GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבי ניר: בדיון הקודם היא אמרה לי מעבר לשולחן: האם מדובר ב-5 שנים, ב-7 שנים?
אבי ניר: ושוב אני אומר, במתמטיקה הזאת, 5 שנים, 7 שנים, אין-סוף, הפתרון במשוואה – שזה באמת מתמטיקה שאני לא מכיר – יצא שנתיים.
אבי ניר: לקחתם את סוף השבוע לחשוב על זה ויצא לכם המספר 2. בעיניי המספר הזה מדאיג, כי הוא חושף כוונה.
אבי ניר: הוא מדאיג כי אם לשם אתם מתכווננים אז כנראה יש איזו כוונה, כי אחרת מדוע באמת לדבר על המספר 2?
נגה רובינשטיין: אז למה לדבר על המספר 3 או 5?
נגה רובינשטיין: ראשית, זה 3 שנים.
נגה רובינשטיין: בדיון הקודם אמרתי שזאת שאלה שתצטרך להישקל.
אבי ניר: מ-2, 5 או 10 בחרתם את 2.
נגה רובינשטיין: ה-5 או 10 היו הצעות שלך.
נגה רובינשטיין: מכיוון שאתה התחלת עם 10 ומר אבי וייס עבר ל-5 ואני אמרתי 2, אמרתי לך שהשאלה אם זה יהיה 2 או 10 תצטרך לבוא בפני הוועדה.
נגה רובינשטיין: לשר התקשורת אין שום תוכניות לגבי מה שיהיה בעוד שנתיים.
נגה רובינשטיין: אנחנו לא יודעים מי יהיה ומה יהיה.
נגה רובינשטיין: אבל למה אתה רוצה לשלול שיקול דעת מהשר ומן המועצות?
אבי ניר: אם ההיגיון של כל המהלך הזה הוא כפי שאתם הצגתם, שבערוצים 22 ו-10 לא יהיו זכיינים מסחריים, אז האם ההיגיון הזה תקף לשנתיים?
אבי ניר: אולי הוא תקף רק לשנה וחצי או לשנה?
אבי ניר: יש עיקרון של ודאות.
אבי ניר: כשאתה יוצא להתחרות בערוץ שבו אתה רגיל להיות במשך 17 שנים, אתה צריך לדעת פחות או יותר את האופק.
נגה רובינשטיין: מה החשש שלך?
נגה רובינשטיין: ואם זה יהיה בעוד 3 שנים?
אופיר אקוניס: עו"ד נגה רובינשטיין, לא שכנעת אותי לגבי השנתיים.
אופיר אקוניס: מאין זה בא?
אופיר אקוניס: מאיזה ממוצע של מה שאת, מר וייס ומר ניר הצעתם ואימצת את עמדתך?
אבי ניר: המכנה המשותף הנמוך.
אופיר אקוניס: היא שמעה את עמדתכם ואימצה את עמדתה.
נגה רובינשטיין: אני יכולה להסביר.
נגה רובינשטיין: קודם כול, אלה לא העובדות מכיוון שההצעה שלנו לגבי בעלי רישיות היא 3 שנים ולא שנתיים.
אופיר אקוניס: אני מציע 3 שנים.
נגה רובינשטיין: אחרי 3 שנים זה תלוי במועצות.
אבי וייס: להחשכה?
אבי וייס: לְמה?
נגה רובינשטיין: להחשכה זה שנתיים לפי ההצעה של חבר הכנסת אורון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין החשכה בכלל.
חיים אורון: עו"ד נגה רובינשטיין אמרה דבר אחר.
חיים אורון: תחזרי על מה שהסברת.
נגה רובינשטיין: לעניין ההחשכה, חבר הכנסת אורון ביקש בישיבה הקודמת, ואת זה הוועדה אימצה, שיהיה שיקול דעת לשר להחשכה מהרגע הראשון.
חיים אורון: על-פי אותו היגיון שלא יושבים כאן סביב השולחן 200 אנשים ומחלקים ערוצים.
חיים אורון: פעם השתכנעתי ממר חיים סלוצקי, אחר-כך השתכנעתי ממר אבי ניר.
חיים אורון: אני מודה מראש, אני לא מכיר את הנושא, ולא בטוח שחבריי מכירים טוב יותר.
חיים אורון: רוצים כאן לתפוס חקיקה שאחר-כך תגביל את כולם.
חיים אורון: תשאירו את הנושאים הללו בתוך מסגרת.
אופיר אקוניס: שמעתי את המספרים – 5 שנים, 10 שנים, שנתיים.
אופיר אקוניס: אני מציע שנצביע על הדבר הבא: "במשך 3 שנים אסור להשתמש באותם אפיקים לשידוריו של בעל רישיון, לערוץ המשדר פרסומות ולערוץ שעיקר שידוריו הם שידורי חדשות".
אבי וייס: ה"עיקר" הוא בעייתי.
אבי וייס: צריך לכתוב: "ערוץ המשדר חדשות".
אבי וייס: למה "עיקר"?
אופיר אקוניס: "ערוץ שעיקר שידוריו הם שידורי חדשות, או ערוץ אחר בעל מאפיינים שיקבע השר.
אופיר אקוניס: השר רשאי להורות שלא ייעשה שימוש בערוצים אלה בתקופה האמורה".
אופיר אקוניס: אם אינני טועה חבר הכנסת אורון ביקש שזה יהיה בסמכותו של השר.
