GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איתי עצמון: ככל שאני יודע אין עניין של סיכון כפול בהטלת עיצום כספי, להבדיל מהעולם הפלילי.
איתי עצמון: השאלה אם נתתם את דעתכם לשאלה הזאת.
רננה שחר: נספחי האמנה, כאשר מדברים על אכיפה של מדינת החוף או האזור על כלי טיס זר, אז צריך לעשות שיתוף פעולה עם מדינת הלאומיות של כלי הטיס ולהחליף מידע.
רננה שחר: כל פעולת האכיפה היא פעולה שמתבצעת תוך דיאלוג עם מדינת הרישום, זה לא משהו שעושים באופן חד-צדדי.
רננה שחר: במסגרת הדיאלוג הזה אני מניחה שניתן, כמובן, לשקול אי הטלה פעמיים של עיצום כספי על אותו דבר.
רננה שחר: אבל הפניתי אתמול את השאלה למשרד המשפטים, ולא הייתה לי תשובה חד משמעית, ולכן אנחנו מבקשים להשיב לוועדה.
רננה שחר: זה מה שאומרת האמנה, ואנחנו מבקשים להגיש לוועדה על השאלה הזאת תשובה מסודרת איך זה אמור להתנהל.
יצחק וקנין: אני אאשר את הסעיף כפוף להבהרה שהם יביאו.
יצחק וקנין: חבר הכנסת בילסקי, בבקשה.
זאב בילסקי: אני מנצל את ההצלחה – הצלחתי עם SMS היום, יכול להיות שגם שדה התעופה בעובדה יהיה שדה אלטרנטיבי לטיסות – עכשיו בנושא האנטישמיות: כל פעם כשאני טס בחברה זרה, שלושת רבעי השעה לפני הנחיתה בארץ הם מודיעים שממשלת ישראל קבעה נוהל שאסור לאף אחד לקום מהמקום שלו שלושת רבעי שעה לפני ההגעה שלו לחופי הארץ.
זאב בילסקי: כתוצאה מזה כל מי שרוצה ללכת לעשות פיפי או משהו כזה הופך להיות שונא שלנו, יושב ומתעצבן כל הזמן על ממשלת ישראל.
גיורא רום: לגבי פיפי יש פטור מראש רת"א.
זאב בילסקי: אז אם אפשר לעשות פה משהו כדי שלא יתעצבנו עלינו אלפי אנשים כל יום שכל פעם מודיעים להם שממשלת ישראל החליטה כך.
זאב בילסקי: יכול להיות שיש אמנות בינלאומיות שמסדירות את זה, כי אני לא שמעתי באף מדינה אחרת שאומרים לא לקום לעשות פיפי שלושת רבעי שעה לפני הנחיתה.
זאב בילסקי: אתה יודע, בגיל שלנו- -
גיורא רום: Say no more.
גיורא רום: זה אחריות אגף הביטחון במשרד התחבורה.
גיורא רום: אתה צריך להפנות את השאלה לאגף הביטחון במשרד התחבורה.
זאב בילסקי: אני חושב שלאדוני יש קשרים מצוינים שם.
זאב בילסקי: אם יכול להיות שליח מצווה בשבילנו, אתה יודע- -
לאה ורון: נמצא פה היועץ לשר התחבורה, מר חלפון.
לאה ורון: תבקש ממר חלפון שיברר.
זאב בילסקי: שר התחבורה כועס עליי, הוא לא יעביר שום דבר שקשור אליי.
רננה שחר: אבל אם אין תלונה קונקרטית על מקרה קונקרטי, בוודאי מאוד קשה לטפל במידע כזה.
רננה שחר: זאת אומרת אם יש מקרה קונקרטי שהדבר קרה- -
זאב בילסקי: לא, זה קורה כל יום.
לאה ורון: הוא חבר כנסת, הוא מייצג את הציבור, והשאלה שלו זה בשם הטסים בטיסה.
לאה ורון: את לא בכיוון.
גיורא רום: אתה צודק.
גיורא רום: זאת הנחיה של אגף הביטחון.
גיורא רום: אני לא מומחה לכל נושא הביטחון בעולם, אבל נדמה לי שזה קיים בהרבה מאוד מקומות.
גיורא רום: בארצות-הברית אפילו בטיסות shuttle בין וושינגטון לניו-יורק.
גיורא רום: אבל זה לא קשור – ארצות-הברית זה ארצות-הברית, ואנחנו זה אנחנו.
גיורא רום: אני אבדוק את הנושא עם ראש אגף ביטחון.
יצחק וקנין: אני אגיש את הבקשה לשר התחבורה.
זאב בילסקי: לפחות במערכת הכריזה שלא יגידו "ממשלת ישראל", שיגידו משהו כמו "רשות שדות התעופה".
זאב בילסקי: אתה יודע, נראה משהו דרמטי – "הממשלה כפתה עליך", וכולם כבר כועסים.
זאב בילסקי: אני חוזר עכשיו מאוטווה, הייתי בכינוס נגד האנטישמיות, וזה נורא.
זאב בילסקי: כל הזמן בא אלי ויזל ושואל, מה הסיבות לאנטישמיות, איך נכשלנו?
זאב בילסקי: ואני כל יום רואה אנשים שטסים והופכים לשונאי ישראל.
