GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעל מייסון: אגב, הבחינה החוזרת של ה-API, אתה יכול לעשות דרך האינטרנט – עושה דרך האינטרנט, בודקים, שיש לזה הרבה מאוד יתרונות, כי אני יוצאת מנקודת הנחה, שמהנדס של חברות דלק כל כך מכובדות שפה, שמתפעל ומתחזק את הקווים, ומקים אותם לפי התקנים האמריקאים, מן הסתם יודע אנגלית, ויכול להיבחן באנגלית, אבל בוועדה הקודמת התקבלה החלטה לעשות מבחן שווה ערך, ואנחנו ניערך לזה.
יעל מייסון: ניערך לזה, לעשות את זה בצורה מושכלת.
יעל מייסון: זה ייקח קצת זמן להתארגן.
אמנון כהן: למה צריך כל כמה שנים שוב לעשות מבחן?
יעל מייסון: כי  התקן מתעדכן בעצמו.
יעל מייסון: אנחנו רוצים לדעת, שהמהנדסים בקיאים בעדכונים של התקן.
אמנון כהן: ומהנדסים אחרים - גם?
יעל מייסון: בכל העולם, כן.
אמנון כהן: לא, תחום אחר - רופא, קרדיולוג.
יעל מייסון: אני לא יודעת, אבל בקווי דלק יש את זה.
אמנון כהן: עורך דין כל כמה שנים מקבל הכשרה נוספת?
עמנואל ויזר: גם בעורכי דין הולכים עכשיו לעשות משהו כזה.
קריאה: הוא שאל כרגע.
עמנואל ויזר: בארצות הברית יש שתי צורות של הסמכה: יש הסמכה של תואר אקדמי שנרכש וקיים כל הזמן; יש הסמכה נוספת, שאותה יש לחדש אחת לכמה שנים, אחרת היא פוקעת.
עמנואל ויזר: למשל, מהנדסי אבטחת איכות, מהנדסי אמינות אחת לכמה שנים חייבים לרענן את זה גם על-ידי קורסים, גם על-ידי עבודה, חייבים לעבור חידוש של הרישוי.
עמנואל ויזר: לכן, כנראה, גם פה עושים את זה.
אמנון כהן: עוד שאלות?
רמי מגל: אל"ף, אני בוגר הקורס באנגלית, ועשיתי את הבחינה, ועכשיו הם גם רוצים את אלה שעשו את זה באנגלית.
אמנון כהן: תעשה בערבית עכשיו.
רמי מגל: רוצים שנעשה את זה בערבית, אבל לא חשוב.
אמנון כהן: לא דיברו על זה.
אמנון כהן: לא קראת את התקנות.
אמנון כהן: אני קראתי את התקנות.
רמי מגל: פעם בשלוש שנים רצה לבחון אותי.
אמנון כהן: אני הבנתי מהתקנות שקראתי, מי שכבר בתחום, הוא ממשיך את המסלול.
אמנון כהן: רק עדכונים ודאי יצטרך לקבל, כי כולם עוברים.
אמנון כהן: רק מי שבא חדש, הוא יצטרך לעבור את ההכשרות האלה.
אמנון כהן: מה מפריע לך?
רמי מגל: אני רוצה לחזק כאן את עורך הדין.
רמי מגל: מדינת ישראל, זה לא כרגע השר החליט לאמץ את התקנות API  או את הבחינה.
רמי מגל: מדינת ישראל אימצה את ה-API כולו, לא רק את הבחינה, והקווים שהניחו אותם, על-פי ה-API, כי מדינת ישראל לא מספיק גדולה.
רמי מגל: לי מפריע, שאם אנחנו מאמצים את ה-API, לא צריך לפרוט לפרוטות.
רמי מגל: ה-API אומר, שמהנדס שעבר את הקורס- -
אמנון כהן: א, ב, ג, ד - זה מקובל עליך.
אמנון כהן: מנכ"ל המשרד, בבקשה, אדוני.
אמנון כהן: אני חייב לסיים, לכן אני רוצה לחתוך דברים.
אמנון כהן: לפחות שנצביע.
יוסי ענבר: תכף ישלפו פה את הנוסח באנגלית.
יוסי ענבר: כתוב שם שצריך לעבור בחינות לפחות אחת לשש שנים.
יוסי ענבר: אז אם הוויכוח, אם צריך לעבור בחינות או לא צריך- -
רמי מגל: לא כתוב "בחינות".
יוסי ענבר: - -
אמנון כהן: המנכ"ל בזכות דיבור.
אמנון כהן: תכף הוא יבדוק בדיוק מה כתוב שם, ויאיר את עיני הוועדה, ולפי זה נתיישר, נחליט אנחנו.
יוסי ענבר: אני אתרגם בתרגום חופשי: "אחת לכל תקופת חידוש התעודה, ובסוגריים: אחת לכל שש שנים, מפקחים שפעילים בפיקוח על הצינורות, יראו ידע בתיקונים שיש ב-API".
יוסי ענבר: אז מה זה אומר?
קריאה: לא בחינה.
יוסי ענבר: אז איך מראים יכולות?
דינה בראון: עובדה שכותבים פעם כך ופעם כך.
דינה בראון: לא המצאנו את זה.
יוסי ענבר: אני מציע להיצמד ל-API, וייערכו בחינות לפחות אחת לשש שנים – אני מוכן לרדת מהשלוש שנים, אבל אני- -
ליאורה עופרי: זו הערה שנשמעה רק הבוקר, אגב.
