GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה כחלון: אני אומר שיכול להיות שמה שאת אומרת יתקיים, אבל אני רוצה לשאול אותם אולי על פניו זה נראה בסדר והם יאמרו לי כאן אנשים שזאת שטות גמורה.
נחמן שי: אני חושב שהבקשה של חברת הכנסת שמאלוב היא הגיונית ונכונה.
נחמן שי: בואו נשאיר את זה.
נחמן שי: אני חושב שברוח טובה אתם יכולים לעשות מחווה כזאת במשך כמה חודשים.
רון אילון: אתה רוצה שנכניס שקופיות בחקיקה?
רון אילון: אתה רוצה  שנכניס בחקיקה של מדינת ישראל שקופיות?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת לא חייבת להיות שקופית.
נחמן שי: זה שירות לציבור ויש בזה הגיון.
נחמן שי: נכון, זה לא צריך להיות בחוק.
נחמן שי: זה יכול להיות נוסח האומר שהוועדה פונה אל השר.
אבי דיכטר: החלטתם היום להזיז ערוצים של עשרות שנים במכה.
אבי דיכטר: יש לזה אחריות ומשמעות.
אופיר אקוניס: כאשר אתה קבעת עם השרה אלוני את הערוצים, הדבר בא לכנסת.
נחמן שי: היו ימים אחרים אבל מאז יש סדר במדינה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מצטערת, אין כאן הוגנות.
אופיר אקוניס: אני לא חושב שיש לזה מקום בחקיקה ראשית.
אתי בנדלר: החלק הראשון מקבל את עמדת הממשלה.
אתי בנדלר: אדוני השר, עד מתי אתה תודיע?
אופיר אקוניס: את רוצה להגיש הסתייגות?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שלבוא ולקחת את ערוך 2 ו-10 ומיד לשים שם משהו אחר, זה לא פייר.
אופיר אקוניס: השר אומר שהוא מחזיר את זה לוועדה.
אתי בנדלר: הוא מחזיר את הנוסח ולא את מספרי הערוצים.
משה כחלון: אני מגיע אתם להסכמות ואני מביא את זה בחזרה לכאן.
נחמן שי: זה יחזור לוועדה.
אופיר אקוניס: אבל לא מספרי הערוצים.
נחמן שי: אני סומך עליו.
נחמן שי: הוא יביא את ההצעה הכי הגיונית, אבל שזה יגיע לוועדה.
נחמן שי: אם לא ימצא חן בעינינו, אפשר להצביע נגד.
אופיר אקוניס: חברת הכנסת ברקוביץ’ מבקשת להכניס הסתייגות לתוספת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבקשת עיקרון הוגנות.
אופיר אקוניס: את מבקשת את השקופית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כרגע שמעתי ממר מוקדי, ובצדק, שאלה בה הוא שאל אותי איפה הוא ישים את הסרטים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת אומרת, מוקדי רוצה בדיוק ביום שיש אפיקים אחרים לשים בערוץ 2 ו-10 משהו אחר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לכן אני חושבת שזה צריך להיות כתוב בחוק, שבמהלך תקופה מסוימת זה יהיה.
אופיר אקוניס: את אומרת שתהיה שקופית במשך חצי שנה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא יודע אם זאת שקופית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מצדי שתשב שם נגה ותגיד שלום, החלטתי החלטה, הערוץ הזה עובר.
אופיר אקוניס: קרייניות הרצף בוטלו.
אופיר אקוניס: את רושמת את השקופית כהסתייגות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא כותבת שקופית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אלה יכולים להיות הבזקים.
אופיר אקוניס: קריינית רצף.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא כותבת איך זה נראה, אבל אני רוצה שזה יהיה.
אתי בנדלר: לשר תהיה סמכות לקבוע הסדרים.
אופיר אקוניס: אפשר להפקיע זמן שידור לממשלה, לפי סעיף 21(א) לחוק רשות השידור.
אופיר אקוניס: אנחנו משמיטים את הבקשה או הצעתה של חברת הכנסת יוליה שמאלוב ברקוביץ’ ומעמידים להצבעה את העיקרון שהקריאה היועצת המשפטית.
אתי בנדלר: השלמת העיקרון הזה היא שאתה תודיע על המספרים שהקצית תוך שלושה חודשים ממועד תחילת החוק, ממועד פרסום החוק.
אופיר אקוניס: חברת הכנסת ברקוביץ’, אנחנו אתך בהסתייגות.
אופיר אקוניס: אני מעמיד להצבעה.
אופיר אקוניס: מי בעד ההצעה שהקריאה היועצת המשפטית?
אופיר אקוניס: העקרונות נשמעו והניסוח יבוא בישיבה הבאה.
אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה     ההצעה התקבלה     	תודה.
אתי בנדלר: אני מבקשת להוסיף לכך עיקרון נוסף שהשמיעה גברת רובינשטיין, שהשר גם ישמח לקבוע הוראות מעבר.
אופיר אקוניס: הסדרי המעבר.
אתי בנדלר: אלה לא הוראות מעבר אלא אלה הוראות התאמה.
נגה רובינשטיין: בעינינו ברור מאליו שלשר יש כבר סמכות לעשות את זה היום, גם במסגרת הרשיונות וגם במסגרת החוק.
נגה רובינשטיין: אם רוצים שהדברים יובהרו, אפשר לקבוע סמכות לשר על מנת שיקבע הוראות התאמה.
