GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אסתי פישן: קודם כל אפתח באמירה מקורית, גם אני מברכת על התכנית.
אסתי פישן: אין ספק שמדובר בצוואר בקבוק,  והטיפול בו כבר יוצר דינאמיקה חיובית.
אסתי פישן: הכל טוב ויפה.
אסתי פישן: ברור לי גם שהושקעה המון עבודה ומחשבה בגיבוש התכנית.
אסתי פישן: יחד עם זאת הייתי רוצה לשאול את נציג האוצר: תכנית כזו משנה קצת את האיזון במשק, והחשש שלי הוא  מאיזשהו ניגוד אינטרסים פוטנציאלי בין משקיעים – מוגנים, לצורך העניין, לבין משקיעים אחרים, נניח – זרים.
אסתי פישן: הסיטואציה הזו באה לידי ביטוי בהיבט מסוים שלא התייחסת אליו.
אסתי פישן: אולי הוא השתנה בתכנית, אבל כמדומני שהתכנית דורשת שהחברות שבהן יושקעו הכספים יהיו חברות שההכנסות שלהן הן עד 100 מיליון שקל, זאת אומרת, סדר גודל של 125 מיליון דולר.
אסתי פישן: הדרישה היא שהקרן תתחייב ב – day one ולאורך כל חייה, על מנת לשמר את הכספים כמוגנים, על 85% השקעות במה שמכונה "חברות מו"פ ישראליות" שעונות לקריטריונים שהצגת אותם, ולאותו קריטריון של הכנסה.
אסתי פישן: בוא נחשוב על סיטואציה שיש לנו 40% מההון מוגן ועוד 60% מההון לא מוגן, והקרן עומדת בפני החלטת השקעה, של חברה מצוינת, אבל היא מרוויחה 101 מיליון שח בשנה, או 200 מיליון שח בשנה.
אסתי פישן: חברה גדולה.
אסתי פישן: בסך הכל אנחנו לא מדברים על משהו שהוא מופרך לגמרי- 25 מיליון שח, יש לא מעט חברות שעוברות את ההיקף הזה.
אסתי פישן: ההשקעה באותה חברה תפר את האיזון, תוציא אותנו מהטווח של ה-85%.
אסתי פישן: אז אותה קרן לא יכולה לבצע את החלטת ההשקעה.
אסתי פישן: כלומר, עומדת בפניה אפשרות השקעה טובה והיא לא יכולה לבחור בה.
אסתי פישן: היא מעדיפה את אותם 40% כספים מוגנים, על פני ה- 60% הלא מוגנים.
אסתי פישן: עכשיו ברורה לי התשובה, היא ברורה מלכתחילה –הרי הקרן התחייבה על זה במועד פתיחתה, במועד ההשקעה.
אסתי פישן: כלומר, אותו משקיע זר שהצטרף לקרן היה מודע לתנאי, ולכן הוא אמור להיות מודע לסיטואציה, ולא אמורה להיות לו איזושהי טענה כלפי הקרן, על העובדה שהיא לא מבצעת את ההשקעה הטובה שהיא היתה יכולה לבצע.
אסתי פישן: אבל החשש הוא אחר.
אסתי פישן: הרי המשקיעים הזרים הם לא טיפשים, הם מן הסתם מסוגלים לעשות את אותן הערכות,כמוני וכמוכם.
אסתי פישן: האם בחנתם את השאלה אם משקיעים זרים ימנעו מהשקעה בקרנות מהסוג הזה לאור ניגוד האינטרסים הפוטנציאלי?
אסתי פישן: היות וברור לי שהנושא הזה נדון, וחשבתם עליו, הייתי שמחה אם הייתם יכולים להתייחס לנקודה הזו.
ערן היימר: כמו שאמרת – הרי ברור שכל כלל שנשים, יגרום כאן לאיזה עיוות.
ערן היימר: התכנית הזו ניסתה לשים כמה שפחות כללים ולצמצם למינימום הנדרש את הכללים למה שאנחנו מתערבים בו.
ערן היימר: ברור שקרן שיש בה  40%  שנהנים מההגנה, יהיו בה 60% שלא נהנים.
ערן היימר: אבל ברור שגם אם נעשה ש-100% נהנים מהגנה, יהיו לזה השלכות גם על אופי הניהול של הקרן, כי יש כאן מנגנון מעוות אחר.
ערן היימר: כל מנגנון שהממשלה מתערבת, הוא מנגנון מעוות, בהגדרה.
ערן היימר: אנחנו מצאנו שהאיזון הזה לא אמור לשנות את התעשייה, ואמור לשמר את הכסף למקום שאנחנו זיהינו שצריך.
ערן היימר: אם את חושבת שהמספר צריך להיות יותר גדול – לא 100 אלא 150 את מוזמנת להגיב למסמכים שפורסמו, ויש מקום להגיב ולהביא נימוקים למה זה לא המספר.
ערן היימר: אבל כל מספר שנשים, גם אם הוא יהיה מיליארד דולר, בהגדרה הוא גורם לעיוות.
ערן היימר: השאלה האם המספר נכון או לא.
ערן היימר: אנחנו חושבים שכן.
אסתי פישן: אין לי הסתייגות מהמספר.