אופיר אקוניס: "לאחר התקופה הזאת, השר רשאי להגביל את השימוש באפיקים אלה לסוגי שידורים או לתקופה שיקבע.
התקשורת משה כחלון: אני מבין שאני הולך להישאר במשרד 40 שנים ...
אבי וייס: אדוני היושב-ראש, מה זה "עיקר"?
אבי וייס: אם ערוץ משדר 24 שעות ביממה ו-11 שעות מתוכן משדר חדשות, זה כבר לא עיקר.
אבי וייס: לכן אני סבור שלערוץ הזה אסור לשדר חדשות למעט חדשות של הערוץ הקהילתי.
אבי וייס: אפשר להחריג את זה.
מיכל רפאלי כדורי: מה עם חדשות הספורט?
מיכל רפאלי כדורי: תסגרו לנו את הפלטפורמה.
אבי וייס: "עיקר" זה "טריקי", זה לא תמים.
אבי וייס: יכולים לשדר חדשות 11 שעות מ-24 שעות ביממה והנה זה עומד בלשון החוק.
אבי וייס: אני חושב שלא צריך לשדר חדשות בכלל בערוץ הזה.
נגה רובינשטיין: המונח "עיקר שידוריו" נעשה בו שימוש בחוק התקשורת בהקשרים שונים.
נגה רובינשטיין: למשל ההגדרה של בעל רישיון לוויין, גורם שמשדר שידורים לווייניים שצריך לקבל רישיון, היא "מי שעיקר שידוריו מיועדים לקהל בישראל".
נגה רובינשטיין: מובן שמדובר במבחן מהותי.
נגה רובינשטיין: מי שעיקר שידוריו מיועדים לקהל בישראל יכול להיות מי שמשדר 8 שעות, אבל 8 שעות מרכזיות, ולאו דווקא 12 שעות, שזה איזה מבחן מתמטי.
נגה רובינשטיין: "עיקר שידוריו" זה מונח שמקובל בחקיקה.
אבי ניר: למה לא תנסחי "שחלק מהותי משידוריו זה חדשות"?
אבי ניר: "עיקר שידוריו" נשמע כמותי.
נגה רובינשטיין: המונח "עיקר שידוריו" קיים בחוק וגם יש לגביו פסיקה.
נגה רובינשטיין: אנו סבורים שהוא בהיר דיו.
נגה רובינשטיין: אם נחשוב, בעקבות ההצעה שלכם, שזה לא בהיר דיו, אפשר יהיה לשנות אותו.
דבורה קמחי: אנחנו מבקשים שהנוסח יהיה פשוט וברור.
דבורה קמחי: אנחנו לא רוצים להגיע לבתי-משפט.
אופיר אקוניס: מה יותר ברור מזה?
דבורה קמחי: לא רוצים פסיקות בעניין.
דבורה קמחי: "ערוץ שלא נכללות בו חדשות" זה ברור מאוד.
דבורה קמחי: אף אחד לא יצטרך לפרש בעוד כמה שנים מה זה עיקר ומה זה לא עיקר.
אבי וייס: נכון.
אבי וייס: גברת רובינשטיין, האם ערוץ 23 של הטלוויזיה החינוכית מתאים לז'אנר הזה?
אבי וייס: אם כן, ערוץ 2 נמצא בבעיה חמורה, כי ערוץ 23 הוא ערוץ עם תכנים טובים, שאחרי זמן קצר יש אפשרות שייכנס פנימה והופ, פתאום יהיו לו 10% צפייה.
אופיר אקוניס: במתכונתה הנוכחית הטלוויזיה החינוכית לא תוכל להיות משודרת על אפיק 22 כי היא משדרת חדשות.
אבי וייס: אבל זה לא עיקר שידוריה.
אבי וייס: זה רק ערב חדש, וזה לא חדשות, זה אקטואליה, וזה לא אקטואליה אלא מיני-אקטואליה.
אבי וייס: הלקונה הזאת בעייתית.
חמד עמאר: יש הגדרה ל"עיקר"?
נגה רובינשטיין: "עיקר שידוריו" זה דבר שכבר נמצא היום בתוך החוק, כאשר המבחן שנקבע לגביו הוא מבחן מהותי ולא מספרי.
נגה רובינשטיין: זה לא צריך להיות 12 שעות ולא צריך להיות 50% מן השידורים.
התקשורת משה כחלון: "עיקר שידוריו הם שידורי חדשות" – זה ל-3 השנים הקרובות?
התקשורת משה כחלון: אני מבקש להוריד את המילה "עיקר".
התקשורת משה כחלון: לא ישדרו חדשות.
אתי בנדלר: "למעט חדשות מקומיות".
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ומה עם אקטואליה?
אופיר אקוניס: חדשות זה אקטואליה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: צריך לכתוב: חדשות ואקטואליה.
אופיר אקוניס: חדשות הבידור נכנס להגדרה של "חדשות"?
דנה נויפלד: יש גם ערוצים זרים.
דנה נויפלד: אין הגדרה ל"חדשות".
אופיר אקוניס: יש היגיון בריא.
אופיר אקוניס: חדשות הבידור הן לא חדשות, עם כל הכבוד.
אופיר אקוניס: הן חדשות בידור.
התקשורת משה כחלון: ניסיתי להבין אם יש הגדרה למושג "עיקר".
