GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דב אברמוביץ: צריך להפריד בין סמכות ובין שיקול דעת.
דב אברמוביץ: מבחינת שיקול הדעת, ייתכן שיש לו שיקול דעת כזה או אחר, בכל מקרה לגופו.
דב אברמוביץ: אבל מבחינת עצם הסמכות, כל ערוץ שהוא must carry, ואכן כל רשימת הערוצים הללו היא ערוצים שהם must carry, לרשות המוסמכת חייבת להיות סמכות עקרונית לקבוע את מיקום הערוץ.
דב אברמוביץ: אין זה אומר שהשר ישתמש בסמכות הזאת בכל פעם.
דב אברמוביץ: הוא צריך לשקול את השיקולים הרלוונטיים לגופם, אבל בוודאי לא התכוונו שלמפיק ערוץ עצמאי בלוויין יהיה כך ולבעל רישיון מיוחד לשידורי כבלים יהיה אחרת.
דב אברמוביץ: אני סבור שזה טעות.
דב אברמוביץ: נכון שזה נמצא גם בנוסח הקיים, זה השתרש, אבל זה השתרש שלא כדין.
דב אברמוביץ: אם הוועדה רוצה להוציא תחת ידיה חוק במחשבה תחילה, צריך את הטעות הזאת לשרש ולהביא את הדברים כפי שהם צריכים להיות.
דב אברמוביץ: נכון שהסמכות תהיה קיימת לגבי כל ערוץ שהוא must carry, שנכפה על הפלטפורמה על-ידי החוק או מכוח החלטה מנהלית שמתקבלת מכוח החוק, מכיוון שיש ניגוד עניינים מובנה.
נגה רובינשטיין: אתם התנגדתם לזה, דרך אגב.
דב אברמוביץ: באותו ערוץ must carry אין הסדר בין - - - ובין האינטרס של המחוקק לתת רישיון לאותו ערוץ.
אופיר אקוניס: בשבוע הבא נקיים רביזיה, על-פי בקשת חבר הכנסת פלסנר, והסעיף בוודאי ייפתח לדיון.
אופיר אקוניס: ברגע זה הוא לא נפתח.
דנה נויפלד: זה לא נושא הרביזיה.
נגה רובינשטיין: נושא בעל הרישיון לא קשור לרביזיה.
נגה רובינשטיין: מועצת הכבלים והלוויין בעבר התנגדה להוספת סמכות לעניין הזה בנושא בעל רישיון מיוחד.
נגה רובינשטיין: אם יש שינוי עמדה, נשמח לשמוע על כך מן המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין לפני הדיון הבא.
נגה רובינשטיין: מכל מקום, על הסעיף הזה הוועדה הצביעה כבר.
דב אברמוביץ: יש רביזיה על הסעיף כולו.
אופיר אקוניס: אכן הרביזיה היא על נושא שונה, אבל עדיין היא על הסעיף.
אופיר אקוניס: נראה מה יהיה.
אופיר אקוניס: אני גם לא יודע מה תהיה תוצאת הרביזיה.
אופיר אקוניס: ייתכן שהסעיף לא ייפתח בכלל לדיון.
דנה נויפלד: הרביזיה היא על ערוץ הכנסת.
אתי בנדלר: הרביזיה היא גם על השר הממונה.
אופיר אקוניס: יש לכם כאן שתי חלופות?
נגה רובינשטיין: יש שתי חלופות.
נגה רובינשטיין: אנחנו מבקשים מן הוועדה להבהיר את העניין הזה.
נגה רובינשטיין: נציג את שתי החלופות.
נגה רובינשטיין: ההצעה שלנו, שמופיעה בחלופה השנייה, נראית לנו נכונה ומידתית יותר.
אופיר אקוניס: תקראי גם את חלופה 2 ואז תסבירי אותן ברצף.
אופיר אקוניס: אני מציע לכל הנוכחים להיות מרוכזים בשתי החלופות הללו, כי הן לא בלתי חשובות.
אופיר אקוניס: הן לא חלופות פרוזאיות.
אופיר אקוניס: נא להסביר את שתי החלופות.
אופיר אקוניס: על-פי החלופה השנייה יש כבר הגבלה לשנתיים.
אופיר אקוניס: אחרי שנתיים אפשר יהיה לשדר על ערוצים 10 ו-22?
נגה רובינשטיין: אחרי שנתיים יכולה להיות אופציה של הפעלת שיקול דעת, ויכול להיות גם בעל רישיון מכל סוג שהוא.
אופיר אקוניס: זה שינוי בעמדתכם?
נגה רובינשטיין: זה לא שינוי בעמדתנו.
אופיר אקוניס: לפחות על-פי מה שקראתי בעיתונים, יום אחרי הישיבה בכפר המכביה נכתב ששני האפיקים הללו לא יהיו קיימים יותר למשך זמן רב מאוד בציבוריות הישראלית או על המסך הישראלי, ואילו עכשיו אתם משנים את עמדתכם ואומרים: רק שנתיים.
אופיר אקוניס: זה שינוי גדול מאוד, אם הבנתי נכון.
אופיר אקוניס: אם לא הבנתי, תסבירי לי.
נגה רובינשטיין: בכפר המכביה הצגנו את המודל.