אסתי פישן: השאלה היא – האם אתם דיברתם עם משקיעים זרים על מנת לוודא שהסוגיה הזו לא תהווה מכשול להשקעה שלהם בקרנות, כי עדיין, 97%, כמדומני, מהשקעות בקרנות, לפחות הישראליות, כיום, הן השקעות של זרים.
ערן היימר: דיברנו עם אחראים על גיוסים בקרנות והטענה שלהם היתה שזה לא יגרום לבעיה.
ערן היימר: אני מקווה שזה מספיק .
ערן היימר: קרן רק עם משקיעים זרים אפשר להקים גם היום, בלעדינו.
אסתי פישן: זה נכון, אבל השאלה, בסופו של דבר, ברור לי שנתתם את הדברים על הדעת, וטוב שכך, אבל בסופו של דבר, הרי אמר עורך הדין סולומון – החלטות השקעה יתקבלו במוסדיים והשאלה אם הם ישקיעו או לא גם תלויה באיכות הקרן שתעמוד מולם.
אסתי פישן: יש קרנות טובות יותר ויש קרנות פחות טובות.
אסתי פישן: אני יודעת שאתם חושבים שכולן טובות.
קריאה: זה הענף היחידי בארץ שכולם ברבע העליון של הביצועים.
אסתי פישן: אין ספק, בכלל.
אסתי פישן: עכשיו, נשאלת השאלה האם המנגנון הזה לא יגרום לכך שכספים יתועלו בסופו של דבר -  - הקרנות הפחות טובות מבין הקרנות המצוינות שיש לנו.
אסתי פישן: ואם כן, יכול להיות שאנחנו קצת שופכים פה את התינוק עם המים.
ערן היימר: אנחנו מקווים מאד שלא.
ערן היימר: שוב – נתנו את הבחירה של הקרנות למשקיעים המוסדיים מתוך אמון מלא בוועדות ההשקעה ובגורמי ההשקעה המאד מקצועיים שיש בגופים המוסדיים שיעשו את האבחנה.
ערן היימר: מי שנסמך רק על המנגנון שלנו – לא עושה את מלאכתו.
רוברט אילטוב: תודה, אנחנו בכל אופן את הנקודה הזו נעלה בפני הוועדה המטפלת בתכנית.
אבישי פישמן: אני מייסד של פורום חברות הייטק צעירות.
אבישי פישמן: אנחנו מייצגים 100 סאטרט אפים ואפילו קצת יותר, מצרפים אלינו די הרבה סאטרט אפים ואני רואה את המצוקות של הסטארט אפים וכיוון שמשרד האוצר קיבל מספיק ברכות לא אברך את האוצר, אני אברך את מה שאמר שלמה וקס ודוד אסיא.
אבישי פישמן: חסר לי תיעול הכספים לקרנות של venture lending.
אבישי פישמן: למשל, או – מזנין.
אבישי פישמן: החברות שמשייטות באזור של ה-10 ו-20 מיליון דולר מכירות כבר פחות פונות לקרנות הון סיכון.
אבישי פישמן: הן פונות יותר למימונים של הון חוזר, מימונים של venture lending במקום לחכות שבועיים – שלושה- ארבעה עד שידונו בקרנות של venture lending וכדומה אני חושב שפשוט להכניס לתכנית הזו מעבר לקרנות הון סיכון גם את קרנות ה- venture lending.
אבישי פישמן: בסך הכל הן הולכות יד ביד, חלקן יושבות ביחד, חלקן מבצעות השקעות ביחד, לשם אנחנו פונים.
אבישי פישמן: שם חברות הסטארט אפ – אולי לא הקטנות, אבל הבינוניות, פונות, כמו שאמרתי, באזור של ה-10 ו-20 מיליון דולר מכירות.
אבישי פישמן: דבר שני, נעלם מעיניי פה בתכנית – מדדי איכות ואמות מידה לזכאות שאנחנו תמיד רואים אותם במדען הראשי בתכניות אחרות של משרד התמ"ת ומשרד האוצר, קרן המאגדים – תמיד אנחנו רואים אמות מידה.
אבישי פישמן: שמעתי מה שציינת שאתה סומך על מנהלי השקעה בקרנות הפנסיה ובגופים המוסדיים.
אבישי פישמן: עדיין, בראיה ציבורית אני חושב שחסר פה את העניין הזה של אמות מידה ומדדי איכות לזכאות לקבל את הכספים הציבוריים האלה.
סער דיקמן: שאלה לאוצר – הכסף הזה, למעשה, אמור לייצר, כמו שאמרת – מכפיל כוח.
סער דיקמן: למה אתם לא משתמשים בפעילות או לא מכוונים את התכנית למקומות או לעבודה שעשה התמ"ת והמדען הראשי, שאחרי הרבה זמן, בהיבט התוכן, הגדיר תחומים עדיפויים לאומיים, כמו – ננו טכנולוגיה וביוטכנולוגיה ותחומים נוספים, ומתווים או מנחים את המוסדיים לכוון לאותם תחומים?
סער דיקמן: בסך הכל, אם כולנו נמקד, שני המשרדים ידברו אחד עם השני ויכוונו את התכנית לאותה מטרה יכול להיות שגופים מנחים, המינוף יהיה הרבה יותר גבוה לכסף, לעומת פיזור הוגן חשבונאי או חברתי, שאמרת – כולם שווים, כל קרן, כל תחום שיגיע.
