GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אהוד פלג: ב-2010 לא רק שזה לא מקוים, זה נדחה ל-2011, אבל במקום הפחתה מבשרים לנו: תחליף, ייקור של 10 אחוזים.
אהוד פלג: הייקור של ה-10 אחוזים בא במקום הפחתה של 5 אחוזים.
אהוד פלג: אני לא יודע איך זה מסתדר האחד עם השני, אבל אחר כך מבטיחים לנו כדי להרגיע אותנו, שיפחיתו עוד.
אהוד פלג: אז קודם כל, כבר לא אומרים נכון, כי לא עומדים לייקר עכשיו ב-10 אחוזים; עומדים לייקר ב-21 אחוזים לעומת המחיר או גובה האגרה שהיתה צריכה להיות על-פי ההבטחות בחוק.
אהוד פלג: האם מצפים מאתנו להמשיך להאמין להבטחות האלה?
אהוד פלג: הרי יש שני דברים כמעט ודאיים בישראל: האחד, שהתוכניות משתבשות ולוחות הזמנים מתארכים, והדבר השני, שכפתרון ראשון שולחים יד לכיסי הצרכנים כדי לממן את גירעונות העבר.
אהוד פלג: המועצה לצרכנות רוצה בשידור ציבורי איכותי.
אהוד פלג: המועצה לצרכנות רוצה ברשות שידור חזקה, אבל המועצה לצרכנות והצרכנים רוצים להפסיק להיות הפתיים שמממנים את כל ההבטחות האלה שלא מתקיימות.
אהוד פלג: מה יקרה, למשל, אם יחולו שיבושים נוספים ברפורמה?
אהוד פלג: האם אז האוצר יתנדב להפחית את האגרה, למרות שלכאורה הגירעונות גדלו, וצריך לממן אותם, ומי יממן אותם, אם לא הציבור?
אהוד פלג: אז אנחנו ביצענו תחשיב - ויושב לידי כלכלן המועצה לצרכנות, שלומי דגן - ביצענו תחשיב אחר, שייתן את אותו החלק שמבקשים מהצרכנים כדי לממן את הרפורמה לרשות השידור, אבל בסדר מעט אחר, שיבטיח דבר אחד: את האגרה לא ייקרו יותר.
אהוד פלג: ואנחנו מציעים את התחשיב שמונח בפניכם, נשלח לכל חברי הוועדה, שעל-פיו, האגרה תישאר בערכה הנוכחי.
אהוד פלג: במשך 13 שנה לא ייקרו אותה ולא יבטיחו להפחית אותה, ואז אנחנו מגיעים לאותו הסכום בדיוק שממילא רצו לקחת מהצרכנים לטובת מימון הרפורמה ברשות השידור, וזה יהיה חלקם של הצרכנים, אבל הפעם בלי שאנחנו נהיה תלויים בהבטחות שלא מתקיימות.
אופיר אקוניס: אמיר ברקן, בבקשה.
אמיר ברקן: תודה.
אמיר ברקן: במקרה הזה אין פער בין משרד ראש הממשלה לבין משרד האוצר, ואני גם חושב שאין פער בין משרד ראש הממשלה לבין הוועדה בכל מה שקשור לצורך להחליט היום – אין צורך להכריע היום בשאלה, אם כן לייקר או לא לייקר, כי זה קשור בחוק הכללי שהנושא של האגרה נתלש ממנו, אבל בסופו של דבר נצטרך לחבר אותו.
אמיר ברקן: לכן אנחנו מאוד מקווים שהנושא הזה של החוק הכללי יתקדם מהר.
אמיר ברקן: מבחינתנו, תנאי למימון כלשהו, בין אם באמצעות אגרה ובין באמצעות תקציב המדינה, זה אישור הרפורמה על כל מרכיביה, כולל הנושא של החוק.
אמיר ברקן: כשנציג לכם את החוק אתם תראו, שזה חוק שמאפשר לרשות את הכלים להתנהל יותר נכון, להגיע להסכמות עם העובדים, וגם לאפשר בקרה ועצמאות לרשות בצורה הרבה יותר טובה.
אמיר ברקן: ברגע שאתם תשתכנעו שזה חוק טוב, אתם גם תראו, שברפורמה הזו יש טיפול בגבנוני עבר, אבל יש גם דברים שקשורים בשיפור השירות לצרכן במלוא מובן המילה.
אמיר ברקן: אם הולכים להשקיע בתשתיות, אם הולכים להשקיע ב-HD, אם הולכים להשקיע במשדרים, זה שיפור השירות לצרכן.
אמיר ברקן: אם הולכים להשקיע בתוכן, זה שיפור השירות לצרכן.
אמיר ברקן: ויש גם, כמובן, הנושאים שהאוצר לקח על עצמו, שקשורים יותר לפתרון בעיות מהעבר, הוצאת עובדים ודברים כאלה.
אמיר ברקן: מה שיהודה אולי לא רואה מנקודת המבט שלו כאחראי על תחום התקשורת, אבל אני רואה בתוקף תפקידי, אנחנו הרי צריכים עכשיו להעביר תקציב מדינה בכנסת.
אמיר ברקן: 280 מיליון שקל זה לא מעט כסף, במיוחד כשאתם רואים את כל הדברים מסביב, יש עוד דברים שוועדות שונות רוצות לתלוש מחוק התקציב, מחוק ההסדרים, ובסופו של דבר 280 מיליון שקל זה לא דבר שממונה על תקציבים או ראש ממשלה יכול בהינף יד להסיט ממקום למקום.