נגה רובינשטיין: לא אמרנו שלפי עמדתנו באפיקים 22 ו-10 צריך להיות איסור מוחלט, שלעולם לא ייעשה בהם שימוש, גם אם יהיו תושבים שיחזרו עד אז לישראל וכבר יהיו תושב חוזר וילדים שנולדו היום יעלו לכיתה א', כל הדברים הללו יתרחשו ועדיין אנשים לא ישתכנעו כאשר הם לוחצים על הערוצים 22 ו-10 שזה לא ערוץ 2 ולא ערוץ 10.
נגה רובינשטיין: אנו סבורים שכאשר הצופים יצפו באפיקים הללו לאחר חודש, חודשיים, שלושה חודשים, שנה או שנתיים יבינו כבר שלא נמצאים שם הערוצים המסחריים שהם זכרו ממספר שנים קודם לכן.
טלי גורן: ואז מה יהיה שם?
נגה רובינשטיין: יוכל להיות שם כל דבר שתאשר המועצה, כולל ערוצים מסחריים.
אבי ניר: בין אפס לאין-סוף, המספר שיצא לכם הוא 2.
נגה רובינשטיין: בואו נפריד בין ערוצים שמשדרים גם חדשות לציבור בישראל וערוצים עם פרסומות ובין בעלי רישיונות לפי חוק הרשות השנייה.
נגה רובינשטיין: זה סעיף שנגיע אליו מאוחר יותר.
נגה רובינשטיין: אנו סבורים שאחרי שנתיים כאשר אנשים ילחצו באופן תדיר על הערוצים 22 ו-10 הם יבינו כבר שאתם לא שם.
נגה רובינשטיין: אנחנו לא מוצאים סיבה להאריך את התקופה מעבר לזה.
נגה רובינשטיין: אתם סבורים שאחרי שנתיים אנשים עדיין לא יבינו שהיה מעבר של הערוצים המסחריים למקומות אחרים?
טלי גורן: אולי.
מיכל רפאלי כדורי: אולי תשאלו את הפלטפורמות שמכירות התנהגות של לקוחות ולא את מי שיש לו אינטרס?
טלי גורן: זה שונה לחלוטין מאשר מה שהצגתם כאן בישיבה הקודמת של ועדת הכלכלה.
נגה רובינשטיין: לא הצגנו.
נגה רובינשטיין: אמרנו שנביא הצעה עם מספרים.
טלי גורן: היתה התייחסות קונקרטית לגבי ערוצים מסחריים ולגבי ערוצי חדשות.
טלי גורן: היתה הגדרה ברורה מאוד.
טלי גורן: הצבעתם כאן על העיקרון, שמדבר גם על ערוצים מסחריים וגם על ערוצי חדשות ונותן שיקול דעת לשר מה לעשות בתקופת המעבר.
טלי גורן: לא דובר על שנתיים.
טלי גורן: בוודאי לא דובר על פרק זמן כל-כך קצר, ובוודאי לא דובר שאחרי שנתיים זה יעבור לאופציה של אפיקים מסחריים אחרים.
נגה רובינשטיין: עדיין לא הגענו לסעיף על בעלי רישיונות אחרים.
נגה רובינשטיין: זה הסעיף הבא.
נגה רובינשטיין: שם לא מדובר על שנתיים אלא על שלוש שנים.
אופיר אקוניס: אולי באמת נקרא בפרוטוקול מה העיקרון שעליו הצבענו.
דנה נויפלד: דובר על שנתיים אבל לא היתה הכרעה בעניין הזה.
טלי גורן: אתם דיברתם על 5 שנים ועל 10 שנים.
טלי גורן: אנחנו אמרנו שאפשר שנתיים, אפשר 5 שנים, אפשר גם חצי שנה.
טל רוזנפלד: היתה הצבעה על העיקרון.
נגה רובינשטיין: אבל במה העיקרון שונה?
אופיר אקוניס: אקרא מן הפרוטוקול את העיקרון שעליו הצבענו: "הוועדה מצביעה על העיקרון שבהוראות התאמה.
אופיר אקוניס: בסעיפים אחרים שיועברו לאישור הוועדה ייאמר כי אפיקים 22 ו-10 לא ייעשה בהם שימוש לערוצים שיש בהם פרסומת או חדשות או ערוץ אחר בעל מאפיינים אחרים עליהם יחליט השר, ובכלל זה לא יתקיימו שידורים כלשהם באפיקים 22 ו-10 למשך תקופה עליה יחליט השר".
נגה רובינשטיין: לכן יש שתי אופציות.
אתי בנדלר: אני מוכרחה לומר שהיתה אי-הבנה בנושא הזה.
אתי בנדלר: כאשר פנו אליי, ואני בדקתי את הרישומים שלי, לרבות הפרוטוקול, ראיתי שניתן להבין את החלטת הוועדה בשתי צורות.
נגה רובינשטיין: לכן הבאנו שתי אופציות.
אתי בנדלר: אפשרות אחת היא שלגבי הערוצים המסחריים, ערוצים ייעודיים שיש בהם פרסומות, לא תהיה אפשרות בכלל, ולגבי ערוצים בעלי מאפיינים אחרים – למשך תקופה שיחליט השר.
אתי בנדלר: אפשר לייחס את ה"למשך תקופה שיחליט השר" לגבי כל החבילה.
אתי בנדלר: זה לא היה ברור כל-כך.
אתי בנדלר: היה בינינו ממש ויכוח לגבי העניין הזה.