ערן היימר: תתפלא לדעת אבל אנחנו מדברים ברמה היומית.
ערן היימר: גם הצוות הזה – זו לא עבודה אוצרית, זו עבודה משותפת של האוצר, המדען הראשי והתמ"ת.
ערן היימר: נכון שיש תחומים ייעודיים.
ערן היימר: השאלה היא האם אנחנו צריכים להקים קרנות או לפסול תחומים אחרים.
ערן היימר: זה לא טריביאלי להגיד- אנחנו את כל הכסף הזה שמים רק על ננו טכנולוגיה - -
סער דיקמן: לא הכל, אבל אפשר לתעדף.
סער דיקמן: המדינה תיעדפה ואמרה –אלה הקטרים של ההייטק.
ערן היימר: המטרה של התכנית היא לבחר בין התעשייה לבין המוסדיים.
ערן היימר: המטרה היא לא לפתור את כל הבעיה של ההיטק הישראלי.
ערן היימר: יש מכלול שלם של צעדים – מיסויים, מדעניים, כל מיני צעדים שונים ומשונים שנועדו לחזק את הכוח של התעשייה הישראלי.
ערן היימר: זה כלי שנועד לחבר גופים מוסדיים עם השקעות בתעשייה הזו, בראשיתה, ותו לא.
ערן היימר: היא לא תחליף לכל שאר התכניות של המדינה.
סער דיקמן: זה ברור, אבל אתה לא חושב ששקל מכוון יותר חשוב משקל לא מכוון.
ערן היימר: השקל הזה מכוון למקום שאני חושב שמאד חשוב שהוא יכוון.
בועז ליפשיץ: אני פה בשני כובעים.
בועז ליפשיץ: קודם כל – אני שותף בקרן הון סיכון.
בועז ליפשיץ: שותפי, אייל, הוא יושב ראש פורום החממות.
בועז ליפשיץ: הייתי רוצה לחדד דבר אחד, ואני בעצם ממשיך את מה ששלמה ולדמן התחיל: עיקר ההשקעות שלנו זה השקעות בחברות שקמות מאפס, זאת אומרת – יזמים שבאים אלינו עם רעיונות ואנחנו מקימים אתם יחד את החברות, עם התכנית הפנטסטית שיוסי סמולר מנהל פה, ואנחנו בחממה מקימים בין 3 ל-5 חברות בשנה, בתחומים שונים, בעיקר בתחום הרפואי.
בועז ליפשיץ: יש לנו באמת בעיה כרגע, בעקבות הנפילה של השוק, בחברות שמסיימות את תקופת החממה.
בועז ליפשיץ: כל חברה שמסיימת את תקופת החממה נמצאת בסכנת סגירה, גם אם היא הכי טובה שיש, עקב מחסור במימון פוטנציאלי של קרנות הון סיכון.
בועז ליפשיץ: רוב הקרנות משקיעות בחברות קיימות, לא בחדשות.
בועז ליפשיץ: גם אם קמה קרן חדשה אם היא קרן גדולה היא תשקיע בחברות שקרנות אחרות כבר השקיעו בהן.
בועז ליפשיץ: כמעט היום לא משקיעים יותר בחברות חדשות שיוצאות מהחממה.
בועז ליפשיץ: אנחנו עושים מאמצים רבים לגייס כספים לאותן חברות וכמעט כל המאמצים שלנו נעשים לגיוס בחו"ל, כי בארץ השוק יבש מבחינת קרנות הון סיכון.
בועז ליפשיץ: וכאן אני פונה לאוצר בשאלה:  מצד אחד התכנית הזו באמת מבורכת, ולא ארעיף פה שבחים נוספים, דבר שהוא מבורך וציפינו לו הרבה זמן.
בועז ליפשיץ: מצד שני אני חושב שבאמת כן צריך להיות סוג של ייעוד של כספים לאותן הגנות.
בועז ליפשיץ: בסופו של דבר יש לי איזשהו חשש או נטית לב שהכסף הזה יגיע לקרנות היותר גדולות שמשקיעות בעיקר בחברות קיימות,והכסף הזה צריך בסופו של דבר להיות גם מיועד לחברות שיוצאות מחממות.
בועז ליפשיץ: האם אפשר לעשות פה איזושהי חלוקה בייעוד הכספים כדי להגדיר שאכן החברות האלה שהן בסופו של דבר מנוע הצמיחה העתידי כן יוכלו להיות ממומנות?
ערן היימר: מסביב לשולחן יש גורמים שרוצים שנייעד לקרנות ספציפיות, קרנות קטנות, גופים גדולים, גופים קטנים, תעשיות בוגרות, תעשיות צעירות.
ערן היימר: בסדר, אבל זה לא התפקיד שלנו, זה התפקיד של מנהלי השקעות של מנהלי קרנות, שיתעלו את הכספים שהם מנהלים למקום שבו התשואה הכי גדולה.
ערן היימר: זה היופי של התכנית –לתת למי שזה תפקידו, לעשות.