בועז חטיבה: זה שוב מוכיח שצריך לטוס בחברות הישראליות.
יצחק וקנין: זה הדבר הכי חשוב שנאמר פה היום.
קריאה: זה המקום לפרסם גם את שם מוציא התקנה.
יצחק וקנין: אני רואה שאתה מתאפק כל כך- -
עמרי טלמון: לא מהסיבות של מר בילסקי.
עמרי טלמון: סעיף (4) בכלל לא נותן תשובה לנושא של מטוסים קלים שיכולים למצוא את עצמם בכל מיני מקומות, אז מגוללים את הבעיה לפתחו של ספק השירות.
עמרי טלמון: לספק השירות באחריותו המלאה ובתיאום מלא איתו – אין להם שום אינטרס.
עמרי טלמון: האינטרס הוא לקחת מכונאי ו-200 קילו ציוד ולהטיס אותו לחו"ל על חשבון בעל המטוס, ולעשות שם תיקון, ואז להגיד, אין לי חלק ולהביא עוד חלק מאמריקה.
עמרי טלמון: לגבי מטוסים קלים אני מציע שהכלל יהיה שמי שצריך לבצע תחזוקה בחו"ל יבצע אותה באותו מכון בדק שמאושר לצורך העניין על-ידי אותה מדינה חברה, כמו שהוא צריך לטוס לפי הכללים.
עמרי טלמון: אז גם התחזוקה תהיה לפי הכללים, והוא לא יצטרך להתחיל לטלפן לספק השירות שלא מכיר בכלל.
עמרי טלמון: שיהיה ברור, יש מאות אלפי מכוני בדק מוסמכים וטובים שלא מוכרים על-ידי המכונים בארץ.
רננה שחר: הסעיף הוא סעיף מסמיך שמציע להסמיך את שר התחבורה לקבוע הסדרים בעניין.
רננה שחר: ביוני השנה, לפני  מספר חודשים, הציעה במסגרת התיקון לתקנות ההפעלה הסדר למטוסים קלים לגבי מתן שירותי בדק בחו"ל.
רננה שחר: ההסדר נשלח להתייחסותו של קלוב התעופה, ועד היום לא התקבלה התייחסותו של קלוב התעופה, ולכן לומר שהסעיף אינו פוטר זה פשוט לא נכון; הסעיף מאפשר פתרון.
רננה שחר: לא נכון להתחיל להיכנס פה לשאלת ההסדרים הטכניים משום שזה יותר מורכב מאשר נקבע רק את הדבר הזה.
רננה שחר: לכן הסעיף כן מאפשר, ואנחנו מתקדמים לשם.
יצחק וקנין: אם כך אני מצביע על 148(1)-(4)(א), לפי כל התיקונים שהוצעו בוועדה.
יצחק וקנין: הצבעה     בעד סעיף 148(1)-(4)(א) – רוב נגד – אין נמנעים – אין סעיף 148(1)-(4)(א) אושר.
יצחק וקנין: אני מודה לכם מאוד.
אופיר אקוניס: בוקר טוב, אני פותח את ישיבת ועדת הכלכלה, הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון 33) (מעבר מזיכיונות לרישיונות).
אופיר אקוניס: אנחנו נעשה את הדבר הבא; אני הבטחתי בישיבה הקודמת ואני מתכוון לקיים את הבטחתי לחבר הכנסת אפללו לפתוח בנושא ה-DTT, נושא שאני מודיע שכבר בלאו הכי נפתח בישיבה הקודמת בעקבות בקשתם של חבר הכנסת אילטוב וגם חבר הכנסת בן ארי.
אופיר אקוניס: אני אומר את זה גם על דעתה של היועצת המשפטית ומנהלת הוועדה, אבל אתה ביקשת להוסיף דבר מה, אז אנחנו נעשה את זה, ולאחר מכן בפעם הראשונה בעצם באופן פורמלי, שלא בא לידי ביטוי בתוך השיח החשוב, הציבורי, שהוא מעל גבי העיתונות בעיקרו, אנחנו נעבור ונשמע לראשונה את עמדת משרד התקשורת והמשתתפים בנושא חברת החדשות, נושא שנדחה מפעם לפעם, אבל אתמול הגיע נוסח כלשהו ואנחנו נדון בו.
אלי אפללו: אני פותח דווקא בנושא שסגרתי איתו בפעם האחרונה ולא גמרנו איתו וזה ערוץ 23, הטלוויזיה החינוכית, שבחבילה של ה-DTT לא נכללה, והיום, אם אנחנו פותחים ומדברים על זה, ביקשתי, אם הסעיף הזה פתוח, להכניס את הטלוויזיה החינוכית לחבילה.
אלי אפללו: הרי אין ספק שאין יותר טוב מהערוץ הזה, שזו טלוויזיה ממלכתית.
אלי אפללו: זה אבסורד מאוד גדול, טלוויזיה שהמדינה משלמת, היא לא חיה משום מקור אחר, זה כמו הערוץ הראשון, או חלק מהערוץ הראשון, בשביל שילדי מדינת ישראל יראו אותה או מי שרוצה לראות אותה, צריך, עם כל הכבוד, בלי לפגוע ביס והוט, דרך חוקים כלכליים להיכנס אליה.