אתי בנדלר: לכן הצעתי שהוועדה תתן את דעתה לעניין ותפרש את החלטתה.
אופיר אקוניס: בחלופה השנייה אתם מציעים שהתקופה שעליה הצבענו באישור העקרוני תהיה של שנתיים.
אופיר אקוניס: זאת ההצעה שלכם.
נגה רובינשטיין: מכיוון שנדרשת איזו הבהרה על ההחלטה, ובהמשך להצעת היועצת המשפטית לוועדה, הבאנו שתי אופציות.
נגה רובינשטיין: האופציה השנייה מציגה את עמדתנו כפי שאנו סבורים שנכון שהדברים יהיו.
אופיר אקוניס: החלופה הראשונה קובעת שלעולם לא ישודרו ערוצים מסחריים על אפיקים 22 ו-10?
אתי בנדלר: רק לגבי מאפיינים אחרים השר יכול לאפשר את זה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב-ראש, מלכתחילה נראה לי קצת מוזר כל נושא החלפת המְשדרים על האפיקים הללו, ואמרתי את דעתי גם בישיבה הקודמת וגם בישיבה בכפר המכביה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עובדה שכבר 3 ישיבות אנו מתעסקים באפיקים 22 ו-10 ולא מתקדמים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה נראה לי קצת תמוה, למרות שאני יכולה להבין את הרציונל הנכון מאוד של שר התקשורת, שאומר שצריך לעשות פריש-מיש, הכול מחדש, לכולם אותם דבר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתמול חשבתי על איזה רעיון שלי, לא של השר, לא של אחד מן הזכיינים.
אופיר אקוניס: בוודאי חשבת לשים על אפיק 22 את ערוץ ה-BBC שדיברת עליו אתמול במליאה.
אופיר אקוניס: זה מקובל עליך?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אקלקל לך את השמחה: לא, כי ל-BBC יש לי מקום אחר, ותיכף אגיד מה הוא.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: פניתי לחלק מן הזכיינים ולחלק מן הפלטפורמות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ההצעה שלי התקבלה בניגוד מוחלט לרצון שני הצדדים, אבל בכל מקרה אני רוצה להעלות אותה כאן כדי שנדבר עליה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לדעתי אם אנחנו עושים כזה פריש-מיש בכל הערוצים על-פי הנחייתו של שר התקשורת, צריך להגיע לכבלים וללוויין ולקחת מהם פעם אחת בלבד, לא כל פעם לבוא אליהם ולפגוע להם באפיקים, וגם לא לפגוע במותג 2 ו-10.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: צריך לקחת אפיקים מ-1 ועד 10 ולהפוך אותם לרצף של ערוצי טלוויזיה ישראלים, שיהיה שם גם ערוץ 1, אותו BBC, ערוץ 2 יישאר 2 ויהיה מכרז עליו ואנחנו עוד נקבל על זה כסף, ערוץ 3 של "הוט" יישאר כערוץ 3 של "הוט", "יס" מבחינתי יכול להעביר לערוץ 3 את "יס ישראלי", ערוצים 4 ו-5 ייצאו למכרז.
נגה רובינשטיין: אבל לא יהיה רצף.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אל תערבבי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ההצעה שלי הרבה יותר פשוטה מאשר אתם רוצים לעשות עם ערוצים 2 ו-10.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אחזור על ההצעה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ערוץ 3 יהיה של "הוט", "יס" יכול לקחת את ערוץ 3 שלו ולשים בו את "יס ישראלי" או את מי שיחליט שהוא ערוץ המשפחה שלו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ערוץ 10 יישאר 10, ויהיה מכרז על 10.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: באותו טווח יהיה גם ערוץ 8, שהוא ערוץ שחשוב מאוד שהציבור יראה והוא יישאר גם ב"הוט" וגם ב"יס".
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כך נוכל ליצור רצף, מערוץ 1 ועד 10, לכל ערוצי הטלוויזיה הישראלים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני יודעת שלכולם יש התנגדות להצעה הזאת.
קריאה: ערוץ 8 לא משודר ב"יס".
קריאה: ב"יס" משודר "יס דוקו".
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בדקתי לפני שבאתי עם ההצעה הזאת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מציעה שנדון בנושא הזה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה יכול להיות רציונל נכון שאין בו פגיעה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לדעתי יש כאן win-win situation.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נכון שאולי תהיה פגיעה בכך שחלק מן הערוצים המסחריים לא רוצים להיות ליד ערוצים חזקים כמו של "הוט" ו"יס", וייתכן ש"הוט" ו"יס" יגידו שהם לא מוכנים לתת את ערוצים 4, 5 ו-6, אבל אני סבורה שכדאי לדון בנושא הזה.
חמד עמאר: המגזר הערבי מהווה כמעט 20% מן התושבים בארץ ושם אין את הבעיה הזאת, כי לכולם כמעט יש צלחות.
חמד עמאר: בביתי יש צלחת ואני מחליט היכן למקם את הערוצים, מה ישודר במספר 1, במספר 2, במספר 3 ובמספר 100.
חמד עמאר: אנחנו מתווכחים על כך כבר 3 ישיבות וכל פעם אני עוזב את הישיבה באמצע.
חמד עמאר: צריך להחליט ולהתקדם.
התקשורת משה כחלון: משהו כנראה לא ברור כאן.
התקשורת משה כחלון: לא שינינו את עמדתנו.