נגה רובינשטיין: למשל, אם מגיע השר לידי מסקנה שנכון שתהיה כתובית.
אופיר אקוניס: זה בדיוק מה שאמרתי לחברת הכנסת ברקוביץ’.
נחמן שי: השר יתקין הוראות מעבר, למה?
אופיר אקוניס: להסדר עם הערוצים.
נגה רובינשטיין: אלה לא חייבות להיות תקנות אלא אלה יכולות להיות הוראות.
נחמן שי: שייקחו בחשבון את השינוי.
נגה רובינשטיין: יקבע הוראות בדבר הסדרי התאמה ככל שיידרש.
נחמן שי: הוא יכול להורות לכבלים וללוויין לשדר איזושהי הודעה כזאת?
נחמן שי: אנחנו סומכים על השר.
נחמן שי: זה נראה לי.
אופיר אקוניס: רצית להציע לנו משהו לגבי התחייבויות עבר.
אתי בנדלר: מדבר על הסדרי מעבר ממספר אפיק למספר אפיק.
אתי בנדלר: לא הוראות מעבר באופן כללי.
נגה רובינשטיין: אלה לא הוראות מעבר אלא הסדרי התאמה.
אתי בנדלר: הסדרי התאמה בדבר מעבר מאפיק לאפיק.
אופיר אקוניס: אם זה כך, את לא צריכה את ההסתייגות כי זאת התשובה.
משה כחלון: אני חושב שיש עוד נושא כבד אחד ואחר כך נעבור לנושאים יותר טכניים.
משה כחלון: הנושא של חובות עבר, נושא שכרגע יש בו מחלוקות.
משה כחלון: אני מבקש להציע שמקבלי הרשיונות יוכלו לפרוס את החובות שלהם בתוך התקופה עד 2014, בתוך תקופת הרשיונות, מול ערבויות מלאות על מנת לאפשר להם למלא אחר ההתחייבויות שלהם וגם על מנת שלא לעכב להם את הרשיונות.
משה כחלון: אני עדיין עקבי ואומר שהרשיונות זה דבר מאוד מאוד חשוב.
משה כחלון: זאת הצעתי.
משה כחלון: אם היוצרים או השחקנים רוצים להתייחס, בבקשה.
משה דנון: אנחנו רוצים להעלות שתי נקודות משמעותיות.
משה דנון: ברור לנו שצרי להקל על התחייבויות הזכיינים אבל ברור לנו שאנחנו חייבים לראות את זה כתמונה ברורה אל מול הנושא הפרוגרסיבי שעבר ואנחנו רוצים לקבל איזושהי אמירה ברורה לגבי המספרים המדויקים של הפרוגרסיבי.
משה דנון: היינו רוצים  לשמוע מהרשות השנייה את גובה החובות שכרגע עומדים על הפרק.
קריאה: אנחנו רוצים מספר.
נחמן שי: אני חושב שזה בהחלט רלוונטי, אבל אני מניח שזה יהיה שנוי במחלוקת.
נחמן שי: אולי צריך לבקש מהרשות להודיע תוך תקופה מסוימת מה היקף ההתחייבויות.
נחמן שי: מנשה, תגיד מה היקף המחויבויות.
משה כחלון: אני גם ביקשתי ממנשה.
משה כחלון: הוא הרי לא היה מוכן לשאלה הזאת.
משה כחלון: תוך מספר ימים יהיו המספרים ותקבלו אותם.
משה כחלון: אני לא מקבל את עמדתכם.
משה כחלון: לא נחכה למספר.
חיים אורון: אני לא חושב שהוויכוח הוא על המספר ואני אומר את זה לחבריי.
חיים אורון: הוויכוח הוא על העיקרון.
חיים אורון: בסוף, על כל מספר שהוא יגיד כאן, יהיה ויכוח של רואי חשבון והוא לא יסתיים בשולחן הזה.
חיים אורון: הוא יגיד 200, שזה המספר שאתם רוצים לשמוע, והם יתחילו את הדיון עם 80 ובסוף יקבעו רואה חשבון מוסמך שיגיד מה המספר.
חיים אורון: אני חושב שמבחינת החקיקה המשפט של השר הוא החשוב.
חיים אורון: העיקרון שהוא אומר, שאין שחיקה בחובות, שהחובות במלואם מתגלגלים עד 2014.
חיים אורון: אם זה מוסכם, לפי דעתי זאת תהיה טעות מבחינתכם כי שום מספר שייאמר כאן, הוא לא יהיה כסף אלא הוא יהיה פתח לעוד ויכוחים ובסוף יצטרך לקבוע או בית משפט או בורר או השר יחליט.
נגה רובינשטיין: יש כבר הליך משפטי.
נגה רובינשטיין: הם הגישו עתירה.
חיים אורון: העיקרון בחקיקה צריך להיות שחובות העבר ממומשים עד 2014.
נחמן שי: תמיד יש שלב שבו רוצים עוד קצת אם אפשר.
נחמן שי: אני חושב שהכיוון הוא נכון.
נחמן שי: אם רוצים להיכנס למעבר בין זיכיונות לרשיונות וקובעים נקודת זמן, יחד עם זאת צריך להכיר בעובדה שיש עוד מחויבויות שטרם התמלאו.