ערן היימר: אני יכול לשבת בכיסאי בירושלים ולהגיד שאני יודע הכל ואני הכי חכם, ואני יודע שאת ה-200 האלה נשים ל-4 חברות מסוימות.
ערן היימר: לא עשינו את זה הפעם.
ערן היימר: יש כלים אחרים בממשלה שזה מה שהם עושים.
ערן היימר: בכלי הזה אנחנו נותנים לתעשייה להתנהל ומקווים שנתעל יותר כספים של המשקיעים לתעשייה, ונעזור לתעשייה לכוון יותר כסף למקומות הנכונים – האם המקום הוא הננו טכנולוגיה?
ערן היימר: בוגרי החממות?
ערן היימר: התעשיות הבוגרות?
ערן היימר: מכיסאי קשה לי לדעת.
ערן היימר: אנחנו מקווים שהקרנות יעשו את הדבר הנכון לטובת המשקיעים ולטובת המשק.
בועז ליפשיץ: אני מבין מה שאתה אומר אבל בסופו של דבר – קרנות בינוניות וגדולות, הכסף שלך בעצם מיועד לקרנות בינוניות ויותר גדולות.
ערן היימר: אני לא אמרתי.
ערן היימר: הגבלנו מינימום מסוים, שהוא לא גבוה, 100 מיליון שקל - -
רוברט אילטוב: זה הוועדות של המוסדיים ייקבעו.
ערן היימר: ניתן לכוחות השוק לעשות את העבודה.
בועז ליפשיץ: האם ניתן בכל זאת לנסות להבין את הבעייתיות של הכספים שאינם קיימים בתמיכה בחברות שיוצאות מחממה?
צביקה בן פורת: אני מנהל כיום כ-50 חברות פורטפוליו, חממה טכנולוגית, נסחרת בבורסה בתל אביב.
צביקה בן פורת: אנחנו גייסנו במשך ה-5 שנים האחרונות למעלה מ- 200 מיליון שקל, שמתוכם 75% היו מכספי מוסדיים, כך שאני חושב שאתה צודק, יש חברות שנסחרות בבורסה שרוב הכסף הוא ציבורי, ולכן אני חושב שהמעורבות של הגופים הציבוריים שאצלנו הם בעלי השליטה בפועל, הרוב- לא נכנס לספירה הזו.
צביקה בן פורת: צריך לבדוק את זה, באמת.
צביקה בן פורת: אני חושב שיש פה איזשהו קיבעון מסוים לגבי הנושא של קרנות הון סיכון.
צביקה בן פורת: המודל הזה – אני חושב שהוכחה שקרנות הולכות ונעלמות ונשארות רק הטובות הוא מודל שלא הוכיח את עצמו, ואם יש משהו שקרנות הון סיכון שונאות זה סיכון.
צביקה בן פורת: לכן, הכסף הזה יילך לחברות שמניבות כבר, לא לבטן הרכה.
צביקה בן פורת: כי באמת, חברות שמרוויחות – קל לגייס להן כסף.
צביקה בן פורת: אנחנו, מכל ה-50 חברות פורטפוליו שלנו 2 בסך הכל נתמכות הון סיכון ואנחנו מראש לא בנינו את המודל.
צביקה בן פורת: אני חושב שקרנות צעירות הלכו ונעלמו מתחת לרדאר של קרנות הון סיכון ואנחנו יצרנו קשר של משקיעים בינלאומיים עם משקיעים בארץ, ומוסדיים, אגב, שמשקיעים.
צביקה בן פורת: אנחנו מצליחים לגייס כסף לכל החברות שלנו, גם אלה שמסיימות חממה.
צביקה בן פורת: אני חושב שבמקום לייצר כלים באופן שיטתי יש כלי אחד שמבטיח שהכסף לא ילך לבריחת מוחות.
צביקה בן פורת: כרגע, מה שקורה זה שקרנות עושות אקזיט  - - חברות עוברות החוצה.
צביקה בן פורת: לא מזיק להיות קצת ציונים ושהחברות, כמו שציינו פה, יישארו בארץ.
צביקה בן פורת: לכלי הזה קוראים כספי מדען.
צביקה בן פורת: אני חושב שזה כלי שמוכיח את עצמו.
צביקה בן פורת: אני חושב שהבעיה שם, כמו שציינו, זה חוסר עצום בכסף.
צביקה בן פורת: שהכסף הזה, שהוא כסף מאד סלקטיבי, אבל הוא מבטיח את זה  שתהיה כפיפות לחוק המו"פ - יש משמעות עצומה לזה שהחברות יישארו בארץ ולא יעשו ספין לטובת הגופים המנהלים, קרי – קרנות הון סיכון, אלא יהיה פה באמת רווח ישיר ומשני.
צביקה בן פורת: אני חושב שהפתרון הוא שלושה דברים: הגדלה משמעותית של כספי מדען, המטריה – למוסדיים לא להשקעות בקרנות אלא להשקעות בחברות, בין אם נסחרות בבורסה, בין אם דרך אג"חים וכו', לחברות מו"פ שזקוקות לזה, כי נכון שקל לגייס כסף בבורסה בתל אביב, שוב – עם חברות שמרוויחות.
צביקה בן פורת: חברות שהן עתירות מו"פ – מאד קשה.