התקשורת משה כחלון: לדעתי אפשר להצביע על זה.
התקשורת משה כחלון: זה כבר דיון שלישי על אותם דברים.
התקשורת משה כחלון: לא שינינו שום דבר.
התקשורת משה כחלון: דובר על כך שאני אחליט מתי שאחליט.
התקשורת משה כחלון: הגיעה לכאן המלצה להגביל לשנתיים את הזמן שאוכל להקפיא את הערוצים הללו.
התקשורת משה כחלון: פשוט נטלו ממני את האפשרות, ואני שותק ואומר בסדר.
התקשורת משה כחלון: סיכמנו שבמשך הזמן נקבע, בהתייעצות עם הפלטפורמות ועם הזכיינים, את מספר הערוצים, ולא נדבר על כך היום כדי לא לכבול את עצמנו.
התקשורת משה כחלון: אמרו לי: תוכל עד שנתיים.
התקשורת משה כחלון: זה השינוי היחיד.
התקשורת משה כחלון: נטלו ממני את הסמכות להחליט ל-10 שנים וקבעו רק לשנתיים.
התקשורת משה כחלון: זה כל השינוי, ואני מקבל אותו.
התקשורת משה כחלון: לדעתי צריך להצביע כי הנושא כבר לעוס ומעוך.
התקשורת משה כחלון: די!
כרמל שאמה-הכהן: אני גם בעד להצביע.
אילאיל לבנת: אנחנו סבורים שכדי לבדוק את מה שכולנו מסכימים עליו, הערך של הנכס של המותג הזה, יש אנשי מקצוע שנועדו לכך.
אילאיל לבנת: עם כל הכבוד לשנות הלימודים שנדרשות ממשפטנים, יש אנשי מקצוע שיודעים להעריך, בין היתר, את הזיכרון של הצופה הממוצע.
אילאיל לבנת: לסבור שבחלוף שנתיים הצופה הממוצע יזכור או לא יזכור מי היה או מה היה בערוץ 22, זה החלטה שבעינינו היא שרירותית וחייבת להסתמך על מחקרים ועל אנשי מקצוע שמבינים בתחום הזה.
מיכל רפאלי כדורי: אני מבקשת להגיד דבר שכדאי שיידעו כאן כולם, כולל זכייני ערוץ 2. כאשר אנחנו מחליפים מספר אפיק, ובעיקר של אפיקים כל-כך אטרקטיביים, אם לא נהפוך את העולם כדי ליידע את הלקוחות שלנו שעשינו את זה המוקדים שלנו יקרסו.
מיכל רפאלי כדורי: מבחינתנו קריסת מוקדים היא דבר שאנו לא יכולים לסבול – זה הורג לנו מכירות, זה מרגיז את הלקוחות שלנו.
מיכל רפאלי כדורי: אין לנו שום עניין להחביא שום דבר.
מיכל רפאלי כדורי: אנחנו מיידעים את הלקוחות שלנו כאשר אנו מעבירים ממקום למקום ערוץ קטן ושולי כמו TCM, אנחנו מיידעים את הלקוחות שלנו כאשר אנו מזיזים ערוץ איטלקי.
מיכל רפאלי כדורי: אם לא נודיע, אנחנו נקרוס.
מיכל רפאלי כדורי: תניחו שיש גם לנו אינטרס לא להחביא את המעבר הזה ולא לשמוח לאידם.
מיכל רפאלי כדורי: אין לנו עניין בזה.
מיכל רפאלי כדורי: הלקוחות שלנו נמצאים אצלנו בשל סיבות רבות מאוד, וגם כדי לצפות בערוצים הללו, אנחנו לא מתכחשים לזה.
מיכל רפאלי כדורי: לכן תניחו שאנחנו לא יכולים להסתיר את זה מהלקוחות שלנו כי אנחנו נקרוס.
מיכל רפאלי כדורי: זה דבר אחד.
מיכל רפאלי כדורי: דבר אחר, טכנולוגית גם אצלנו כל לקוח בביתו יכול לבחור לעצמו איזה מספר שהוא רוצה.
מיכל רפאלי כדורי: זה עניין שלו.
מיכל רפאלי כדורי: הוא יכול לקרוא לערוץ 22 ערוץ 55 ולערוץ הספורט לקרוא ערוץ 22, אבל זה במכשיר בביתו.
יורם מוקדי: כל החוק הזה, שקוראים לו רפורמה, אני לא בטוח שרבים מהיושבים סביב השולחן הזה רוצים שיקרה.
יורם מוקדי: ייתכן שיש גורמים מסוימים שרוצים שהוא יקרה.
יורם מוקדי: כל החוק הזה, לפחות בעיניי כצופה, הוא חוק שיעשה רע לטלוויזיה המסחרית, רע לצופים, אבל כמובן לרפורמה יש את ההיגיון שלה.
יורם מוקדי: מישהו יודע כנראה מה ההיגיון, למרות שאני לא בטוח שהוא באמת הוסבר בשולחן הזה.
יורם מוקדי: אחרי זה באה יוזמה של שר התקשורת, שאמר: אני בדיאלוג עם הגורמים אראה האם אפשר לקבוע רצף ערוצים כזה או אחר.
יורם מוקדי: לרצף הערוצים יש השלכות, כי לוקחים מאפיקים 22 ו-10 את הערוצים הקיימים, וזה בוודאי לא מוסיף להם בריאות, בלשון המעטה.
