים – אמרו קודם את המספרים: סך כל ההשקעות עד כה היו כמיליארד שקל, כמעט הכפלה של הסכום המושקע על ידי מוסדיים ישראלים, ואם הקרנות יצליחו לגרום לזה שהם ירוויחו בכמה שנים הקרובות על ההשקעה הזו ולהפוך את זה לערוץ מימון שוטף לתעשיית ההון סיכון הישראלית, אני חושב שזו הצלחה אדירה.
שגיא דגן: אני מהמועצה הלאומית לכלכלה.
שגיא דגן: רציתי להגיד כמה מילים לגבי למה ניגשנו לנושא של מוסדיים בממשלה.
שגיא דגן: יש הסתכלות אחת שהיא הסתכלות מהצד של המימון, שכיום, נקודתית, יש ירידה בהשקעות הון סיכון, וגם בעולם, לא רק בישראל, גם בעקבות המשבר הכלכלי ומספר גורמים נוספים.
שגיא דגן: אבל יש כאן – גם אם היינו מסתכלים על הנושא הזה לפני 5 שנים היינו יכולים לאפיין שיש כאן בעיה ברמה שהיא יותר מקרו כלכלית שבעצם - מה שקורה פה זה שהחיסכון ארוך הטווח של אזרחי ישראל לא פוגש את ההשקעות ארוכות הטווח, וזו בעיה בכלל אצל המשקיעים המוסדיים שלא קשורה רק להשקעות ארוכות טווח בתחום של הייטק.
שגיא דגן: בתחום של חברות עתירות ידע הבעיה פה היא יותר גדולה כי זה בעצם המנוע צמיחה של הכלכלה.
שגיא דגן: מעבר לזה, העובדה שהחברות הישראליות, אין להן בעצם גישה לחלק ניכר ממקורות המימון או מקורות המימון העמוקים, אפילו, מה שנקרא deep pockets, בישראל, זה גם פוגע, במידה מסוימת, ביכולת שלהם להצמיח פה תעשייה מקומית.
שגיא דגן: אז זה בהסתכלות שהיא יותר מקרו כלכלית.
שגיא דגן: גם לפני 5 היתה עולה פה השאלה על מקום המוסדיים בהשקעות בתעשיות עתירות ידע, אז התשובה הזו היתה ניתנת גם לפני 5 שנים.