התקשורת משה כחלון: אם יהיה מבזק חדשות אחד ביום אתם אומרים שזה לא "עיקר", אבל לא שמעתי מה זה "עיקר".
התקשורת משה כחלון: החשש שלהם נכון, אלא אם תתנו לי הגדרה מה זה "עיקר".
דנה נויפלד: יש לי הצעה.
דנה נויפלד: ערוץ זר שמשדר מבזק חדשות, לדוגמא, הרי אין לנו בעיה עם זה, נכון?
דנה נויפלד: כי הוא לא מתחרה.
דנה נויפלד: הבעיה היא בערוצים שמתחרים.
אופיר אקוניס: ערוץ זר משדר חדשות לא בעברית.
דנה נויפלד: לא כתוב שם בעברית.
דנה נויפלד: לכן החשש הוא מפני הערוצים שמתחרים בחברת החדשות, לצורך העניין.
דנה נויפלד: אם זה יהיה ערוץ "לוגי" לא אכפת לך גם אם יקראו לזה חדשות.
דנה נויפלד: נכון?
דנה נויפלד: גם אם זה יהיה 17 שעות מתוך 24 שעות ביממה.
אופיר אקוניס: נדמה לי שהמדיניות נקבעה על-ידי השר.
אופיר אקוניס: אם אני מבין נכון את הסדרי הממשל בישראל, השר קובע מדיניות, והוא אמר את דברו.
דנה נויפלד: זה עולה בקנה אחד עם ההצעה של השר ועם מדיניותו.
דנה נויפלד: אני מכירה את המדיניות.
התקשורת משה כחלון: יש 200 ערוצים, אז בשניים מהם לא יהיה שידור.
אבי וייס: כל מה שלא מוצא חן בעיניך זה אומר שעברת את הגבול?
דנה נויפלד: זה לא העניין.
דנה נויפלד: מעבר לזה, הצעתו של השר מעולה.
דנה נויפלד: כל שאני מנסה לעשות זה לנכות מתוך ההצעה את מה שלא רלוונטי בשבילך.
אופיר אקוניס: נדמה לי ששר התקשורת אמר את דברו.
אופיר אקוניס: נדמה לי שהמדיניות נקבעת על-ידי השרים ולא על-ידי הפקידוּת, טובה ככל שתהיה.
אופיר אקוניס: תתקבל כאן החלטה בעוד 2 דקות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבקשת להוסיף: "חדשות ואקטואליה".
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש היום הרגל, אחרי שהתחלתי את זה בערוץ 9, לעשות אולפן פתוח שבו יש הרבה מאוד אקטואליה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם אנחנו מתכוונים לחדשות אני רוצה לכלול בזה גם אקטואליה.
אתי בנדלר: את מדברת על תוכניות בענייני היום?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מבחינתי זה חדשות.
אבי וייס: זה בדיוק דוגמה לכך שצריך להיות שיקול דעת למישהו, לשר.
אבי וייס: לא כל דבר הוא מכונית יפנית, מה לעשות.
אופיר אקוניס: זה אומר שהטלוויזיה החינוכית לא שם.
יפה ויגודסקי: עדיין לא קיבלתי תשובה מהיועצת המשפטית של משרד התקשורת לגבי הרצועה של הטלוויזיה החינוכית בתוך ערוץ 2. יש לי מה לומר בעניין הזה.
יפה ויגודסקי: אם אמרת, כבוד היושב-ראש, ואתה צודק, שהחוק נמצא מעל הכול, אז על-פי החוק כל הניסיונות לנסות להוציא אותנו לא יצליחו.
שאול מגנזי: הדיונים האלה יימשכו עד - - -
דנה נויפלד: מטרתי בסך הכול לקווננן את הצעתו של השר, שהוא גם השר שלי, ומבחינתי גם ראש הממשלה.
דנה נויפלד: הרעיון הוא שהערוצים שיעלו לא יתחרו באופן ישיר בשידורי החדשות.
דנה נויפלד: זה מה שמטריד כרגע את מר אבי וייס.
דנה נויפלד: לכן, ככל שמדובר בשידורי חדשות שאינם מתחרים בו אין שום סיבה לא לשים אותה שם, גם אם קוראים לזה חדשות.
דנה נויפלד: לכן גם ערוץ המדע שמשדר את חדשות המדע לא צריך להיכנס לגדר ההגדרה.
דנה נויפלד: אין הגדרה בתוך החוק ל"שידורי חדשות".
דנה נויפלד: לכן, ככל שמדובר בשידורים מהסוג שלא מתחרים בהם, אין שום סיבה שלא ישודרו בערוצים שמתפנים.
דנה נויפלד: כל שאני מבקשת להבהיר, שמדובר בחדשות מהסוג שמתחרה בערוץ החדשות.
אתי בנדלר: את יודעת איך להגדיר את זה?
יורם מוקדי: לכן לא צריך לכתוב את זה בחוק אלא לתת שיקול דעת לשר.
יורם מוקדי: כאן אנחנו מפספסים בגדול.
אתי בנדלר: אחרי הוויכוח על שידורי החדשות אני רוצה להפנות את תשומת הלב לערוצים שמשדרים פרסומות.
אתי בנדלר: בניגוד להצעה שהובאה על-ידי משרד התקשורת שאומרת "שעיקר הכנסותיו מפרסומות", אני מציעה למחוק את המילה "עיקר" ולכתוב: "שמשדר פרסומות", או "שהכנסותיו מפרסומות".