צביקה בן פורת: אני חושב שלמרות זאת המוסדיים – חלקם משתתפים ואני חושב שפה המטריה יכולה להאיץ את התהליך ולהאיץ גם את הפעילות בשוק ההון, שיכולה לעשות טוב לכל הכיוונים, וכמובן, דבר נוסף שאתה כבר מוליך, זה הנושא של הטבות מס לאנג'לים שאני חושב שהוא סופר קריטי.
צביקה בן פורת: אני חוש שהתכנית הקיימת, אני מצטרף למברכים, אבל לצערי היא תנציח את הכישלון וזה לא יביא את הכסף.
צביקה בן פורת: המוסדיים היום לא רוצים להשקיע בקרנות, בין היתר בגלל שרובם נכוו קשות.
יואב צרויה: אני שותף בקרן הון סיכון.
יואב צרויה: JVP היא אחת הקרנות החריגות.
יואב צרויה: אנחנו פעילים כבר 17 שנה ומצליחים להעביר - - בכל קרן שהשקענו.
יואב צרויה: אנחנו משקיעים בכל הספקטרום של החברות מ- early stage, ועד late stage.
יואב צרויה: ואנחנו מצטרפים לברכות על התכנית.
יואב צרויה: אנחנו בנקודת מפנה בשוק ההייטק היום.
יואב צרויה: נקודת שפל, אבל אנחנו רואים בה נקודת מפנה, ולא כנקודה שנמשיך להתדרדר ממנה והלאה.
יואב צרויה: רק בקיץ שעבר סיימנו לגייס קרן נוספת שחיפשנו בנרות מוסדיים ישראלים שיצטרפו לקרן, ואני חושב שמהשיחות שהיו לנו, בחודשים האחרונים, מספר רב של מוסדיים ישראלים הביעו עניין להשקיע בקרן שלנו ואני מניח שגם בקרנות נוספות - בהנחה שיהיה עידוד או הגנה מהממשלה.
יואב צרויה: לכן, התכנית הזו באה בזמן הנכון.
יואב צרויה: אולי היינו רוצים לראות סכומים אחרים, קצת יותר גבוהים, כמובן, אבל בסך הכל אנחנו חושבים שזו תכנית שבנויה נכון.
יואב צרויה: חוסר הייעוד של הכספים לחברות צעירות, בוגרות הוא דבר נכון.
יואב צרויה: תעשיית הון סיכון בארץ משקיעה את רוב הכסף שלה בחברות early stage, והירידה המשמעותית שהיתה בהשקעה בקרנות הון סיכון התבטאה בעיקר בחברות ה- early stage.
יואב צרויה: אנחנו חושבים שהכלי הזה, שהוכיח את עצמו במהלך השנים, של חברות חממה- אנג'לים, ואחר כך השקעה של קרנות הון סיכון, שזה מה שאנחנו פעילים בו, בשני הצדדים, זה מודל שצריך להמשיך להיות ולכן אנחנו מאד מעודדים מהתכנית שהאוצר הציע.
יואב צרויה: עוד נקודה – מניסיוננו, משקיעים מוסדיים התבגרו ונהיו הרבה יותר מקצוענים ביכולת שלהם להעריך סיכון, ביכולת שלהם של הכרה של שוק ההייטק, של המנהלים של קרנות ההון סיכון של הפורטפוליו הקיים, והפוקוס של קרנות חדשות.
יואב צרויה: לכן אנחנו חושבים שוועדות ההשקעה של המוסדיים בהחלט יש להם את היכולת לברור את הקרנות הטובות ולהשקיע במקומות שיהיו גם returns וגם יכולת להצמיח חברות גדולות.
יואב צרויה: כדי לסבר את האוזן – אנחנו הקמנו פה בירושלים מתחם חדש לפני שנתיים מתוך מטרה להמשיך ולפתח שם חברות שלא יהיו רק מרכזי מו"פ של חברות בחו"ל, אלא להצמיח אותם ולבנות חברה חדשה.
יואב צרויה: הפוקוס שלנו הוא פוקס של מדיה ואני מניח שיש פוקוסים נוספים שראויים להקמה של חברות גדלות בתחום.
יואב צרויה: רק כמה הערות על התכנית.
יואב צרויה: יש שם מספר סעיפים שקשורים, למשל ל – confidentiality, לצורך של הקרנות לעשות disclosure של נתונים מסוימים, שיכול להיות בעייתי לקרנות בצורה מסוימת.
יואב צרויה: אני חושב שיש שם נקודה שקשורה ל- assignment של ההגנה, במידה ומוסדי מוכר את ההשקעה שלו בקרן, שזו נקודה שהיא בעייתית, כי היא בעצם חלק ממהות ההשקעה של המוסדי בקרן.
יואב צרויה: הייתי מציע לבדוק את זה ולאפשר שקונה את האחזקה של המוסדי בקרן ליהנות מההגנה, בהנחה שההגנה היתה, כי בסך הכל ההגנה ניתנה לכסף שהושקע, ולא לגוף ספציפי.
יואב צרויה: זו לא זכות מהבטן של גוף מסוים לקבל את ההגנה.
יואב צרויה: זו זכות שהגוף מקבל בתמורה על זה שהוא השקיע את הכסף.
