GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד בן בסט: בערוץ אחד אפשר להכניס את כל תחנות הרדיו וזה ייתן אפשרות לפריפריה להאזין לכולם.
אופיר אקוניס: רק תעדכני אותנו על הדיון במשרד התקשורת.
דנה נויפלד: אנחנו לא נכנסים לדיון לגופו.
אופיר אקוניס: הודעתי שנצא להפסקה בין 12:50-13:30.
אופיר אקוניס: זאת שאלה שראויה לדיון.
אופיר אקוניס: עו"ד נגה רובינשטיין תעדכן אותנו על עמדת שר התקשורת מייד אחרי ההפסקה.
אופיר אקוניס: (הישיבה נפסקה ב-12:50 ונתחדשה ב-13:40)
אופיר אקוניס: נפתח את החלק השני של הישיבה ונמשיך בדיון.
יורם חיים בירס: שלום לכולם.
יורם חיים בירס: אני מנהל את ערוץ "מאיר", ערוץ אינטרנטי שעוסק בתכני יהדות.
יורם חיים בירס: אני שומע את הדיון המעניין, ובאמת מדובר כאן על סכומים גבוהים מאוד שיידרש לשלם כל ערוץ שיוכל לשדר ב"עידן פלוס".
יורם חיים בירס: אני מנסה לייצג גופים ששייכים לפריפריה לצורך העניין, שמאחוריהם לא עומדים שום ארגונים כלכליים גדולים ואין להם אפשרות להיכנס בכלל לשוק הארצי בתעריפים כל-כך גבוהים של מיליון דולר בשנה.
יורם חיים בירס: חשוב לי מאוד להביא לידי ביטוי את העמדה של ערוצי אינטרנט רבים מן הסוג שלנו.
יורם חיים בירס: אני מנהל ערוץ שקיים 6 שנים ושמאפשר ל-100,000 מחשבים שונים להיכנס מידי חודש ולצרוך בו תכנים, הן בשידור חי והן בווידיאו-און-דימנד, תכנים המיועדים לכל המשפחה.
יורם חיים בירס: זה ציבור גדול מאוד של מאות אלפי אנשים.
יורם חיים בירס: הם היו רוצים, מסיבות שונות, בעיקר מסיבות של איכות לראות את התוצרים שלנו גם ב- - -
אופיר אקוניס: אבל כרגע אנחנו לא עוסקים באינטרנט.
יורם חיים בירס: היינו רוצים מאוד, והציבור שלנו היה רוצה מאוד לראות את התכנים שלנו באיכות גבוהה בערוצי טלוויזיה או כבלים למיניהם, וגם ב"עידן פלוס" ובכל דרך אפשרית.
יורם חיים בירס: אנחנו לא יכולים להיכנס אל תוך המערכת הזאת, היא מראש חסומה בפנינו בשל התעריפים.
אופיר אקוניס: דרך אגב, אם תקבל רישיון לטלוויזיה אוטומטית תיכנס.
דנה נויפלד: הוא לא יכול.
יורם חיים בירס: הרישיון הזה מותנה בסכומים שאיננו יכולים לשלם.
יורם חיים בירס: אנחנו הוכחה שאפשר להקים גוף תקשורתי מקצועי אמין, שיש לו קהל יעד שדורש אותו מאוד, אך הגוף הזה איננו מצליח לבוא לידי ביטוי בשום כלי תקשורת לאומי.
יורם חיים בירס: השתתפתי גם בוועדות שדנו ברדיו הדיגיטלי והייתי בכל מקום.
יורם חיים בירס: בכל מקום מדובר על כך שהפריפריה תקבל את הנתח שלה, אך משום מה כאשר מתחילים לספור את הערוצים שהם אף פעם לא רבים מדי, מקצים לערוץ 1 ולערוץ 2 ולערוץ 10 ולגלי צה"ל ולכולם את התדרים שלהם, והם גם נורא אוהבים לעבוד בכפולות ופעמים רבות לא מסתפקים בערוץ אחד, אז לפריפריה לא נשאר כמעט שום מקום שבו היא יכולה לבוא לידי ביטוי.
יורם חיים בירס: ואז גם תתחיל המלחמה האמיתית איך לממן גוף כזה, שהוא לא מסחרי, שהוא גוף אידיאולוגי שפועל כדי לתת שירות לציבור ורק על הבסיס הזה הוא קיים ואין לו עניין לפרסם גופים אחרים או להריץ מועמדים פוליטיים או לתמוך במישהו – איך הוא מביא לידי ביטוי את עצמו היום במדינת ישראל.
יורם חיים בירס: יש לנו הרגשה חזקה מאוד של חוסר-נחת, והייתי אומר אפילו תחושת קיפוח.
יורם חיים בירס: אני מדבר בשמם של המון גופים.
יורם חיים בירס: אני פונה לוועדה, לעומד בראשה ולכל הנוכחים שנמצאים כאן.
