GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי אפללו: השאלה היא מה זה "קצר"?
אתי בנדלר: אני לא יודעת למה קוראים לזה כך כי זה שם ההגדרה: הודעת מסר קצר.
נתי ביאליסטוק: SMS זה "שורט מסג' סרביסס", זה מסר קצר.
אתי בנדלר: אבל גם אם הוא כולל הרבה תווים עדין, ככל שהוא עונה לתנאים שנכללו בהגדרה, זו שאלה טובה.
דורי ציקו: אם אפשר להעיר לגבי השינוי שרוצים לעשות: הגדרה שיש בחוק כרגע לגבי מסרון, לגבי SMS, היא הגדרה רחבה יותר שכוללת גם שירות אחר שנקרא MMS, שזה עובד על מערכת אחרת.
דורי ציקו: לכן, אם עכשיו אנחנו באים ועושים את זה, צריך לבדוק אם זה ישים טכנולוגית.
אתי בנדלר: אתה יכול להצביע באילו מלים?
דורי ציקו: "חוזי ושמע" שיש בחוק.
אלי אפללו: מה זה?
נתי ביאליסטוק: שליחה של תמונה, של סרטון, זה עובד על מערכות אחרות.
אלי אפללו: אם הוא שלח לי תמונה, הוא יכול לדעת שלא קיבלתי את התמונה?
יהל בן נר: ה-MMS עובד על מערכות אחרות לגמרי.
יהל בן נר: כל מה שדיברנו - -
אלי אפללו: לא, אם בטלפון שבת יש את זה, שזה נכשל, גם פה זה אותו דבר.
אלי אפללו: אני בטוח בזה כי אני שולח לבת שלי וזה מתקבל שמבוטל.
אלי אפללו: תבדוק אצלך.
יהל בן נר: חבר הכנסת אפללו, הענין הוא שזה לא מתייחס לטקסט אלא רק לתמונה וזה עובד במערכת אחרת לגמרי.
יהל בן נר: זה לא קשור ל-SMS, שזה מסר שאומר לך: בא תפגוש אותי או טקסט אינפורמטיבי.
יהל בן נר: אנחנו אף פעם לא בדקנו איך מתייחס ה-MMS - -
אלי אפללו: תבדקי את זה אם את רוצה.
יהל בן נר: זה לא מתייחס לטקסט אלא לתמונה.
יהל בן נר: זה לא קשור ל-SMS, שזה טקסט אינפורמטיבי.
יהל בן נר: זו פלטפורמה אחרת לגמרי ומעולם לא בדקנו את זה.
לירון גולדנברג: אדוני, בהצעת החוק המקורית שלך עשינו בדיקה לגבי SMS ועכשיו התווסף שירות נוסף שצריך לבדוק אותו.
לירון גולדנברג: לכן זה הרחבה של הצעת החוק וצריך לבדוק את הנושא.
אלי אפללו: זה בסמכותי להרחיב.
אלי אפללו: בא ננסה למצוא את הנוסח.
אלי אפללו: אנחנו נצביע כמו שאני חושב, שגם זה יהיה, וניתן להם זמן סביר שהם יתנו תשובה עד מחר.
אלי אפללו: אני לא יודע אם אפשר לשנות או לא.
אופיר אקוניס: עד מחר?
אלי אפללו: אני לא רוצה שוב להתכנס ולהצביע.
דנה נויפלד: הכוונה של היועצת המשפטית לוועדה היתה להקל על הנוסח מבחינה ניסוחית כדי שלא תהיינה שתי הגדרות שונות שאומרות דברים שונים אבל הכוונה לא היתה לבוא ולשנות את המהות של הצעת החוק.
דנה נויפלד: לכן, אפשר לחזור לנוסח המקורי ולהשאיר את הנוסח כמות שהוא.
דנה נויפלד: ההצעה לא היתה לשנות את המהות של הצעת החוק.
דנה נויפלד: הם עשו בדיקה, גם משרד התקשורת וגם הנציגים ביחס לקיים בהצעה המקורית.
דנה נויפלד: עכשיו, בגלל ענין ניסוחי לשנות את המהות בלי לתת להם את האפשרות לבדוק את הענין - -
אתי בנדלר: אף אחד לא יודע אם אפשר להחיל את זה או לא?
נתי ביאליסטוק: לא בדקנו את הנושא של הוידיאו ושל ה-MMS ואני לא יכול להגיד שום דבר בהקשר הזה.
נתי ביאליסטוק: (היו"ר אקוניס יצא 14:23)
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גברתי היועצת המשפטית, יש לי שאלה: יכול להיות מצב שאני שולחת לך תמונה, ובתמונה כתבתי שאני רוצה לפגוש אותך בין 6 ל-8?
אתי בנדלר: כן, זה יכול להיות משולב.
לאה ורון: זה לא במסגרת הצעת החוק הזאת.
אלי אפללו: אני חושב שנישאר במסגרת של הצעת החוק שלי עם ה-SMS.
אלי אפללו: אם נרצה לשנות, נכניס את זה בנפרד.
נתי ביאליסטוק: צריך להבין שההגדרה של מסרון היא לצורך הסעיף הזה.
אתי בנדלר: אני מציעה אולי לשקול הצעה נוספת, שההגדרה תהיה כפי שהיא מופיעה בהצעת החוק ולהוסיף הוראה שהשר רשאי להחיל הוראות אלה גם על הודעת מסר קצר הכולל חוזי ושמע.