אתי בנדלר: קיבלנו מכתב, שנשלח גם אליכם.
יוסי ענבר: אתמול.
אמנון כהן: מסכימים?
קריאה: מסכימים לקבל את ה-API כלשונו וככתבו.
אמנון כהן: מה אכפת לך שיהיה בעברית?
יוסי ענבר: אחת לשש שנים- -
אמנון כהן: בואו נעשה: עברית או אנגלית.
יוסי ענבר: מי שירצה לעשות API, יעשה API, ומי שרוצה לעשות את השוות ערך, יעשה אותה בעברית, ואחת לשש שנים.
יהודה גסנר: ה-API לא קובע רק לגבי דליפות מקווי דלק; הוא קובע גם לגבי חוות דלקים, גם לגבי משאבות, לחצים.
אמנון כהן: אנחנו מתמקדים בנושא הזה.
יהודה גסנר: מאחר שאני מציין את כל זה, אני חושב שהגוף המוסמך לקחת את תקני ה-API ולאמץ אותו הוא לא רק המשרד להגנת הסביבה.
יהודה גסנר: אני חושב שיושב פה נציג מכובד של מכון הנפט.
יהודה גסנר: אני חושב שביחד.
יהודה גסנר: עניין השפה, אני חושב שזה מעניינו של המחוקק להחליט, האם אנחנו לוקחים את האנגלית, כן או  לא.
אמנון כהן: גם וגם.
יהודה גסנר: בפועל, על סמך הידע האישי, ודאי שכולנו שולטים באנגלית, ודאי שכל המתקנים נבנו לפי תקני ה-API.
יהודה גסנר: האם כנסת ישראל מוכנה לקבוע שאנגלית היא השפה?
אתי בנדלר: העובדה שהבחינות של ה- API נערכות באנגלית, וכך גם הבחינות התקופתיות שלהם, היא עובדה.
אתי בנדלר: ואז אומרים: אם אתם מביאים את התעודה של ה- API, שעברתם את הבחינה, אז אנחנו לא צריכים להתייחס לזה.
אתי בנדלר: השאלה מתעוררת רק לגבי בחינות שוות ערך, שבהן מכיר המנהל – בבחינת שוות ערך להנחת דעתו של המנהל.
אתי בנדלר: בחינת שוות ערך יכולה להיות, אולי יש איזה מכון צרפתי, שהבחינות שלו נערכות בצרפתית?
אתי בנדלר: אולי באחת ממדינות ברית המועצות לשעבר יש גם איזה מכון שעושה איזושהי בחינה, ובא מהנדס משם, ומוכיח שהוא עבר שם בחינות, והמנהל ייווכח שזה מניח את דעתו?
אתי בנדלר: אני לא הייתי מציעה כרגע להיכנס בגוף התקנות לשפת הבחינות שוות הערך, כי יכול להיות שזה יהיה בעברית.
אתי בנדלר: אם מישהו יערוך בחינות בעברית – אגב, זה לא בחינות שהמנהל עורך; הוא צריך להכיר בכך שהבחינות שנערכות הן להנחת דעתו.
אתי בנדלר: לכן להיכנס כאן לשפת הבחינה עלול רק לצמצם את שיקול הדעת, עלול לצמצם את ההכרה בבחינות שאולי נעשות באיזשהו מקום בעולם, ואני הייתי מציעה לעניין שפת הבחינות, להשאיר את זה כפי שהוא.
אתי בנדלר: המנכ"ל הודיע שהם מוכנים להסתפק בבחינות תקופתיות של אחת לשש שנים.
אתי בנדלר: אני לא רואה עם זה שום בעיה.
אתי בנדלר: להשאיר את זה כך, ואולי בתקנת משנה (ב), במקום "אחת לשלוש שנים", שיבוא: אחת לשש.
קריאה: לא לתת אופציה בעברית?
אתי בנדלר: אם מישהו יערוך בחינות שיניחו את דעתו של המנהל, שהן בחינות שוות ערך, זה יכול להיות בעברית, זה יכול להיות גם בסינית, מצדי.
יוסי אריה: את לוקחת בחשבון, שאם אף אחד לא יעשה את זה, ישנו מהנדס באחת החברות, בן 50, שלא למד בשפה האנגלית, הוא גמר לעבוד.
אתי בנדלר: אם הוא לא ימצא מכון או גוף כלשהו, שעורך בחינות לעניין הזה, הוא לא יוכל.
יוסי אריה: זה לא שהוא לא יעבור את הבחינה; הוא לא יוכל להיבחן בעברית, בשפה הרשמית- -
אתי בנדלר: מי יערוך את הבחינה?
אתי בנדלר: המשרד לא עורך בחינות.
אתי בנדלר: אם המשרד ייזום מעצמו קורס הכשרה שילווה לאחר כן בבחינה, אני מניחה שאולי הוא יפעיל את שיקול דעתו, ויהיו בו מונחים, שהוא ירצה שהם יהיו בשפה לועזית מוכרת לצורך העניין, ויהיו דברים שאפשר יהיה אולי לבחון בעברית.
יוסי אריה: הנושא של להניח הוא לא מספיק חזק.
יוסי אריה: אגב, הבחינות האלה, גם כאלה שיודעים אנגלית, לעבור אותן בשפה האנגלית זה לא פשוט בכלל.
יוסי אריה: תסתכלו על הטופס.