יורם חיים בירס: אני רואה שמתנהלת כאן עבודה מקצועית בסך הכול, עבודה מעניינת שתוקפת את הסעיפים בצורה מגוונת ומכל הכיוונים.
יורם חיים בירס: לפני הכול, יש היום סוגים שונים של צרכים במדינת ישראל והם לא ממומשים בפועל במפת התקשורת הלאומית.
אופיר אקוניס: אם הבנתי נכון את הרעיון של מעבר מזיכיונות לרישיונות, הרעיון הוא לפתוח את שוק התקשורת לבעלי רישיונות נוספים שיכניסו את השיח שלהם לטלוויזיה ואז נוכל לקיים את הדיון לגבי כניסתך ל-DTT, לטלוויזיה ולמקומות אחרים.
אופיר אקוניס: זה בדיוק מהותו של החוק הזה.
חני לוז: הצעת החוק מחייבת תשלומים גבוהים שאינם בהישג ידם של גופים קטנים.
אופיר אקוניס: יש הגנות ינוקא.
אופיר אקוניס: משרד התקשורת מבין את זה בדיוק כמוכם ולכן מציע שיהיו אנשים חדשים שיפעילו את הדבר, עם הגנות ינוקא שהוא מציע בחוק הזה.
אופיר אקוניס: עדיין לא הגענו לזה.
חני לוז: ספציפית, הסעיפים שדילגנו עליהם כרגע, סעיף 58 למשל שקובע תכנים מסוימים שחייבים להיות משודרים, האיכויות שלהם והעלויות שלהם, הקביעות הללו מונעות משחקנים חדשים להיכנס לשוק.
חני לוז: אפשר להפיק תכנים איכותיים בעלויות נמוכות בהרבה.
חני לוז: החוק ימנע משחקנים חדשים, כמו ערוץ "מאיר" וכמו מר ירמי קדוש, להיכנס לשוק הזה.
חני לוז: החוק צריך לתת את סף המינימום הנדרש אך לא כולם צריכים להקיף הפקות בסדר גודל של ערוץ 2.
אופיר אקוניס: אם אינני טועה, באותן הגנות ינוקא יש תשובה.
אופיר אקוניס: יש על כך גם ביקורת רבה, שאת ההפקות שיצטרכו להפיק – היועצת המשפטית העירה על כך בישיבה הקודמת – מי שייכנס כמפעיל חדש, כבעל רישיון המחויבויות שלו יהיו פחותות בהרבה.
אופיר אקוניס: לכן נותנים לו את אותן הגנות ינוקא כדי להתניע את כניסתו.
אופיר אקוניס: אבל נדון בזה כאשר נגיע לסעיפים הרלוונטיים.
לאה ורון: צריך לשמור על רמה מסוימת של הפקות.
אתי בנדלר: בעצם מציעים כאן שהחובה תהיה נמוכה עוד מן המוצע בהצעת החוק.
אתי בנדלר: השאלה מה תנאי המינימום שניתן לקבוע.
אופיר אקוניס: עוד נדון בזה.
אופיר אקוניס: צריך להיות אינטרס מובהק שלכם שישדרו עוד חדשות.
נגה רובינשטיין: השאלה למה הם מחפשים מקום במסגרת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו.
נגה רובינשטיין: הרי יש למשל רישיון מיוחד במסגרת הכבלים והלוויין.
יורם חיים בירס: כי התעריף של הכבלים והלוויין הוא מיליון ומשהו שקל לשנה.
אופיר אקוניס: אנחנו חייבים להמשיך.
אופיר אקוניס: כאשר נגיע לסעיפים הרלוונטיים נוכל לדון לגופו של עניין.
יורם חיים בירס: אבל הוועדה מדלגת על סעיפים.
אופיר אקוניס: אז בישיבה הבאה.
טל רוזנפלד: סעיף 38 – תיקון סעיף 62א     "בסעיף 62א לחוק העיקרי –      (1)	בסעיף קטן (א), במקום "בעל זיכיון לא יתקשר" יבוא "בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה או בעל רישיון לשידורי טלוויזיה לא יתקשר" ובמקום "עם בעל זיכיון אחר" יבוא "עם בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה אחר או עם בעל רישיון לשידורי טלוויזיה אחר";     (2)	בסעיף קטן (ג) –      (א)	 ברישה, אחרי "סעיף 51(ג)" יבוא "סעיף 51א(י)";     (ב)	בהגדרה "בעל זיכיון", במקום "בעל זיכיון" יבוא "בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה" ובמקום "בעל זיכיון אחד" יבוא "בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה, אחד" ואחרי "בבעל זיכיון" יבוא "כאמור";     (ג)	אחרי ההגדרה "בעל זיכיון" יבוא:     "בעל רישיון לשידורי טלוויזיה" – לרבות בעל עניין בו, ולרבות תאגיד בשליטתו של בעל רישיון לשידורי טלוויזיה, אחד או יותר, או של בעלי העניין בבעל רישיון כאמור, יחד או לחוד.