אתי בנדלר: ואז הוא יעשה את זה בתקנות, ככל שהוא ימצא שאפשר לעשות את זה.
אלי אפללו: מקובל.
אתי בנדלר: ההגדרות יישארו כפי שהן עם התיקון הזה.
אתי בנדלר: נשאר רק סעיף התחילה.
אתי בנדלר: כשאתה כותב שתחילתו של חוק ביום כך וכך, 6 חודשים ממועד פרסומו לצורך הענין, זה לא אומר שאסור יהיה להם למסור חיוויים על כישלון שיחות לפני.
אלי אפללו: אז אמרתי "לא יאוחר".
אתי בנדלר: אני לא יכולה לכתוב.
אתי בנדלר: בחוק צריך לקבוע את מועד התחילה שלו, ממתי הוא חל.
אתי בנדלר: אי אפשר להשאיר את זה פתוח.
אתי בנדלר: הם יכולים לעשות את זה ממחר אבל החוק יחייב אותם לעשות את זה בתום 6 חודשים, בסדר?
דורי ציקו: אנחנו נשתדל לעשות את זה כמה שיותר מהר.
אלי אפללו: זה מאוד חשוב שתעשו את זה מהר.
אלי אפללו: הסכמתי ל-6 חודשים אבל הכוונה שלי היתה לתת את זה לזמן קצר מאוד.
חמד עמאר: אנחנו מצביעים על החוק להכנה לקריאה שנייה ושלישית.
חמד עמאר: מי בעד – 2, חברי הכנסת אפללו ושמאלוב.
חמד עמאר: אני מודה למציע ההצעה.
אלי אפללו: אני רוצה להודות לאנשי הוועדה, לגופי התקשורת שהסכימו והשכילו ללכת עם החוק ולא לראות את זה בצורה לא חיובית.
אלי אפללו: אני חושב שזה שינוי מרענן לגבי האנשים ולתת שירות טוב לאזרחים בדרך הנכונה ולהתחשב בזה למרות שהחוק היה עובר.
אלי אפללו: באמת תודה רבה לשר התקשורת, שותפי להצעת החוק באופן אישי, משה כחלון, שלאורך כל הדרך עבדנו ביחד.
אלי אפללו: פעם הוא הגיש, פעם אני הגשתי ופעם הגשנו ביחד.
אלי אפללו: אני מברך אותו על כל המהפכות שהוא עושה במשרד התקשורת באופן אישי.
אופיר אקוניס: על סדר היום פרק ג' (רשות השידור), סעיפים 6-7 להצעת חוק המדיניות הכלכלית לשנים 2011 ו-2012 (תיקוני חקיקה).
אופיר אקוניס: אנחנו שוב עוסקים בנושא רשות השידור, ושוב בנושא שבסופו של דבר, סופה של החקיקה, אם תהיה, לא נוחה לי באופן אישי.
אופיר אקוניס: אני חושב שהיינו בחדר הזה פעם אחת בבקשת הממשלה להקפיא את המתווה הנכון והצודק והחברתי שנקבע ב-2003 של הורדת המס הזה, ששמו אגרת הטלוויזיה, ועכשיו, אם אני מבין נכון, מבקש האוצר או מבקשת הממשלה להפוך את המתווה הזה, ולהעלות את התוואי הזה מהקפאה להעלאה של האגרה.
אופיר אקוניס: אני, כידוע לכם, פעמים רבות בחדר הזה דיברתי על חשיבותו של השידור הציבורי.
אופיר אקוניס: אני לא חוזר בי.
אופיר אקוניס: אני חושב שיש לו חשיבות רבה מאוד, ודאי בעידן שבו השידור המסחרי מתרחב והולך, ובחדר הזה אנחנו עוסקים גם בהרחבתו.
אופיר אקוניס: אני אנסה לשמוע פה מה הרציונל שהביא את הממשלה לבקש מהציבור לשלם יותר אגרת טלוויזיה, כאשר הגירעון שאליו נקלעה רשות השידור הוא לא באשמת הציבור.
אופיר אקוניס: עד לרגע זה, אם איני טועה, ביקשתי בישיבה הקודמת על רשות השידור אמירה כלשהי של הממשלה, איך הגיעה רשות השידור למצב הזה של הגירעון – לא קיבלתי, כמובן, תשובה עד לרגע זה.
אופיר אקוניס: אני אומר לכם, שאני לא רק שלא מרגיש נוח עם זה; אני חושב שהממשלה צריכה למצוא את הדרך לממן את הרפורמה הזאת ולחזק את השידור הציבורי מבלי להטיל את המשימה הזאת על הציבור.
מרינה סולודקין: גם אי-אפשר להסביר לבוחר.
מרינה סולודקין: אתמול הייתי בנשר, ויש שם מרד.
מרינה סולודקין: אמרו: מה זה?
מרינה סולודקין: הבטיחו, ועכשיו מקיימים הפוך.
אופיר אקוניס: קודם כל, אנחנו לא בעד מרידות, אם כי אני ממליץ לך לקרוא את הספר "המרד" של מנחם בגין – הוא ספר מרתק, וכדאי גם לתלמידים הצעירים לקרוא אותו, על ראשיתה של המדינה שלנו.
אופיר אקוניס: אבל אנחנו לא בעד מרד, ומיסוי - ודאי תהיינה החלטות, הן תהיינה דמוקרטיות.