יוסי אריה: אנשים שיודעים אנגלית, והם דוברי עברית, יתקשו בבחינות האלה.
יוסי אריה: נוצר מצב, שאנשים שלא יודעים אנגלית נמצאים כיום בחברות, ולא תהיה להם אפשרות להיבחן בעברית, יאבדו את מקום פרנסתם.
אמנון כהן: פולישוק, מה אתה אומר?
בצלאל פולישוק: הולכים לשלול משורה של עובדים את היכולת לעבוד, כי הם לא יעמדו בבחינות האלה.
אמנון כהן: איך הם עברו עד עכשיו?
בצלאל פולישוק: עד עכשיו לא היו בחינות לכל העובדים.
בצלאל פולישוק: הקורס היחיד שעשו, עשו במכון הנפט, הוא התנהל בעברית, עשו מבחן- -
קריאה: באנגלית.
בצלאל פולישוק: באנגלית.
בצלאל פולישוק: עשו מבחן, ומי שעבר אותו, הוכשר.
בצלאל פולישוק: אם הייתם יושבים מול כזה מבחן, תאמינו לי, גם יודעי האנגלית שלומדים בתיכונים בארץ, באוניברסיטאות, לא יעברו אותו בגלל השפה.
בצלאל פולישוק: חייב להיות בעברית.
בצלאל פולישוק: זה השפה שלנו.
אתי בנדלר: אבל לא מחייבים כאן אף אחד לעשות בחינה.
אתי בנדלר: הוא לא מחויב לערוך בחינה.
קריאה: מי שעבר את ההסמכה הראשונה באנגלית, יעשה בחינה כל שש שנים.
קריאה: עכשיו מדברים על אחד חדש, שעוד אין לו הסמכה.
אמנון כהן: מהנדס מרוסיה הגיע, הוא לא יודע אנגלית טוב.
אמנון כהן: שפה מקצועית אנגלית הוא יודע, אבל להיבחן קשה לו.
אמנון כהן: כמו רופא – לא יודע שפה מספיק טובה, אבל שפה מקצועית רפואית הוא יודע.
אמנון כהן: אבל להתבטא, קשה לו קצת.
יוסי ענבר: אני חושב שמה שהיועצת המשפטית הציעה, דבר יותר רחב מאשר דיברנו עליו.
יוסי ענבר: אנחנו ודאי לא נתנגד לבחינה בעברית, אבל אם בא מהנדס מארץ זרה, ועבר את הבחינות שם, ואנחנו נמצא את הדרך לוודא, כמו שיש בחינות, אני מניח, ברפואה וכדומה, שמכירים בתעודה מחו"ל, אני לא בהכרח שולל את העניין.
יוסי ענבר: אני חושב שפה פתחו פתח יותר רחב- -
אמנון כהן: איך יבוא לידי ביטוי בתקנות, שלא נשלול?
דינה בראון: אבל הוא הגיע לארץ, עברו שש שנים, ועכשיו הוא צריך לעשות בחינה מחדש, ואין בחינה מחדש בעברית.
יוסי ענבר: התקנות האלה, כפי שהן כתובות עכשיו, לא מונעות את הבחינה בעברית.
בצלאל פולישוק: מי עושה את הבחינה הזו?
אתי בנדלר: שמכון הנפט.
אתי בנדלר: כל גוף שירצה.
אתי בנדלר: שהתאחדות התעשיינים מצדי יעשו את זה.
אריה פיסטינר: דיברו כאן, שאנשים לא יוכלו לעבוד במקצוע.
אריה פיסטינר: רוב האנשים שעשו את הבחינה הזו, הם בכלל עוסקים בדברים אחרים בחברות.
אריה פיסטינר: אף אחד לא יפטר אותם מהעבודה, זה בטוח.
אמנון כהן: אבל אם יש מישהו אחד, שיודע רק את זה לעשות?
אריה פיסטינר: שכל הזמן בודק צנרת?
אמנון כהן: זה התפקיד שלו.
אמנון כהן: אז שילך הביתה?
אמנון כהן: אני לא רוצה.
אמנון כהן: אז לאותו אדם תמצא פתרון.
אמנון כהן: כבוד המנכ"ל, קודם כל, אני מודה למשרד, שמנסה למצוא פתרונות.
אמנון כהן: זה לא פשוט.
אמנון כהן: אנחנו רואים שהנושא סבוך וחשוב.
אמנון כהן: כל החלטה שנקבל פה יכולה לתקן משהו ויכולה לקלקל משהו אחר, שאנחנו לא רוצים לפגוע באף אחד.
אמנון כהן: רוצים שיהיה כמה שפחות זיהום, שנשמור על הדברים, ובדרך אנחנו לא רוצים לפגוע בשום דבר.
אמנון כהן: הדברים סבוכים.
אמנון כהן: הייתי חייב לסיים את הדיון ב-11:00.
אמנון כהן: בגלל שהנושא חשוב, ורציתי למצות אותו ולהתקדם קצת - אני מבקש, יהיה דיון המשך.
אמנון כהן: אנחנו צריכים להתקדם.
אמנון כהן: גם לגבי תקנה 2 ו-4, אני מציע, כדי שנתקדם מהר – שבו עם הגופים, תכינו את עצמכם, תכינו את השינויים שאתם חושבים גם לגבי הכשרה, גם לגבי זיהום, תקנה 2.
ליאורה עופרי: עשינו את זה כבר.
אמנון כהן: אני רוצה שנקרא ונצביע.