קריאה: פרסומות וחסויות.
אתי בנדלר: ב"ערוצים ייעודיים" מדובר ב"ערוץ ייעודי הממומן באמצעות שידורי פרסומת" ואין כאן מבחן של כמות הפרסומות.
אופיר אקוניס: נצביע על 3 שנים.
אופיר אקוניס: "במשך 3 שנים אסור להשתמש בערוצים הללו לשידורי בעל רישיון, ערוץ המשדר פרסומות, ערוץ ששידוריו הם שידורי חדשות ותוכניות בענייני היום, למעט חדשות מקומיות, או ערוץ אחר בעל מאפיינים שיקבע השר.
אופיר אקוניס: השר רשאי להורות שלא ייעשה שימוש בערוצים אלה בתקופה האמורה.
אופיר אקוניס: לאחר 3 שנים השר רשאי להגביל את השימוש באפיקים אלה לסוגי שידורים או לתקופה כפי שיקבע, סמכויות השר, באישור ולאחר היוועצות במועצות.
אופיר אקוניס: " מי בעד?
אופיר אקוניס: הצבעה     בעד הנוסח שהוקרא לסעיף 6כא1(ב) – 2 נגד – אין  נמנעים – אין הסעיף נתקבל.
נגה רובינשטיין: ההצבעה היתה גם לגבי בעל רישיון וגם לגבי ערוצי חדשות וערוצים המשדרים פרסומות.
נגה רובינשטיין: הנוסח שהבאנו מפוצל בין שני סעיפים.
אתי בנדלר: אין טעם להמשיך לקרוא את הנוסח שהצעתם.
אתי בנדלר: אנסח את זה מחדש ואתן את הנוסח ליושב-ראש הוועדה.
אופיר אקוניס: אני מודה מאוד ליועצת המשפטית לוועדה.
נועה גבע: יש לי עוד שאלה על הסעיף שהצביעו עליו.
נועה גבע: היות וההגבלות על סוג השידורים בערוצים הללו מוגבלות בזמן, לא ראוי להגביל גם את האפשרות של ההחשכה בתקופת זמן מסוימת?
נועה גבע: השינויים בשוק הזה כל-כך דינמיים שלעשות את זה בלתי מוגבל בזמן נראה קצת לא פרופורציונלי.
אתי בנדלר: זה מוגבל בזמן, רק ל-3 השנים הראשונות.
אתי בנדלר: השר יכול להורות או על הגבלה או על החשכה.
נגה רובינשטיין: ההחשכה לא מוגבלת.
מיכל רפאלי כדורי: אנחנו מבקשים מהשר לשקול להגביל בזמן את ההחשכה.
מיכל רפאלי כדורי: זה לא יכול להיות.
מיכל רפאלי כדורי: לוקחים מאתנו 7 ערוצים.
מיכל רפאלי כדורי: תחשבו גם על הלקוחות שלנו ועל הרגלי הצפייה שלהם.
אתי בנדלר: לכאורה לאחר 3 שנים שיקול הדעת של השר איננו מוגבל, גם לגבי סוגי הערוצים וגם לגבי התקופה, בעוד שלגבי החלק הראשון ייאמר במפורש "בכלל זה להורות כי לא ייעשה שימוש בכלל באפיקים אלה".
אתי בנדלר: לגבי השלב שלאחר 3 שנים זה לא ייאמר.
אתי בנדלר: מכלל ההן אתה שומע לאו.
אתי בנדלר: לא תהיה לו סמכות להורות על החשכה מעבר ל-3 שנים.
נועה גבע: למה לא לקבוע "עד 3 שנים"?
אתי בנדלר: משום שיש הבדל בנוסח שהיושב-ראש קרא ושעליו החליטה הוועדה לגבי הסמכויות של השר עד 3 שנים ולאחר מכן.
נגה רובינשטיין: השר יוכל להפעיל שיקול דעת לגבי החשכה לתמיד.
אתי בנדלר: אני ממש לא מסכימה לדעתך.
אתי בנדלר: הוועדה החליטה עכשיו על שינוי.
אופיר אקוניס: עו"ד בנדלר תנסח את הדברים.
אופיר אקוניס: לשאלת חברת הכנסת יוליה שמאלוב ברקוביץ', השר יכול להשיב לך.
התקשורת משה כחלון: אמרתי שאם תהיה רשות תקשורת אז חברת הכנסת יוליה שמאלוב ברקוביץ' תחליט.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שאלתי מה קורה אם אין שר.
דנה נויפלד: אז מתקנים את החוק בכל מקרה.
אופיר אקוניס: במקום "השר" בכל הדברים יבוא "ראש הרשות".
אופיר אקוניס: עוד חזון למועד.
אופיר אקוניס: חכי, נסיים עם זה ונעבור לחוק הבא על הרשות שלא הגיע עדיין אפילו לקריאה ראשונה.
התקשורת משה כחלון: הוא בדרך.
נגה רובינשטיין: אנחנו עוברים לרצף, הוראות המעבר, על הקצאה של 5 אפיקים.
נגה רובינשטיין: אני מדברת על סעיף 6כא1(ד) בעמוד 44.
נגה רובינשטיין: הוועדה הצביעה עליו כבר בישיבה הקודמת.
דנה נויפלד: הצביעו על העיקרון.
אתי בנדלר: תקראו את זה שוב.