טל רוזנפלד: ";"     	הסעיף הזה עוסק באיסור התקשרות.
טל רוזנפלד: זה תיקון טכני של הוספת בעלי רישיון.
אופיר אקוניס: אם לא, נצביע על הסעיף.
אופיר אקוניס: הצבעה     בעד סעיף 38 להצעת החוק (תיקון סעיף 62א לחוק העיקרי) – רוב נגד – אין  נמנעים – אין הסעיף נתקבל.
אופיר אקוניס: סעיף 38 נתקבל.
טל רוזנפלד: סעיף 39 – תיקון סעיף 62ב     "בסעיף 62ב לחוק העיקרי –      (1)	בכותרת השוליים, המילים "בבעל זיכיון" – יימחקו;     (2)	במקום "בעל זיכיון" יבוא "בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה או בעל רישיון לשידורי טלוויזיה" ואחרי "בעל הזיכיון" יבוא "או בעל הרישיון, לפי העניין";"     	זה תיקון טכני.
טל רוזנפלד: סעיף 40 – תיקון כותרת סימן ג'1 לפרק ד'     "בכותרת סימן ג'1 לפרק ד' לחוק העיקרי, במקום "הוצאה למימון" יבוא "מימון";"
אופיר אקוניס: סעיפים 39 ו-40 נתקבלו.
אופיר אקוניס: אלה סעיפים טכניים וחבל כל פעם להצביע בעד ונגד.
אופיר אקוניס: כאשר נגיע למהות נרחיב בוודאי את הדיון.
אופיר אקוניס: נדלג על סעיף 41 לבקשת שר התקשורת, שמעוניין להיות נוכח בדיון גם על הסעיף הזה.
טל רוזנפלד: סעיף 42 – הוספת סעיפים 62ה ו-62ו     "אחרי סעיף 62ד לחוק העיקרי יבוא:     "62ה.
טל רוזנפלד: שימוש בסכומים שהתקבלו בשל מימוש בטוחות     (א)	החל במועד המעבר, סכומים שהתקבלו בידי הרשות ממימוש ערבות או פיקדון כאמור בסעיף 33א(א)(3)(ב), ישמשו למימון הפקות מקומיות קנויות שהן תכניות סוגה עילית, באופן האמור בסעיף קטן (ג), אשר ישודרו בשידוריהם של בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה ובעל רישיון לשידורי טלוויזיה.
טל רוזנפלד: (ב)	על אף האמור בסעיף קטן (א), המועצה רשאית לקבוע כי סכומים שהתקבלו בידי הרשות כאמור באותו סעיף קטן ישמשו בחלקם למימון הפקות מקומיות קנויות שאינן תכניות סוגה עילית, באופן האמור בסעיף קטן (ג) ובהתאם לכללים שקבעה המועצה, ובלבד שלדעת המועצה קיימים טעמים המצדיקים זאת.
טל רוזנפלד: (ג)	סכומים כאמור בסעיף קטן (א) יועברו לתמיכה במוסדות ציבור שבין מטרותיהם קידום ועידוד יצירה והפקה של הפקות מקומיות כהגדרתן בתוספת הראשונה, בהתאם למבחנים שוויוניים שתקבע המועצה; על הגשת בקשות לתמיכה במוסדות כאמור והדיון בהן יחולו הוראות הנוהל כמשמעותו בסעיף 3א(ו) לחוק יסודות התקציב, בשינויים המחויבים.
טל רוזנפלד: (ד)	בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה ובעל רישיון לשידורי טלוויזיה ישדרו תכניות שיצירתן או שהפקתן מומנה לפי הוראות סעיף קטן (ג), בהתאם לכללים שקבעה המועצה בדבר שיבוץ תכניות כאמור.
טל רוזנפלד: (ה)	המועצה תקבע כללים להכרה חלקית בסכומים ששימשו למימון הפקות כאמור בסעיפים קטנים (א) או (ב) ואשר שובצו בשידורי בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה או בעל רישיון לשידורי טלוויזיה, לצורך עמידתו של בעל הזיכיון או בעל הרישיון האמור, לפי העניין, במחויבויותיו לפי הוראות סעיף 62ג.
טל רוזנפלד: (ו)	בסעיף זה, "הפקה מקומית קנויה" – הפקה מקומית כהגדרתה בתוספת הראשונה שהיא הפקה מקומית קנויה כהגדרתה בסעיף 58, העומדת בכללי המועצה שנקבעו לפי סעיף 60.
טל רוזנפלד: ""
אופיר אקוניס: תסבירי את זה בקצרה.
טל רוזנפלד: מדובר בכספי הערבות.