אמנון כהן: אם לא תעשו את זה שם, נעשה את זה פה.
אמנון כהן: אז תחסכו זמן.
אמנון כהן: אם תבואו מוכנים – מה טוב.
אמנון כהן: אני מציע שתשבו על חילוקי הדעות.
אמנון כהן: יש פה דברים שיש להם חשיבות רבה גם לגבי מבחנים, גם לגבי אזור הזיהום, להכניס את המילה הזאת או לא, וגם בסעיף ההמשך, שממשיך בנושא הזיהום, אתם צריכים להסתכל.
אמנון כהן: אם תבואו מוכנים - הרבה יותר טוב.
אמנון כהן: לא – נמשיך פה.
יוסי ענבר: חשבתי שבאנו מוסכמים בסעיף הזה.
יוסי ענבר: אני רק מבקש, אם אפשר לקדם את הדיון הבא – אל"ף, אם אפשר להקצות לו קצת יותר זמן, ובי"ת, כמה שיותר מהר, כי אנחנו חייבים את התקנות האלה כמה שיותר מהר על השולחן.
אמנון כהן: אבקש מיושב ראש הוועדה שייבחר או הנוכחי, שיקדם דיון בהקדם האפשרי באילוצים הקיימים – יש תקציב עכשיו, וכמה שיותר מהר, כי הנושא חייב לקבל את המענה שלו בחוק, שהגופים יידעו גם איך לעבוד.
אמנון כהן: תעבירי ליו"ר הוועדה הקבוע, שהדיון היה פורה וחשוב מאוד, והם הלכו לעשות שיעורי בית ויבואו מוכנים לדיון הבא, אבל בכל מקרה להקצות לפחות שעתיים.
אמנון כהן: תודה רבה לכולכם על ההערות החשובות שלכם.
אופיר אקוניס: ביקשתי לפני יומיים לכנס את הישיבה הזאת הבוקר, ומבחינתי זהו דיון חירום בעקבות איומים שנשמעו להשבית את שידורי הרדיו והטלוויזיה של רשות השידור, ובעצם פגיעה בלוח המשדרים, ובפועל פגיעה בציבור הצופים והמאזינים.
אופיר אקוניס: אני שומע בשעה האחרונה שהנהלת רשות השידור הגיעה בינתיים להסכמות.
אופיר אקוניס: עובדה היא שהישיבה נקבעה ליום שלישי בשעה 11:00, והגיעו להסכמות ביום שלישי בשעה 10:00.
אופיר אקוניס: יש לחברי ועדת הכלכלה וליושב ראש שביקש לקיים את הישיבה הזאת איזושהי נגיעה בעניין הזה, ואני רואה ברכה לפחות בקיום הישיבה הזאת.
אופיר אקוניס: מייד נשמע על ההסכמות שהגיעו אליהן הנהלת רשות השידור, ההסתדרות ואגודת העיתונאים, ובתיאום משרד האוצר.
אופיר אקוניס: כפי שדווח לי הבוקר, אם אינני טועה, נדחה בשבועיים הדבר שבו היינו עלולים להגיע לפגיעה בשידורי הטלוויזיה והרדיו ושידור מהדורת מבט.
אופיר אקוניס: כלומר, הבעיה לא נפתרה, היא פשוט נדחתה.
אופיר אקוניס: ולכן, כאשר נשאלתי, גברתי מנהלת הוועדה, האם נדחה את הישיבה כי אין בה צורך – בוודאי שיש בה צורך כדי לראות מה יקרה עוד שבועיים.
אופיר אקוניס: אנחנו לא רוצים לקיים בעוד שבועיים דיון חירום על האיומים של השבתת שידורי הרדיו והטלוויזיה של רשות השידור.
אופיר אקוניס: מה שקרה בינתיים מאז הישיבה האחרונה שלנו בנושא רשות השידור, הוא שלפני כשבוע, אם אינני טועה, העבירה מליאת הכנסת, ותמכתי כמובן בהצעת הממשלה לשנות את חוק רשות השידור בקריאה הראשונה.
אופיר אקוניס: אנחנו נשמע מייד האם היתה התקדמות ברפורמה, כי בסופו של דבר כל הדבר שבו אנחנו עוסקים כל כך הרבה זמן הוא התקדמות ברפורמה.
אופיר אקוניס: אני גם מבין שהסכסוך הנוכחי נובע מאיזושהי בעיה בחלק מיסודות הרפורמה הזאת.
אופיר אקוניס: אני באמת מבקש כבר בתחילת הישיבה מכל הגורמים פה מסביב לשולחן הזה בקשה.
אופיר אקוניס: אנחנו כבר לא בעידן הזה של שנות ה-80 היפות והעליזות, ואפילו לא שנות ה-90 שבהן אם יש סכסוך עבודה, מביאים את הדבר לפגיעה בשידור, ובוודאי בשידור הציבורי שיש לו היום כבר מתחרים.
אופיר אקוניס: אבל, בכל זאת, מי שמאזין לשידורי רשת א', ורשת ב', וקול המוסיקה, וגם לערוץ הראשון של הטלוויזיה, מקבל שם דברים שאינם באים לידי ביטוי בשידור המסחרי.
אופיר אקוניס: אנחנו נתחיל מסקירת המנכ"ל שרצה לעדכן אותנו בהתפתחות האחרונה של הבוקר הזה.
אופיר אקוניס: יושב כאן המגיש של התוכנית "הבוקר הזה".