אופיר אקוניס: אני אמרתי את דעתי: אני לא רואה מצב שבו הציבור צריך לשלם יותר כדי לממן את הרפורמה, שהיא חשובה.
אופיר אקוניס: ואם המדינה חושבת שצריך רפורמה, וגם אני, וגם את, אני מניח, בשידור הציבורי, ימצאו את המקורות.
אופיר אקוניס: אבל אולי נשתכנע.
אופיר אקוניס: נשמע את הגורמים המקצועיים ואת הרציונל.
מרינה סולודקין: קשה לי להאמין.
אופיר אקוניס: גם לי קשה להאמין.
אופיר אקוניס: מבחינה פרוצדוראלית, הדבר הזה פוצל בוועדת הכנסת.
אופיר אקוניס: אנחנו מקיימים דיון ומקבלים החלטה.
מרינה סולודקין: ואני מדברת על ההסתייגות שלי.
אופיר אקוניס: לא בטוח שיהיה צורך בהסתייגות.
אופיר אקוניס: הסתייגות זה רק אם החוק עובר.
אופיר אקוניס: מר סבן, מה הרציונל הממשלתי?
אופיר אקוניס: זו הצעת האוצר בעצם.
יהודה סבן: הצעת הממשלה.
יהודה סבן: אני חושב שנאמר כאן, ובצדק רב, שהמרכיב של העלאת האגרה הוא רק חלק ממכלול שלם של הרפורמה, הוא לא דבר שעומד בפני עצמו, ועכשיו אסביר מדוע: יש לרפורמה הזו שתי אבני יסוד מרכזיות: אחת זה שינוי מבני בהתנהלות של הרשות, שאמורים לשנות את ההתנהלות ברשות לאורך זמן, ולא רק לשנתיים-שלוש הקרובות.
יהודה סבן: שני הדברים המרכזיים שאמורים לשנות את המבנה הארגוני זה תיקון חוק רשות השידור, שהוגש באותה מסגרת לכנסת.
אופיר אקוניס: אנחנו צריכים לקיים השבוע ישיבה כדי לאשר את הרכב הוועדה המשותפת של ועדת הכלכלה ו-וועדת החינוך, כדי להתחיל לקדם את זה.
יהודה סבן: עבר כאן בקריאה ראשונה, וכפי שציינת, צריך להגיע לדיון משותף בוועדת הכלכלה והחינוך.
אופיר אקוניס: קודם כל צריך לאשר את הרכב הוועדה.
יהודה סבן: הממשלה רואה חשיבות רבה בתיקון החוק – חוק מיושן, שלא מתאים לימים אלו.
יהודה סבן: הדבר השני זה הסכם העסקה, שמי שעוסק בו זה הממונה על השכר.
יהודה סבן: שני אלו גם יחד אמורים לבצע שידוד במערכות רשות השידור ובמוסדותיה לאורך זמן.
יהודה סבן: הם אלה שיאפשרו לאורך זמן שהרשות הזאת תתנהל בצורה תקינה, ושהציבור יוכל לקבל תמורה בעד האגרה שאותה הוא משלם.
יהודה סבן: כפי שאמרת, יש היגיון רב לכך שבמצבה הנוכחי של הרשות, האגרה תמשיך לרדת, כי במצב הנוכחי, ואנחנו לא מתחמקים מכך, הציבור לא מקבל תמורה בעד האגרה שהוא משלם.
אופיר אקוניס: אני לא אמרתי את זה.
אופיר אקוניס: אחזור שוב לפרוטוקול וגם לנוכחים: רשות השידור בעיניי, מקיימת שידור ציבורי מצוין, גם ברדיו וגם בטלוויזיה.
אופיר אקוניס: יש לה אמנם פחות צפייה מאשר לערוצים המסחריים, וזה דבר מקובל בכל העולם.
אופיר אקוניס: לדעתי, יש תמורה לאגרה.
אופיר אקוניס: רק השידור של ליגת העל בכדורגל הוא תמורה מצוינת לאגרה, שלא לדבר על שידורי המונדיאל, שהיו פתוחים השנה, ולא היה הוויכוח שהיה בוועדה הזו ב-2006, כמה ישלמו עבור החבילות.
אופיר אקוניס: אני חושב ששידורי החדשות הם טובים- -
מרינה סולודקין: גם רדיו רקע.
אופיר אקוניס: ורדיו רקע ושידורי התעודה ושידורי הרדיו על כל רשתותיו, המוזיקה והחדשות.
אופיר אקוניס: הכול מצוין.
אופיר אקוניס: רק יש לנו, כנראה, חילוקי דעות: האם הציבור אשם בגירעון של רשות השידור, ולכן הוא צריך לשלם את המס הזה?
אופיר אקוניס: לי יש תשובה, והיא תשובה שלילית.
יהודה סבן: הרשות מוציאה כ-800 מיליון שקלים בשנה.
יהודה סבן: הציבור משלם בכל אחד מהאופנים עבור השידור הזה 800 מיליון שקלים.
יהודה סבן: השאלה, אם יש לכך הצדקה או אין לכך הצדקה.
יהודה סבן: האופן שבו זה ממומן, לא משנה האם זה מגיע מכספי הציבור, כי בכל מקרה, גם אם זה אגרה וגם אם זה תקציב מדינה, זה מגיע מכספי הציבור הרחב.