אמיר ברקן: צריך למצוא אלטרנטיבות גם לזה.
אמיר ברקן: בסופו של דבר לא ניתן יד לפריצת המסגרות הפיסקליות, שתרמו לכך שהמשק שלנו נמצא במצב שהוא נמצא כיום.
אמיר ברקן: כבר עכשיו אתם רואים שהממשלה החליטה שהעלאת האגרה תהיה דיפרנציאליות בין הרכב לטלוויזיה: הרכב משלם יותר.
נחמן שי: אתה יודע למה – כי זה הכי קל לגבות; זה בכלל לא צריך לעשות מאמץ, זה כל רשיון.
נחמן שי: כך גם מגיעים למגזר שלא משלם בכלל את האגרה, זה המגזר הערבי, כי אי-אפשר לחדש את הרשיון.
חנא סוייד: משלמים.
חנא סוייד: לא שילמו אז.
נחמן שי: יש לנו בעיה, ולא דיברתי, כדי שזה לא יישמע כאילו אני מסית נגד, אבל ברור לכם שיותר קל לכם לגבות את זה.
אמיר ברקן: בנושא הזה, ברגע שנראה שהרפורמה נסגרת, והחוק מקודם, ומאשרים את המכלול כולו, אפשר יהיה לדבר על התמהיל הזה.
אמיר ברקן: דבר אחד אני מסכים לחלוטין עם היושב-ראש: אם אין לנו רפורמה ואין חוק, ולא נהיה משוכנעים שהכספים שהציבור הולך להשקיע, בין באמצעות אגרה, בין באמצעות משלם המסים, זה לא משנה לצורך העניין- -
מרינה סולודקין: אבל אתם לוקחים מראש.
מרינה סולודקין: אנחנו לא ראינו את הסחורה.
אמיר ברקן: לכן אמרתי, שלדעתי, אין פער.
פניה קירשנבאום: אתה רוצה שאנחנו נצביע עכשיו- -
אמיר ברקן: לא. אמרתי שפה אנחנו רואים עין בעין עם היושב-ראש.
אמיר ברקן: אנחנו לא רוצים שתצביעו עכשיו.
אופיר אקוניס: אמיר, אתם צריכים להגיד כאן, וגם יהודה, שגם אם המצב לא יתרחש עד ינואר, לא תהיה שום פגיעה, ודאי לא בשכר העובדים, כמו ששמענו איומים בעבר, גם על-ידי המנכ"ל, אם איני טועה, וגורמים אחרים, ופגיעה בשידורים – אלה שני דברים שלא יהיו: לא פגיעה בעובדים – לא תהיה פגיעה בשכר העובדים בחודש ינואר וגם לא תהיה פגיעה בשידורים בחודש ינואר, וכל פעם שיש מצב שהמשא ומתן או קצת נתקע או אפילו מתקדם קצת אבל לא מספיק, מייד אומרים: נעבור לשידורים חוזרים, נפסיק את השידורים בשש, רשת ב' תעבור ל-18 שעות ביממה ולא ל-24, והטלוויזיה לא תשדר מ-18:00 אלא רק שידורים חוזרים – שני הדברים האלה צריכים להיות מובטחים שלאר יקרו.
אמיר ברקן: אדוני היושב-ראש, קודם כל, יש פה ברק ממשרד האוצר, שיכול לעדכן על התקדמות משמעותית במשא ומתן עם העובדים.
פניה קירשנבאום: אתה הזכרת פה את הנושא של חידוש הטכנולוגיה ומשדרים וכל הדברים.
פניה קירשנבאום: אני מצטערת להזכיר, אבל שוב הבאנו בזמנו כסף למשדרים, לרדיו רקע, ואפילו טענו ברשות השידור שהתקינו את המשדרים האלה, אבל עדיין לא שומעים רדיו רקע מאז חדרה ומתחת לגדרה.
פניה קירשנבאום: אז ישנם משדרים, ואפילו את הכסף הנוסף שהבאנו כדי לשפר, שילמתם לבזק על התחזוקה שלהם, אז איך זה קורה, שעדיין לא שומעים שום דבר?
אופיר אקוניס: ביקנעם מפסיקים לקלוט את רשת ב', כי יש השתלטות של תחנות פיראטיות – זה, אגב, לא רשות השידור, אלא צריך לטפל אגף הספקטרום במשרד התקשורת, שלא עושה מאומה בעניין הזה; נותנים לזה לחלוף.
פניה קירשנבאום: לעומת זה, ברדיו רקע קיצוצים בתקנים, וכבר לא נשארו שם כמעט עיתונאים לעבודה, ורוב הזמן אנשים ימשיכו לשמוע מוזיקה, כי לא יכולים לשמוע חדשות ותוכניות אקטואליה, כי לא משלמים משכורות, ומי שיוצא לגמלה, לא מחדשים, ואני רוצה לדעת מה קורה עם זה.
מרינה סולודקין: גנבו את הכסף וזהו.
אמיר ברקן: היא הנותנת.
חנא סוייד: אני חייב לציין כאן, שהקשר בין העלאת האגרה לבין הסכמי עבודה עם עובדים, אני חושב שהוא ציני ולא יעלה על הדעת.
חנא סוייד: זה מרושע.
חנא סוייד: זה לתת לציבור להבין, שכאילו העובדים חולבים את הציבור, וזה לא כך.