יורם מוקדי: אנחנו לא ביקשנו את זה ולא רוצים את זה.
יורם מוקדי: אנחנו גם סבורים שמי שלוקח את אפיק 22 מערוץ 2 צריך לשקול טוב-טוב מה זה עושה ומה ההשלכות של הדבר הזה.
יורם מוקדי: אחרי שלוקחים את 22 ושורפים את העסק, אומרים: עכשיו בואו נביא מומחה, נביא שמאי, אחרי ששרפנו את העסק, כדי שיגיד מה שווה העסק, או מה היה שווה לפני ששרפנו אותו.
יורם מוקדי: אז אולי נשאיר שיקול דעת לשר התקשורת, שיהיה רשאי לקבוע רצף ערוצים, אבל לא יהיה חייב לקבוע רצף ערוצים, ואחרי שיסיים את כל הדיון הזה אולי יחליט שהוא רוצה להשאיר את 22 ו-10 על כנם ובא לציון גואל והכול בסדר.
יורם מוקדי: זה כל-כך מורכב וכל-כך מסובך ויש לזה כאלה השלכות.
יורם מוקדי: למה שבמסגרת הדבר הזה לא יהיה כבר שיקול דעת לשר התקשורת?
יורם מוקדי: תודה.
דבורה קמחי: אני מבקשת, אם אפשר, לתקן את הנוסח.
דבורה קמחי: כתוב בהצעת החוק "שידורי ערוץ שעיקר שידוריו שידורי חדשות" ואני מציעה לשנות את זה ל"שידורי ערוץ שבשידוריו נכללים שידורי חדשות".
נגה רובינשטיין: אם, נניח, יש מבזק פנימי של 5 דקות, גם צריך להיות איסור כזה?
מיכל רפאלי כדורי: ואם זה הערוץ המקומי שמשדר חדשות מקומיות?
דבורה קמחי: תמיד יש גבול.
דבורה קמחי: "עיקר שידוריו" זה הגדרה כללית מאוד.
דבורה קמחי: אף אחד לא יודע מה זה.
דבורה קמחי: כך הוחלט גם בישיבת הוועדה הקודמת, נאמר שלא יהיו בו חדשות.
דבורה קמחי: זאת ההחלטה שקראו כאן מן הפרוטוקול לפני 10 דקות.
נגה רובינשטיין: בערוץ הבידור משדרים חדשות בידור.
נגה רובינשטיין: זה גם נכלל?
מיכל רפאלי כדורי: חדשות המדע, חדשות הבידור, גם זה נכלל?
ניצן חן: החלופה השנייה שהציע שר התקשורת בהחלט סבירה, מידתית ומאוזנת.
ניצן חן: בכלל, כל החלטה של איסור מוחלט ו"לעולם לא" נשמעת לי בלתי סבירה בעליל.
ניצן חן: זה לא עשרת הדברות ואם ירצה שר התקשורת, היום או בעוד 5 שנים או בעוד 10 שנים - - -
אופיר אקוניס: ערוצים 10 ו-22 במשך שנתיים לא יהיו באוויר, ואחר-כך ישודרו שם ערוצים חדשים.
אופיר אקוניס: זה המשמעות של ההצעה.
נגה רובינשטיין: עוד לא הגענו לסעיף על בעלי רישיונות.
אופיר אקוניס: עם כל הכבוד למשרד התקשורת, אפשר לקיים על כך אלף דיונים אם צריך, אבל אנחנו לא נמצאים כאן בצוללת.
אופיר אקוניס: יש בחוץ ציבור צרכנים שרוצה לדעת.
אופיר אקוניס: יום אחרי ישיבת כפר המכביה קראנו שאנחנו הצבענו על העיקרון שערוצים 10 ו-22 כבר לא יהיו יותר במדינת ישראל.
אופיר אקוניס: עכשיו אתם מציעים שהם לא יהיו במדינת ישראל רק למשך שנתיים.
אופיר אקוניס: אנחנו מנסים להבין.
אבי ניר: אדוני צודק לגמרי.
אבי ניר: זאת האמת לאמיתה.
אבי ניר: זה הליכה אחורה.
נגה רובינשטיין: אמרנו שערוצים 10 ו-22 ייצאו למכרז.
נגה רובינשטיין: בואו נדייק.
אופיר אקוניס: את אמרת כאן בחלופה 2: במשך שנתיים ערוצים 10 ו-22 לא יהיו קיימים בממירים.
התקשורת משה כחלון: ומה יקרה אחרי שנתיים?
נגה רובינשטיין: אחרי שנתיים יהיה שיקול דעת למועצות להחליט האם ערוצים 10 ו-22 - - -
התקשורת משה כחלון: יגיעו הזכיינים ויאמרו למועצה: אם ערוץ 22 משדר פינוקיו אנחנו מתרסקים, אז לא יתנו להם לשדר שם פינוקיו.
התקשורת משה כחלון: מה מסובך בזה?
התקשורת משה כחלון: כל דבר לקבוע בחוק?
התקשורת משה כחלון: חבריי הזכיינים, אל תחשבו שכל חוק עובד לטובתכם.
התקשורת משה כחלון: בסוף גם אתם יכולים להצטער על זה.
התקשורת משה כחלון: חוק הוא דבר קשיח מאוד ובעייתי.
התקשורת משה כחלון: חייבים להשאיר איזו מידת גמישות.