יהודה סבן: זה לגבי השינוי  המבני.
יהודה סבן: בצד הכספי של הרפורמה אנחנו רוצים להגיע לשני דברים: אחד זה לשדרוג טכנולוגי בכל הרכיבים של רשות השידור, באמצעי השידור, בניידות, בשידור HD וכו', והדבר השני זה השקעה הרבה יותר משמעותית בהפקות מקור.
יהודה סבן: היום הרשות מוציאה כ-10 מיליון שקלים על הפקות מקור- -
אופיר אקוניס: השאלה שלי היא למה הציבור צריך לשאת את הדבר הזה?
דנה נויפלד: הציבור בכל מקרה יישא- -
אופיר אקוניס: אז תמצאו חלופות.
אופיר אקוניס: דנה, אין על זה ויכוח, שזה יהיה הציבור.
אופיר אקוניס: אבל הוא צריך לשלם יותר אגרה?
אופיר אקוניס: אגב, מה זה העניין הזה של האינטרנט?
דנה נויפלד: זה לא ההצעה הזאת.
אופיר אקוניס: גם זה לא יהיה.
אופיר אקוניס: לא תמצאו לזה רוב בבית הזה.
דנה נויפלד: זה לא על אינטרנט, אגב.
אופיר אקוניס: האיפון יהיה עוד מעט.
יהודה סבן: הדרך לממן את השינויים האלה היא באמצעות שלושה דברים: אחד, יש הסכם לפרישת עובדים, שאמור ליצור חיסכון די משמעותי לרשות לאורך זמן, ובנוסף, בשנתיים-שלוש הקרובות נוצר בור תקציבי לפעילות הרשות בהיקף של כ-600 מיליון שקלים.
יהודה סבן: אותם 600 מיליון שקלים צריכים להיות ממומנים בשתי דרכים: האחת, באמצעות העלאת האגרה, שעוד שנייה אתייחס לכך, והחלק השני הוא באמצעות תקציב המדינה, כך החליטה הממשלה.
יהודה סבן: הממשלה החליטה על העלאת האגרה, ואני אומר שוב, במסגרת הכוללת הזו, שלא עומדת רק בפני עצמה, משום שביום שבו הרשות תתפקד כיאות, וזה אומר אחרי שיתוקן החוק, וייחתמו הסכמי העסקה חדשים, ואז הרשות הזאת תתפקד כמו שצריך, אז אנחנו חושבים שיש הצדקה רבה לכך שהאגרה תהיה גבוהה יותר מרמתה הנוכחית, וגם שמתווה האגרה יפסיק לרדת, כפי שקיים כיום בהצעת החוק, כי הציבור יקבל תמורה הרבה יותר גבוהה עבור האגרה שהוא מקבל כיום.
לאה ורון: אחרי שנים זה ייצא מהסיסמה אל הפועל?
אופיר אקוניס: אני חושב שיש תמורה לאגרה.
אופיר אקוניס: מה הסכום כיום של האגרה, הסכום הבסיסי?
יהודה סבן: 390.
יהודה סבן: יש שתי דרכים לבחון את זה: האחת היא באמצעות פרקטיקה בין לאומית – להסתכל, מהו שיעור האגרה במדינות אחרות, וכשעשינו את ההשוואה הזאת, ראינו, ואין על כך חולקין, ששיעור האגרה בישראל הוא מהנמוכים בעולם.
קריאה: הנמוך בעולם.
נחמן שי: תראה לנו את ההשוואה.
יהודה סבן: בסדר.
יהודה סבן: הדרך השנייה היא להסתכל על הוצאות של הרשות, לראות שהן הוצאות סבירות והגיוניות, כאלה שאמורות לתת שידור ציבורי טוב וחזק לאורך זמן, ולראות מהן ההוצאות שנגזרות כתוצאה מכך.
יהודה סבן: עשינו את זה יחד עם משרד ראש הממשלה, יחד עם החשב הכללי.
יהודה סבן: הגענו למסקנה, שהסכום הסביר לאגרת הטלוויזיה נע בסדר גודל של בין 390 ל-400 שקלים לאורך זמן, וזה מה שאמור לאורך זמן לייצב את פעילותה של הרשות, ולכן אנחנו סבורים שיש צורך בשלב זה בהעלאה של האגרה, כפי שמוצע בהצעת החוק הזו, בהפחתה לצורך מימון הדברים בשנתיים-שלוש הקרובות, הפחתה שלה מייד לאחר מכן, ושמירה על מצב די יציב לאורך זמן, כדי לאפשר את קיומו של השידור הציבורי לאורך זמן.
אופיר אקוניס: יש פה ההשוואה, אבל אפשר להראות את זה?
אופיר אקוניס: להעלות את זה?
יהודה סבן: יש לי את זה כאן בדיסק.
אופיר אקוניס: תראה את זה אולי.
אתי בנדלר: מר סבן, הפסדתי את תחילת דבריך, אבל האם התייחסת בהם לשאלה, מדוע הציבור צריך לממן את הרפורמה?
דנה נויפלד: הציבור בכל מקרה מממן את הרפורמה.
דנה נויפלד: אם זה תקציב המדינה- -
אתי בנדלר: זה לא מימון ישיר.
דנה נויפלד: אבל זה מימון של הציבור.
אופיר אקוניס: אתם ממשיכים להתעקש על זה.