יואב צרויה: אז מי שמקבל את האחזקה אמור לקבל גם את ההטבה הזו בהמשך.
יואב צרויה: ז רק אסכם – אנחנו מאד תומכים ביוזמה הזו, היא מבורכת, היא במבנה הנכון.
יואב צרויה: היינו שמחים שהיא תהיה קצת יותר גדולה, אבל בסך הכל זה משהו שאנחנו צופים שיעודד בצורה משמעותית את השקעות הון סיכון ובפרט את השקעות ה- early statge  בארץ ואנחנו מצפים לאישור של זה, ולהתחלה של עבודה עם מוסדיים על מנת לגייס את הקרנות הבאות.
יצחק וקנין: באופן לא מפתיע זה ברור – יש אינטרסים שונים לחברות בשלבים שונים בחייהן וכן הלאה.
יצחק וקנין: אני לא אחד בזה שברור שהגופים המוסדיים בסופו של דבר מסתכלים על המשוואה של סיכון-סיכוי.
יצחק וקנין: אני חושב שחשוב לכל מי שיושב מסביב לשולחן הזה להבין שהבעיה קיימת מזה שנים גם בחברות הגדולות יותר, וכדי לעודד את המוסדיים להסתכל על התעשייה הזו, להשקיע, שמפה התהליך יותנע, רק מכאן - צריך לבוא ולא לפסול את התכנית בגלל שאולי התמריץ להשקיע בחברות קטנות יותר הוא קטן יותר.
רוברט אילטוב: אין פה מישהו מסביב לשולחן שאומר שצריך - -
יצחק וקנין: לא, אני רק רוצה לחדד את הנקודה הזו.
יצחק וקנין: מדוע?
יצחק וקנין: כי הפתרון לתעשייה הזו מורכב מהרבה מאד מהלכים.
יצחק וקנין: בשתי מילים אני אדבר על מהלך אחד שאנחנו ממש עומדים בפני ביצוע – דוגמה כדי להמחיש ולהבין, הפעולות פה צריכות להיות פעולות רחבות.
יצחק וקנין: אחת הבעיות בשוק המוסדי זה לא רק הפחד מרמת הסיכון בהשקעה הזו.
יצחק וקנין: יש פה חוסר ידע.
יצחק וקנין: יש פה דברים מאד מאד מקצועיים.
יצחק וקנין: זה לא פשוט לקחת ולנתח דוח של חברה בתחום הקמעונאות הפיננסיים.
יצחק וקנין: זה לא פשוט לקחת חברה בתחום תעשיות עתירות ידע ולהבין מה שקורה שם.
יצחק וקנין: ונושא האנליזה – אין היום אנליזה בארץ בתחום הזה.
יצחק וקנין: זה דבר שצץ ועלה בכמה שווקים בעולם ויש עוד 3 בורסות בעולם – שב-5 השנים האחרונות פתחו פרויקט של אנליזה.
יצחק וקנין: אנחנו, אחרי תהליך של כמה חודשים ומכרז לחברות בינלאומית – אני מקווה שבחודשים הקרובים זה כבר יעלה לאויר – לפתוח בפרויקט אנליזה, בשלב הראשון ל – 140 חברות ההייטק שנסחרות בבורסה בתל אביב מתוך 600 חברות, כאשר הבורסה עומדת לסבסד את הנושא הזה בחלק לא מבוטל, כדי לייצר מצב שתעשיית ההייטק בארץ תהיה לה אנליזה, שיכירו את התעשייה, שיבינו את המונחים.
יצחק וקנין: זה חלק מהנושא של הקירוב של המשקיעים לתעשייה.
חיים אורון: אני מייצג פה את ארגון תעשיות ההייטק.
חיים אורון: אני מסכים עם מה שאמר ארגון האח שלנו.
חיים אורון: כדי להוריד אשליות אני רוצה לתאר לכם איזושהי תמונה.
חיים אורון: קודם כל, אנחנו במשבר הרבה יותר גדול ממה שנדמה, וזו תוצאה ישירה של המשבר הפיננסי בעולם המערבי.
חיים אורון: קצב ההשקעות במדינת ישראל בסטארט אפים בעשור האחרון הוא כמיליארד דולר.
חיים אורון: רוב ההשקעות הופכות להיות שכר בתעשייה הזו לכן הביקוש לכסף הוא קשיח.
חיים אורון: וכך וכך עשרות אלפי אנשים וקבלני המשנה שמסביבם - צריכים תחזוקה, ויש צורך קיומי לתחזק את הרמה הזו של מיליארד  דולרל שנה.
חיים אורון: עד היום, מה שקרה הוא שהמורים בפנסילבניה והכבאים בניו יורק השקיעו יותר מכל תעשיית המוסדיים הישראלית בהייטק בישראל.
חיים אורון: באופן מוחלט יותר.
חיים אורון: הם במשבר, השוק האירופאי מגביל מגבלות מאד קשות על השקעות, שבשנים הקרובות נרגיש אותן, על חוסר יכולת של גופים ישראלים לגייס באירופה.
חיים אורון: הדירקטיבה האירופאית החדשה אושרה לפני שבוע.
חיים אורון: עוד מחסום אחד של הזרמת כסף לישראל.