אופיר אקוניס: אגב, זה היה מקרי לגמרי.
אופיר אקוניס: מי שמבקש לדבר ולא נרשם, נא להירשם.
אופיר אקוניס: אדוני המנכ"ל, הבקשה העיקרית שלי היא שכל הפתרונות לסכסוכי העבודה שישנם יהיו במסדרונות רשות השידור או האוצר, או כל מקום אחר.
אופיר אקוניס: אם תרצו – פה.
אופיר אקוניס: אבל, לא על חשבון הצופים והמאזינים.
מוטי שקלאר: אני אחלק זאת לכמה דברים.
מוטי שקלאר: ראשית, אני אתחיל מהשאלה מה יקרה בעוד שבועיים - זה מה שאמור היה לקרות היום, ואני אסביר.
מוטי שקלאר: לאחר ההתמסמסות של הסיכומים של המשא ומתן, והגעה למצב שבו כל דיון שנערך בניסיון לסכם את סעיפי המחלוקת, מעלה סעיפים נוספים.
מוטי שקלאר: לדוגמה, אני ישבתי עם אבי ניסנקורן כהכנה לישיבה משמעותית וחשובה שהיינו אמורים לסכם את עיקרי המחלוקות שנשארו, דובר על ארבעה סעיפים, ופחות או יותר גם מצאנו את המתווה לפתור אותם.
מוטי שקלאר: כשיצאנו מהדיון שאמור היה לסכם יצאנו מקרוב ל-20 סעיפים שנשארו במחלוקת.
מוטי שקלאר: עם הזמן התברר לכולם שהנושא לא בא לידי סיום.
מוטי שקלאר: שעון החול פועל, אנחנו מגיעים לסוף השנה.
מוטי שקלאר: ב-2011 אמור להיות חוק רשות השידור, ובמסגרת החוק אמור להיות מימון לטובת הרפורמה בדרך כזאת או אחרת.
לאה ורון: האם לפני שהיא תיכנס לתוקף?
מוטי שקלאר: זה מותנה ברפורמה.
מוטי שקלאר: לאה ורון בכניסה לתוקף שלה.
מוטי שקלאר: אם אנחנו מגיעים ל-2011 בלי הרפורמה ובלי הסיכום, לא די שאין העלאה באגרה לטובת מימון הרפורמה ופרישת 700 עובדים, וכל מה שכרוך בעניין - - -
אופיר אקוניס: אדוני המנכ"ל, אנחנו נקיים בעניין הזה דיון מאוד נוקב ויסודי בוועדת הכלכלה.
אופיר אקוניס: אני לא יודע מה יקרה כי זו הצעה ממשלתית.
אופיר אקוניס: אבל, בתפיסה הבסיסית שלי אני לא בטוח – וישנו כאן מר פולק וגם אחרים ממשרד האוצר – שהפתרון יהיה בכך שהאזרחים יצטרכו לעשות את ההשלמה הזאת בדמות העלאת האגרה.
אופיר אקוניס: יהיה פה דיון נפרד כשהדברים יפוצלו בוועדת הכנסת.
מוטי שקלאר: זה דיון אחר, ויש לי הרבה מה לומר בעניין.
מוטי שקלאר: לא אומר את זה עכשיו.
מוטי שקלאר: אבל, בכל מקרה גם אם תימצא האלטרנטיבה, אני מניח שכל דבר יהיה מותנה ברפורמה.
מוטי שקלאר: כשנגיע לתחילת השנה, לפי החוק הקיים האגרה אמורה להיגרע ב-5%, פחות או יותר.
מוטי שקלאר: אז לא די שאין מימון לרפורמה, אנחנו נגיע ל-2011 עם גריעה של 5% מהאגרה כפי שהחוק מחייב.
מוטי שקלאר: שיהיה ברור – 2011 בתקציב כזה, אתה תביא אותי פה לאין סוף דיונים נוספים.
מוטי שקלאר: הרי כבר הייתי בדיונים כאלה – למה "קול המוסיקה" אמורה להיפגע, ולמה רדיו "מורשת" ו"רק"ע", ולמה ערוץ 1 לא משדר את התוכניות, וכן הלאה.
מוטי שקלאר: אנחנו לא נוכל להמשיך עם 2011 - - -
אופיר אקוניס: נדמה לי שהצלחנו בזה, לא?
אופיר אקוניס: בפעם הקודמת שעסקנו בתוכניות הצלחנו לבלום את הדבר.
מוטי שקלאר: הצלחנו.
מוטי שקלאר: אבל, אתה לא תצליח.
מוטי שקלאר: אתה יכול למשוך עוד זמן.
מוטי שקלאר: זה כמו כל חברה שנמצאת בגירעון שיכולה למשוך שנה-שנתיים.
מוטי שקלאר: אתה תגיע ל-2011, אני אומר חד וחלק ובאחריות מלאה, לפי התקציב לא נוכל להרים את השידור הציבורי.
מוטי שקלאר: גם כך אנחנו בקושי מצליחים.
אופיר אקוניס: מה הגירעון נכון להיום?
אופיר אקוניס: מישהו בטוח יודע, מה זה אף אחד לא יודע?
אופיר אקוניס: מישהו חייב לדעת, זה לא יכול להיות.
אופיר אקוניס: זה גוף ציבורי.
מוטי שקלאר: בתקציב 2010 הגירעון הוא מינימאלי כי כמעט לא ייצרנו פעילות.