חנא סוייד: אני חושב שזה ציני, זה לא המקום, ובכל מקרה, גם אם יאשרו את ההעלאות הקיימות כאן, צריך למחוק את הקשר הזה, כי יחסי עבודה ושכר עבודה לא צריך להיות קשור.
חנא סוייד: ודאי שיהיו הסכמי עבודה.
חנא סוייד: מה, העובדים האלה יוותרו?
חנא סוייד: לא מסדירים יחסי עבודה בחקיקה.
מרינה סולודקין: ותקציב.
אופיר אקוניס: נוכל לראות פעם את התקציב של רשות השידור?
ערן הורן: אפשר.
ערן הורן: בשלוש השנים האחרונות מקדמת הנהלת הרשות יחד עם משרד האוצר תוכנית רפורמה, שהבסיס שלה הוא הפחתה במספר העובדים והפניית המקורות הכספיים להגדלה משמעותית של ההוצאה בתחום התוכן, בעיקר בטלוויזיה ולהשקעה חד-פעמית של שדרוג כל התשתית הטכנולוגית של הרשות.
ערן הורן: יחד עם משרד האוצר ובתיאום אתו הכנו תוכנית עסקית מאוד מפורטת, שבה עברנו על כל סעיפי התקציב, והשורה התחתונה היא שכדי ליישם את התוכנית הזו נדרש סכום של כמיליארד שקל.
ערן הורן: מיליארד השקל האלה, ההתייעלות, הפחתת מספר העובדים יכולה בתקופת התוכנית לממן כ-300 מיליון שקל.
ערן הורן: סכום נוסף של כ-700 מיליון שקל מימון חיצוני לתוכנית, ואני מדגיש את זה, כי ככל שהסכום החיצוני הזה יועמד לרשות, אפשר יהיה ליישם את הרפורמה.
ערן הורן: אם הוא לא יהיה, הרפורמה לא תוכל לצאת לדרך.
ערן הורן: המערכת ההסכמית שתאפשר את ההתנעה של הרפורמה לבד מהמימון מחייבת הגעה להסכמים עם נציגויות העובדים.
ערן הורן: נמצא פה ברק, נציג הממונה על השכר – הוא יוכל לעדכן.
ערן הורן: אנחנו כרגע נמצאים בנקודת זמן שבה אנחנו חושבים שניתן יהיה לסכם את ההסכמים האלה בתוך מספר שבועות בודדים.
ערן הורן: כמה הערות לחבר הכנסת שי: ראשית, לגבי התקציב.
ערן הורן: אכן הרשות בשנים האחרונות אין לה תקציב מאושר בפרוצדורה שמתחייבת מהחוק.
ערן הורן: יחד עם זה, הנהלת הרשות בכל שנה הציעה הצעת תקציב למוסדותיה, וחלק מהשנים המוסדות אישרו את התקציב, והעבירו את זה למשרד האוצר.
ערן הורן: לרשות יש דוחות כספיים מבוקרים על-ידי רואה חשבון עד וכולל שנת 2009- -
נחמן שי: אבל הם לא מאשרים לכם את התקציב כל שנה.
יהודה סבן: התקציב לא מאוזן.
נחמן שי: אתה מכין תקציב, אני משוכנע שהוא הכי מקצועי בעולם, לא מאוזן, הם לא מאשרים, אבל בינתיים אתה חי ופועל.
נחמן שי: איך זה עובר?
יהודה סבן: זה החוק.
יהודה סבן: היא פועלת לפי תקציב של 1 חלקי 12, אבל הוא בדרך כלל גבוה יותר.
ערן הורן: לגבי החברה שמוכרת פרסומות לרדיו, החברה הזו זכתה במכרז.
ערן הורן: לגבי התקשרות שהסתיימה בסוף שנת 2009, התגלו חילוקי דעות משמעותיים, וכרגע הרשות הגישה תביעה על סכום נכבד, והתביעה תתברר בבית המשפט.
נחמן שי: תביעה משפטית.
נחמן שי: הוצאתם מכרז חדש?
ערן הורן: כן, והיה בו מציע אחד, שזה אותה חברה.
נחמן שי: כמה שנים כבר החברה הזאת עוסקת במכירת תשדירי- -
ערן הורן: עשרות שנים.
נחמן שי: לפני עשר שנים דיברנו שזאת תהיה הפעם האחרונה.
אופיר אקוניס: אין חברה מתחרה.
נחמן שי: כנראה, יש סיבה, למה אין אף חברה.
תומר קרני: זאת חברה אחרת, אבל היא אותה חברה.
ערן הורן: לגבי השאלה, מדוע מהלך של מימון בנקאי לרפורמה לא צלח, קיימנו משא ומתן, פנינו לכל הבנקים.
ערן הורן: חלק מהבנקים דחו אותנו על הסף.
ערן הורן: חלקם רצו להתקדם, ונתקענו אתם.
ערן הורן: כאשר נוצר מצב שבו הם דרשו ערבות מדינה ברמה של אי-נטילת סיכון מוחלטת, החשב הכללי ונציגיו יכולים להרחיב, הוא לא היה מוכן לתת את אותה ערבות.
נחמן שי: כלומר בעצם אומר ערן, שהבנקים מוכנים לתת ערבות, אבל הם רוצים רמה של ערבות מדינה, והמדינה לא מוכנה לערוב.
פניה קירשנבאום: כל עוד לא עשו תוכנית הבראה, על מה המדינה תערוב?