אלי אפללו: זאת אומרת, אם הנכד שלי רוצה לראות את הערוץ הזה, הוא חייב להיות מחובר לאחד הערוצים המסחריים וזה לא עולה על הדעת, אדוני היושב ראש.
אלי אפללו: אני חושב שדווקא בחבילה של ה-DTT, אין מתאים ממנה להיות אכסניה של החבילה הזו.
אלי אפללו: אני מבקש, אם צריך להצביע על זה עכשיו, או שאתה רוצה להעלות את זה יותר מאוחר להצבעה, אז אני---
שלי יחימוביץ': מה הסטטוס של זה?
אופיר אקוניס: לדעתי הם פתוחים, על פי בקשות של חברי כנסת אחרים, ואין בהם הכרעה, אז אני שואל אותך, העניין הזה הוא להצבעה נפרדת?
אתי בנדלר: לא, הוגשה בקשה לדיון מחדש במהלך ישיבת הוועדה.
אתי בנדלר: ברור שיש כאן הצעה לכלול במערך ההפצה הזה גם את ערוץ 23 ולכשיהיו הצבעות בנושא, כמובן---
שלי יחימוביץ': ואז מה?
שלי יחימוביץ': זה ייכנס כהסתייגות?
אתי בנדלר: אם לא יהיה רוב בעד הצעתו של חבר כנסת אפללו, תירשם הסתייגות לבקשתו.
שלי יחימוביץ': אני מבקשת להצטרף להצעתו של חבר הכנסת אפללו.
אופיר אקוניס: האמירה, חברת הכנסת יחימוביץ, בישיבה הקודמת, לגבי כל נושא ה-DTT ואני הבעתי את עמדתי הברורה, ובמידה רבה היא גם עמדת הוועדה, להרחיב את מערך ה-DTT ולהכניס אליו ערוצים נוספים, כיוון שמדובר על חבילה צרכנית מן המעלה הראשונה ומשרד התקשורת הודיע, על ידי מר שמש, שלא נמצא כאן כרגע,  שבעוד חודש וחצי תסתיים עבודה של ועדה במשרד התקשורת שתמליץ את המלצותיה.
אופיר אקוניס: אני מקווה שזה יקרה עוד חודש וחצי, כמה שיותר מהר, ואני מקווה שנהיה יותר חכמים.
אופיר אקוניס: לעת עתה ההצעה היתה להשאיר את מה שישנו כעת ב-DTT, וזה חמישה הערוצים הנוכחיים.
אלי אפללו: אדוני היושב ראש, אם יהיה דיון והרוויזיה של חבר הכנסת אילטוב, שאיננו פה, תבוא להצבעה, כי אנחנו לא יודעים אם בעצם ההחלטה של הוועדה או ההמלצה של הוועדה הזאת תכלול רק חלק, וזה אני אומר כשהרוויזיה שלנו בכל מקרה צריכה להיות מיידית, אני לא רוצה לקשור את ההחלטה שבהמלצה של הוועדה, בלי לפגוע בוועדה, אני לא יודע מי החברים שלה, אני רוצה---
אופיר אקוניס: גם אנחנו לא, דרך אגב.
אלי אפללו: אני אומר את זה ביושר, אני לא יודע, אבל אני רוצה, כנבחרי הציבור---
אופיר אקוניס: ברור, לקבל החלטה ללא קשר.
אלי אפללו: לקבל החלטה ללא קשר, זה מה שאני מבקש.
אופיר אקוניס: תודה רבה לך, חבר הכנסת אפללו.
אופיר אקוניס: אנחנו נמשיך ונעבור עכשיו לנושא שעל פי בקשת משרד התקשורת נדחה בכל הדיונים שלנו עד לרגע זה, כיוון שלא היה נוסח.
אופיר אקוניס: הנוסח הגיע אלינו ביום שלישי בלילה, אני ביקשתי אותו עד יום רביעי בבוקר, ואני מבקש לעשות עכשיו את הדבר הבא; כיוון שעד לרגע זה כל השיח בנושא חברת החדשות, הוא שיח חשוב, אמרתי, ואני קורא את הדברים מעל גבי העיתונות וגם את התגובות של המגיבים ושל כל הגורמים הנוגעים בדבר, זו בעצם פעם ראשונה, למעשה, שאנחנו מקיימים פה דיון רשמי בעניין חברת החדשות.
אופיר אקוניס: עכשיו כבר הסתיימו הכותרות בעיתונים, אולי הם גם יבואו לידי ביטוי בכותרות נוספות, אבל ברגע זה אנחנו בדיון רשמי שיש בו פרוטוקול ויש בו את כל העמדות הרשמיות, לטעמי בפעם הראשונה.
אופיר אקוניס: בראש ובראשונה כמובן נשמע את עמדת משרד התקשורת, שהוא מציע החוק וגם מציע את ההסדר בנושא חברת החדשות.
אופיר אקוניס: מה שאני מבקש זה לתת לגב' רובינשטיין להציג את הדבר בלי הפרעות ולאחר מכן כל מי שרוצה כמובן דבריו יבואו לידי ביטוי בדיון הזה, חברי הכנסת והגורמים המקצועיים שנוגעים בדבר.
אופיר אקוניס: הטקסט שהופץ על ידי מנהלת הוועדה, נוסח לדיון ב-18 בנובמבר בנושא חברת החדשות.