נחמן שי: יש גם את העניין של המחויבות הזניחה שאולי עכשיו אפשר בכלל למחוק אותה מסדר היום כי לדעתי זה מייתר אותה.
נגה רובינשטיין: זה לא יפגע כהוא זה בהסדר הכללי.
נחמן שי: הלא נאמר שלא יוענק רשיון אם יש עדיין מחויבויות קיימות.
נחמן שי: עכשיו זה כבר לא רלוונטי.
נחמן שי: יודעים שיש מחויבויות ולא צריך לקבוע את הגובה שלהם כי זה ייקח לנו שנתיים.
נחמן שי: נשאיר לרשות השנייה להגדיר ולקבוע.
נחמן שי: יהיו ויכוחים גדולים אבל תסכמו אותם.
נחמן שי: השנתיים האלה, לפי דעתי, מאוד חשובות ונכון לתת אותן.
נחמן שי: כל המשחק של קח ותן, נכון לתת את זה לכל הצדדים בהנחה שהערבויות האלה יבטיחו את ההפקה המקומית בשנתיים האלה.
נחמן שי: זאת דעתי.
משה דנון: החובות ידועים והם כבר פורסמו בדוחות.
משה דנון: הכל ידוע.
נחמן שי: אתם יודעים את דעתי בנושא.
נחמן שי: אני בטוח שלקשת יש דעה שונה.
נחמן שי: למה לקיים את הדיון הזה כאן?
נחמן שי: בואו לרשות ותעשו את זה שם.
נחמן שי: יש כאן גם דברים שנעשו בעבר על ידי קשת שאולי אפשר לקחת אותם בחשבון.
נחמן שי: זה מסובך.
נחמן שי: אני אומר לכם שזה מסובך.
אבי דיכטר: אני חושב שמבחינת הנוסח העיקרון מקובל עלינו אבל אני חושב שיש בעיות בנוסח.
אבי דיכטר: ראשית, צריך לקצוב תקופת זמן ולא זמן אבסולוטי כי אנחנו גם לא יודעים מתי הרשיונות יהיו בפועל.
אבי דיכטר: הם הרשיונות הם ב-1 בינואר 2012, עד תום שנת 2014, שלוש שנים, אבל השר יכול גם לדחות את הרשיונות, ולכן להערכתי צריך להגדיר את זה כשלוש שנים ולא בזמן אבסולוטי.
קריאה: מרגע מתן הרשיון.
נחמן שי: אלה שנתיים ולא שלוש.
נחמן שי: מדובר בתחילת 2014 ולא בסופה.
אבי דיכטר: אם רוצים שאנחנו נקיים את זה ונעשה תוכניות טלוויזיה טובות, אני חושב שהלחץ לעשות את זה מהר הוא טעות והוא גם מיותר.
אבי דיכטר: צריך לתת לזה פרק זמן נכון.
אבי דיכטר: הרשות השנייה, כשהיו לה חובות, פרסה אותם לפני שש שנים ואנחנו כל שנה ממלאים אותם.
אבי דיכטר: הרצון הזה שנעשה את זה מהר מהר, ואחרי כן אולי לא נעמוד בזה, זאת פשוט טעות מקצועית.
משה כחלון: מבחינה מקצועית אני לא יכול להתווכח אתך.
רני בלייר: אבל אתה יכול להתווכח אתי.
רני בלייר: בשנתיים אפשר להסיר את חובות העבר.
אבי דיכטר: פשוט לא נצליח לעשות את זה.
נגה רובינשטיין: יש לכם ערבויות.
אבי דיכטר: אתם רוצים גם ערבויות.
רני בלייר: מדובר בשנתיים ולכן אם זה יהיה ב-2013, זה עד 2015.
מנשה סמירה: אני חושב שהוויכוח על משך הזמן הוא עקר משום שההצעה של שנתיים היא סבירה כי אם אתה יורד ברשיונות למחויבות שקבועה בתוספת השנייה, החוב המקסימלי שיתפרס, עדיין אתם תעשו פחות ממה שאתם עושים עכשיו.
מנשה סמירה: לכן זה כן אפשרי בשנתיים.
נגה רובינשטיין: יש לכם את השנה עכשיו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אפשר לדעת על איזה סכום מדובר?
אופיר אקוניס: חברת הכנסת ברקוביץ’ רוצה לדעת מה הסכומים.
אופיר אקוניס: הסכומים הם שונים.
אופיר אקוניס: הרשות השנייה תענה על הסכומים כי כאן רואים סכומים שונים.
נחמן שי: אמרנו שלא נקיים את זה היום.
אבי דיכטר: מערוץ 10 דרשו ערבויות.
אבי דיכטר: האם הערבויות היו מלאות או באחוזים מסוימים?
נגה רובינשטיין: לא, אני אסביר לך גם למה אלה לא היו ערבויות מלאות.
נגה רובינשטיין: בעניין ערוץ 10 היינו בתקופה של זיכיונות וכאשר הגשנו את הצעות החוק, אנחנו היינו במצב שהגשנו של אין ברירה.
נגה רובינשטיין: אם אנחנו לא מעבירים את החוק ואנחנו לא מאפשרים לישראל 10 להמשיך ולשדר, המסך אמור להיות מחושך.
נגה רובינשטיין: תבינו את השינוי שעשינו בעניין הערבויות.
נגה רובינשטיין: נסוגנו מעיקרון מאוד בסיסי למעבר לשיטת רשיונות שמישהו שהוא גורם מפר, הוא לא משדר.