פניה קירשנבאום: כדי שיהיו שם חגיגות של השכר והוצאות ועניינים?
פניה קירשנבאום: שיגמרו את תוכנית ההבראה, ואז נדבר.
גדי בן-יצחק: אותה מדינה מוכנה לתת את ההלוואה במקום הבנקים ולהרוויח את הריבית - לא הבנקים, אלא המדינה.
גדי בן-יצחק: זה הפתרון.
נחמן שי: איפה פערי הגבייה שלכם היום?
אבי כ"ץ: פערי הגבייה הם בעיקר במגזר הערבי.
אבי כ"ץ: יש שם 26 אחוז משלמים.
אבי כ"ץ: זה פחות בולט במגזר היהודי – 85 אחוז, 86 אחוז.
אבי כ"ץ: עקב אכילס שלנו, שהוועדה הזאת צריכה לדון גם בחוק שהוצע על-ידי חבר הכנסת כבל, לקבל מידע מחברות הכבלים, וזה עבר בקריאה ראשונה.
אבי כ"ץ: זה צריך להגיע פה לקריאה שנייה ושלישית.
אופיר אקוניס: חוק מאוד בעייתי.
אבי כ"ץ: זה נדבך רציני, כי כל השנים שאנחנו מתמודדים מול העניין הזה של נגישות ל- -
אופיר אקוניס: נראה לכם הגיוני, שהשידור הציבורי יתבסס על ה-data base של חברה מסחרית?
אופיר אקוניס: הוא נתן לזה אישור, משרד המשפטים?
אבי כ"ץ: אנחנו בדיונים אתם.
אופיר אקוניס: כי כל כך רגישים לכל דבר, משרד המשפטים, שהם בולמים הרבה מאוד דברים, אבל את זה הם כן אישרו.
אבי כ"ץ: זה בדיונים, אבל מצד אחד, אי-אפשר לדרוש מאתנו כל שנה להגביר את הגבייה, כאשר מקורות הנגישות שלנו למקורות מידע הם נמוכים.
אבי כ"ץ: גם הגשנו הצעת חוק, רשות מס, כדי לקבל להיות זהים מבחינת קבלת מידע לגופי מס אחרים שגובים אגרה, כלומר אנחנו נחותים גם בנושא זה, כך שאנחנו לא יכולים ליצור יש מאין.
נחמן שי: אם היית מעמיק את הגבייה במגזר הערבי, שאני יודע שזה לא פשוט, והיית מגיע לאחוז דומה או אפילו ל-70 אחוז, מה זה היה אומר?
אבי כ"ץ: זה אומר מבחינה מעשית, שהיינו גובים מעוד 150 אלף בתי אב.
אבי כ"ץ: תכפיל את זה ב-400 שקל, אתה מגיע למה שחסר לנו.
אבי כ"ץ: וזה גירעון מצטבר.
אבי כ"ץ: הגירעון שמצטבר, שערן לא דיבר עליו, זה גם כתוצאה מהפחתת האגרה במשך חמש שנים, הפחתה של 40 אחוז, שזה גם לא תרם לשיפור מאזן ההכנסות.
אופיר אקוניס: למה אתם בעצם לא גובים במגזר הערבי?
אבי כ"ץ: אנחנו גובים במגזר הערבי עד כמה שניתן.
אופיר אקוניס: רק 26 אחוז.
אופיר אקוניס: יושבים פה שני נציגים של ישראל ביתנו, שהבטיחו להיות מאוד נוקשים מול האוכלוסייה הערבית בקמפיין בחירות שלכם.
אופיר אקוניס: קיבלתם את המשרד לביטחון הפנים.
אופיר אקוניס: לא נראה לי שאתם כל כך נוקשים.
פניה קירשנבאום: אנחנו הבטחנו להיות נוקשים?
פניה קירשנבאום: מדברים על האזרחות, נאמנות.
אופיר אקוניס: זה חלק מהעניין.
אופיר אקוניס: אבי, מה זה הסבסוד הצולב הזה, שכמעט רוב האוכלוסייה היהודית, לפי מה שאתה אומר, משלמת?
אופיר אקוניס: איפה האוכלוסייה הערבית?
רוברט טיבייב: כי אנחנו מדינה יהודית ודמוקרטית.
אבי כ"ץ: אנחנו פועלים באותה דרך שפועלים אצל האוכלוסייה היהודית, כלומר משלוח אגרות והיענות די מסיבית לאגרות שלנו.
אבי כ"ץ: במגזר הערבי, מעבר לזה שאנחנו שולחים אגרות, הם זורקים אותן לפח, ולא מפיצים אותן שם, בתי הדואר לא מפיצים את האגרות, מצד אחד.
אבי כ"ץ: מצד שני, יש שם בעייתיות גדולה מאוד, כי אין שיתוף פעולה אתם.
אבי כ"ץ: אתה נכנס, כשעשינו פעולות של אכיפה, נכנסת לכפר הערבי, וכשנכנסת לתחילת הכפר, כבר כל הכפר ידע, כל הבתים סגורים.
אבי כ"ץ: הפן העיקרי נובע מכך שאין במגזר הערבי רחובות, אין מספרי בית, יש זהות גבוהה של שמות משפחה, וכך אתה לא יכול להגיע להם.