טל רוזנפלד: במידה והרשות השנייה מחלטת אותם במקום שמתבצעות הפרות לרשות השנייה עומדת האפשרות להחליט על הוצאה של לקוחות, ואחר-כך שיווק של התוכניות שיופקו בהמשך לאותן הקצאות של כספים במסגרת השידורים של הערוצים שתחת פיקוחה.
טל רוזנפלד: הרשות השנייה מוסמכת להוציא כללים ולפרסם אותם, שבמסגרתם ייקבע האם יש הכרה באותן תוכניות כחלק מחובות הפקות המקור של בעלי הרישיון, הכרה חלקית או איזה חלק שיהיה מהוצאת הכספים הללו כחלק מוכר.
אופיר אקוניס: אין, לפיכך נאשר את הסעיף.
אופיר אקוניס: באמת מתמיה אותי שאין הערות.
דנה נויפלד: מאשרים כעת את סעיף 62ה.
שאול מגנזי: היכן ישודרו ההפקות הללו בסופו של יום?
נגה רובינשטיין: כתוב כדלקמן: "בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה או בעל רישיון לשידורי טלוויזיה ישדרו תוכניות שיצירתן או הפקתן מומנה לפי הוראות סעיף קטן (ג) בהתאם לכללים שקבעה המועצה בדבר שיבוץ תוכניות כאמור".
מנשה סמירה: אנחנו מבקשים הבהרות.
דנה נויפלד: זה סעיף שלכם.
מנשה סמירה: הסעיף שלנו, אבל הניסוח שלכם.
נגה רובינשטיין: הניסוח מתואם מילה במילה אתכם.
מנשה סמירה: מאחר והיועץ המשפטי שלנו לא נמצא, בואו נבדוק את זה.
מנשה סמירה: האם נתון לשיקול המועצה ולהכרעתה האם כספי החילוט יתורגמו להפקות שישובצו בחזרה בערוצים, או שמחויבים להעביר את זה למוסדות חוץ?
דנה נויפלד: אתה מדבר לא על הסעיף הזה אלא על הסעיף הבא.
נגה רובינשטיין: סעיף 62ה דן בכספי הערבות המחולטים שלגביהם הרשות השנייה – אך ורק הרשות השנייה, שום גוף אחר לא קובע את הכללים, רק הרשות השנייה קובעת את הכללים איך זה מופק, איך זה משודר ואיזה חלק מזה מוכר.
נגה רובינשטיין: השאלה שלך מתייחסת לכספי ה-bid.
מנשה סמירה: לא, השאלה שלי מתייחסת לסעיף קטן (ג).
נגה רובינשטיין: אתה מתכוון לכללים שנקבעים.
מנשה סמירה: האם הכללים מחייבים אותי?
מנשה סמירה: האם יש לי חופש תמרון, או שאני חייב להחליט שזה יוצא החוצה לפי סעיף קטן (ג)?
נגה רובינשטיין: אתה חייב להחליט שזה יוצא החוצה.
דנה נויפלד: גם היום אתה מוציא את זה החוצה.
מנשה סמירה: כשאני מדבר על הוצאה החוצה, הכוונה דרך מוסדות.
אופיר אקוניס: אולי תתני לנו דוגמאות למוסדות ציבור שבין מטרותיהם קידום ועידוד יצירה והפקה.
מנשה סמירה: זה לא קיים היום.
נגה רובינשטיין: היום אין להם בכלל אפשרות כזאת.
דנה נויפלד: יש להם.
דנה נויפלד: הם עושים היום מכרזים.
דנה נויפלד: זה שינוי.
מנשה סמירה: יש כאן שינוי של המצב הקיים ואנחנו מבקשים להשאיר את המצב הקיים על כנו.
מנשה סמירה: במצב הקיים, בחילוט ערבויות שנובע מהפרות ומאי-עשייה הכסף נלקח ומוּצא במכרזים ליוצרים עצמאיים ולאחר מכן הרשות משווקת את זה לשידור.
מנשה סמירה: לכן אנו סבורים שיש כאן הרעה של המצב.
נגה רובינשטיין: הרעה באיזה מובן?
דנה נויפלד: השימוש שהוא עושה היום נוגע עד ל-2%.
דנה נויפלד: זה 12 מיליון שקל.
דנה נויפלד: כאן מדובר על דבר מצומצם בהיקף שלו.
מנשה סמירה: אל תהיי העורך הראשי.
דנה נויפלד: להיפך, אני לא רוצה שאתה תהיה העורך הראשי.
אתי בנדלר: סליחה, אתם מנהלים כאן ויכוח פנימי שאנחנו לא מצליחים לעקוב אחריו.
מנשה סמירה: נציגת משרד המשפטים מטעה כאן.
דנה נויפלד: בכל הכבוד, אני מבקשת שתחזור בך מן הדברים, כי החיוך לא נקלט בפרוטוקול וגם סימן השאלה לא נקלט בו.