אופיר אקוניס: כולם יכולים לקחת את זה, מול עיניהם, נספח מספר 532א', זה כתוב במודגש בכותרת, עם קו מתחת למלים 'חברת החדשות'.
אופיר אקוניס: חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, נוסח לדיון.
אופיר אקוניס: כולם עם הנוסח?
אופיר אקוניס: בנושא חברת החדשות.
אופיר אקוניס: אני מבקש מכל מי שרוצה להירשם לשאת דברים בדיון הזה, והוא דיון חשוב והוא ציבורי והוא מקצועי מאוד, עכשיו להעביר למנהלת הוועדה.
נוגה רובינשטיין: לפני שנקריא את הנוסח שהפצנו לוועדה, אני מבקשת לומר כמה מלים על ההסדר בכללותו של חברת החדשות כפי שקיים בחוק וכפי שנמצא בהצעת החוק המקורית.
נוגה רובינשטיין: מצב הדברים הרגיל, גם לפי החוק הקיים וגם לפי הצעת החוק, זה שעם תום תקופת הזיכיון של בעלי הזיכיונות הקיימים תמות זכויותיהם בחברת החדשות וחברת החדשות אמורה לצאת למכרז.
נוגה רובינשטיין: דהיינו, לכל גורם יש אפשרות להתמודד על הרכישה של חברת החדשות, בהצעת החוק המקורית, יחד עם המותג ועם האפיק.
נוגה רובינשטיין: חברת החדשות, בהיבט הזה, היא לא חלק מהדי.אן.איי של ישראל 10 והיא לא חלק מהדי.אן.איי של קשת ושל רשת, חבל הטבור אמור להתנתק בעת שמסתיים הזיכיון ובכך, אגב, גם נמדדת עצמאותה.
נוגה רובינשטיין: זה חלק מהעוצמה של חברת החדשות בערוץ 2, חברת החדשות בערוץ 10, ולכן אני מבקשת שהדיון שיתקיים יהיה בהקשר לחברת החדשות ולא אגב דווקא זכיין זה או זכיין אחר.
נוגה רובינשטיין: אני רוצה לומר עוד משהו, כשאתם---
שלי יחימוביץ': ---היום, שנדע על מה לדבר ועל מה לא לדבר?
שלי יחימוביץ': איזה מן בקשה זאת?
שלי יחימוביץ': מה, את מתחמת אותנו בנושאי העניין?
נוגה רובינשטיין: אני אמשיך ואני אשמח להתייחס בסוף לכל שאלה.
שלי יחימוביץ': תודה רבה, באמת תודה.
נוגה רובינשטיין: עוד נקודה.
נוגה רובינשטיין: כשאתם, חברי הכנסת, באים לדון בעניין, אני מבקשת להסב את תשומת לבכם לעובדה שבעניין החדשות בכלל ובהסדרה של החדשות, אנחנו סברנו שיש מקום מיוחד לגדר ולשמר את נושא ההכנסות של חברת החדשות, זאת אומרת בניגוד לנושאי תוכן אחרים, וצריך לשים את הדברים על השולחן, כי שם הולכות להתבצע הפחתות משמעותיות, באשר להשקעה של בעלי רישיונות לעומת בעלי הזיכיונות.
נוגה רובינשטיין: אין שוני בין החובות המכרזיות והחובות של ערוץ 10 היום בתחום החדשות, לעומת החובות שיהיו מוטלות עליהם ועל גורמים אחרים, כמו שאנחנו מקווים, שייכנסו לתחום, בתחום החדשות.
נוגה רובינשטיין: גם בנושא פריסת המחויבויות, אני מבקשת שתשימו לב לעובדה שיש פריסת מחויבויות בתחום התוכן, אין פריסת מחויבויות בתחום החדשות.
נוגה רובינשטיין: זאת אומרת אנחנו שמנו לנגד עינינו באופן מאוד ברור את החשיבות של נושא החדשות, את העצמאות של חברת החדשות, את העובדה שמדובר בדירקטוריון נכבד, במערכת כספים שהיא מערכת נפרדת, על אף ההסדר שמוצא בתחום הרישיונות שהמשמעות שלו בהיבטים מסוימים היא דה-רגולציה, הפחתה של הרגולציה.
נוגה רובינשטיין: בתחום החדשות אנחנו לא שינינו את ההיבט הזה, מכיוון שהעצמאות של חברת החדשות, הפעולה של חברת החדשות, ההשקעה בחברת החדשות, הם נושאים מאוד מרכזיים בעינינו לא רק בהיבט התחרותי, אלא גם בהיבט של ביטוי באופן הכי בסיסי של השיח הדמוקרטי בישראל.
נוגה רובינשטיין: זאת הסיבה שאנחנו הבאנו הסדר, כרגע, שהוא הסדר שונה מהכחול.
נוגה רובינשטיין: כי לכאורה היינו אמורים להמשיך עם ההצעה שהיא ההצעה האולטימטיבית בהיבט השוויון, אולי בהיבט המשפטי של הוצאת חברת החדשות למכרז מתום תקופת הניסיון.
נוגה רובינשטיין: יחד עם זאת ההצעה שלנו מאפשרת הסדר שונה בשביל להבטיח את אותה יציבות, את אותה המשכיות, שדיברתי עליה בראשית דבריי.