אבי כ"ץ: אנחנו נוקטים בכל האמצעים, גם עומדים לרשותנו שבעה משרדי עורכי דין, עכשיו נשארו שלושה, כי אנחנו במכרז, אבל גם משרדי עורכי דין, שם יש שיטה, שאתה מגיש תביעה משפטית- -
אופיר אקוניס: נדמה לי שהמשרדים האלה תמיד מגיעים רק לאוכלוסייה היהודית.
אבי כ"ץ: לא. זו היתה בעיה שגם הגיעה לוועדות כנסת אחרות, שהנציגים של המגזר הערבי התלוננו על כך שאנחנו כביכול נוקטים באמצעים קשים רק בקרב אוכלוסייה ערבית.
לאה ורון: לא דובר רק על אמצעים קשים; דובר על ההתנהלות של משרדי עורכי הדין, שנשכרים לא רק לשם גביית האגרה של רשות השידור אלא גם לגביית אגרות ותשלומים נוספים, כל ההתנהלות של משרדי עורכי הדין עלתה פה בוועדת הכלכלה פעמיים בדיונים, אז לפחות שרשות השידור תקפיד בנושא של הפעילות של משרדי עורכי הדין, שגובים את האגרות, בין אם זה מהמגזר הערבי ובין אם זה מהמגזר היהודי.
אבי כ"ץ: לא השתתפתי בדיונים שאת מדברת עליהם.
אבי כ"ץ: אני לא יודע על מה את מדברת.
לאה ורון: אני אפנה לנוחיותך את שני הפרוטוקולים של הדיונים שהתקיימו בוועדה.
אבי כ"ץ: אשמח מאוד.
אבי כ"ץ: אבל השיטה שפה נוצרה במגזר, גם כשאתה מגיש תביעה משפטית, מייד אתה מקבל בכתב ההגנה: לא מחזיק מקלט.
אבי כ"ץ: הם לוקחים עורכי דין מקומיים, והם הולכים מאחד לשני, ומייד אתה מקבל את ההודעה: לא מחזיק מקלט, למרות שאם תסתובב, תראה צלחות שהן יותר גדולות- -
אופיר אקוניס: מה שאתה אומר על העמקת הגבייה גם במגזר הערבי, גם במגזר היהודי משלימה לך את החוסר, הסכום הנוכחי?
אבי כ"ץ: אם נחלק את זה, יש פוטנציאל גבייה נוסף של כ-400-500 אלף בתי אב, וזה מתחלק – 200 אלף במגזר הערבי ו-300 אלף במגזר היהודי.
אבי כ"ץ: גם יש בעיות כלכליות במגזר, כלומר הגענו למצב- -
נחמן שי: כמה פטורים יש – פנסיונרים, נכים, אחרים?
אבי כ"ץ: פנסיונרים, בדרך כלל גיל שהם ממומנים, בארבע או בחמש השנים האחרונות הם מומנו על-ידי האוצר על סמך הסכם קואליציוני.
אבי כ"ץ: הם לא מרגישים את המצוקה של תשלום האגרה.
אבי כ"ץ: חברת הכנסת מרינה, את יכולה להיות שקטה.
אופיר אקוניס: ברק שטרוזברג מהאוצר, בבקשה.
ברק שטרוזברג: אני רוצה להזכיר לוועדה, לפני כשבועיים היינו פה, הוועדה ביקשה מאתנו לשבת בשבועיים שקדמו כדי לנסות להתקדם עם ההסתדרות ועם העיתונאים על הסכם קיבוצי.
ברק שטרוזברג: באמת ישבנו אינטנסיבי מאוד, כמעט כל יום, והיתה התקדמות משמעותית.
ברק שטרוזברג: גם סיכמנו ביום חמישי גם עם אגודת העיתונאים וגם עם יושב-ראש האגף לאיגוד מקצועי בהסתדרות - במהלך השבועיים הקרובים אמורים להיות מנוסחים ההסכמים הקיבוציים, ואני מקווה שכך יהיה.
ברק שטרוזברג: לגבי כן לאשר או לא לאשר וכן תוכנית עסקית או לא, מה שנאמר פה על-ידי אגף תקציבים, על-ידי סמנכ"ל הכספים, שאני לא מעט שנים באוצר, וראיתי איך מגבשים רפורמות ותוכניות עסקיות שבאות לצדן, פה באמת נעשתה עבודה מאוד משמעותית, שכל שקל שאנחנו מדברים על נתינות לעובדים, מייד מתגבש לתוך התוכנית העסקית, והחשב הכללי יחד עם אגף תקציבים מלווים את ההנחות הכלכליות ואת הנחות היסוד של התוכנית העסקית, שאני חושב שהוועדה הזאת או הוועדה שתדון, אם זה ועדת החינוך עם ועדת הכלכלה יחד, צריכים לראות אותם.
ברק שטרוזברג: אני חושב שלגיטימי לראות איך ההסכם עם העובדים, שמייעל מאוד את הרשות גם מבחינת פרישת העובדים וגם מבחינת ההתייעלות שתבוא מהסכמי עבודה, נכנס לתוכנית העסקית.
ברק שטרוזברג: זה נכון לראות את זה כדי לקבל את ההחלטה.
ברק שטרוזברג: לכן, אם מותר לי להמליץ לוועדה, אני חושב שהיא צריכה לראות את זה קורה – גם לראות את הסכמי העבודה קורים ומסוכמים באופן סופי, גם לראות שאגף תקציבים גומר יחד עם הרשות את ההסכמים באופן סופי, ולראות את כל המעטפת יחד כדי לקבל החלטה.