מנשה סמירה: תרשי לי בבקשה.
מנשה סמירה: זה לא שידורי הרשות, לכן זה לא במניין ה-2%.
מנשה סמירה: אלה שידורים שהזכיין צריך היה לבצע ועל רקע של הפרה זה חוזר.
מנשה סמירה: נא לא להתבלבל ולא לבלבל.
דנה נויפלד: זה בדיוק מה שאמרתי.
אופיר אקוניס: מר סמירה, החקיקה הזאת נוסחה על דעתך או בהתייעצות אתך?
מנשה סמירה: לא כולה.
מנשה סמירה: אדוני היושב-ראש, אני מבקש לבדוק את זה עם משרד התקשורת כי יש כאן איזו אי-בהירות.
מנשה סמירה: אני מבקש להשאיר את זה לבחינה עם משרד התקשורת ולשמוע גם את הזכיינים.
אופיר אקוניס: אינני יודע אם הבחנת, אבל כשסיימו לקרוא את הסעיף שאלתי אם מישהו רוצה להעיר ונדהמתי כאשר אף אחד לא הגיב.
אילאיל לבנת: עיכלנו את הארוחה ...
אופיר אקוניס: לכן השהיתי את האישור ב-5 שניות.
אופיר אקוניס: היחידים שלא נמצאים בתרדמת הם כנראה אני ביחד עם הצוות המקצועי שמלווה אותי.
מנשה סמירה: אני לוקח את האחריות על ההשהיה במתן התגובה.
נגה רובינשטיין: אני מציעה שתיקח את דבריך בחזרה בעניין ההטעיה.
מנשה סמירה: היתה הטעיה לא בכוונת מכוון.
מנשה סמירה: זה לא חלק ממניין 2%.
נגה רובינשטיין: לא היתה כאן שום הטעיה.
אילאיל לבנת: זה לא רלוונטי לשידורי הרשות.
מנשה סמירה: לחשב את הדברים ולכלול אותם בתוך מניין ה-2%?
מנשה סמירה: זה לא משידורי הרשות, אני מצטער.
אילאיל לבנת: אפשר לקבל הסבר מה הכוונה ב"מוסדות ציבור" והאם זה הולך בעצם גם בכבלים ובלוויין?
אופיר אקוניס: אני מבקש שתסבירו, לבקשתו של מר סמירה והיועצת המשפטית של "רשת" ונציגת "קשת", מה הכוונה בסעיף קטן (ג): "סכומים כאמור בסעיף קטן (א) יועברו לתמיכה במוסדות ציבור".
נגה רובינשטיין: הסעיף שמופיע כאן עלה גם בוועדת מרדכי ובהצעת החוק על הזיכיונות.
אופיר אקוניס: אני מזכיר לכם שנאמר כאן פעמים רבות שוועדת מרדכי איננה תורה למשה מסיני.
אופיר אקוניס: העובדה שזה עלה בוועדת מרדכי לא עושה עליי רושם.
דנה נויפלד: היו שותפים לוועדה עוד אנשים שנוכחים כאן בחדר, זה הכול.
מנשה סמירה: זאת הפעם הראשונה שהעניין הוזכר.
אופיר אקוניס: כי היינו בפגרה, כי לא היינו כאן מאז תחילת חודש אוגוסט.
נגה רובינשטיין: יש כאן כמה סוגיות שנוגעות לסעיף.
נגה רובינשטיין: לא טריוויאלי שגוף שמפקח על הגופים המשדרים הוא גם הגוף שמחליט באופן בלעדי איך הכספים יוצאים, למי הם יוצאים, על-פי אילו קריטריונים הם יוצאים, איך זה ישודר ואיך זה יוכר.
נגה רובינשטיין: חלק גדול משרשרת המזון שתיארתי עכשיו נשאר בידי הרשות השנייה, אולם יש מקטע מסוים שבעיני הממשלה נכון שלא יהיה בידי הרשות השנייה.
נגה רובינשטיין: לא כי זאת הרשות השנייה, אלא מכיוון שצריכה להיות איזו הפרדה בין רגולציה, בין פיקוח ובין הקצאה של כספים והחלטה על דרך שימוש בכספים, במיוחד אם הכספים חוזרים לגופים המפוקחים.
נגה רובינשטיין: אכן היה קיים הסדר שלגבי סכומים מסוימים – ורלוונטי מאוד היקף הסכומים – לרשות השנייה היתה סמכות מלאה.
דנה נויפלד: ונשארת לה סמכות מלאה.
נגה רובינשטיין: סמכות מלאה ביחס להקצאת הכספים ודרך השימוש בהם.
נגה רובינשטיין: הסמכות הזאת היתה ונותרה על כנה.
נגה רובינשטיין: יחד עם זה, השאלה האם נכון שהסדר שמתייחס להיקף כספים מצומצם מאוד ימשיך ויחול על מערכת שונה לחלוטין של כספים, שיכולה להגיע לעשרות או למאות מיליוני שקלים של כספי החילוטים לאורך שנים.