אופיר אקוניס: ברור שבסופו של דבר זה הקופה הציבורית וזהו השידור הציבורי,  וכל מי שיושב בחדר הזה, גם אנשים שלא משתתפים בישיבה, הוא יקר לו, ואנחנו גם מדברים בשבחו של השידור הציבורי ורוצים בהצלתו.
אופיר אקוניס: הרי בשנה וחצי האחרונות אי-אפשר להאשים את הוועדה הזו, שלא סייעה ככל יכולתה, לעתים בניגוד לצו מצפוננו בעניין ההקפאה, כי הקפאנו לבקשת השר אדלשטיין, אם איני טועה, שהיה בזמנו השר הממונה, הקפאנו את ההפחתה.
אופיר אקוניס: את הדבר הזה קיימנו.
אופיר אקוניס: וגם שואלת אותך היועצת המשפטית – האם הציבור, צריך להעלות לו את האגרה שהוא משלם בסניפי הדואר או בהוראות הקבע או בכל דרך אחרת שהוא משלם, כדי לממן את הרפורמה ברשות השידור?
אופיר אקוניס: אני חושב שלא.
יהודה סבן: תפישת העולם שכתובה כאן, בחוק רשות השידור, היא שהציבור צריך לשלם באמצעות אגרה.
יהודה סבן: זו הדרך שבה הרשות צריכה להתממן, בין אם זה בטווח קצר או בטווח ארוך.
נחמן שי: גם.
נחמן שי: יש עוד מקורות כספיים.
יהודה סבן: פרסומת ברדיו וחסויות.
יהודה סבן: אבל לא מכספי משלם המסים באופן ישיר.
אופיר אקוניס: כמה שנים אין תקציב מסודר לרשות השידור?
דנה נויפלד: זו שאלה אחרת.
אופיר אקוניס: לא. אני רוצה לראות קיצוץ בהוצאות של רשות השידור.
אופיר אקוניס: אולי זה יעזור לרשות השידור?
אופיר אקוניס: אני מניח שכן, אגב.
נחמן שי: תבקש את תקציב רשות השידור.
אופיר אקוניס: ביקשנו אותו בוועדה הזאת כמה פעמים.
יהודה סבן: אדוני היושב-ראש, אני מסכים עם דבריך.
יהודה סבן: צריך לבצע גם קיצוץ בהוצאות הרשות.
יהודה סבן: הפרישה של 700 עובדים וגיוס של חלק מאוד מצומצם מה-700 האלה יחסכו לרשות סכום כסף לא מבוטל, כמדומני כ-150 מיליון שקל בשנה.
קריאה: לא יחסוך כלום.
יהודה סבן: אפשר לבדוק בדיוק מה הסכום.
יהודה סבן: נמצא פה גם סמנכ"ל הכספים של הרשות, שיוכל לציין את המספר המדויק, אבל זה כ-150 מיליון שקלים.
יהודה סבן: הדבר השני, המדינה מתכננת לתקצב ישירות כ-320 מיליון שקלים לצורך הרפורמה.
קריאה: כהלוואה.
יהודה סבן: כ-320 מיליון שקלים המדינה מתכננת להשקיע ברשות, ולא חשוב באיזה אופן.
יהודה סבן: אם תרצו אחר כך להגיע לעניין הזה, נגיע.
אופיר אקוניס: ומה הסכום שייכנס מהעלאת האגרה?
יהודה סבן: סך הכול הסכום שאמור להיכנס מהאגרה, אם אני זוכר נכון, כ-280 מיליון שקלים.
אתי בנדלר: רק מההעלאה?
יהודה סבן: מההעלאה של האגרה.
יהודה סבן: אנחנו רוצים ליצור מצב שלאורך זמן הרשות מסוגלת להתממן בעצמה, ולכן יש פה פרישה של העובדים ויש כאן צעדי התייעלות נוספים שהרשות שוקדת עליהם, וזה מה שיאפשר לאורך זמן לרשות להתממן בעצמה, ולא תידרש לכספי משלם המסים וגם לא תידרש להעלאה של האגרה, אבל היום אנחנו נמצאים בנקודת זמן משברית ברשות, שקורית גם בגלל דברים קצרי טווח, אבל בעיקר כי אבני היסוד כאן הן בעייתיות, ואנחנו נדרשים לתקנן, ואם לא נתקן אותן, ואני אומר את זה פה בקול ברור, אם לא יהיה תיקון של חוק רשות השידור ולא יהיה הסכם העסקה חדש, אנחנו נגיע בדיוק לאותו מצב גם בעוד 10 שנים.
יהודה סבן: אני לא יודע אם זה 10 שנים או 15 שנים- -
אופיר אקוניס: ה-280 מיליון שקל הללו שאתה מדבר רק מהעלאה, כפי שאמרת, האם אתם יצאתם מנקודת הנחה, נאמר, שהבית הזה לא מאשר את הדבר?
אופיר אקוניס: כלומר האם יש חלופות?
אופיר אקוניס: או שיצאתם מנקודת הנחה, שנטיל את זה על הציבור?
אופיר אקוניס: אנחנו נציגי ציבור.
אופיר אקוניס: כל רפורמה אפשר להטיל על הציבור.
קריאה: משאל עם.
אופיר אקוניס: אני בעד משאל עם, אני אצביע הלילה בעד משאל, יש הצעת חוק שלי על משאל עם, היא תגיע להליכי החקיקה, אבל נדמה לי שבנושא רשות השידור יש כאן הבנה בלי משאל עם לגבי חוסר הרצון להעלות את האגרה.