חיים אורון: המצב של הגופים הפיננסיים והפסאודו-פיננסים בארצות הברית, מוסדיים, בנקים ואחרים – יותר חלש.
חיים אורון: אם הם יורידו את קצב ההשקעות שלהם בישראל מ-600-700 מיליון דולר לשנה שזה היה חלקם ל – 200 או 300 זה יתבטא מייד בחוסר יכולת לתמוך בתעשייה הזו.
חיים אורון: התכנית היא טובה אך היא קטנה מידי, היא לא תשנה את התמונה.
חיים אורון: היא תספק 70מיליון דולר לשנה לא אלמנט הביטוח, אלא אחרי המינוף – לתעשייה שצורכת באופן קבוע מיליארד דולר לשנה.
חיים אורון: התעשיה חיה עדיין מגיוסים של לפני שנתיים, שלוש וארבע.
חיים אורון: יש בה רזרבות של בין מיליארד ל-2 מיליארד דולר, בתעשיית הון סיכון, והכסף הזה נאכל מהר מאד.
חיים אורון: זו הסיבה שהוסברה פה שהגופים משקיעים בעיקר בהשקעות follow on, בתמיכה בחברות שלהם, ובעוד שנתיים, אם לא יהיה זינוק בקצב הגיוס של הקרנות מייד נראה את זה.
חיים אורון: צריך לזכור שהכשל המימוני הוא לאורך כל השרשרת.
חיים אורון: גם קצה השרשרת – אקזיט, בין אם זה הנפקה בנסדא"ק ובין אם זה מכירה, מתרחק מאתנו מאד, מכל מיני סיבות: ספי כניסה, שוויים, וגם עלות עשיית העסקים בישראל גדלה מאד.
חיים אורון: אנחנו מעריכים שלהקים חברה בישראל לעומת ארצות הברית, זה התייקר בין 30ל-50% בעשור האחרון, בגלל הפרשי עליות שכר ושינוי שערי מטבע.
חיים אורון: בין שני הקצוות האלה של העלות להקים חברה לבין היכולת לממש אותה יש מחסום ואני מסכים גם שבדרך יש גם מחסום מימון הון חוזר.
חיים אורון: הבנקים התאדו לגמרי.
חיים אורון: אתם, באוצר, ניסיתם לעודד אותם להלוות כספים וכלום לא קרה.
חיים אורון: אני לא יודע אם זה מסתכם במיליונים בודדים או בפחות מזה, בגלל בעיית הערבויות - הבנקים לא מלווים כסף.
חיים אורון: venture lending בישראל הוא זניח, בכל קנה מידה.
חיים אורון: אולי הוא 10% מהתעשייה.
חיים אורון: אני מניח שהוא 5. ועל זה נוצרה השכבה של האשליה שהמדען הראשי באמת משפר את התמונה בהיקף של אולי 5-7% מהתעשייה.
חיים אורון: לכן אני אומר לכם שהתכנית היא טובה אבל הבעיה היא התמונה היותר רחבה.
חיים אורון: לא יהיה פה כסף להחזיק את מה שיש כאן היום.
חיים אורון: חברות חיות בין אפס ל-15 שנה עד שהן רווחיות או לחילופין נמכרות, ובתקופה הזו אנחנו צריכים מיליארד דולר לשנה, רק לסקטור הזה, לפני הסקטור של החברות הבוגרות.
חיים אורון: אז אני חושב שמה שאתם צריכים לשקול הוא להגדיל את התכנית.
חיים אורון: בתכנית הזו יש מלכודת.
חיים אורון: ברור שיש תכנית ביטוח, אף מוסדי לא ישקיע בליביטוח.
חיים אורון: לכן ברור שהמקסימום שישקעו – 70 מיליון דולר.
ערן היימר: בוא נגיע לזה ואז נריב     יורם אורון:     	אני מקווה שהבעיה תהיה שם, שהם ישקיעו את כל המכסה - -
רוברט אילטוב: לסיכום, להערכתך – התכנית תפתור - -
חיים אורון: להערכתי האלוקציה תנוצל.
חיים אורון: זה לא סביר שהטבה של 25% למשהו שהוא מאד לגיטימי, עם יכולת בחירה של קרנות שהביצועים שלהם בהיסטוריה טובות – לא ינוצל.
חיים אורון: רק שהוא קטן מאד יחסית לצרכים של התעשייה.
דני גליקסברג: שאלה קצרה – למה אנחנו לא משתמשים בתכנית הזו כמו גם בתכניות אחרות על ידי תמריצים לא מסובכים כדי  לפתח את הפריפריה, לדוגמה – דרך מתן תמריצים להשקעות בקרנות פריפריאליות, כאשר המטרה הזו היא כמובן מטרת על של ממשלת ישראל, גם הנוכחית וגם אלה שלפניה?
רוברט אילטוב: עמותת "איילים" זו עמותת הסטודנטים שמיישבת את הנגב והגליל ומקומות נוספים, ולכן השאלה במקומה.
דני גליקסברג: בין השאר אני גם חבר דירקטוריון ב  "מעיין ונצ'ורס" שגם שם אנחנו בדירקטוריון במטרה גם את מעיין לדחוף לכיוון הזה.
ערן היימר: יש לממשלה הרבה כלים.