נגה רובינשטיין: כלומר האם כאשר מדובר על סכומים כל-כך גבוהים לא נכון להכניס כללים רוחביים בדבר האופן שהכספים צריכים להיות מוקצים ודרך השימוש בהם.
נגה רובינשטיין: כאשר לרשות השנייה יש יותר מיד ורגל, שתי ידיים ושתי רגליים בכל התהליך השאלה אם הדבר הזה לא נכון.
נגה רובינשטיין: סברנו שאיזון נכון הוא לא להוציא לגמרי את האפשרות שהרשות שנייה תקבל החלטה על אופן השימוש בכספים.
נגה רובינשטיין: יחד עם זה, סברנו שנכון, מכיוון שמדובר בהיקף סכומים משמעותי מאוד, ומדובר בחילוט של כספים שגם הוא לא פעולה שכולה טריוויאלית, סברנו שנכון יהיה לקבוע כללים רוחביים, כללים מוכרים ביחס לדרך הקצאת הכספים.
דנה נויפלד: באופן שמקובל גם בכל משרדי הממשלה, שכאשר רוצים להוציא כספים לגורמים פרטיים עושים מבחני תמיכה.
דנה נויפלד: זה לא דבר מופרך אלא דבר שקיים באופן רוחבי.
דנה נויפלד: הרשות השנייה תקבע את הכללים לפיהם הכספים יחולקו לגורמים שאחר-כך יעסקו ביצירה עצמה.
לאה ורון: מה היתה דרך ההתנהלות שקדמה לסעיף המוצע בחוק?
לאה ורון: ביקש מר סמירה להשאיר את המצב על כנו.
לאה ורון: מה עשיתם בכספים שהתקבלו בעבר?
דנה נויפלד: כמה כסף חוּלט?
מנשה סמירה: מאז הקמת הרשות השנייה, מאז הקמת הערוצים המסחריים זה פעל במנגנון ברור מאוד ונקי שנבחן כמה וכמה פעמים על-ידי מבקר המדינה וגופים אחרים.
מנשה סמירה: השיטה היא הוצאת כספים החוצה בשיטה הרבה יותר טובה מאשר תמיכות, בשיטה של מכרזים בפני גופים עצמאיים.
מנשה סמירה: יוצרים עצמאיים, קטנים וגדולים, במכרזים ברורים ושקופים.
מנשה סמירה: זה טוב בהרבה מן השיטה המוצעת של תמיכות, עם כל המנגנונים המסורבלים של התמיכות.
מנשה סמירה: יתרה מכך, ההצעה הזאת באה להתמודד עם בעיה שלא היתה.
מנשה סמירה: נכון שעל ה-bid יש לנו ויכוח.
מנשה סמירה: כאשר נגיע ל-bid נדבר עליו.
מנשה סמירה: אבל למה היום לשנות דבר שעבד ומתפקד?
מנשה סמירה: יש כאן סוג של השחלת מנגנון מסורבל מבחינת אכיפה.
מנשה סמירה: כאשר הזכיין אינו מבצע היקף מסוים ומחלטים לו כדי להחזיר זאת למסך, עכשיו נוסיף כאן מנגנון מסורבל ועוד כמה לקטורים ובעלי עניין בדרך ועוד כמה תקורות בדרך עד אשר זה יחזור בחזרה למסך?
מנשה סמירה: הרי מה יעשה המוסד שמקבל ממני תמיכה?
מנשה סמירה: הוא צריך לצאת למכרז.
אופיר אקוניס: יש רשימה של מוסדות הציבור?
אופיר אקוניס: אני קורא את הנוסח שהממשלה מציעה: "מוסדות ציבור שבין מטרותיהם קידום ועידוד יצירה ...".
אופיר אקוניס: יש רשימה כזאת?
אופיר אקוניס: זאת רשימה סגורה?
דנה נויפלד: לא, אין שום רשימה סגורה.
אופיר אקוניס: מי נכלל ברשימה הזאת?
אופיר אקוניס: מי קובע אותה?
אופיר אקוניס: האם "הפקות המזרח" נכללת ברשימה הזאת?
דנה נויפלד: אין רשימה כזאת.
מנשה סמירה: אדוני היושב-ראש, אני מבקש שתתן לנו לבדוק את הנושא.
מנשה סמירה: ייתכן שמכיוון שהיועץ המשפטי שלנו התחלף לא הכול ברור.
מנשה סמירה: הנוסח הפתיע אותנו קצת.
מנשה סמירה: לגבי ה-bid ידענו שיש מחלוקת, אבל לגבי השוטף היתה לנו הפתעה.
מנשה סמירה: אני מבקש שנערוך בדיקה עניינית של הנושא הזה.
אילאיל לבנת: אשמח לקבל תשובה לשאלתי.