מוטי שקלאר: רבותי, הוצאנו 8 - 10 מיליון שקל לתוכן כשהחוק מחייב 200, והשנה, ב-2011, אנחנו אמורים להוציא 70, אז על מה אנחנו מדברים?
מוטי שקלאר: נכון, חוכמה גדולה שלא סיימנו בגירעון מתוך אחריות.
מוטי שקלאר: הגירעון יהיה מינימאלי.
מוטי שקלאר: אבל, אתה לא מצליח לייצר.
מוטי שקלאר: אני כל יום מקבל מכתבים מראשי מועצה כאלו ואחרים מדוע לא קולטים את רשת ב', ואת רשת ד', ואת רק"ע, וכן הלאה.
מוטי שקלאר: כולנו יודעים איפה אנחנו נמצאים.
רן אפרתי: יותר חשוב לשדר כדורגל.
אופיר אקוניס: מר אפרתי, אני מבקש בלי הערות ביניים.
רן אפרתי: זאת האמת.
רן אפרתי: במקום משדרים משדרים כדורגל.
רן אפרתי: רשות הספורט, לא רשות השידור.
אופיר אקוניס: אגב, אני חושב שחשוב לשדר כדורגל.
אופיר אקוניס: לגבי העניין עם המשדרים – אני דיברתי עם שר התקשורת.
אופיר אקוניס: ביוקנעם כבר לא קולטים את רשת ב'.
אופיר אקוניס: זה לא שייך אליך, חלק מזה הוא פשוט רדיו פיראטי של מגזר מסוים באוכלוסייה במדינת ישראל שמשתלט על התדרים.
אופיר אקוניס: זה דבר בלתי יאומן.
אופיר אקוניס: זהו דיון נפרד עם אגף הספקטרום במשרד התקשורת.
אופיר אקוניס: כמובן שצריך משדרים יותר טובים.
אופיר אקוניס: אבל, השתלטות תחנות פיראטיות על התדרים של קול ישראל ביציאה מכביש 6, ואתם יודעים בדיוק על-ידי מי, היא דבר שצריך להיות מטופל גם בנפרד חוץ מעניין המשדרים היותר הטובים שצריך לעשות.
חיים אורון: בכניסה לכביש 6 בדרום יש השתלטות של מישהו אחר שאתם לא יודעים.
חיים אורון: עזוב, את הרמיזות.
חיים אורון: רדיו דרום עולה עליהם בדרום.
קריאה: גם במעלה אדומים לא קולטים.
חיים אורון: בטח, לא קולטים בכל הארץ.
אופיר אקוניס: נטפל בזה בנפרד.
חמד עמאר: כמה אנשים ששומעים רדיו רק"ע דיברו איתי אתמול.
חמד עמאר: לא קולטים אותו בשום מקום.
חמד עמאר: קולטים אותו אולי באזור תל-אביב.
חמד עמאר: למרות ההשקעות שהושקעו ברדיו הזה לא קולטים.
מוטי שקלאר: הוספנו משדרים.
מוטי שקלאר: אני חושב שכל מי שיושב כאן יודע שבלי הרפורמה אין תקווה למקום, אחרת לא היינו עושים רפורמה.
מוטי שקלאר: אם הכול טוב ויפה כמו שאומרים פה אנשים, וכל הבעיה היא רק שמשדרים כדורגל או לא, אז בשביל מה אנחנו כל כך נאבקים על הרפורמה?
מוטי שקלאר: למה מדינת ישראל מוכנה להשקיע קרוב למאות מיליוני שקלים?
מוטי שקלאר: הרי זה ברור לכולם שהדבר הזה הוא הכרחי.
מוטי שקלאר: באיזשהו מקום נכנסנו למוד מנטאלי של זאב זאב.
מוטי שקלאר: אבל, כמו בסיפור של הזאב זאב, הזאב בסוף מגיע.
מוטי שקלאר: לאורך כל השנים אמרנו ששנת 2011 היא שנה מאוד משמעותית וקריטית בעניין הזה.
מוטי שקלאר: ברגע שהסאגה הזאת של הרפורמה לא באה לידי פתרון, בא משרד האוצר – ואני לא צריך לדבר בשם משרד האוצר – ואמר: רבותי הנכבדים, חלק מהבעיה של המקום הזה זה הסכמי השכר.
מוטי שקלאר: הבלגנו, רצינו לפני שנתיים להפוך את המקום הזה למקום נורמאלי שבו יהיה שעון נוכחות, שתהיה הלימה בין שעות העבודה לבין השכר.
מוטי שקלאר: זה נדחה גם בגלל בית הדין לעבודה שביקש לדחות בעקבות הרפורמה.
מוטי שקלאר: זה נדחה ונדחה.
מוטי שקלאר: ברגע שהגענו למסקנה שהנושא הזה לא בא לידי סיום, וזה נמשך ונמשך ונמשך, אז הוחלט בהוראת הממונה על השכר לסיים את כל חריגות השכר, ועל מנת לא להיכנס לכל חריגה וכל סעיף בפני עצמו, לעבוד באמצעות שעון כי זה מונע את כל חריגות השכר שבעיני הממונה על השכר הן לא חוקיות, והגענו לאן שהגענו.
מוטי שקלאר: ולכן, מהיום - - -
אופיר אקוניס: אבל, למה דווקא היום?
אופיר אקוניס: אם הרפורמה לא הושלמה אז למה דווקא היום?