ברק שטרוזברג: הדבר השני, חוק רשות השידור הוא נכון מבחינת השקיפות, טוהר המידות וכו' של רשות השידור, אבל מבחינת הסכמי עבודה, יש אלמנט אחד שאי-אפשר לאשר את הסכמי העבודה בלעדיו, ומבחינתי, הוא תנאי ייהרג ובל יעבור, ולכן אני קורא שוב לוועדה, אם זה ועדת החינוך ו-וועדת הכלכלה ביחד, לשבת ולגמור גם את החוק, ובעיקר, מבחינתי, את סעיף 24 שבו, כדי שאפשר יהיה לאשר את הסכמי העבודה.
גדי בן-יצחק: קודם כל, תודה ליושב-ראש ולחברי הכנסת שהזמינו וקיבלו אותנו.
גדי בן-יצחק: אני שמעתי שוב כאן, שהרפורמה ברשות השידור היתה אמורה לשבת, אמר כאן האוצר, על שתי רגליים, על שינוי מבני, חוק והסכמים חדשים.
גדי בן-יצחק: אני מזכיר שהרגל השלישית שנכנסנו לעסקה היתה איתנות פיננסית, וכאן נמצא העניין.
גדי בן-יצחק: שמעתי אחר כך שהחיסכון כאן, עכשיו, שהחיסכון לרשות מפרישת העובדים זה כ-150 מיליון, ואחר כך שמהתייעלות העובדים זה כ-300 מיליון.
גדי בן-יצחק: כלומר בסופו של דבר העובדים משלמים את חטאי רשות השידור לדורותיה, של איגודי העובדים, של ההנהלה ושל החקיקה.
גדי בן-יצחק: לא שמעתי כאן מהאוצר שמוכן לתת את מלוא הכסף שהלך מהעובדים ומהציבור למקום אחר.
גדי בן-יצחק: כיוון שהשעה דוחקת, כפי שאמר כאן ברק, וזה נכון, יש דבר אחד, שכמו בדמוקרטיה – אמר צ'רצ'יל שדמוקרטיה זה לא דבר טוב, אבל זה הכי טוב שיש.
גדי בן-יצחק: העלאת האגרה זה ודאי לא טוב.
גדי בן-יצחק: במצב הנוכחי זה הכי טוב שיש, כי אנחנו נמצאים במקום שלא משקף את מה שהציבור מקבל בתמורה לאגרה.
גדי בן-יצחק: בתמורה לאגרה מקבלים דבר טוב מאוד בקנה מידה בין-לאומי, ומשלמים כלום כמעט.
אופיר אקוניס: זה לא אומר שצריך להעלות את האגרה.
גדי בן-יצחק: לא אמרתי שצריך להעלות את האגרה.
גדי בן-יצחק: קטונתי.
גדי בן-יצחק: אני רק לא רוצה שוב להימצא כאן בעוד שבועיים ולשמוע שבגלל העובדים הדבר הזה לא זז.
גדי בן-יצחק: היחידים בינתיים שנתנו משהו ברפורמה ברשות השידור זה העובדים.
גדי בן-יצחק: פיטורים המוניים, 700 איש, ויתורים וגמישות ניהולית שאין במקום אחר במשק, ויותר מזה, ובינתיים המחוקק עם החוק תקוע, כפי ששמענו, ואיתנות פיננסית אין.
אופיר אקוניס: מר גרזון.
צביקה גרזון: בעניין העלאת האגרה, אני חושב שלפעילות השוטפת בהחלט צריך לשמור על האגרה הקיימת.
צביקה גרזון: בשום אופן אסור לממן את פרישת העובדים או את הרפורמה מתשלומי אגרה, כי מה נגיד לכלל האזרחים – נגיד להם שכדי שעובדים ברשות השידור יפרשו עם מיליון שקל בכיס, אני מעלה לך את האגרה ב-20 שנה?
צביקה גרזון: הרי כל פרישה של עובד היא מיליון שקל בערך.
צביקה גרזון: איך אפשר להסביר דבר כזה?
צביקה גרזון: גם כך לא אוהבים אותנו בחוץ- -
קריאה: אל תדבר ברמות האלה של מיליון שקל.
קריאה: אנחנו בשכבה הנמוכה.
קריאה: הלוואי עלינו.
צביקה גרזון: אני מדבר על עלות.
צביקה גרזון: כך זה הוצג וכך זה היה.
צביקה גרזון: דבר שני, שונאים אותנו.
צביקה גרזון: לא אוהבים אותנו.
אופיר אקוניס: אתם לא צריכים להיות כלואים באמירות ודימויים של שנות ה-80.
אופיר אקוניס: אנחנו אחרי הסרט הזה: לא אוהבים את עובדי רשות השידור.
צביקה גרזון: המימון של הרפורמה צריך לבוא ממשרד האוצר.
צביקה גרזון: הם גם טענו תמיד שזו השקעה מצוינת להשקיע ברפורמה, זו השקעה שמחזירה את עצמה תוך שלוש שנים.
צביקה גרזון: אין השקעות כאלה במשק.
צביקה גרזון: שישקיעו ברשות השידור, זה יחזיר להם תוך שלוש שנים את ההשקעה.
אופיר אקוניס: ורד, בבקשה.
ורד ברמן: יש פה צביעות אדירה בבית הזה ובממשלה לגבי רשות השידור.
ורד ברמן: כשאתם החלטתם להוריד את האגרה ב-5 אחוז, מה חשבתם שיקרה בסוף?