נוגה רובינשטיין: ההצעה שלנו משמעה היא שלבעלי הזיכיונות הקיימים, היינו קשת, רשת, ישראל 10, תינתן האפשרות הראשונה לרכוש את חברת החדשות, להתמודד על הרכישה של חברת החדשות ביניהם, תוך תמחור ודרך מנגנון שאנחנו נקריא אותו ונפרט אותו בהמשך הדרך, כאשר רק במידה ובעלי הזיכיונות הקיימים, שאמורים להיות בעלי רישיונות ככל שהם יגישו בקשה ויאושרו, על כל המנגנון שנמצא בהצעת החוק, לא יתמודדו במסגרת ההסדר הזה, אז חברת החדשות תעבור לשלב השני ואפשר יהיה להוציא אותה למכרז, כפי שהיה אמור להיות מלכתחילה.
נוגה רובינשטיין: זה ההסדר שנמצא בפניכם.
חיים אורון: אם רק אחד מהם יתמודד, זה אוטומטית עובר אליו?
נוגה רובינשטיין: אם רק אחד מהם יתמודד, אז אמור להיקבע איזה שהוא סכום על ידי הרשות השנייה, בהתאם לקריטריונים שנמצאים כאן, אנחנו נפרט אותו.
נוגה רובינשטיין: אגב, גם בסבב הקודם ב-2005 היה סכום שהשתלם עבור חברת החדשות, גם עבור טלעד, היה סכום שהשתלם לעניין האפיק והמותג, שלזה נלווה גם חברת החדשות, ולכן אמור להשתלם איזה שהוא תשלום ואותו גורם בודד יחזיק בחברת החדשות.
אופיר אקוניס: לחדד את שאלתו של חבר הכנסת אורון, אם חברה אחת משתי החברות, קשת או רשת, נשארת בזיכיון, היא חייבת לקנות את החלק של החברה השנייה?
אופיר אקוניס: אם שתי החברות נשארות, זה ברור כשמש, אז אין בעיה, זאת אומרת לכאורה הדבר נמשך.
נוגה רובינשטיין: אם אנחנו מדברים כרגע על ערוץ 2, נפנה עכשיו רק לנתיב של ערוץ 2 וקשת ורשת נשארות, אז שתיהן ממשיכות להחזיק בחברת החדשות.
נוגה רובינשטיין: אם אחת מהן יוצאת ואחת מהן נשארת, אז זה תלוי בבחירה שלה.
נוגה רובינשטיין: אם אתה זוכר, לפני מספר דיונים הקראנו שתי חלופות.
נוגה רובינשטיין: חלופה אחת זה שהגורם שנשאר משדר במשך שבעה ימים ואז מדרך הטבע הוא זה שממשיך ומחזיק באופן מלא בחברת החדשות---
שלי יחימוביץ': הוא חייב?
נוגה רובינשטיין: כן, הוא חייב.
שלי יחימוביץ': חייב לקנות את החלק?
נוגה רובינשטיין: לא, רק אם הוא מחליט לשדר במשך שבעה ימים, הוא לא חייב.
שלי יחימוביץ': והיה והוא מחליט לשדר במשך שבעה ימים, הוא מחויב לקנות את חלקו של הזכיין השני?
שלי יחימוביץ': ומה עם הזכיין השני?
שלי יחימוביץ': הוא מחויב להקים חברת חדשות חדשה?
נוגה רובינשטיין: כל בעל רישיון חדש, עד למגבלה של חמישה בעלי רישיונות, מחויב להקים חברת חדשות חדשה.
נוגה רובינשטיין: מה ששאלה חברת הכנסת יחימוביץ, אם אני מבינה נכון, זה אם בעל הזיכיון עוזב את ערוץ 2 ועובר להיות בעל רישיון, האם הוא מחויב להקים חברת חדשות?
נוגה רובינשטיין: התשובה היא חיובית, כן.
נוגה רובינשטיין: על ההסדרים המאוד מפורטים שנמצאים כאן, לגבי המבנה של חברת החדשות---
שלי יחימוביץ': בהסדרים דומים להסדרים הנקוטים היום לגבי חברת החדשות?
נוגה רובינשטיין: נכון, בהסדרים דומים, באותו אופן, אחת לאחת.
אלי אפללו: האם רשת או קשת, רק אחד יכול לזכות, יש לזה מחיר שהוא צריך לקנות את הרישיון?
אופיר אקוניס: לא את הרישיון, את החלק היחסי של החברה השנייה.
נוגה רובינשטיין: אם שתי החברות מתמודדות, יש הליך של התמכרות, עם עוגנים לגבי עלויות.
נוגה רובינשטיין: אם חברה אחת מתמודדת, צריך להיקבע מחיר על ידי הרשות השנייה, בהתאם לקריטריונים שנמצאים כאן, ונראה לי שלא נכון להיכנס אליהם עכשיו, אנחנו נפרט אותם בעת הקראת הסעיף.
נוגה רובינשטיין: יש מחיר שתקבע הרשות השנייה, זה יהיה איזה שהוא מחיר שהוא מחיר שקוף וזה המחיר שיצטרך להשתלם.
אופיר אקוניס: הרשות השנייה---
אתי בנדלר: קובעת את שווי המניות---
נוגה רובינשטיין: בהתאם לשווי של החברה, זה לא הוקוס פוקוס.