ערן היימר: לא כל כלי יכול לפתור את כל הבעיות.
ערן היימר: אם תרשום את כל ההערות – אם הייתי מכניס את כל היעדים בתוך התכנית הזו, לא היית מצליח לממש שקל אחד.
דני גליקסברג: אבל  יש כאן יעד לאומי ולא יעד כלכלי.
ערן היימר: אני במקור מבאר שבע ואני דווקא מתחבר ליעד הזה, הוא חשוב לי ברמה האישית, אבל התכנית הזו לא קשורה אליו.
דני גליקסברג: ההבדל בין מה שאני אומר למה שאחרים הציעו זה שאני חושב שכל תכנית שנעשית בהקשר של קרנות והשקעות במדינה צריכה לתת גם תמריצים שלא פוגעים באף אחד אחר, למשל – הגדלת אחוז ההגנה לחברה שהיא פריפריאלית, זה לאו דווקא צריך לפגוע בחברות אחרות, אלא לתת תמריץ להשקיע גם בחברות פריפריאליות, ואני אומר שוב –ההבדל הוא שכל תכנית כלכלית שנעשית צריכה לתת העדפה לפריפריה, לאו דווקא זו או אחרת.
דני גליקסברג: זו הדרך היחידה לפתח את הפריפריה.
רוברט אילטוב: כלומר, אתה בעצם מציע להוסיף לתכנית או לעשות תכנית אחרת שבעצם תגדיל את התמריץ לפריפריה, כדי לעודד חברות להגיע לפריפריה.
דני גליקסברג: כן.
דני גליקסברג: אם גג ההגנה הוא 25% אז אפשר לקבוע שבחברות פריפריאליות הגג הוא 30%.
ערן היימר: אנחנו לא נוגעים בחברה.
ערן היימר: נצטרך לייצר פה מנגנון שאולי אתה יכול להגדיר –אתה תגן על משקיעים שעובדים בפריפריה, כלומר, אני אבחר קרן פנסיה שתייחד את ההשקעה הזו רק לפנסיונרים שגרים בבאר שבע או ש - -אתה מייצר פה כל כך הרבה עיוותים על כלי שהמטרה שלו הוא להזרים את הכסף הדרוש לתעשייה הקיימת כדי לוודא שכל הארץ תמשיך.
דני גליקסברג: זה לא צריך לבוא על חשבון –
ערן היימר: זה פשוט לא כלי שהוא מתאים לטפל - -
רוברט אילטוב: אנחנו נחשוב על משהו שמתאים ונציע לאוצר.
רוברט אילטוב: התכנית הזו, להערכתי, לא תשתנה.
רוברט אילטוב: כך היא צריכה להיות.
רוברט אילטוב: היא תכנית מאד ליברלית שבעצם מי שקובע זה בכלל לא המדינה ולא האוצר אלא המוסדיים והקרנות או המשקיעים, וכך בעצם זה צריך להיעשות כרגע.
רוברט אילטוב: היא גם לא נבחנה, אי אפשר לדעת מה יהיו התוצאות.
רוברט אילטוב: לפריפריה אני חושב שצריך להיות יותר ממוקד, עם דברים יותר ממוקדים.
רוברט אילטוב: התכנית הזו לא תתאים לפריפריה.
רוברט אילטוב: אי אפשר גם יהיה לשנות אותה.
רוברט אילטוב: לכן, אם אתה רוצה נדון על נושא הפריפריה שהוא גם קרוב לליבי ואני מטפל בו בשדולה אחרת.
רוברט אילטוב: נדון על הנושא הזה, אני מבטיח לך.
שאול כצנלסון: אני ממכון הייצוא.
שאול כצנלסון: אני קודם כל מצטרף לשורות המברכים.
שאול כצנלסון: זה דבר חשוב.
שאול כצנלסון: אני רוצה בכל זאת לחזור להסתכלות הרחבה , האסטרטגית, מה גם שלא היתה לי את האפשרות לראות את התכנית קודם, אז ודאי שאינני מתכוון להיכנס לפרטיה, רק לומר מילה אחת לגבי העניין שלתעשיות עתירות הידע.
שאול כצנלסון: הן 50% מהייצוא, הייצוא נותן 50% מהצמיחה, לטובת אלה שלא יודעים, ואני לא חושב שצריך להסביר כמה הצמיחה חשובה למשק, במיוחד בימים אלו.
שאול כצנלסון: צריך להסתכן ולהבין שהיום אנחנו בתחרות קשה עם כל המדינות, בעיקר עם המדינות המתפתחות בנושא של עידוד החדשנות.
שאול כצנלסון: מדברים היום הרבה בעיתונים על כל מה שקורה בנושא המטבעות, על העובדה שהיום המדינות מתחרות ביניהן על נושא של פיחות המטבע, אבל לא מדברים על זה שמדינות מתחרות ביניהן גם על מתן הטבות בעיקר לסקטורים שמייצרים חדשנות.
שאול כצנלסון: רק בשבוע שעבר היתה פה משלחת מסינגפור שבאה ללמוד אצלנו איך מעודדים חדשנות.
שאול כצנלסון: תדעו לכם שמשלחות כאלה מגיעות אחת לכמה שבועות.