אתי בנדלר: אין לי כרגע את הרשימות שלי כדי לראות אם הוועדה הצביעה על זה או לא.
לאה ורון: הוועדה הצביעה על העיקרון, לא על הנוסח המדויק.
לאה ורון: מאחר וניסחתם את זה כדאי אולי שהוועדה תצביע על נוסח הסעיף.
טל רוזנפלד: מה שהצענו בפסקה (4) לא רלוונטי עכשיו.
טל רוזנפלד: הצענו שבעל רישיון לא יהיה במשך 3 שנים.
טל רוזנפלד: הכנסתם את זה כבר בסעיף קטן (ב).
אתי בנדלר: אז את חלופות 1 ו-2 אפשר למחוק.
אתי בנדלר: זה ינוסח בהתאם להחלטת הוועדה.
נגה רובינשטיין: אנחנו מציעים, על דעת שר התקשורת, שההקצאות הבאות יבוצעו כבר על-ידי המועצות.
נגה רובינשטיין: כלומר, ההקצאה הראשונה תבוצע על-ידי שר התקשורת וההקצאות הבאות יבוצעו על-ידי המועצות.
מנשה סמירה: ההקצאה הראשונה היא של 5 ערוצים.
אתי בנדלר: כלומר, בפסקאות (2) ו-(3) זה רק המועצות.
אתי בנדלר: מה קורה אם יש חילוקי דעות בין המועצות?
ניצן חן: אם יש מחלוקת בין המועצות, יקבע השר.
אופיר אקוניס: את העיקרון אישרנו.
אתי בנדלר: לא ברור מה העיקרון לאחר ההקצאה הראשונה.
נגה רובינשטיין: אם יש מחלוקת בין המועצות – השר יכריע.
נגה רובינשטיין: רק להבהרה, קביעת הסריה הבאה של האפיקים תיעשה על-ידי המועצות.
נגה רובינשטיין: שינוי של מספרי האפיקים נמצא בסמכות המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין, בהתייעצות כמובן עם הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו.
דנה נויפלד: הסמכות נתונה לשינוי.
אתי בנדלר: בפסקה (2) מדובר על הקצאה נוספת לאחר ההקצאה הראשונה של 5 אפיקים.
אתי בנדלר: של מי תהיה הסמכות?
התקשורת משה כחלון: אני מבקש להשיב.
התקשורת משה כחלון: בשלב הראשון, לגבי 5 הערוצים הראשונים – השר, לאחר התייעצות עם המועצות.
התקשורת משה כחלון: לך אני אומר, יותר לאחר התייעצות עם הזכיינים והפלטפורמות.
אתי בנדלר: אתה רשאי להתייעץ, וראוי שתתייעץ עם כל מי שאתה מוצא לנכון.
התקשורת משה כחלון: זאת המטרה, לקיים התייעצות ולא להכריע בזה עכשיו.
התקשורת משה כחלון: הבנתם שאני לא מאוהב בחקיקה שכובלת ידיים של אף אחד.
התקשורת משה כחלון: צריך את מרחב הגמישות, ואני מבקש אותו.
התקשורת משה כחלון: אני סבור שזה נכון וטוב לכולם.
התקשורת משה כחלון: לגבי ה-5 הראשונים, לאחר התייעצות עם כל הגורמים, אני אחליט.
התקשורת משה כחלון: לאחר מכן, ה-5 הבאים או ה-2 או ה-1 – המועצות.
התקשורת משה כחלון: כמו בכל דבר, כאשר יש מחלוקת בין המועצות יש שר ממונה שמכריע.
התקשורת משה כחלון: אין טעם לקיים על כך דיון ואני מבקש להצביע.
התקשורת משה כחלון: תצביע, ואני חושב שאתה רוב מוחלט כאן, אדוני היושב-ראש.
אופיר אקוניס: הדיון התקיים ומוצה מכל עבריו.
אתי בנדלר: דיברת על ההקצאה הנוספת.
אתי בנדלר: ומה לגבי שינוי במיקום?
דנה נויפלד: זה סמכות רגילה של המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין.
אתי בנדלר: זה לא מה שמוצע כאן.
אתי בנדלר: הפרידו את זה לפסקאות שונות ולכן אני שואלת.
יורם מוקדי: אני מציע שייכתב "השר רשאי להורות" ולא "השר יורה", כי ייתכן שאחרי שהשר יקיים את כל התהליך הזה הוא לא ימצא את הנוסחה המושלמת לאיזון בין כל האינטרסים של הצופים, הערוצים והזכיינים וירצה להשאיר את המצב על כנו.
יורם מוקדי: מדוע לא להשאיר לו את שיקול הדעת לא לפרק את הדבר הזה?
התקשורת משה כחלון: השר יורה להשאיר את המצב על כנו.
יורם מוקדי: על-פי הנוסח הנוכחי, אדוני השר, אין לך שיקול דעת.
יורם מוקדי: אתה חייב להורות על אפיקים חדשים ולעקור אותם ממקומם.
יורם מוקדי: אם יהיה לך שיקול דעת תוכל להחליט.
התקשורת משה כחלון: תודה.
התקשורת משה כחלון: אני מסכים להערה.
התקשורת משה כחלון: במקום "השר יורה" יבוא "השר רשאי להורות".
נגה רובינשטיין: לא. מה פתאום?
התקשורת משה כחלון: אני מחליט.