נגה רובינשטיין: בסיטואציה הנוכחית, ומאחר שאין לנו את השוט של המכרז, של תום תקופת הזיכיון בסוף התקופה, חשוב מאוד שהכסף יהיה מלכתחילה.
נגה רובינשטיין: אם הכסף יהיה מלכתחילה, כמות השוטים שיש בידי הרגולטורים היא מאוד מצומצמת.
נגה רובינשטיין: זה מה שיש לנו, רק ערבויות.
נגה רובינשטיין: לכן בעינינו חשוב מאוד שהערבויות תהיינה ערבויות מלאות.
זהר קדמון סלע: זה אי שוויון.
נגה רובינשטיין: זה לא אי שוויון.
נגה רובינשטיין: גם אם לערוץ 10 יהיו מחויבויות, הוא יצטרך לשים ערבות מלאה.
אמיר רוזנברג: אדוני אמר בהתחלה כנגד ערבויות מלאות.
אמיר רוזנברג: למען הפרוטוקול אני מניח שהכוונה כנגד ערבויות בנקאיות מלאות.
אמיר רוזנברג: אני רוצה שקודם כל נבין את השיח.
אמיר רוזנברג: זה שמים וארץ, זה עולם אחר ואני כמובן מתייחס גם לערוץ 10.
אמיר רוזנברג: ערבויות בנקאיות מלאות זה דבר ברור וההתייחסות שלנו אחרת, שלכם אחרת ושלהם אחרת.
אמיר רוזנברג: אם זאת הייתה הכוונה, אחרי כן צריך לעדכן את זה בפרוטוקול.
אמיר רוזנברג: אני דווקא לוקח את הדוגמה עליה דיבר מנכ"ל קשת לגבי ערוץ 10.
אמיר רוזנברג: הנושא של גובה החובות וגובה הערבויות.
אמיר רוזנברג: אני לוקח את מה שאמר מנכ"ל קשת בעניין הזה ולוקח את הדוגמה של ערוץ 10.
אמיר רוזנברג: ערוץ 10 נתן ערבויות על מאה אחוזים מהחוב כפי שנקבע על ידי הרשות השנייה.
אמיר רוזנברג: זה ההבדל.
אמיר רוזנברג: אני עכשיו מפריד את הקולנוע שזה עולם אחר.
אמיר רוזנברג: היו שתי בעיות בערוץ 10.
אמיר רוזנברג: הייתה הבעיה עליה אנחנו מדברים היום, ואלה הם החובות שלהם בטלוויזיה, והייתה את הבעיה של הקולנוע וזאת הייתה בעיה מסוג אחר, מעולם אחר ונוצר שם ילד אחר.
אמיר רוזנברג: אז אמרו להם, וגם החילו את זה על ערוץ 2, שהם ייתנו ערבויות חלקיות.
אמיר רוזנברג: גם ערוץ 2 קיבלו ופרסו להם.
אמיר רוזנברג: בכל הנוגע לחובות הטלוויזיה, ערוץ 10 נתן מאה אחוזים על החוב של הטלוויזיה.
אמיר רוזנברג: הוא נתן ערבות בנקאית.
אמיר רוזנברג: אני מדבר על הטלוויזיה ולא על הקולנוע.
אמיר רוזנברג: מה הבעיה שלנו עם גובה החובות.
אמיר רוזנברג: אנחנו יודעים שבידי רשות השנייה יש את המספרים.
אמיר רוזנברג: יש לנו לקח לגבי מה שקרה עם ערוץ 10.
אמיר רוזנברג: ראינו מה קרה לחובות.
אמיר רוזנברג: אם אדוני יאמר שהוא יפקח על זה, זה בסדר.
אמיר רוזנברג: בכל מיני לחצים ובכל מיני פטנטים, החובות שהיו היו אלף מינוס איקס אחוזים.
אמיר רוזנברג: זה דבר שמאוד מטריד אותנו.
אמיר רוזנברג: לא חשוב לנו אם זה יתפרס על שנתיים או על שלוש שנים או על שנה ואם יש ערבויות בנקאיות מלאות.
אמיר רוזנברג: זה לא הדבר האקוטי ביותר.
אמיר רוזנברג: חשוב שהתקופה תהיה שנתיים כי משנה אמר דבר מצוין ונכון, כי הם גומרים את זה.
אמיר רוזנברג: מה שחשוב הוא לא לשחק עם גובה החוב כי גובה החוב היום ידוע, הלחצים שמופעלים על הרשות ידועים ואנחנו מבקשים שיהיו דיונים בשקיפות מלאה בעניין הזה.
אמיר רוזנברג: אגב, זה לא רואה חשבון אלא זאת פרורוגטיבה מלאה של הרשות השנייה וצריך להשאיר את זה אצלה ולעשות את זה בשקיפות מלאה.
אילן אבישר: הנקודה שאבי ניר העלה, אני חושב שיש בה איזשהו הגיון.
אילן אבישר: גם בטענה של היוצרים יש איזשהו הגיון.
אילן אבישר: אני מציע לתת למועצה, לרשות השנייה, את האפשרות לקבוע את ההסדר של החזר החובות ולתחום את זה.
משה דנון: מה פתאום?
אילן אבישר: לתחום את זה בין שנתיים לשלוש שנים.