אלי אפללו: יש לי חשש מאוד שהדבר הזה, אם לא נקבע אותו מראש שזה יהיה המחיר, שרשת, קשת או מי שמשדר את החדשות, אני אומר חשש, אני מקווה שלא, שלא יהיה מחיר קרטל, שביניהם לבין עצמם יקבעו את המחירים, כי אני רואה את זה בפרסומות.
אלי אפללו: הם אומרים שאין ביניהם תיאום, אבל כשאתה עובר מערוץ לערוץ, באותה שנייה, באותו זמן הפרסומות בדיוק אותו דבר, זה פלא פלאים.
אלי אפללו: זה לא התאמה, זה לא קרטל, זה יותר מזה.
שלי יחימוביץ': זה לא קרטל.
שלי יחימוביץ': יושב הבמאי בקונטרול בערוץ 10 ורואה שיורדים לפרסומות בערוץ 2, והוא יודע שהוא יכול לרדת לפרסומות.
שלי יחימוביץ': זה לא זדוני, אין תיאום כאן, אין שום תיאום.
אלי אפללו: אני חושש שגם במחיר יהיה קרטל.
שלי יחימוביץ': כוונותיך טובות, אבל אתה טועה כאן.
נוגה רובינשטיין: אני רק אומר במשפט שהיום הכנסות הפרסום של חברת החדשות ממילא לא עוברות במישרין לחברת החדשות באופן שמעורר חשש באופן שבו אתה מצביע עליו.
נוגה רובינשטיין: תיאום בין זמנים, אין לי מושג, זה באמת לא התחום שאני עוסקת בו, אבל דווקא היום המנגנון של חברת חדשות נפרדת, עם הכנסות שהן הכנסות שעוברות לא לחברת החדשות למישרין מהפרסום, אלא דרך בעלי הזיכיונות, זה מנגנון שבעינינו מאפשר עצמאות של חברת החדשות.
נוגה רובינשטיין: אני רוצה לחזור להצעת ההסדר שאנחנו הצענו.
נוגה רובינשטיין: לפי הנוסח של הצעת החוק שלנו, שהיא הצעת חוק ממשלתית, אנחנו מציעים שמהרגע הראשון קשת ורשת ינהלו ביניהן, בהנחה שהן עוברות להיות בעלות רישיונות, או התמכרות או ירכשו בעצמן.
נוגה רובינשטיין: אני כן מבקשת להביא לידיעת הוועדה את עמדת שר התקשורת שהוא היה מעוניין לאפשר לקשת ורשת להחזיק בהחזקה משותפת את חברת החדשות לתקופה של עד שלוש שנים---
אופיר אקוניס: לתקופת המעבר.
נוגה רובינשטיין: זו לא תקופת המעבר.
נוגה רובינשטיין: מועד המעבר הוא 2012, זה נכון שבין 2012 עד 2015---
אופיר אקוניס: לא, העמדה הזאת מדברת על כך ששתיהן הולכות לרישיון.
נוגה רובינשטיין: ולכן זה לא בהגדרה של תקופת המעבר במסגרת החוק.
נוגה רובינשטיין: יחד עם זאת, אנחנו במסגרת---
חיים אורון: מ-15 ומעלה.
אופיר אקוניס: לא, חבר הכנסת אורון.
נוגה רובינשטיין: בהנחה שקשת ורשת---
אופיר אקוניס: חבר הכנסת אורון, אולי נשמע את עמדת שר התקשורת, שלא נמצא פה היום, אבל הוא מיוצג על ידי הייעוץ המשפטי, כי זו עמדה חשובה.
נוגה רובינשטיין: בהנחה שקשת ורשת עוברות שתיהן לרישיון בינואר 2012, ומחליטות שלא להישאר בזיכיון, עמדת שר התקשורת, כפי שאמרתי, שמבחינתו תינתן להם אפשרות להחזיק בהחזקה משותפת את חברת החדשות במתכונת של הרישיונות.
נוגה רובינשטיין: יחד עם זאת, אנחנו בהצעת חוק ממשלתית, יש כאן גורמי ממשלה אחרים רלוונטיים לעניין, חשוב לנו מה גורמי הממשלה האחרים הנוספים, שבוודאי יישמעו כאן, אומרים, ולכן הנוסח שנמצא בפניכם הוא הנוסח הזה.
אופיר אקוניס: אנחנו בוודאי נשמע את המדיניות הממשלתית בנושא התקשורת שנקבעת על ידי שר התקשורת ובכנסת ההכרעה היא של חברי הכנסת.
אופיר אקוניס: רק כדי להזכיר את הנוהל השלטוני.
חיים אורון: יש עוד נוהל, שממשלה חייבת להופיע בכנסת בהצעת חוק בעמדה אחת.
חיים אורון: זה גם כתוב בכמה מקומות.
שלי יחימוביץ': יש עוד דבר, בהצעת חוק ממשלתית, שמשתנה כל שנייה, בקצב כזה, זה אחד הדברים המופרכים ביותר שראיתי אי פעם, איזה בהילות, פתאום נוסח חדש---
נוגה רובינשטיין: האמת היא שבדרך כלל זה כל שנה אנחנו באים עם הצעת חוק ואנחנו מקובעים בעמדתנו ואנחנו לא פתוחים לשמוע עמדות.