מוטי שקלאר: אם היו מגיעים למסקנה שהרפורמה באה לידי פתרון וסיום אז היו מחכים עוד.
מוטי שקלאר: הגענו למסקנה שכנראה שזה יכול להימשך גם עוד שנה-שנתיים כי אנחנו לא רואים את ההתקדמות באופן משמעותי שאפשר לחתוך.
מוטי שקלאר: זו הבעיה – אתה רואה שכמעט כל הסעיפים העיקריים שהיו במחלוקת הגיעו לידי פתרון, וזה נמשך ונמשך ונמשך.
מוטי שקלאר: הגענו למסקנה שלפחות נפעיל את שעון הנוכחות בהוראת משרד האוצר.
מוטי שקלאר: ברגע שאתמול במהלך הלילה עופר עיני ואבי ניסנקורן אמרו: תנו לנו פרק זמן נוסף על מנת שנוכל לסיים את הרפורמה, אז זה לא נכון מבחינתנו ללכת ראש בקיר, ולקבל את הבקשה הזאת לעוד שבועיים כפי שנקבע.
אופיר אקוניס: כלומר, האם המשוואה עכשיו היא שלא צריך לחתום על השעון והשידורים ממשיכים כרגיל?
מוטי שקלאר: המשוואה היא כזאת - - -
אופיר אקוניס: למה לא לחכות עם השעון עד קיום הרפורמה?
אופיר אקוניס: אני שואל, אני לא מבין, אני לא יודע.
אופיר אקוניס: אני החתמתי שעון כשעבדתי במשרדים ממשלתיים, ולא היתה לי שום בעיה.
אופיר אקוניס: אם הייתי יוצא לפעילות בחוץ אז היה איזשהו נייר שאני לא יודע אם הוא עוד קיים.
מוטי שקלאר: תשאל את העובדים למה הם לא מוכנים לחתום.
תמנה עורב: זה נמצא במשא-ומתן.
קריאה: העובדים מוכנים להכול - - -
אופיר אקוניס: חברים, כל הוועדים ידברו.
מוטי שקלאר: תנו לי לסיים.
מוטי שקלאר: אני רוצה שפה יובהר - ברגע שאמור להיכנס כמו בכל מקום עבודה נורמאלי שעון נוכחות, והשכר ייגזר מעבודה בפועל של העובדים, לא צריכה להיות שום מניעה מנקודת ראותנו לגבי השידורים.
מוטי שקלאר: זה לא נכון להציג את זה שכביכול הרשות מונעת שידורים.
מוטי שקלאר: תחתמו על השעון, ואין שום בעיה.
מוטי שקלאר: יש לנו הנחיה חד-משמעית מיחידת האכיפה של האוצר לא לשלם עבור שעות נוספות שלא נעשות באמצעות שעון הנוכחות.
קריאה: לפני שבועיים אמרת שהאוצר לא מנהל את רשות השידור.
אופיר אקוניס: ולכן, כביכול היתה הוראה של ההנהלה לסיים את השידור בשבע?
מוטי שקלאר: ברגע שאתה לא משלם את השעות הנוספות אלא באמצעות - - -
אופיר אקוניס: למה בשבע?
אופיר אקוניס: משרדים ממשלתיים גומרים הרבה לפני את העבודה – בארבע.
מוטי שקלאר: כי משמרות העבודה הן כאלה שהמשמרת הבסיסית היא בין שתים עשרה לשבע.
מוטי שקלאר: ולכן, לא ניתן שידורים חיים אחרי שבע בערב.
מוטי שקלאר: המשמרת של הטכנאים מסתיימת בעשר - בטלוויזיה בעשר.
מוטי שקלאר: לגבי הרדיו זה סיפור אחר.
אופיר אקוניס: האם היום היתה השבתה של שידורי הרדיו בלילה?
צבי גרזון: לא היתה השבתה, היו סנקציות.
מוטי שקלאר: צריך לשאול את הוועדים למה יום קודם הם החליטו על נקיטת צעדים מהשבתת שידור משחק הכדורגל שנאלצנו להעביר אותו לערוץ 5 אתמול בלילה, ועבור להשבתת השידורים בשתים בלילה כשהצעדים היו אמורים להתחיל רק היום.
מוטי שקלאר: זו שאלה שצריך לשאול אותם.
משה שגב: מעולם לא הושבת משחק הכדורגל.
משה שגב: עד היום לא נתנו הוראה להשבית את הכדורגל.
משה שגב: לא יצאה הוראה כזאת בכלל מהוועד.
משה שגב: אני לא יודע מאיפה זה בא בכלל.
אופיר אקוניס: אדוני המנכ"ל, למה הושבת אתמול משחק הכדורגל?
מוטי שקלאר: כשאני מקבל טלפון מהמנהלים שאנשים לא יוצאים לעבודה - - - קריאות.
מוטי שקלאר: המנהלים שהושעו, אגב.
מוטי שקלאר: אין מנהלים.
אופיר אקוניס: תאמינו לי שתדברו עוד מעט.
מוטי שקלאר: נראה לי שזה כבר גובל בניסיון להטעות אפילו את היושבים כאן לבוא ולומר שאתם לא החלטתם אתמול על השבתת הכדורגל כאשר אבי ניסנקורן שמייצג אתכם - - -
חיים אורון: - - - משא ומתן של שבועיים, או שזה כבר התפוצץ?
חיים אורון: אם זה התפוצץ למה צריך את כל הדיון הזה עכשיו כאן?