אילן אבישר: הסיבה היא שבתקופה של בין שנתיים לשלוש יכולות להתקבל החלטות שהן פונקציה של הערכה של כל מצב היצירה במשק.
אילן אבישר: אם המועצה מגיעה למסקנה שזה צריך להיות תוך שנתיים, היא יכולה להחליט תוך שנתיים, ואם היא סבורה שאפשר לפרוס את זה לשלוש שנים, זה פחות יהיה הגבול של השלוש שנים.
אילן אבישר: אני לא מבין מה הבעיה.
אילן אבישר: אני חושב שמנשה צודק, ואם זה יהיה המצב, אנחנו נחליט על שנתיים.
אילן אבישר: זה גם יפתור לנו את הבעיה של 2014 ו-2015.
משה כחלון: אני מבקש לציין את הפלורליזם של משרד התקשורת.
משה כחלון: כל הצד שלי עובד נגדי.
משה כחלון: דבר כזה לא ראיתם בשום מקום.
משה כחלון: אחד רוצה את הערוצים בחזרה, השני כופר בדברים שלי, והכל בהסכמות.
משה כחלון: יש פלורליזם.
משה כחלון: אני מבקש להצביע על ההמלצות שלי שהיו בהסכמה עם חברי הכנסת.
יעקב שחם: לזכותך ייאמר שלא בחרת אנשים שהם שפוטים שלך אלא אנשים שגם יודעים לחשוב.
אופיר אקוניס: מר שחם, זאת הערה חשובה.
אופיר אקוניס: בעלי הזיכיונות יהיו רשאים לקבל זיכיונות ולבצע את התחייבויות העבר במשך שנתיים ממועד המעבר בתנאי שהפקידו ערבויות בנקאיות וכולי.
משה כחלון: זה יכול להיות שלוש שנים.
אופיר אקוניס: בין שנתיים לשלוש.
קריאה: עד שלוש שנים.
אתי בנדלר: עד מועד המעבר, ואז יש לכם שלוש שנים.
נגה רובינשטיין: כתנאי לקבלת רשיון.
קריאה: שנתיים ממועד המעבר, אלה שלוש שנים מבחינתכם?
אופיר אקוניס: כן, שלוש שנים.
אופיר אקוניס: זה שנתיים ממועד המעבר.
קריאה: זה יותר.
קריאה: זה שלוש וחצי שנים.
משה כחלון: יש פשרה.
משה כחלון: שנתיים וחצי.
אמיר רוזנברג: שיתחילו להחזיר מהיום ולא מ-2012.
משה כחלון: הם מחזירים את זה כבר היום.
אופיר אקוניס: אני מתקן.
אופיר אקוניס: השר הסכים לשנתיים וחצי.
אופיר אקוניס: ממועד המעבר, ואני מדגיש זאת.
משה כחלון: ממועד המעבר.
משה כחלון: אני מבקש להצביע על זה.
אופיר אקוניס: אגב, כמובן מדובר על תנאי לקבלת הרשיון במועד שתקבע המועצה ולפני קבלת הרשיון.
אתי בנדלר: כמו לגבי כל הסעיפים האחרים, אני מבקשת להבהיר, כדי שלא יהיו ספקות, שזה לא הנוסח הסופי.
אתי בנדלר: הנוסח הסופי יעובד על ידי משרד התקשורת ועל ידי.
אתי בנדלר: כמובן שמדברים כאן על ערבות בנקאית, אז תהיה ערבות בנקאית אוטונומית, כפי שמופיע בערוץ 10.
אתי בנדלר: זה ינוסח באופן כזה שאי קיום מחויבויות לכשעצמו לא ימנע קבלת רשיון בהתקיים התנאים האלה.
אתי בנדלר: זה לא אומר אוטומטית שיינתן רשיון אם תהיה מניעה מטעמים אחרים וכן הלאה.
אופיר אקוניס: אנחנו מצביעים על זה.
אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה     התקבל פה אחד
אופיר אקוניס: אנחנו לא מסיימים את הישיבה היום אבל ביום שלישי תהיה ישיבה נוספת בכנסת בשעה 11:00.
נחמן שי: יש כאן מעבר מאוד עדין ממשטר אחד למשטר אחר ואני חושב שהגורם הכי חשוב במשחק הזה, חוץ מהמשרד כמובן, אלה הם אנשי הרשות השנייה.
נחמן שי: אני לא יודע באיזה מקום בודקים היטב שהרשות יודעת להתמודד עם הרגולציה החדשה.
נחמן שי: אני יודע שזה כרוך בשינויים בחוק, אבל זה לא החוק הזה אלא זה במקום אחר.
נחמן שי: צריך להתחייב שהרגולטור יהיה בעל יכולת כי כל המעבר הזה הוא לא פשוט.
נחמן שי: גם לאלה יהיו טענות וגם לאלה יהיו טענות, ולכן חשוב לוודא שהרשות יודעת להתמודד עם זה.
נחמן שי: אני מבקש ממך שתיתן את דעתך על כך ושהרשות תהיה מסוגלת לעבור בשינויים האלה.
מנשה סמירה: המשמעות היא שאנחנו צריכים כללים מותאמים שנגזרים מהחוק.
נחמן שי: קדימה, תעשו את זה לפני שמתחילים.
אופיר אקוניס: על 71ד עדיין לא הצבענו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני הבנתי שנושא החינוכית נסגר.