אופיר אקוניס: אומרת חברת הכנסת סולודקין, שאתמול היתה בנשר, אני מניח שבמקום שלא אוכל להיות בו, כמו בית קדימה או משהו כזה, שם היא- -
מרינה סולודקין: היה מרד, כעס, ורצו לדעת מה השם של האיש שחיבר את הסעיף.
אופיר אקוניס: זה לא עניין אישי.
אופיר אקוניס: מר סבן לא מייצג פה את עצמו אלא הוא מייצג ממשלה, שיש לה מדיניות, אבל לא תמיד הצעות הממשלה מתקבלות בבית הזה.
אופיר אקוניס: לכן הבית הזה קיים.
אופיר אקוניס: אתה מוזמן לבית קדימה בנשר, להסביר את עמדותיך, על-ידי חברת הכנסת סולודקין...
מרינה סולודקין: ואבי בן-עמו, שזה ראש הסניף שלנו, וחבר המועצה...
יהודה סבן: נבחנו מספר חלופות.
יהודה סבן: חלופת הבסיס היתה, שכל הסכום הזה צריך להיות ממומן מאגרה, כי כך הרשות מממנת את פעילותה.
יהודה סבן: היא מממנת את פעילותה, כפי שאמר חבר הכנסת שי קודם, מאגרה ומהכנסות שיש לה מפרסומות ברדיו ותשדירי שירות בטלוויזיה, חסויות.
יהודה סבן: כמדומני, המספרים הם כ-80 מיליון שקל – פרסומות ברדיו, וכ-20 מיליון שקל- -
קריאה: 80 מיליון שקל ברדיו ו- -
אופיר אקוניס: אגב, יש מקום אחד, מר סבן, אולי אצל מנהל הכספים של רשות השידור, שכל העניין הזה מסודר?
אופיר אקוניס: שאנחנו יודעים כמה יש הכנסה מפרסומת, כמה יש הוצאות, כמה יש הוצאות על עובדים, כמה יש הוצאות על דברים שאינם עובדים, כמו על תיקון ניידות מ-1970, למשל?
אופיר אקוניס: שימור הארכיון – אני מקווה שאתם עושים את זה, אגב, כי אתם הארכיון הלאומי.
דנה נויפלד: זה בהצעת החוק.
אופיר אקוניס: זה בהצעת החוק השנייה.
אופיר אקוניס: נתחיל לטפל בה בנפרד.
יהודה סבן: אם תרצה, נתייחס בצורה מפורטת להסדר המימון.
יהודה סבן: זו היתה נקודת המוצא.
יהודה סבן: כיוון שראש הממשלה ושר האוצר והממשלה כולה רואים חשיבות גדולה מאוד בתיקון חוק הרשות, היו מוכנים לעשות צעד מאוד משמעותי ולהשקיע, כספי המדינה, סכום כסף די משמעותי של כ-320 מיליון שקלים, כדי שהתהליך הזה יהיה תהליך שניתן יהיה להעביר אותו בצורה יותר חלקה וברורה.
אופיר אקוניס: כלומר מאצ'ינג בין הציבור לממשלה, העניין הזה.
יהודה סבן: התפישה הזאת של מאצ'ינג היא, בעיניי, לא רלוונטית.
יהודה סבן: בסופו של דבר הציבור משלם, בין אם זה במסים ובין אם זה- -
נחמן שי: שר אוצר לשעבר בשם רוני בר-און חוזר ואומר, ואני לא מוצא סיבה לא להאמין לו, שהאוצר היה מוכן בשעתו לממן את הרפורמה, ולא להעלות את האגרה.
נחמן שי: האם זה נכון?
נחמן שי: אני יוצא מהנחה שזה נכון.
נחמן שי: אם כן, מה גרם לשינוי בעמדת האוצר?
נחמן שי: אם היה שר אחד שהיה מוכן, למה שר האוצר הזה אינו מוכן, ואז לא היינו עומדים במצב המביך הזה, ולא היינו סוחבים סתם ביקורת על רשות השידור, והיינו מחלצים אפילו את אופיר מהתלבטויותיו בעניין ההקפאה?
יהודה סבן: למיטב ידיעתי, האוצר לא היה מוכן לממן את מלוא עלות הרפורמה מעולם.
יהודה סבן: חלק ניכר מהעלות היתה אמורה להגיע מבנקים, זה היה התהליך הראשון.
אופיר אקוניס: במילים אחרות, מר סבן אומר ששר האוצר לשעבר אינו מדייק.
נחמן שי: הוא לא אמר את זה.
נחמן שי: הייתם מוכנים לערוב?
נחמן שי: כי אם הייתם ערבים להלוואות האלה, יכול להיות שהרשות היתה יכולה לקבל אותן.
יהודה סבן: כל החלופות האלה נבחנו לעומק לפני כשנתיים.
יהודה סבן: גם שר האוצר הנוכחי ביקש מאתנו בתחילת הדרך לבחון שוב את הדברים, הם נבחנו שוב עם הבנקים, והבנו שאין לכך לא היתכנות כלכלית, לא היתכנות מימונית, והדבר ירד מסדר היום.
יהודה סבן: אם רוצים לעכב את התהליך, אפשר לחזור שוב ולבחון.