התקשורת משה כחלון: אתם לא יכולים להגיד שלאף אחד אין שיקול דעת, שיושבת כאן חבורת מטומטמים שכל שיקול דעת שלהם מהווה סיכון.
התקשורת משה כחלון: תפסיקו עם הדברים האלה.
התקשורת משה כחלון: בסוף עוד תתבעו מאתנו לסייע לכם, ואגיד לכם שאנחנו לא יכולים, שאנחנו כבולים לחוק, כפי שקרה לנו עם ערוץ 10, ומר ורשבסקי יכול לספר לכם שהיינו צריכים לשנות חקיקה בתוך 72 שעות כדי לעשות צדק.
התקשורת משה כחלון: אז תפסיקו עם הדברים האלה ותפסיקו להיבהל מכל דבר.
התקשורת משה כחלון: שנתיים לא יהיו ערוצים 10 ו-22.
התקשורת משה כחלון: גמרנו.
התקשורת משה כחלון: אם אחרי שנתיים צריך יהיה להאריך בעוד 5 שנים, נאריך בעוד 5 שנים.
התקשורת משה כחלון: לא יושבת כאן חבורה של דבילים.
טלי גורן: זה נתון לשיקול דעתך?
טלי גורן: זה בסמכותך?
מיכל רפאלי כדורי: אנחנו מבקשים שזה יהיה "עד שנתיים".
התקשורת משה כחלון: זה עובר לשיקול המועצה.
התקשורת משה כחלון: כל-כך לא מעניינים אותי הדברים האלה, מה אצלי ומה אצל המועצה.
התקשורת משה כחלון: אני סומך על המועצה בדיוק כפי שאני סומך על עצמי.
התקשורת משה כחלון: אני מוכן שממחר רק המועצה תחליט.
התקשורת משה כחלון: הדבר הזה בכלל לא מעניין אותי.
התקשורת משה כחלון: אני חושב שאתם צריכים לשים את מבטחכם באנשי הציבור ובאנשי המקצוע שיידעו לעשות את האיזונים הנכונים.
התקשורת משה כחלון: לא בכל דבר תנהלו אותנו בחקיקה.
חיים אורון: כל הזמן אני מתרוצץ בין הוועדות, מגיע לכאן ורואה שחוזרים לאותו דיון, ובסוף אני אפילו לא מצביע.
חיים אורון: אני לא מבין למה אי אפשר להגיד את הדבר הבסיסי, שערוץ 10 וערוץ 2 לא נמצאים על המסך.
חיים אורון: כמה זמן ובאילו תנאים – ייקבע בסמכות המועצה והשר: שנתיים, 17 שנים, 12 שנים וחצי.
מיכל רפאלי כדורי: לכל דבר ועניין?
מיכל רפאלי כדורי: לכל סוג ערוץ?
חיים אורון: לא. יש כאן כל-כך הרבה שיקול דעת, כולל שיקול דעת של יושב-ראש הכנסת שהוא בעלים של ערוץ, וגם של ראש הממשלה שהוא בעלים של ערוץ.
חיים אורון: אני מצפה מכולכם להגיד: חברים יקרים, תקחו מיושב-ראש הכנסת את הבעלות על ערוץ, תקחו מראש הממשלה את הבעלות על ערוץ.
חיים אורון: עכשיו אני שומע שהוא כבר בעלים של שני ערוצים.
חיים אורון: כל ההסדרה הזאת תהיה רגולציה שפועלת במסגרת של חוק.
אופיר אקוניס: אתה תומך בהצעת משרד התקשורת להקפיא לשנתיים?
אופיר אקוניס: אמרת: או שנתיים או 17 שנים.
חיים אורון: לא. המועד והאופן יהיו בסמכות השר – שכנראה אף פעם לא יהיה מהמפלגה שלי – והרגולטורים.
חיים אורון: זה המנגנון הנכון.
חיים אורון: אני לא יודע להעריך.
חיים אורון: מישהו אמר כאן שיש אנשי מקצוע שיודעים להעריך האם הזיכרון האישי נמחק אחרי שנתיים.
חיים אורון: אצלי, לפי דעתי, הוא נמחק אחרי יומיים.
חיים אורון: אבל זה לא משנה.
חיים אורון: כנראה שאני אחד הקליינטים, ויש אחרים.
חיים אורון: אלה בדיוק נושאים מקצועיים.
חיים אורון: חברי הכנסת שמוזנים מכל מיני לחישות דנים בנושאים שאני מרגיש שאני לפחות לא מסוגל להחליט בהם, ואין לי מה לעשות.
חיים אורון: בעוד עשרות נושאים, לפעמים בצער רב, אני מוותר על היכולת לקבל את ההחלטה.
חיים אורון: לכן עמדתי על כך שיהיה כאן עיקרון הרצף, ולא אמרתי אם הרצף יהיה בין 1-10 או בין 11-20 או בין 32-42.
חיים אורון: העיקרון של הרצף צריך להיות בחקיקה.
חיים אורון: המימוש שלו צריך להיות על-ידי הרגולטורים והשר.
חיים אורון: אותו דבר גם בקטע הזה, שמקבל כאן ממדים בלתי אפשריים.
חיים אורון: אם שנתיים מספיק, שיהיה שנתיים.
חיים אורון: אם צריך 4 שנים, שיהיה 4 שנים.