חיים אורון: הרי שום דבר טוב לא יצא מזה עכשיו.
אופיר אקוניס: אגב, איך נולדו השבועיים?
תמנה עורב: למה זה נדחה בשבועיים?
תמנה עורב: למה זה לא כבר היום?
צבי גרזון: למה לא יומיים?
צבי גרזון: למה שבועיים?
תמנה עורב: למה במקום להתכנס כאן, אנחנו לא מתכנסים באוצר או בהנהלה ויושבים למשא ומתן?
אופיר אקוניס: אדוני המנכ"ל מאיפה באו השבועיים הללו?
מוטי שקלאר: הבקשה נולדה מסיכום שנעשה אתמול לבקשת ההסתדרות.
מוטי שקלאר: ההסתדרות פנתה.
מוטי שקלאר: אבי ניסנקורן ונדמה לי שגם עופר דיברו עם הממונה על השכר, וביקשו ממנו לחכות עם הצעדים האלה במשך שבועיים.
גדי בן יצחק: האם הם מייצגים את העיתונאים החשובים ברשות השידור?
גדי בן יצחק: אנחנו משדרים לא רק משפצים.
מוטי שקלאר: גם אגודת העיתונאים ביקשה לסיים ולמצות את המשא ומתן איתם, כאשר מבחינתם גם זה משרת אותם.
מוטי שקלאר: אתה יכול לשאול את דני זקן שיושב פה לידי, ואת אבי ניסנקורן.
גדי בן יצחק: אבל, למה לא יכולת לשבת איתנו שלשום בלי איום כמו שהיה, והיום אתה יכול מכיוון שההסתדרות אמרה מה שאמרה?
צבי גרזון: אין ניהול ברשות השידור.
צבי גרזון: מי שמנהל היום את רשות השידור זה כמה פקידים באוצר – זה מה שקורה.
צבי גרזון: מי שאשם בזה - - -
לאה ורון: אדוני, סליחה, אתה לא ברשות דיבור.
מוטי שקלאר: אני מודה שאנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם האוצר, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם החוק.
מוטי שקלאר: וכאשר יש הוראה חד-משמעית שאני חושב שהיא מוצדקת – אני לא מסתתר מאחורי העניין, גם אם לא הייתי רוצה, הייתי חייב לקבל את ההחלטה הזאת – אני אומר חד-משמעית על מנת לא להיתמם יש הנחיה מיחידת האכיפה של משרד האוצר לגבי כל הצעדים ביחס לחריגות השכר והשימוש בשעון הנוכחות.
מוטי שקלאר: כולם יכולים להיות גיבורים ולהגיד לי להפר את הוראת האוצר, אני לא חושב שאנחנו יכולים להפר - - -
קריאה: מוטי, כשהנחו אותך להפסיק את החוזה של מנשה רז לא הפסקת אותו.
צבי גרזון: כשיש ביקורת של מבקר מדינה על מעשים שההנהלה עושה, אתם לא מתקנים אותם וממשיכים.
אופיר אקוניס: מר גרזון, תודה.
מוטי שקלאר: אני לא מוכן להיות תגרן בשוק מול הוועדים.
מוטי שקלאר: ולכן, משיחות שהיו לי עם האוצר ועם ההסתדרות בתקופה הקרובה, בשבועיים, אמור להיות משא ומתן אינטנסיבי על מנת כן לסיים את הנקודות שנשארו במחלוקת.
מוטי שקלאר: אני מקווה שנצליח לסיים, והרפורמה תבוא.
מוטי שקלאר: ולא – נחזור למוד הקיים, אין לנו ברירה.
מוטי שקלאר: אני אומר את זה חד-משמעית, אני לא מתכוון להפר חוק.
מוטי שקלאר: אני חושב שזה נכון לשים אחת ולתמיד.
מוטי שקלאר: הגענו לקו פרשת המים – או שיש רשות שידור, או שאין רשות שידור.
מוטי שקלאר: אי אפשר לשחק את המשחק הזה.
מוטי שקלאר: אני כמנכ"ל, ואני חושב שגם המליאה בעניין הזה, והיושב ראש, לא מוכנים להמשיך להוביל מהלך כזה שבו אין לך תקציב על מנת לעשות את מה שאנחנו צריכים לעשות.
מוטי שקלאר: כולנו יודעים את זה, ושאף אחד לא ייתמם.
מוטי שקלאר: אי אפשר להמשיך עם המצב הזה.
אופיר אקוניס: ערן פולק, אני באמת חושב שמשרד האוצר לא צריך לנהל את רשות השידור.
אופיר אקוניס: הוא בכלל לא צריך להיות גוף רגולציה על גופי תקשורת.
אופיר אקוניס: לא רק ברשות השידור, אלא גם בגופים אחרים, כפי שבא לידי ביטוי באיזו הצעה ששלחתם לי לפני כמה ימים בעניין הרשות השנייה.
אופיר אקוניס: אבל, בזה נטפל בנפרד.
אופיר אקוניס: האם הדרישה הזאת, כפי שאומר המנכ"ל, מ-1 בנובמבר היא דרישה שלכם, או של מר נחמני מאגף האכיפה?
אופיר אקוניס: הרפורמה הזאת היא הרי בשלביה האחרונים, אז אולי אפשר להמתין קצת.
ברק שטרוזברג: אני רוצה להתייחס.
חיים אורון: אני רוצה להגיד משהו שהוא כמעט בבחינת הצעה לסדר ותחינה.