יהודה סבן: ואני אומר שוב – בסופו של דבר החלק המשמעותי יותר, שאנחנו מדברים כאן על רפורמה ברשות השידור, היא תיקון חוק הרשות.
יהודה סבן: ברגע שניכנס לתהליך הזה, ונתחיל לדון על כך, אז נוכל להסתכל על כל התמונה אולי מחדש.
אופיר אקוניס: חברת הכנסת סולודקין, בבקשה.
מרינה סולודקין: אני הגשתי הסתייגות לסעיפים 6 ו-7.
מרינה סולודקין: הסעיפים האלה, ההצעה שלי, שיימחקו.
מרינה סולודקין: ברחוב יש מרד, אנשים לא מבינים.
מרינה סולודקין: הרבה שנים בזבזו את הכסף ברשות השידור, ועכשיו עושים מהציבור בני ערובה, והציבור לא מבין, וגם הניסוח, כשאני קוראת, זה כל כך קשה להבין, וגם האחוזים – 20 אחוזים העלאה, אחר כך ירידה.
מרינה סולודקין: אני חושבת שאנחנו קודם כל בכנסת, אני מאוד מודה לך, אדוני היושב-ראש, שאמרת את הדברים כפי שאמרת, כי אנחנו לא ניתן לעשות את זה, ואני חושבת שזאת ציניות כלכלית מדרגה ראשונה, לעשות מהציבור בני ערובה לרפורמה ברשות השידור.
נחמן שי: אל"ף, צריך לראות את תקציב רשות השידור.
אופיר אקוניס: אין על זה שום ויכוח.
נחמן שי: אני מכיר את ההתלבטויות, ויודע שקשה מאוד להציג תקציב, כי מכל שנה גורר גירעונות משנה קודמת, והאוצר לא מאשר – סיפור.
נחמן שי: אבל בכל זאת, כדי שיהיה איזשהו בסיס לדיון, אנחנו מוכרחים לראות תקציב, לפחות איזשהו סיפור של הכנסות, הוצאות, כדי לדעת על מה אנחנו מחליטים.
נחמן שי: בעניין הפרסומות ברדיו, אני קראתי לאחרונה, אני לא יודע עד כמה זה מהימן, שיש לכם ויכוח עם החברה שעושה את הפרסומות עבורכם, יש איזה דוח מבקרת הרשות, ויש עשרות-מיליוני שקלים שנמצאים במחלוקת.
נחמן שי: זה הרבה כסף.
נחמן שי: אני רוצה לדעת מה האמת לזה.
נחמן שי: אני גם את הוויכוח הזה מכיר.
נחמן שי: שום דבר לא חדש כשמדובר ברשות השידור, אבל איפה זה עומד היום?
נחמן שי: אני לא בטוח שאתם ממצים בכל מקרה את היכולות של הפרסום ושל החסויות והפוטנציאל של הכנסות רשות השידור.
נחמן שי: אני לא משוכנע.
נחמן שי: אני בטוח שאפשר להביא יותר הכנסות לרשות השידור, לפני שנוגעים בדבר שהוא הכי חשוב – הכיס של האזרח.
מרינה סולודקין: הם לא רוצים.
אופיר אקוניס: אם איני טועה, חבר הכנסת שי, המצב החוקי הוא כזה, שאם הכנסת לא מאשרת את ההעלאה, בעצם תהיה המשך המתווה של הפחתה, בעצם ההפחתה תימשך.
אתי בנדלר: נכון, משנת 2011.
אופיר אקוניס: יכול להיות שכאשר אנחנו נסיים את הישיבה, ונבקש חלופות מהאוצר או מהממשלה, החלופה תהיה להקפיא בעוד שנה או שנתיים את הירידה.
אופיר אקוניס: אני אומר שמתגבש רוב בבית הזה, כולל אנשים מהקואליציה, ואף אחד לא יכול לערער על נאמנותי לקואליציה, שלא להעלות.
אופיר אקוניס: אני דיברתי על ההתנגדות להעלאה.
אופיר אקוניס: פעם אחת הממשלה כבר ביקשה- -
מרינה סולודקין: לפחות.
נחמן שי: אם אמשיך את דבריך, יש העלאה ויש הקפאת הירידה.
אופיר אקוניס: וזה המצב החוקי כרגע.
נחמן שי: ההחלטה להוריד את האגרה בשעתו היתה די חסרת אחריות.
נחמן שי: היא היתה נורא פופולרית.
נחמן שי: יכול להיות שקודמינו טעו בזה שהם הסכימו להורדת האגרה.
אופיר אקוניס: אני הייתי יועץ שר האוצר כשההחלטה התקבלה, ואני חושב שהיא החלטה נבונה, ואמרתי את זה הרבה מאוד פעמים, והציבור אפילו בבית קדימה בנשר ודאי אוהבים אותה.
נחמן שי: נורא משמח להוריד אגרה, אבל עכשיו, כשמגיע הרגע שרוצים להעלות אותה, המחיר- -
אופיר אקוניס: זאת היתה מדיניות הממשלה - הורדת מסים.
אופיר אקוניס: אגב, זו עדיין מדיניות הממשלה, רק העלאת מסים עקיפים.
נחמן שי: מדוע בנקים סירבו לחבור לתוכנית הזאת?
נחמן שי: למה הם לא מוכנים לסייע לרשות?