ורד ברמן: שהרשות תיגמר?
ורד ברמן: הרי הלכתם לגמור את הרשות.
ורד ברמן: הרשות הזאת נכנסה לגירעון איום, כל זה כדי למצוא חן בעיני הקהל, בעיני האזרחים.
ורד ברמן: היום האזרחים מסכנים – אי-אפשר יותר להחזיר את האגרה - לא בגלל הרפורמה; את האגרה צריכים להחזיר כמו שהיא היתה, כי רשות השידור מתמוטטת בלי האגרה הזאת.
ורד ברמן: מי שחשב שאפשר לחסל אותה עד אפס, עשה פה דבר מאוד ציני.
ורד ברמן: אתה בעד רשות השידור?
ורד ברמן: איך אתה חושב שהיא תתקיים, אם כל שנה ירדו 5 אחוז?
אופיר אקוניס: בקיצוץ מסיבי בהוצאות המיותרות, בקיצוץ בשומנים, בתקציבים שאנחנו בכלל רוצים לראות אותם – זו דרך אחת.
אופיר אקוניס: אגב, הכנסת הקודמת-קודמת, אם איני טועה, עשתה את המתווה.
אופיר אקוניס: אף אחד מהנוכחים פה לא היה, אבל אני חושב שכולם מסכימים שהמתווה היה נכון.
אופיר אקוניס: וכל מי שמדבר בעד רשות השידור לא אומר את הדברים מהשפה אל החוץ.
אופיר אקוניס: וראית שההתנגדות הרחבה פה להעלאת האגרה חצתה מפלגות.
אופיר אקוניס: אני חושב שהיה פה קונצנזוס רחב בעניין הזה.
רוברט טיבייב: מה המשכורת הממוצעת ברשות השידור?
רוברט טיבייב: יש נתון?
גדי בן-יצחק: המשכורת השכיחה לא רחוקה, אני חושב, וברק יגיד ממה שיש בשירות הציבורי, ואפילו נמוך מזה.
אופיר אקוניס: זה ספקטרום מאוד רחב.
אופיר אקוניס: יש שכר טאלנטים ושכר כוכבים, חוזים אישיים וכדומה.
ברק שטרוזברג: השכר ברשות השידור גבוה באופן משמעותי מזה בסקטור הציבורי.
ברק שטרוזברג: יש סקטורים שונים בהסתדרות שהגיעו להישגים אחרים ברשות שידור, בראשם הטכנאים.
ברק שטרוזברג: יש סקטורים של העיתונאים, שמצבם יותר טוב, והדירוג המשולב ברשות השידור, מצבו הכי פחות טוב מבין האחרים, למרות שהוא עדיין יותר גבוה מזה שבמגזר הציבורי- -
קריאה: השכר הפנסיוני ברשות השידור גבוה מהסקטור הציבורי?
ורד ברמן: הוא הכי נמוך.
אופיר אקוניס: שמחתי לשמוע מברק שהוא נכנס למצב של אינטנסיביות.
רוברט טיבייב: בוא ניקח את הממוצע של רדיו רקע ואת הממוצע של רשת ב'.
רוברט טיבייב: מה ההבדל?
גדי בן-יצחק: אני עבדתי 20 ומשהו שנה ברדיו רקע, ואני עובד בעשר השנים האחרונות ברשת ב'.
גדי בן-יצחק: השינוי בממוצע קשור ישירות למספר שעות שידור, כי אצלנו, לצערי, היחס לעובד הוא כמו לעובד יומי.
גדי בן-יצחק: עיקר המשכורת זה השעות הנוספות.
ערן הורן: כשיציגו לכם את התוכנית העסקית, יוצגו גם נתונים על שכר.
פניה קירשנבאום: במקביל תציגו לנו גם את החסויות שאתם מכניסים.
אופיר אקוניס: הכול יוצג.
יהודה סבן: אנחנו נשמח להיענות לבקשה של חברי הכנסת ולהציג פה בצורה מפורטת גם את כל הרכיבים של מסגרת המימון וגם את הרכיבים של הצעת החוק, כדי שתוכלו להסתכל פעם אחת על כל המכלול, לפני שאתם דנים בהעלאת האגרה.
אופיר אקוניס: ברור כשמש שנשמעה בכנסת התנגדות – כדאי שתמסרו את זה לגופים המחליטים – נשמעה פה התנגדות רחבה מאוד להצעה הממשלתית, הצעת האוצר והצעת הממשלה, להעלות את האגרה.
אופיר אקוניס: אני מבקש שתייצרו חלופות תקציביות אחרות, ותציגו אותן בהמשך הדיון בוועדה בעניין הזה.
אופיר אקוניס: לגבי החוק הנפרד, אנחנו נטפל בו בוועדה המשותפת של כלכלה וחינוך בהקדם.
אופיר אקוניס: בוקר טוב לכם, אנחנו פותחים את ישיבת הוועדה.
אופיר אקוניס: אנחנו עוסקים היום בפרק ב' של חוק ההסדרים המיוחד לענייני תקשורת.
אופיר אקוניס: עשינו את זה כבר מהחודש הראשון לכהונתי, ולכהונה שלך, אדוני השר - -טיפלנו פה, הממשלה כמדיניות, שר התקשורת, שמוציא לפועל את מדיניות הממשלה,  והוועדה הזו שאחראית על שוק התקשרות בכל מה שקשור לטיפול בכשלי השוק , בעיקר השוק הסולרי.