נוגה רובינשטיין: במקרה הזה שמענו, עשינו חושבים, הבאנו הצעות ש---
אופיר אקוניס: בוא נאמר, נוגה, שהאמת נמצאת בין לבין.
אופיר אקוניס: אני שמעתי מוותיקי הכנסת, שהם לא רק בדרג הפוליטי, גם בדרג המקצועי, שדבר כזה לא נתקלו.
אופיר אקוניס: אני אומר את זה כאדם שהוא מתוך הקואליציה ורוצה גם לשמור על שלמותה של הממשלה ותומך בזה, לא תאמינו, שדבר כזה לא זכור בכנסת בשנים האחרונות.
אתי בנדלר: זקנות הכנסת---
אופיר אקוניס: אני לא רציתי לחשוף אתכן.
אופיר אקוניס: אפשר לראות את זה משני הקצוות, שהשינויים הם תוך כדי הקשבה, מצד אחד, אבל מצד שני הם תוך כדי וזה דבר שהוא---
נוגה רובינשטיין: אני רק חייבת להגיד במשפט, חבר הכנסת אקוניס, שהשינויים שאנחנו הצענו במהלך הדרך התקבלו על ידי ועדת כלכלה.
נוגה רובינשטיין: זאת אומרת לא נעשה כאן שום דבר שנעלם מחברי ועדת הכלכלה, השינויים הם שינויים משמעותיים והם חייבו שינויים במסגרת נוסח החוק, הם היו צריכים להשתקף בנוסח החוק.
נוגה רובינשטיין: כמובן שאם ועדת הכלכלה לא היתה מקבלת את ההצעות שלנו, לא היינו מציעים את ההצעה הזאת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבינה שהמיקרופונים עומדים ליד האנשים החשובים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רציתי לשאול אותך, גב' רובינשטיין, לפני שאת מתחילה להקריא את הנוסח, המשרד שלכם וכל משרדי הממשלה עשו חשבון אם לאחת הזכייניות, או בעלי הרישיון, יהיה תקציב של מאה מיליון שקל להחזיק את חברת החדשות הקיימת באותה רמה?
נוגה רובינשטיין: אני מניחה שאת מרמזת לתקציב של---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא רומזת, אני אומרת.
נוגה רובינשטיין: אני רוצה רק להבין שאני עונה על השאלה הנכונה.
נוגה רובינשטיין: מה שאנחנו רואים זה מצב קיים שבו יש בעל זיכיון אחד שמחזיק בחברת חדשות, כי חברת החדשות קיימת, אי אפשר להגיד שחברת החדשות לא קיימת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שהיא עולה מעל---
נוגה רובינשטיין: מי, חברת החדשות של ישראל 10?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, אני מדברת עכשיו על ערוץ 2.
נוגה רובינשטיין: אז אני אומרת לכם מה אנחנו רואים.
נוגה רובינשטיין: אנחנו רואים חברת חדשות של  ערוץ 2, חדשות 2, שהמספרים לא בפניי, אני בטוחה שהמנהל הכללי של הרשות השנייה יודע טוב ממני מה בדיוק המספרים המושקעים, אנחנו רואים את חברת החדשות של ישראל 10, אנחנו רואים שתי חברות חדשות שמתפקדות.
נוגה רובינשטיין: אנחנו יודעים מה המחויבויות המכרזיות והמחויבויות ברישיון.
נוגה רובינשטיין: אנחנו יודעים שבהם הם עומדים.
נוגה רובינשטיין: אני לא יכולה להגיד לך אם התנאי שבלעדיו אין לחברת חדשות זה סכום כזה או אחר זה דבר שצריכה לקבוע אותו הרשות השנייה.
נוגה רובינשטיין: אם הרשות השנייה תחשוב שזה הסכום הנכון, אז יכול להיות שזה יצטרך להתקבע בתור הסכום הנכון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז אולי לפני שאנחנו מדברים על שינוי, נשאל את הרשות השנייה אם היא חושבת שאפשר לעשות חדשות ברמה גבוהה, כמו שעושים ערוץ 2---
אופיר אקוניס: חברת הכנסת ברקוביץ, אנחנו עצרנו בנקודה מאוד חשובה, שהיא עמדת שר התקשורת לגבי העניין הזה של מצב שבו ב-2012 שתי החברות עוברות משיטת הזיכיון לשיטת הרישיון, ועמדתו לגבי האחזקה המשותפת.
אופיר אקוניס: נחזור לזה, כי פה, אני חושב, נמצא מרכז הוויכוח, או הדיון.
אופיר אקוניס: ברשותך, היא באמצע הסקירה.
נוגה רובינשטיין: אנחנו באים כאן עם עמדת ממשלה ויש כאן את הנוסח שנמצא בפניכם.
נוגה רובינשטיין: אני מבקשת בכל זאת להביא את עמדת שר התקשורת, שאם הדבר היה תלוי רק בו, בהתעלם רגע מהעמדות של הגורמים שיושבים כאן לשמאלי, הוא היה מעוניין לאפשר לקשת ורשת להחזיק בחדשות ערוץ 2.
אופיר אקוניס: להבהיר עמדה, שלא יהיו אי הבנות, כרגע עמדת שר התקשורת לא באה לידי ביטוי.