אתי בנדלר: השר אמר – או נגה אמרה - שלגבי השידור של הטלוויזיה החינוכית בערוץ 2, הוא יגבש תשובה לגבי העניין הזה.
אופיר אקוניס: אנחנו נצא להתייעצות של עשר דקות.
אופיר אקוניס: הפסקה.
אופיר אקוניס: נעשה עכשיו מה שהתכונתי לעשות בבוקר אבל המציאות גוברת אפילו על רצונותיו של היושב ראש.
אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי הגיש רביזיה.
אופיר אקוניס: אולי אתה רוצה להציג אותה.
אופיר אקוניס: אני לא זוכר את מספר הסעיף.
נחמן שי: גם אני לא, אבל אני רוצה להסביר את הרעיון.
אתי בנדלר: רביזיה לסעיף 16(3) להצעת החוק.
אופיר אקוניס: אני אפתח אותו.
אופיר אקוניס: אני מקבל את הבקשה.
לאה ורון: סעיף 13, תיקון 34.
אופיר אקוניס: אין מתנגדים בקרב חברי הכנסת לפתיחת הסעיף.
נחמן שי: ראוי שהעניין יעלה.
נחמן שי: הרעיון הוא שבכל שנה הרשות צריכה לבחון את העמידה של בעל הרשיון בדרישות ולדווח על כך וזה קורה שנה אחרי שנה.
נחמן שי: אנחנו מבקשים שבשנה החמישית הבדיקה לא תהיה על כל שנה אלא יהיה סיכום של כל ארבע השנים שקדמו לה, ואז גם תוכל לבוא הסנקציה שאני מאמין שלא תבוא והיא נטילת הרשיון.
נחמן שי: אני מאמין שזה לא יקרה, אבל זה יחזק את יכולת הרשות לפקח.
נחמן שי: אני חושב שאמיר ישמח להוסיף על דבריי ואולי מנשה, אבל אני חושב שהרעיון – והזכרתי קודם בדבריי – שלרשות תהיה יכולת לפקח גם על רשיון, שזה חדש, מה שהיה לה קודם על זיכיון, והתיקון הזה הולך באותו כיוון.
מנשה סמירה: בחוק כתוב אחת לארבע שנים.
מנשה סמירה: אתה רוצה שזה יהיה אחת לחמש שנים?
נחמן שי: לא, כל שנה אתם בודקים את אותה שנה ואחרי ארבע שנים אתם צריכים לבדוק את כל ארבעת השנים האלה ולדווח על כל מה שקרה.
מנשה סמירה: אכן כן, זה הרעיון.
מנשה סמירה: כך זה מנוסח.
נחמן שי: אני לא בטוח.
אתי בנדלר: אולי אני אסביר.
אתי בנדלר: אם הבנתי נכון, מבקש חבר הכנסת נחמן שי להתייחס לשאלה מה היחס בין הבדיקות השנתיות לבין הבדיקה התקופתית.
אתי בנדלר: מה אתם תבדקו בתקופה התקופתית לעומת מה שבדקתם בבדיקות השנתיות.
אתי בנדלר: ארבע שנים כבר יש החלטת ועדה ועל כך אין בקשה.
מנשה סמירה: הבדיקה השנתית היא בדיקה שבודקת עמידה אל מול המחויבות, אל מול התכנון, אל מול מה שנקבע והיא צריכה להתבצע לאותה שנה.
מנשה סמירה: נניח שיש עמידה, אז אומרים כל הכבוד וממשיכים הלאה.
מנשה סמירה: נניח שיש פער, לרשות השנייה, למועצה, יש סמכות לבוא ולומר שההפרה הייתה הפרה שניתנת לתיקון וקובעים להם לוח זמנים לתיקון.
מנשה סמירה: יכול להיות שלאורך המצב הזה והאחר היא אומרת להם להחזיר את זה, יפרסו להם את ההחזר בגלל בעיות כאלה ואחרות לשנתיים, ואז צריך לבדוק שזה מתקיים.
מנשה סמירה: כלומר, כל שנה בודקים ומחליטים.
מנשה סמירה: על הפרות של אותה שנה, אם הן לא קיצוניות, נותנים להם אפשרות להמשיך ולתקן.
מנשה סמירה: אחת לארבע שנים צריך לעשות פסק זמן, לעצור ולראות שבמצטבר לא היו הפרות שחוזרות על עצמן, לא היו הפרות שלא מתקנים אותן בצורה שיטתית ולא יגררו חובות, כמו שקרה לנו למשל בערוץ אחר שמשום מה החובות הצטברו ונגררו עד שהגענו לאיזשהו מועד שהיה בלתי אפשרי.
מנשה סמירה: לכן, זה היה הרעיון.
מנשה סמירה: כלומר, השיטה היא שיטה של בדיקה שנתית, פרסום וכן הלאה, חובות מצטברים או הפרות מצטברות שמצדיקות אמירה שיש כאן רצידיביזם מסוים.
נחמן שי: בסוף השנה החמישית, זאת לא בדיקה של השנה החמישית אלא בדיקה של ארבע השנים שקדמו כדי לדעת אם בכלל יש מעבר להמשך תקופת הרשיון.
מנשה סמירה: כל זה לא גורע מהיכולת שלנו להטיל סנקציה בכל שנה וכן הלאה.