אתי בנדלר: ואם לדעת השר חצי שנה תספיק, או בכלל לא?
חיים אורון: זה בסמכותו.
אתי בנדלר: כלומר, אתה לא רוצה להגביל באופן כלשהו את התקופה?
חיים אורון: אני לא מגביל אותו לתקופה מסוימת.
חיים אורון: אני מגביל אותו בעיקרון, והוא יצטרך לעמוד בו.
חיים אורון: 22 ו-10 לא מונחים על השולחן בתחרות על המספרים בשלב הזה שבו מדובר.
אתי בנדלר: מהו השלב הזה?
אופיר אקוניס: זה כן צריך להיות כתוב.
אופיר אקוניס: "בשלב הזה" – זה יבוא לידי ביטוי ב-X זמן: שנתיים, שלוש, עם אפשרות לקצר את משך הזמן, גם זה יכול להיות, אבל זה צריך להיות כתוב.
אופיר אקוניס: משרד התקשורת בעצמו הציע שנתיים.
אתי בנדלר: כאשר אתה אומר "בשלב הזה", אני לא יודעת למה הכוונה.
אתי בנדלר: אני צריכה להבין את ההצעה שלך, לְמה אתה מתכוון.
חיים אורון: חבר הכנסת אקוניס, אין לי בעיה שתאמר "לפחות שנתיים", אבל מעבר לזה – זה בסמכות השר.
חיים אורון: הוא לא יכול לקבל החלטה על חצי שנה, אבל הוא כן יכול לקבל החלטה על 42 שנים וחצי.
אתי בנדלר: כאשר אתה מדבר על כך שבמשך שנתיים לא יוכל לקבל החלטה – לא יוכל לקבל החלטה לגבי מה?
אתי בנדלר: לגבי זה שערוץ מסחרי או ערוץ שממומן מפרסומות לא יהיה באותם ערוצים, או ערוץ כלשהו, או בעל רישיון חדש?
חיים אורון: ככל שאני לא מבין בעניין, לפי דעתי זה צריך להיות ערוץ כלשהו.
חיים אורון: כאן יתחיל עכשיו ויכוח על דקת חדשות, על שלושת-רבעי דקת חדשות.
אתי בנדלר: אתה אומר שבמשך שנתיים לא ישודרו באפיקים 10 ו-22 שידורים של בעל רישיון או ערוץ תיעודי?
חיים אורון: בכפר המכביה שכנעו אותי שמדובר בשני נכסים שנותנים "פוֹר" למי שיחזיק בהם.
אופיר אקוניס: בזה שוכנענו.
חיים אורון: אם ה"פוֹר" הזה יהיה בידי זכיין אחראי ורציני – מצוין, אבל אם את ה"פוֹר" הזה יקנה מישהו בהמון כסף, אם השיקול כספי, ואחר-כך ימלא אותו, תסלחו לי, בזבל.
חיים אורון: אני גם אדיש לגבי זה?
חיים אורון: אני לא אדיש לגבי זה.
חיים אורון: לכן הפתרון שאליו הגעתי, תשאירו את הערוצים הללו בצד ושום בניין לא מתמוטט.
מיכל רפאלי כדורי: ותקחו לנו 7 ערוצים, 5 ערוצים ועוד שניים, במקום הכי חשוב.
מיכל רפאלי כדורי: זאת המשמעות.
אופיר אקוניס: תודה, חבר הכנסת אורון.
אופיר אקוניס: אתה הצעת "לפחות שנתיים".
אתי בנדלר: עדיין ההצעה לא ברורה.
מיכל רפאלי כדורי: לכל ערוץ?
מיכל רפאלי כדורי: לכל דבר?
אתי בנדלר: אתה מציע שלפחות שנתיים לא ניתן יהיה לעשות שימוש באפיקים 22 ו-10 לערוצים מסחריים.
מיכל רפאלי כדורי: למה "לפחות שנתיים"?
אתי בנדלר: הוא מציע שלא תהיה אפשרות לעשות שימוש לערוצים אחרים שאינם בעלי רישיונות.
אתי בנדלר: למשל ל"פינוקיו" או "נשיונל גיאוגרפיק" ניתן יהיה לעשות שימוש בערוצים 10 ו-22 לדעתך?
ניצן חן: למה לא?
אתי בנדלר: אני לא אומרת אם כן או לא.
אתי בנדלר: אני מנסה להבין את ההצעה.
מיכל רפאלי כדורי: אתה אומר: אם זה זכיין אחראי.
מיכל רפאלי כדורי: מי הוא זכיין לא אחראי?
אתי בנדלר: דיברת בשלב כלשהו על החשכת הערוצים הללו.
אתי בנדלר: אדוני היושב-ראש, יש כאן הצעה שאני עדיין לא מבינה אותה.
אופיר אקוניס: תיכף הוא יחזור עליה, אבל בינתיים נתתי את רשות הדיבור למר חיים סלוצקי.
חיים סלוצקי: יש גם בעלי ערוצים פרטיים, כמוני.
חיים סלוצקי: אני מספר 7 בכבלים, יש לי ערוץ פרטי.
חיים סלוצקי: אתם רוצים לקחת לי את המספר, אז לפחות שתהיה אפשרות שאקבל את 22 או 10.
חיים סלוצקי: לא ייתכן שגם תקחו את הרכוש שלי וגם לא תתנו לי אפשרות לקבל את אפיקים 22 או 10.