התקשורת משה כחלון: אני אורה על ההקצאה.
התקשורת משה כחלון: אם ארצה לא להורות, לא אורה.
נגה רובינשטיין: ברור מלכתחילה שאתה מפעיל את שיקול הדעת, שיש לך סמכות לעשות שימוש בשיקול דעת.
התקשורת משה כחלון: שלא יווצר מצב שבכל מקרה אני חייב להורות על שינוי הערוצים, כפי שאמר מר מוקדי.
נגה רובינשטיין: ברור שלא בכל מקרה אתה מורה.
נגה רובינשטיין: אין לך מועדים.
התקשורת משה כחלון: אני מבקש לעשות את זה כך.
אופיר אקוניס: אני מודה לך מאוד, כבוד השר.
אופיר אקוניס: הצבעה     בעד סעיף 6כא1(ד), עם התיקונים שהוכנסו בו – 1 נגד – אין  נמנעים – אין הסעיף נתקבל.
אופיר אקוניס: הסעיף נתקבל עם התיקונים שהכניסו השר והיועצת המשפטית לוועדה.
נגה רובינשטיין: משפטית אין משמעות לדבר הזה.
אופיר אקוניס: תגישי רביזיה.
לאה ורון: את אמורה לומר באילו סעיפים משרד האוצר מבקש לדון עכשיו.
נגה רובינשטיין: יש בקשה של משרד האוצר.
נגה רובינשטיין: שאלתי אם אפשר לדון בסעיפים האלה בהתאם לבקשת האוצר.
נגה רובינשטיין: אם אי אפשר, אי אפשר.
נגה רובינשטיין: לכן שאלנו.
אופיר אקוניס: לא, אי אפשר כרגע.
זהר קדמון סלע: מה לגבי החלופות בפסקה (4)?
אופיר אקוניס: נצא להפסקה עד שעה 1,  נאכל ארוחת צהרים ונחזור מרוכזים יותר.
אופיר אקוניס: (הישיבה נפסקה ב-12:40 ונתחדשה ב-13:15)
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לחזור להצעה שהצעתי קודם.
אופיר אקוניס: הצבענו כבר על הסעיף.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לכן אני רוצה להגיש הסתייגות על סעיף אחר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לפני כן יש לי איזו הקדמה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מסכימה שהשר צריך להחליט ואני גם סומכת שהשר יעשה את עבודתו בצורה הכי טובה שאפשר, אבל אני רוצה להשאיר את האופציה להצעה שלי, כי נכון לעכשיו ברצוני להגיש הסתייגות לגבי ההוראה על הקצאת אפיקים שיוקצו לבעלי הרישיונות ויהיה בהם רצף.
אתי בנדלר: כלומר, את רוצה למחוק את המילה "רצף" כדי לאפשר לשר לשקול גם את ההצעה שלך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נכון, זה מה שאני רוצה.
אופיר אקוניס: זאת הסתייגות למליאה.
אתי בנדלר: מכיוון שהדיון בסעיף הסתיים, אני מניחה שלאדוני היושב-ראש אין התנגדות שארשום הסתייגות לחברת הכנסת שמאלוב ברקוביץ'.
אופיר אקוניס: בוודאי שאין לי התנגדות.
אופיר אקוניס: אתה רוצה שנעבור לדבר על הגנת ינוקא, אדוני השר?
אופיר אקוניס: נעבור לסעיף על פריסת חובות.
טל רוזנפלד: לא סיימנו לקרוא את הסעיף הקודם.
טל רוזנפלד: סעיף קטן (ה) בסעיף 6כא1, בעמוד 46.
טל רוזנפלד: זה סעיף שכבר קראנו והסברנו בישיבה הקודמת.
טל רוזנפלד: שינינו רק את ההגדרות, שייתכן שחלק מהן לא יידרש כי הוועדה תנסח עכשיו את ההצעה שהתקבלה.
אתי בנדלר: אם אין הערות, אפשר להצביע על זה.
אופיר אקוניס: הצבעה     בעד סעיף 6כא1 סעיפים קטנים (ה) ו-(ו) – 1 נגד – אין נמנעים – אין הסעיף נתקבל.
אופיר אקוניס: מכאן נעבור לפריסת חובות, לסעיפים 71ד ו-71ה בעמוד 27 ועמוד 31.
טל רוזנפלד: זאת החלטה שהוועדה קיבלה בישיבה הקודמת ואנחנו ניסחנו.
טל רוזנפלד: הכנסנו את זה אל תוך הוראות המעבר, שעדיין לא הוקראו כאן.
טל רוזנפלד: ניסחנו את העיקרון שהוועדה הצביעה עליו כחלק מהוראות המעבר, שהוועדה טרם דנה בהן ויש בהן חלקים שעדיין לא גובש לגביהם הסדר.
טל רוזנפלד: אקרא את החלק הרלוונטי.
טל רוזנפלד: סעיף קטן (ז) לא רלוונטי.
טל רוזנפלד: זה הסדר שנגע לאפיקים.
טל רוזנפלד: כל הסימן הזה נוגע להוראות מעבר של בעלי זיכיון שמבקשים לקבל רישיון.
טל רוזנפלד: סעיפים קטנים (א) ו-(ב) עוסקים במועדים שבהם הם יוכלו להגיש בקשה.
טל רוזנפלד: שינינו את זה עכשיו ל-9 חודשים, בגלל האפשרות שבחודש מרץ השר יודיע על דחיית מועד המעבר.