אופיר אקוניס: עמדנו פה בדרמות ובצעקות שהיו בחדר הזה כדי לעודד תחרות ולהגביר את התחברות בשוק הסלולרי, להביא להורדת מחירים לצרכן.
אופיר אקוניס: יש לי שתי הצעות חוק פרטיות בנושא כשלי שוק-  אחת מהן נעסוק בה היום, בהצעה שלך, והיא קנסות היציאה, והשניה – פישוט התעריפים לצרכנים.
אופיר אקוניס: נטפל בזה בנפרד, כמובן.
אופיר אקוניס: אנחנו גילינו פה, כפי שהביע יהודה סבן את עמדת הממשלה, שבשוק הזה, בשוק הסלולר הממשלה זיהתה כשל שוק, ואנחנו נפתח את הנושא היום.
אופיר אקוניס: מתי, אדוני השר, נראה את המפעילים הוירטואליים בשוק?
התקשורת משה כחלון: ברגע אנחנו נמצאים לקראת סוף המשא ומתן עם החברות.
התקשורת משה כחלון: אפשרנו להם עד ה – 16 בדצמבר.
התקשורת משה כחלון: נקווה שזה יסתדר – קונה מרצון ומוכר מרצון, ואם לא - -
כרמל שאמה-הכהן: אם לא – רצון השר.
התקשורת משה כחלון: לא רצון השר, רצון הציבור.
התקשורת משה כחלון: זה לא אני.
אופיר אקוניס: כדי שלא יהיו אי הבנות – אנחנו אפשרנו לחברות לקיים את המשא ומתן בינן לבין עצמן, בחוק, וכשהיה מבוי סתום שזה בערך המצב שנקלענו אליו –
התקשורת משה כחלון: לא. טרם.
אופיר אקוניס: בכל מקרה, הסמכות יכולה לעבור לידך לפי חוק שעשינו כאן ביוני, 2009, אם אינני טועה, שמדבר על הכנסת המפעילים הוירטואליים.
אופיר אקוניס: כדי להמשיך להוריד מחירים אנחנו צריכים להצמיד מהלכים נוספים כמו הפחתת דמי הקישוריות, שאתה העלית, ואנחנו הבענו בו תמיכה.
אופיר אקוניס: אני מבין שהחברות הגישו בג"ץ.
אופיר אקוניס: אתה יכול להשתמש בהודעת הוועדה שאנחנו תומכים.
אופיר אקוניס: הדבר נאמר בצורה ברורה פה.
אופיר אקוניס: הדבר שנעסוק בו היום הוא פרק ב' לחוק ההסדרים, ונתחיל במה שקשור לקנסות היציאה, שהוא בעיניי הבלם העיקרי לתחרות ובסופו של דבר להורדת המחירים לצרכן.
אופיר אקוניס: נקיים כאן את אפשרות הנדידה, כפי שאתם מציעים בחוק ההסדרים, אפשרות הנדידה בין הרשתות ועידוד התחרות בשוק המכשירים הסלולריים, אבל את זה, כמובן, אם לא נספיק היום, נמשיך בישיבה אחרת.
התקשורת משה כחלון: ראשית, אני מאד מודה לך, אדוני, על כינוס הישיבה.
התקשורת משה כחלון: אתה מדגיש את החשיבות של החשיבות שלה לשוק התחרות במדינת ישראל.
התקשורת משה כחלון: כפי שאמרת, ממשלת ישראל קיבלה את ההחלטה לקדם את התחרות.
התקשורת משה כחלון: היה גם דיון בממשלה, ואני שמח שמצאנו פה בעלי ברית בוועדה, ואתה בראשה, שמקדם את זה.
התקשורת משה כחלון: גם רצתי להודות לך על כך שהחלטת דווקא בקנסות יציאה, כי אתה צודק – זה החסם העיקרי לתחרות.
התקשורת משה כחלון: כל זמן שקנסות היציאה יכבידו על הצרכנים לעבור מחברה לחברה, לא תהיה תחרות.
התקשורת משה כחלון: צרכן הוא צרכן.
התקשורת משה כחלון: אין צרכן עסקי, צרכן פרטי, צרכן משקי – אין דבר כזה.
התקשורת משה כחלון: יש צרכן.
התקשורת משה כחלון: אם אנחנו רוצים להגן על הצרכנים מפני החברות, אז אנחנו צריכים להתייחס לצרכן כצרכן.
התקשורת משה כחלון: כל הפטנטים של החברות, הטריקים והלוביסטים שלהם – זה פשוט אחיזת עיניים, אין לזה שום אחיזה במציאות.
התקשורת משה כחלון: משרד המשפטים עומד מאחורי העניין הזה, כמובן – משרד התקשורת - -
נחמן שי: למה אין אחיזה במציאות?
התקשורת משה כחלון: לכל הניסיון המלאכותי  להפריד בין פרטי לעסקי.
התקשורת משה כחלון: זה פטנט שהומצא לפני שנים אחדות ואנחנו מבקשים מחברי הכנסת לקחת ולבחון את זה מאד ברצינות.
התקשורת משה כחלון: ואני יודע שמנסים להשפיע, זה בסדר, זה לגיטימי, גם אני הייתי חבר כנסת, גם עלי ניסו להשפיע.
התקשורת משה כחלון: אבל צריך להתייחס לזה במלוא הרצינות, כי זה חסם מרכזי.