אילאיל לבנת: מעבר לכך שאין רשימה סגורה, שאלתי אם זה יכול להגיע לבעלי הרישיונות.
נגה רובינשטיין: לבעלי הרישיונות?
נגה רובינשטיין: בשלב הזה לא.
נגה רובינשטיין: לא ל"הוט" ו"יס".
נגה רובינשטיין: הסיפור של "הוט" ו"יס" נכנס במסגרת כספי ה-bid.
דנה נויפלד: זה מופיע בסעיף 62ו.
נגה רובינשטיין: כספי החילוט על ההפרות שלכם מחולקים ביניכם ובין - - -.
דבורה קמחי: אם הכספים יעברו לקרנות למשל, איך תוודאו שהם יועמדו לשידור בערוצים שלנו ולא ב"הוט" ו"יס"?
דבורה קמחי: האם יש לכם בכלל שליטה על זה?
אילאיל לבנת: מי אמר בכלל שזה יופק?
נגה רובינשטיין: תיאורטית הם יכולים להעביר את זה גם לפריפריה.
אופיר אקוניס: העובדה שאין רשימה מטרידה אותי.
אופיר אקוניס: מה הם המוסדות הללו?
אילן אבישר: אני מניח שהכוונה לקרנות הקולנוע.
דנה נויפלד: או קרנות אחרות.
דנה נויפלד: יש כמה קרנות שיכולות לקום עכשיו.
אופיר אקוניס: אגב, בכמה כסף מדובר, בערך?
אילן אבישר: עליתי על זה תוך כדי הדיון ולכן התעכבנו קצת.
אילן אבישר: יש כמה אופציות.
אילן אבישר: זאת הצעה אחת שעלינו לבדוק אותה, אבל בהחלט אפשר לשלב בין שני הדברים ולתת למועצה אפשרות להחליט או לבחור להעביר סכומים מסוימים לקרנות אם נגיע למסקנה שמדובר בסכומים גדולים וכי פועלת קרן מקצועית ומיומנת שיכולה להוציא את הכסף בצורה טובה יותר מהמנגנונים שיש לנו.
אילן אבישר: כרגע יש כאן מבחינתנו שינוי משמעותי במצב הקיים ולכן לפני שעושים את השינוי הזה כדאי לבדוק אותו פעם נוספת בצורה יסודית מאוד.
ירמיהו קדושי: עד היום היה מצב לא מאוזן ואסור שהוא יימשך.
אופיר אקוניס: מה שמוצע כאן עדיף מבחינתך?
ירמיהו קדושי: כאשר הרשות השנייה חילקה את הכספים הללו הם הגיעו תמיד לאותם יוצרים ומעולם לא הגיעו אלינו, לאמנים שלנו וליוצרים מהפריפריה.
אופיר אקוניס: המצב החדש מיטיב אתכם?
קריאה: איך זה יגיע עכשיו?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא הבנתי את ההערה.
ירמיהו קדושי: יש קבוצה קטנה של יוצרים שמשתלטים על הכסף הזה בכל דרך אפשרית.
ירמיהו קדושי: אין כל גיוון תרבותי בטלוויזיה.
ירמיהו קדושי: הטלוויזיה לא מגוונת.
ירמיהו קדושי: כרגע הכספים הללו שנמצאים בשוק לא מגיעים לציבור מזרחי, לא מגיעים לציבור רוסי, לא מגיעים לציבור אתיופי, לא מגיעים לציבור דתי או לציבור אחר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בזה אפשר לטפל בכללים, לקבוע שהרשות השנייה תעביר את הכסף לציבור דוברי רוסית, דוברי תימנית וכולי.
ירמיהו קדושי: אני סבור שרגולטור לא צריך לשלוט בכספים.
ירמיהו קדושי: הכספים הללו צריכים לעבור או לאוצר המדינה או לפתוח קרן ליצירה.
אופיר אקוניס: אני מבקש לשאול גם את היועצת המשפטית.
אופיר אקוניס: נניח שאנחנו רוצים, כפי שהתווכחנו כאן ארוכות בישיבה בתחילת הקיץ, לרווח קצת את השיח הציבורי.
אופיר אקוניס: האם הניסוח הזה מרווח קצת את השיח הציבורי בישראל?
אופיר אקוניס: אני שואל אם המנגנון יביא לכך.
אתי בנדלר: נשאלו כאן שתי שאלות.
אתי בנדלר: קודם כול, שאלה היועצת המשפטית של "רשת" כיצד אנו יודעים שהתוכניות שיופקו ישובצו רק בשידוריהם של בעלי הזיכיון ולא של בעלי הרישיונות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת השאלה שרציתי לשאול, גברתי היועצת המשפטית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא הבנתי למה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אולי אני רוצה להעביר את זה לרשות השידור?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לדעת למה הכסף צריך לחזור אליהם אם הם עשו הפרה שהביאה לחילוט ומדוע אני צריכה עכשיו לעשות תוכנית ולהחזיר את הכסף אליהם.