נחמן שי: הלא זה גוף גדול, יש לו תזרים מזומנים יפה, למה הם לא מוכנים לתת הלוואה?
נחמן שי: הרי כולנו מאמינים שהרפורמה תצא לדרך.
נחמן שי: קראתי בשמחה שעוד ועדים חתמו – לא כולם.
נחמן שי: זה מתקדם, בסדר גמור, אז יהיה חיסכון, ותהיה לרשות אפשרות להחזיר.
נחמן שי: למה הבנקים לא מוכנים?
נחמן שי: אולי תסביר.
נחמן שי: בדרך כלל בנקים שמחים לתת הלוואות או לממן מימון ביניים.
נחמן שי: בשורה התחתונה, לדעתי, אנחנו לא יכולים לאשר העלאה באגרה.
נחמן שי: הנטל שנופל על אזרחי מדינת ישראל הולך וגדל.
נחמן שי: מחירי המים, למשל, דבר שהוא כוח עליון כמעט, רק בינואר הולכים להוסיף עוד העלאה.
נחמן שי: אזרח ממוצע במדינת ישראל משלם עוד ועוד, מכל מקום.
נחמן שי: אז פה באמת צריכה רשות השידור להתכנס לתוכנית חיסכון מיידית, ולהוכיח שהיא יודעת לקצץ, עוד לפני הרפורמה, ודאי אחרי הרפורמה, ולחסוך את זה.
אופיר אקוניס: חברת הכנסת פניה קירשנבאום, בבקשה.
פניה קירשנבאום: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אורחים, אני מסכימה לגמרי עם מה שאמר נחמן שי, שאי-אפשר לדבר על הגבייה הנוספת בלי לקשור את זה לרפורמה או בתוכנית הבראה ברשות השידור.
פניה קירשנבאום: אני חושבת שזה לא אחראי, ולהכניס את זה למסגרת הזו של חוק ההסדרים בלי להביא רפורמה או תוכנית הבראה, אני חושבת שזה טעות.
פניה קירשנבאום: אני הופתעתי לשמוע, ואני שמחה שיש לאוצר 320 וכמה מיליון שקל כדי להעביר לשם.
פניה קירשנבאום: אני שמחה, כי כשפניתי לאוצר וביקשתי להמשיך את ההנחה 100 אחוז פטור מאגרת רדיו טלוויזיה לגמלאים הזכאים, הנתמכים, אמרו שאין להם 30 מיליון שקל, ועכשיו כשאני שומעת שיש 320 או כמה מיליון, אני שמחה, ואני מקווה שהאוצר עדיין- -
אופיר אקוניס: נמשיך לחפור, נגלה עוד.
פניה קירשנבאום: מה שקרה, בחמש השנים האחרונות מפלגת ישראל ביתנו דאגה להביא את הכסף הקואליציוני כדי לפטור את הגמלאים מתשלום אגרת רדיו טלוויזיה, והפעם האוצר אפילו לא מוכן לקבל את הכסף הקואליציוני, פשוט מסרב לתת את ההנחה.
פניה קירשנבאום: אז אני מנצלת את הבמה כדי לבקש מהם להתחשב וכן לתת את ההנחה לגמלאים, ואם כבר מצאנו כסף, אולי גם ימצאו כסף לסכום הזה.
אופיר אקוניס: חבר הכנסת סוייד, בבקשה.
חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, אני חושב שבאקלים של המהפכה התקשורתית בעולם אין כל הצדקה להעלאת האגרה.
חנא סוייד: אם כלי תקשורת או חברות אינטרנט כמו "גוגל" ואחרים יכולים לספק כל כך הרבה שירותים לכל אחד בעולם חינם, ובכל זאת להיות רווחיים מאוד, אני חושב שביכולתה של רשות השידור גם לתת שירות לציבור וגם להרוויח כסף, אבל לא להטיל את העלויות על האזרחים.
חנא סוייד: לכן אני חושב, מבלי שתהיה תוכנית כוללת, סגירה פיננסית, רפורמה ברורה, שקופה, שנוכל להתייחס אליה בעניין הזה של רשות השידור, אי-אפשר בכלל לחשוב על העלאת האגרה.
חנא סוייד: אני חושב שמה שהובא כאן זה מין כספומט כזה, להוציא בקלות כסף מהציבור.
חנא סוייד: אני לא מסכים לזה.
חנא סוייד: במיוחד אני לא כל כך מצליח להבין את העניין של האגרה על רדיו בכלי רכב.
חנא סוייד: דבר כזה אני חושב שצריך להפסיק מייד.
חנא סוייד: לכן הנחתי כאן מספר הסתייגויות, אני וחבריי, שמתנגדים מכל וכל להעלאת האגרה, ואפילו יש מתווה, איך להגיע למצב שבו לבטל את האגרה כליל.
אופיר אקוניס: אהוד פלג, בבקשה.
אהוד פלג: כבוד היושב-ראש, יותר משהדיון הזה עוסק בתקצוב הרפורמה ברשות השידור, הוא עוסק בערך של הבטחות שלטוניות, כי לצרכנים הובטחה בחוק הפחתה של 5 אחוז באגרת רשות השידור ב-2008.
אהוד פלג: ההבטחה הזו לא קוימה, היא נדחתה ל-2009, לא קוימה, אז היתה צריכה לבוא עוד הפחתה.
אהוד פלג: לא קוימה, נדחתה ל-2010.