אמיר רוזנברג: מנשה, אני חושב שזה הרעיון אלא שכאן זה לא מנוסח כמו שאתה אמרת, כי אם אני אפשט את זה, בכל שנה יש דוח, הדוח הזה הוא חלוט, מוחלט, וצריך לעמוד במחויבויות שלו.
אמיר רוזנברג: אחת לארבע שנים, בדיוק כמו שאמר מנכ"ל הרשות, צריך לבדוק את העמידה בדוחות האלה.
אמיר רוזנברג: זה מחזק מאוד את הדוחות.
אמיר רוזנברג: אנחנו הצענו שהסעיף הזה נקרא לו בגדול סעיף הדוחות, שיהיה ברור ברמה של הניסוח – לא נכנסים כרגע לניסוח – שאחת לארבע שנים יבדקו את העמידה בדוחות, ואם לא עמדו במילוי הדוחות שלכם כפי שפרסמתם אותם בארבע השנים הקודמות, אז ייתנו להם שנה לעמוד ולתקן על פי הדוחות, ואם לא, יישלל הרשיון כמו שכתוב כאן.
אמיר רוזנברג: יש לזה עוד תועלת והיא שהיום כפי שזה מנוסח, אמרו לרשות השנייה שהזמן שהיא תבדוק את הבדיקה הוא שנה אבל אם אנחנו כבר מגדירים את זה שזאת בדיקת הדוחות, לא צריך שנה.
אמיר רוזנברג: אתה תוך איקס זמן, חודשיים-שלושה, אין שום בעיה לרשות להסתכל מה קרה בארבע הדוחות האלה ולהוציא דוח.
מנשה סמירה: לא. השנה נדרשת בגלל השנה האחרונה.
אמיר רוזנברג: יש עוד משהו אחד אדוני היושב ראש שגם הוא חשוב כאן והוא גם עוד איזושהי הזדמנות.
אמיר רוזנברג: בחוק הרשות השנייה אין הוראה שמחייבת את הרשות להוציא דוח שנתי.
אמיר רוזנברג: בעצם הדוח השנתי של הרשות הוא וולנטרי.
אמיר רוזנברג: זה הפך להיות נוהג.
אמיר רוזנברג: הם מוציאים, אבל אין.
אמיר רוזנברג: אנחנו מציעים שהמנגנון הזה של ארבע שנים, תקבעו ותגדירו שכל שנה הרשות מוציאה וזאת הזדמנות לעגן את זה, שהיא תוציא את זה עד ה-1 ביוני – אין לה שום בעיה לעשות זאת כי היום הדוחות מוצעים ואין מועד, כך שלמשל דוח 2008 יצא שנה וחצי אחרי הזמן וכדומה.
אמיר רוזנברג: צריך לעגן את הדוח השנתי, כי אם לא תעגנו את הדוח השנתי, בעצם הוראת החוק היחידה שתחייב אותם להוציא דוח, תהיה בארבע שנים וכבר לא יהיו לנו דוחות שנתיים, דבר שעלול להזיק.
אמיר רוזנברג: אני מסכם את דברי ואומר כלהלן.
אמיר רוזנברג: צריך לעגן כאן איזושהי הוראה שמסדירה את ההוצאה של הדוח השנתי עם מועד וכולי.
אמיר רוזנברג: שנית, שהבדיקה הארבע שנתית תהיה בדיקה של הדוחות במנגנונים ובמועדים שיהיו, ואני לא נכנס למשך הזמן, וזה ייתן כוח לדוחות.
אמיר רוזנברג: תודה רבה.
מנשה סמירה: אני רק מבקש שלא יהיה מצב בו נכנסים לרזולוציה של איזה דוחות בחוק צריכים להוציא ומתי.
מנשה סמירה: הדבר הזה מתקיים.
מנשה סמירה: יש בחוק הגדרה שקובעת.
מנשה סמירה: אנחנו צריכים לפרסם את הנתונים וזה גם מתבצע.
מנשה סמירה: לגבי השנה האחרונה והשנה, זה נובע מכך שאתה צריך את הנתונים של השנה האחרונה בתוך ארבע השנים.
מנשה סמירה: עד שנה.
מנשה סמירה: כמו שראית, 2009 פורסם ובוודאי במתכונות העבודה החדשות זה ילך ויצטמצם כי אף אחד לא רוצה למשוך את זה.
אתי בנדלר: מנשה, בכל זאת יש כאן איזושהי בעיה ואולי אני אפנה לסעיף עצמו.
אתי בנדלר: אני מדברת על סעיף 34ה(2) המוצע:     	"בלי לגרוע מסמכויות המועצה לפי חוק זה, פסק זמן, הסבר בעל פה, בלי לגרוע בין היתר מסמכויות המועצה לעניין עריכת דוחות שנתיים".
מנשה סמירה: או לחלופין נטילת רשיון גם לאחר שנה או שנתיים.
אתי בנדלר: זה בסדר גמור.
אתי בנדלר: מדובר כאן על הליך הבדיקה לצורך העניין.
אתי בנדלר: אומר אמיר שלא תכתבו סתם בלי לגרוע מסמכויות המועצה לפי חוק זה אלא תכתבו "ובכלל זה חובתה לערוך דוח בדיקה שנתי".
אתי בנדלר: הוא רוצה לעגן את זה בחוק.