חיים סלוצקי: אין חיה כזאת.
חיים סלוצקי: אני לא מבין בכלל את הרעיון הזה של המספרים.
חיים סלוצקי: אתם הולכים לפגוע באנשים שיש להם ערוצים פרטיים.
חיים סלוצקי: האם הכוונה שלכם לפגוע באנשים?
חיים סלוצקי: מה אתם רוצים לעשות?
חיים סלוצקי: לא הבנתי.
חיים סלוצקי: אתם רוצים להגיד כאן: גם ניקח לך את 7 וגם לא ניתן לך את 22 או 10.
חיים סלוצקי: למה?
חיים סלוצקי: תחכה שנתיים.
חיים סלוצקי: אז שיחכו שנתיים לקבל את 7, את המספר שלי.
חיים סלוצקי: בניתי אותו בהרבה מאוד כסף ובעמל רב.
חיים סלוצקי: אתם לא יכולים להרוס כך רכוש.
אופיר אקוניס: הוא יכול להיות ב-10 או ב-22 במשך שנתיים.
אתי בנדלר: לכן אמרתי שאני לא מבינה עד הסוף את הצעתו של חבר הכנסת אורון.
אתי בנדלר: במשך אותן שנתיים השר יוכל להחליט - - -
אופיר אקוניס: בואו נאמר שבשנתיים הראשונות מר סלוצקי יוכל להיות על 22.
אתי בנדלר: אני מנסה להבין.
אתי בנדלר: בישיבה הקודמת חבר הכנסת אורון דיבר על החשכת המסך.
אופיר אקוניס: הוא לא משדר פרסומות ועיקר שידוריו אינם שידורי חדשות.
אופיר אקוניס: אה, חדשות הבידור.
אופיר אקוניס: מר ניצן חן, איך מוגדרות חדשות הבידור?
ניצן חן: חדשות הבידור הן לא חדשות, אבל זה תוכנית מצוינת.
ניצן חן: אדוני היושב-ראש, דווקא ההערה האחרונה של מר סלוצקי מחדדת, ואני ממשיך את הדברים שאמר חבר הכנסת אורון.
ניצן חן: צריך להשאיר לשר את הסמכות.
ניצן חן: נניח שבתום השנתיים הוא יחליט, והמועצות ימליצו לו, שהשידור הקהילתי, שיש שם רכיב של חדשות, ישודר בערוץ 10, או למשל הערוץ הערבי או הטלוויזיה החינוכית.
ניצן חן: הנוסח כרגע לא מאפשר רכיב של חדשות בתוך הערוץ.
ניצן חן: אפילו ערוץ Broadcast, או חלילה ערוץ החדשות הייעודי, אפילו הטלוויזיה החינוכית או הערוץ הקהילתי לא יכולים להיות.
ניצן חן: לכן לדעתי צריך להמשיך את הקו - - -
מיכל רפאלי כדורי: גם ערוץ הספורט לא יכול להיות כי יש חדשות ספורט.
אבי ניר: אני רוצה להזכיר איך יצאנו לדרך.
אבי ניר: התקבלה כאן החלטה, ויש לי לפעמים תחושה שההחלטה הזאת כבר מובנת מאליה, לקחת את אחד הנכסים הכי חשובים, בעצם הנכס היחיד.
אבי ניר: אמרתי את זה כבר בישיבה הקודמת.
אבי ניר: לנו יש רק ערוץ אחד, יש לנו רק מספר אחד, זהו.
אבי ניר: אנחנו חיים לא מדמי מנוי שיכולים לעבור אתנו מאפיק לאפיק, אלא מצופים שרגילים לצפות במספר מסוים.
אבי ניר: אנחנו מוכנים להתחלק באגרה של המדינה, אם יש רעיון כזה, ואנחנו מוכנים לקבל דמי מנוי, אבל כרגע הצעה כזאת לא עומדת על הפרק.
אבי ניר: כלומר, הקיום שלנו תלוי אך ורק בצופים.
אבי ניר: במקום להציע, בעקבות השינויים האלה, הגנת ינוקא לזכיינים שעוקרים אותם ממקומם, או טיפול כלשהו, מגיעה הצעה – ואני עונה לאדוני השר – לעקור אותנו.
אבי ניר: אחרי שההצעה הזאת עוברת, ונאמר שבערוצים 2 ו-10 לא יהיו זכיינים מסחריים ולא תהיה בהם תחרות – ושוב, אני מזכיר לכולנו, מי שעובר כאן את הטראומה, מי שאין לו 100 ערוצים, מי שאין לו דמי מנוי זה רק אנחנו – מהר מאוד מגיעה הצעה: אולי רק לשנתיים, אולי אחרי שנתיים נכניס לשם כבר זכיין מסחרי.
התקשורת משה כחלון: אני רוצה לעשות סדר.
התקשורת משה כחלון: לשנתיים או 3 שנים – השר, ולאחר מכן – המועצות.
התקשורת משה כחלון: אף אחד לא אמר שזה יהיה שנתיים וזהו.
אבי ניר: לדעתי אתם קצת טועים במחשבה על מי אתם צריכים להגן כאן.
אבי ניר: גברת רובינשטיין מגינה בחמת זעם הגנת ינוקא, אבל לא שמעתי שום ניסיון שלה להגן על הזכיינים שעוברים מערוץ לערוץ, שזה כל קיומם.