אופיר אקוניס: עמדת שר התקשורת לא באה לידי ביטוי בטקסט הזה, אני מדייק?
אופיר אקוניס: ולכן ככל שיהיו שינויים שיהיו מקובלים על חברי הכנסת, אנחנו נשנה את הדבר, או לא נשנה.
שלי יחימוביץ': אבל איך זה יכול להיות שעמדת שר התקשורת לא באה לידי ביטוי בהצעה ממשלתית?
אופיר אקוניס: זאת שאלה טובה, נא לענות לחברת הכנסת יחימוביץ.
שלי יחימוביץ': אני לא מבינה את זה, ברצינות.
אופיר אקוניס: אולי הגב' נויפלד שמייצגת, חברת הכנסת יחימוביץ, את משרד המשפטים, תוכל לענות.
אופיר אקוניס: אגב, אולי עמדת שר המשפטים גם דומה לעמדת שר התקשורת, סתם תיאורטית---
שלי יחימוביץ': אולי מרוב בהילות לא היה זמן לתאם בין המשרדים.
יוחנן פלסנר: הנושא הזה הוא לא חלק מחוק ההסדרים, ברור לגמרי שיש בלגן בממשלה.
יוחנן פלסנר: אני לא מצליח להבין, בין המשרדים, בין השרים.
יוחנן פלסנר: אני לא מצליח להבין את כל ה...
יוחנן פלסנר: אני מבין שהמודל כאן הוא לגמרי לא מגובש.
יוחנן פלסנר: אני לא מצליח להבין מה קורה פה.
אופיר אקוניס: בבקשה, גב' דנה נויפלד.
דנה נויפלד: אני מבקשת להבהיר שזאת עמדת הממשלה כמו שהיא, זאת העמדה שמשקפת את הדיונים בתוך הממשלה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש כרגע שתי גרסאות שונות, מה?
אופיר אקוניס: למה זאת עמדת הממשלה?
דנה נויפלד: פה יש עמדה שהובעה על ידי גורמי הממשלה, היא עמדה אחת והיא מוסכמת על כולם.
דנה נויפלד: דבר שני, ככל שהוועדה מבקשת לערוך שינויים---
אופיר אקוניס: לא הבנתי, הממשלה יודעת מהדבר הזה?
אופיר אקוניס: מהנוסח?
נוגה רובינשטיין: כל גורמי הממשלה הרלוונטיים יודעים ומכירים את הדבר הזה, כן.
שלי יחימוביץ': יודעים ומכירים, או מסכימים?
אופיר אקוניס: אני רוצה להבין, האם מליאת הממשלה דנה בדבר הזה?
נוגה רובינשטיין: זה לא הובא בפני מליאת הממשלה.
אופיר אקוניס: אז זו לא עמדת הממשלה, זו עמדת גורמים מקצועיים בתוך הממשלה.
נוגה רובינשטיין: אדוני, יושב ראש הוועדה, אנחנו איננו נפרדים מהממשלה ואנחנו חלק ממנה, ובאים לפה ומציגים את עמדת השרים.
שלי יחימוביץ': אתם אומרים 'כל הגורמים הרלוונטיים', מי הגורמים הרלוונטיים, אם עמדתו של משרד התקשורת לא באה לידי ביטוי?
נוגה רובינשטיין: אנחנו מביאים כאן את עמדת שר התקשורת.
נוגה רובינשטיין: אבל שר התקשורת, מכיוון שהוא פועל במסגרת ממשלתית, ולשר התקשורת חשובה גם העמדה של הגורמים האחרים במסגרת הממשלתית, כולל ההגבלים העסקיים וכולל משרד המשפטים, אנחנו באים, על אף עמדתו של שר התקשורת, ולהביא בחשבון את עמדתו של שר התקשורת, עם הנוסח הזה.
שלי יחימוביץ': על אף זה למרות?
שלי יחימוביץ': שאני אבין.
שלי יחימוביץ': הנוסח הזה הוא למרות עמדתו של שר התקשורת?
נוגה רובינשטיין: הנוסח הזה הוא הנוסח שמציע שר התקשורת.
שלי יחימוביץ': הנוסח הזה שלפנינו?
נוגה רובינשטיין: כן, הנוסח הזה.
נוגה רובינשטיין: יחד עם זאת, אנחנו רוצים להביא לידיעתכם ששר התקשורת, אם הדבר הזה היה תלוי רק במשרד התקשורת ובשר התקשורת, בלי עמדת גורמי הממשלה האחרים...
נוגה רובינשטיין: זה כמו שהוועדה, כשיש ממשלה, מגיעים לנוסחים שהם נוסחים על סמך גורמי הממשלה, על סמך כלל גורמי הממשלה ולכן אנחנו באים עם הנוסח הזה.
חיים אורון: אדוני היושב ראש, זה עולה לי בבריאות, אבל לפני הוועדה עומדת רק הצעת ממשלה.
חיים אורון: אני מתאר לעצמי, אם להיות קצת פרקטי, שמתי שהוא בהמשך תהיה הסתייגות של אחד מחברי הכנסת שהיא תהיה עמדתו של השר כחלון, וזה בסדר גמור והכנסת מתנהלת ככה כל הזמן, אז אני מציע לנו לדון כל אחד על פי עמדתו ועל פי הנייר שמונח לפניו.