אתי בנדלר: "אחת לארבע שנים, החל במועד תחילת השידורים כפי שנקבע ברשיון לשידורי טלוויזיה, תקיים המועצה הליך בדיקה שבו תבחן – וכאן הקושי העיקרי – כיצד מילא בעל הרשיון בתקופה האמורה – דהיינו, במשך כל ארבע השנים – אחר ההוראות לפי חוק זה, כללי המועצה ותנאי הרשיון שעניינם תוכן השידורים ובכלל זה מימון הפקה ורכישה של תוכניות.
אתי בנדלר: בסעיף קטן זה, הוראות הדין".
אתי בנדלר: אומר אמיר רוזנברג במלים אחרות שאת כל הנתונים האלה, את כל החוקים האלה, אתם אמורים לבדוק במסגרת הדוחות השנתיים שלכם.
אתי בנדלר: אל תתחילו בהליך בדיקה חדש אחורה.
אתי בנדלר: הוא אומר שהוא רוצה לראות כרגע שאתם תבדקו כיצד הם מילאו אחר ההוראות שאתם נתתם להם בעקבות הדוחות השנתיים.
מנשה סמירה: אבל זה מובן מאליו.
אתי בנדלר: זה מובן לך, אבל זה לא כתוב.
מנשה סמירה: הרי יש כאן אבסורד.
מנשה סמירה: אם אני בדקתי את שנת 2009 ופרסמתי דוח, ועכשיו בשנת 2011 אני בודק במצטבר לאחור, אני אשנה את הדוח של 2009?
מנשה סמירה: אני לא מבין.
מנשה סמירה: ברור שאני אצבור את הדוחות אבל אני לא צריך לבדוק מחדש.
יעקב שחם: יש הגיון גדול בהצעה שאחת לארבע שנים אנחנו נעשה בדיקה רטרואקטיבית של כל ההערות שהעלינו ונראה האם הן מולאו או לא מולאו, כי אחרת אין תוקף לכל הדרישות האלה, אם הם יודעים שאנחנו לא בודקים אותן.
נחמן שי: בסך הכל רוצים לסדר את העניין בצורה יותר ברורה ולמנוע מחלוקות עתידיות.
נחמן שי: רוצים לתת סמכות לגוף שאתה עומד בראשו.
מנשה סמירה: הסיבה  שאת מצאת, יש בזיכיון – כי את מדברת על תקופת הזיכיונות וכאן אנחנו עוברים לתקופת הרשיונות – מחויבויות רק שנתיות שהן לא פר שנה ספציפית.
מנשה סמירה: יש למשל מחויבויות מסוימות שצריך לעשות אותן בטווח של ארבע שנים, בטווח של שבע שנים, בטווח של חמש שנים, ולכן נדרשה בדיקה תקופתית חדשה על הדברים.
קריאה: אם כן, למה זה מפריע לי?
מנשה סמירה: זה  לא מפריע לי.
מנשה סמירה: אני אמרתי שהחוק ברור ואנחנו עושים את זה.
אתי בנדלר: מדוע לא לעגן בנוסח?
אתי בנדלר: אם כולם מסכימים שזאת משמעות הבדיקה התקופתית, בוא נעגן את זה בנוסח.
אופיר אקוניס: קיבלנו.
מנשה סמירה: מה הנוסח?
מנשה סמירה: תקריאי עוד פעם.
אתי בנדלר: אין לי את הנוסח.
אתי בנדלר: יש הצעה.
מנשה סמירה: אני לא מכיר את זה.
אתי בנדלר: אני בסך הכל משמשת כאן כמתווכת.
מנשה סמירה: אני לא מכיר את זה ולכן אני שואל מה רוצים להוסיף, כי זה כבר קיים.
אופיר אקוניס: הממשלה לא מתנגדת להצעתו של חבר הכנסת שי ויש לה תמיכה.
אופיר אקוניס: אפשר לנסח את זה.
אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, תנסח בשני משפטים את הצעתך ואנחנו נצביע.
נחמן שי: אחת לכל שנה יש בדיקה שנתית ובסוף התקופה הזאת הבדיקה היא לא שנתית אלא של כל התקופה המצטברת וכן הלאה.
מנשה סמירה: מקובל.
נחמן שי: זה צריך להיות מסודר כי זה לא ברור.
מנשה סמירה: בסדר.
יעקב שחם: אין רק בדיקה אלא יש בדיקה והוצאת דוח.
נחמן שי: דוח פומבי וציבורי וכל מה שצריך.
נחמן שי: בשנה החמישית סופרים את הכל ורואים כל מה שקרה עכשיו כדי שתהיה נקודת עצירה ברורה.
נחמן שי: תנסחו את זה בצורה משפטית ברורה.
אופיר אקוניס: היועצת המשפטית מנסחת ומיד תקריא את הנוסח.
אופיר אקוניס: אני סומך עליה.
אתי בנדלר: קודם כל, בחלק הראשון.
אתי בנדלר: מבלי לגרוע מסמכויות המועצה לפי חוק זה, יהיה: ובכלל זה בדיקה שנתית של קיום מחויבויות לעריכת דוחות שנתיים.
אתי בנדלר: בהמשך ייאמר: במקום כיצד מילא בעל הרשיון בתקופה האמורה אחר ההוראות לפי חוק זה, כללי המועצה או תנאי הרשיון, יהיה: כיצד מילא בעל הרשיון בתקופה האמורה אחר הוראות המועצה, כפי שנתנו בדוחות השנתיים שעניינם כך וכך.