אופיר אקוניס: אני מבקש להבין משהו.
אופיר אקוניס: זה קשור גם לְמה שדיברנו קודם על אי-קיומו של ערוץ 22 למשך 3 שנים.
אופיר אקוניס: אם "רשת" או "קשת" מבקשים להישאר בשיטת הזיכיון ולא לעבור לשיטת הרישיון - -
אתי בנדלר: או אם רק אחד מהם מבקש להישאר בשיטת הזיכיון.
אופיר אקוניס: - - מה קורה לגברת כהן מחדרה כאשר היא לוחצת על 22?
התקשורת משה כחלון: היא תִצפה במי שנשאר בזיכיון.
אופיר אקוניס: כלומר נשאר ערוץ 22.
נגה רובינשטיין: עד לתום תקופת הזיכיונות בשנת 2015.
אופיר אקוניס: בואו נצא מהחדר הזה וניכנס לסלון, ואחר-כך גם נחזור לחדר הזה כדי לדבר על החקיקה.
אופיר אקוניס: התבלבלתי קצת בסעיף הזה ולכן טוב שחזרנו אליו.
אופיר אקוניס: יכול להיות מקרה, תיאורטי או לא תיאורטי, שערוץ 22 נשאר עד סוף שנת 2015 בתנאי הזיכיון.
מיכל רפאלי כדורי: ואז הוא משדר רק 3 ימים בשבוע.
נגה רובינשטיין: הוא לא עובר ל-3 ימי שידור אלא הוא ישדר שבוע.
נגה רובינשטיין: יש הסדר השלמה בחוק, או שהוא נשאר או שהוא עובר.
קריאה: או שיש מכרז.
נגה רובינשטיין: זה לא רלוונטי להצעה של השר.
נגה רובינשטיין: זה מופיע בהצעת החוק מלכתחילה מכיוון שמלכתחילה ניתנה אפשרות לבעל זיכיון.
אתי בנדלר: אתם מדברים על 3 שנים שלא ניתן יהיה לעשות שימוש בערוץ 22.
אתי בנדלר: ממתי?
נגה רובינשטיין: 3 שנים ממועד המעבר, שזה מעבר לרישיונות.
נגה רובינשטיין: עדיין, נזכיר שאחרי שנת 2015 יש שיקול דעת האם להעלות ערוץ מסחרי או לא.
אתי בנדלר: השאלה אם מועד המעבר הוא 2012, ומה אם אחד מהם עבר בפועל והשני לא.
דנה נויפלד: את צודקת, יש כאן בעיה וצריך לעשות התאמה.
נגה רובינשטיין: אפשר לעשות הארכה.
נגה רובינשטיין: מכיוון שהספירה של 3 שנים ממועד המעבר היא מ-1 בינואר 2012, יש שתי אפשרויות.
נגה רובינשטיין: או שנחיל את ההוראה שכובלת את השר ל-3 שנים או לשנתיים - - -
אמיר רוזנברג: זה 4 שנים, עד סוף שנת 2015.
נגה רובינשטיין: זה עד 1 בינואר 2015.
מנשה סמירה: 4 שנים.
נגה רובינשטיין: אז אפשר להחיל את אותה הוראה שכבלה את שיקול דעת השר מ-2015.
נגה רובינשטיין: אפשרות אחרת, מכיוון שבמילא "הוט" ו"יס" לא יכולים להעביר את האפיקים בלי שיקבלו איזשהו אישור קודם, לדעת שיש עדיין שיקול דעת לדבר הזה מ-2015.
נגה רובינשטיין: לכן בפני הוועדה לדעתי עומדות שתי האפשרויות: או לגרור את המגבלות שחלות על השר ל-2015, בהנחה שבעל זיכיון נשאר באפיק 22, או לסמוך על שיקול הדעת של המועצות בעניין הזה.
מיכל רפאלי כדורי: לפי הפרשנות הזאת, זה בכלל לא יקרה בימי השר הזה.
אופיר אקוניס: אולי הוא יישאר בתפקיד עד 2015, אנחנו לא יודעים מה תהיה חלוקת התיקים.
אופיר אקוניס: לגבי הרציונל, הסעיף הזה מבטל בעצם את כל החוק.
נגה רובינשטיין: ממש לא.
אופיר אקוניס: אין פתיחת שוק כי 22 נשאר על הממיר והושאר כערוץ 22.
אופיר אקוניס: עם חברת החדשות או בלעדיה?
נגה רובינשטיין: עם חברת החדשות, כולל הכול.
אתי בנדלר: חברת החדשות תהיה של אחת מן הזכייניות.
אופיר אקוניס: כן, של מי שתחליט להישאר על הערוץ.
אופיר אקוניס: אז איך השוק נפתח לתחרות?
דנה נויפלד: כי אין בלעדיות יותר.
נגה רובינשטיין: כי יש במקביל אפשרות לקבל רישיונות.
אופיר אקוניס: אני לא מתכוון מבחינת חקיקה, אלא במציאות.
נגה רובינשטיין: אציג לך דוגמה גם מתחומים אחרים, כמו תחום הדואר או תחום התקשורת.
נגה רובינשטיין: חברת הדואר עובדת עם רישיון כאשר המתחרים שלה פועלים עם היתר.
נגה רובינשטיין: מתכונת הרישוי יכולה להיות שונה גם כשמדובר באותו תחום.
נגה רובינשטיין: מכיוון שאנחנו רוצים לאפשר לגורמים נוספים להצטרף לשידורי הטלוויזיה המסחרית בשלב המוקדם ביותר, ומכיוון שקיימת אופציה שבעלי הזיכיונות הקיימים, יש תמריצים שונים מבחינתם לעבור לרישיונות ב-1 בינואר 2012, אבל מכיוון שאנו זוכרים גם שמלכתחילה הזיכיון שלהם ניתן להם בשנת 2005 ל-10 שנים, ניתנת להם האופציה להחליט בעת הקרובה האם הם מעוניינים להישאר עם הזיכיון שלהם עד שנת 2015 – אנו סבורים שלא צריך לשלול מהם את האופציה הזאת, את הזיכיון שניתן להם מלכתחילה – או שהם מעוניינים לעבור לרישיון ב-1 בינואר 2012.
נגה רובינשטיין: זה מצב הדברים.
נגה רובינשטיין: אין שום מניעה שהם ימשיכו עם הזיכיון עד לשנת 2015 ובמקביל יינתנו רישיונות במסגרת ההקצאה.
אופיר אקוניס: השיח המשפטי חשוב, אבל הוא פחות מעניין אותי מאשר התפיסה הצרכנית, התפיסה מה יהיה בסוף.
אופיר אקוניס: האם מעניין את גברת כהן מחדרה מי ברישיון ומי בזיכיון?
אופיר אקוניס: אתם הבאתם את הצעת החוק הזאת כדי לפתוח את השוק לתחרות, כדי להכניס מתחרים נוספים.
יפה ויגודסקי: איזו תחרות יש?
יפה ויגודסקי: על מי שיושב על אפיק 22 עד שנת 2015?
יפה ויגודסקי: זה לא ברור לי.
אופיר אקוניס: זאת בדיוק השאלה.
אופיר אקוניס: כיווצת את כל השאלות המסורבלות שלי לאמירה חדשה של 6 מילים.
נגה רובינשטיין: ככל שתהיה פתיחה מוחלטת של האפיקים ויהיו אפיקים אחרים יהיה פשוט יותר מבחינה תחרותית.
נגה רובינשטיין: יחד עם זה, העובדה שמישהו יישב שם עד שנת 2015 במסגרת הזיכיון לא יוצרת מניעה תחרותית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איך זה לא מניעה אם אפיק 22 יהיה תפוס בערך קדנציה שלמה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה איך את אומרת שיש כאן תחרות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: השאלה שלך היתה נכונה מאוד, אדוני היושב-ראש.
אופיר אקוניס: היועצת המשפטית לוועדה ואני שוחחנו בעניין והטרדתי אותה בסוף השבוע, אפילו בזמן שנולדה נכדתה עדן.
אופיר אקוניס: אנחנו מאחלים לך, כמובן, מזל טוב.
אופיר אקוניס: אני מצטער שהטרדתי אותך, אבל השאלה הזאת הטרידה אותי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה בעצם איפה התחרות.
נגה רובינשטיין: נותנים אפשרות ל"קשת" ול"רשת" להישאר בעלי זיכיונות עד לשנת 2015.
נגה רובינשטיין: אומר יושב-ראש הוועדה: אם כך, אותו חסם שעליו דיברתם בדמות אפיק 22 נותר עד לשנת 2015.
נגה רובינשטיין: זה נכון.
נגה רובינשטיין: אגב, נאמר רק שבצדו של החסם יש איזה יתרון ברמת ההפקות שייוותרו בשוק ברמה גבוהה.
נגה רובינשטיין: יחד עם זה, אנו נותנים אופציה לבעלי זיכיונות קיימים.
נגה רובינשטיין: אנחנו סבורים שלא צריך לשלול מהם את האפשרות להישאר עם זיכיון אם מלכתחילה זה מה שהמדינה הציגה בפניהם.
נגה רובינשטיין: אנו סבורים שקיימת אפשרות, וייתכן שגם הם יהיו מעוניינים, יש לכך סיכוי טוב, לעבור ב-1 בינואר 2012 למשטר של רישיונות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואם לא?
נגה רובינשטיין: אם לא, יש חסם שנקרא אפיק 22.
נגה רובינשטיין: יחד עם זה, החסם הזה לא יוצר מניעה מוחלטת להוספה של גורמים נוספים.
נגה רובינשטיין: יש קושי.
שאול מגנזי: כבר שנה דנים בחוק הזה ועכשיו נזכרתם בסעיף הזה?
שאול מגנזי: פשוט לא יאומן.
נגה רובינשטיין: זה סדר הסעיפים.
שאול מגנזי: כשהיא דיברה על העקרונות של החוק, זה היה בתוך העקרונות של החוק.
נגה רובינשטיין: אגב, קראנו את זה גם לפני חצי שנה.
נגה רובינשטיין: ועדת הכלכלה דנה בסעיף לפני חצי שנה ואישרה אותו.
אופיר אקוניס: שתי הזכייניות יכולות להישאר?
יפה ויגודסקי: ייתכן שרק זכיינית אחת תישאר.
אופיר אקוניס: אם רק אחת מן הזכייניות נשארת, היא ממלאת את כל השבוע.
אופיר אקוניס: אם שתי הזכייניות נשארות, זה יישאר כפי שקיים היום.
אופיר אקוניס: אז אין משמעות לכל החוק הזה.