אתי בנדלר: אסביר מה אני מבינה מתוך הכתוב.
אתי בנדלר: משבוצעה הפרה על-ידי בעל זיכיון או בעל רישיון, כאשר הוא לא שידר את מה שהיה צריך לשדר מחלטים לו כספים.
אתי בנדלר: עם הכספים הללו מפיקים תוכניות ומחזירים את זה למסך באותו מקום שבו זה צריך היה להיות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל החילוט תמיד זול ונמוך יותר מן הסכום שהם חייבים.
אתי בנדלר: לא, ממש לא.
דנה נויפלד: החילוט יהיה בהיקף המחויבות.
אתי בנדלר: כדי שלא ישתלם להם לעשות את זה, כי במקום להפיק לבד אז מקסימום יחלטו להם ערבויות ואז יחזירו את זה למסך, אז יש כאן את סעיף קטן (ה), הקובע כי המועצה תקבע כלים להכרה חלקית.
אתי בנדלר: זאת אומרת, לא יכירו להם במאה אחוז של הוצאת הכספים אלא רק בחלק מן הסכום, כך שההפרה לא תהיה משתלמת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה את העונש הזה, שאנחנו בסוף מחזירים להם.
אתי בנדלר: קודם כול, מחזירים את זה בהתאם לסעיף קטן (א).
אתי בנדלר: עו"ד ניר ימין הפנה את תשומת לבי לזה, לא שמתי לב.
אתי בנדלר: אקרא מתוך הכתוב: "אשר ישודרו בשידוריהם של בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה ובעל רישיון לשידורי טלוויזיה".
אתי בנדלר: כלומר, זה לא יילך לשום גורם חיצוני אחר אלא לאותם גופים שהפרו.
אתי בנדלר: דבר שני, כדי שההפרה לא תהיה משתלמת המועצה תצטרך לקבוע כללים באופן שתהיה רק הכרה חלקית בסכום.
אתי בנדלר: לא מאה אחוזים של הסכומים שיחולטו ושבעזרתם יופקו תוכניות יוכרו לצורך העניין הזה.
אתי בנדלר: באשר לעצם המנגנון, אני לא מכירה מספיק את המנגנון שהופעל עד היום על-ידי הרשות השנייה.
אתי בנדלר: אני יכולה לומר שהמנגנון המוצע כאן מקביל בעצם לכל הקצאת כספים לתמיכה במוסדות ציבור לפי חוק יסודות התקציב, סעיף 3(א) אם אני זוכרת נכון.
אתי בנדלר: זה מנגנון שבזמנו, אחרי הרבה מאוד חלוקת כספי תמיכות, כאשר גופים עמדו מחוץ לוועדת הכספים או מחוץ למשרדים אחרים כדי לקבל תמיכות - - -
אופיר אקוניס: את מדברת על כספים ייחודיים?
אתי בנדלר: נקבע מנגנון שוויוני בנוסח הזה לחלוקה של כספים כדי להבטיח שגופים רבים ככל היותר שעונים על דרישות מסוימות לפי מבחנים אחידים ושוויוניים שנקבעו יקבלו מאותם כספים.
אתי בנדלר: אני יכולה לומר שהסעיף הזה על פניו מאפשר פלורליזם, מבטיח איזו חלוקה שוויונית ורחבה.
אתי בנדלר: אני לא יכולה לומר שמה שהופעל עד כה לא טוב, כי אני פשוט לא מכירה.
אתי בנדלר: ייתכן שזה פעל מצוין, אבל הנוסח הזה מבטיח שוויוניות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: "רשת" ו"קשת", אני מבינה שאתם המומים מן השאלה שלי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אני לא מבינה משהו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש פה עונש בשל העובדה שזכייניות לא עומדות בכללים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: צריך לחלט את הכסף, לצורך העניין לשים אותו עכשיו מצידי אפילו בסל התרופות, ולהגיד לכם: "חמודים, עכשיו גם תכניסו עוד כסף אל תוך הערבויות וגם תעמדו בכללים".
אופיר אקוניס: את מדברת על קנס.
אופיר אקוניס: זה דבר אחר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה אם זה עונש או דבר אחר.
אילאיל לבנת: אפשר לנסח את זה בצורת קנס.
דנה נויפלד: זה ממש לא קנס.
אופיר אקוניס: חברת הכנסת שמאלוב ברקוביץ', אם את רוצה אפשר להוסיף.
אופיר אקוניס: זה לא מנגנון של קנס.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להוסיף, כי ההעברה לסל התרופות מצאה חן בעיניי.
אופיר אקוניס: מי שמרוויח כאן זה הציבור, המפיקים למיניהם.
אתי בנדלר: אני רוצה לומר באופן כללי שבכלל ערבויות נדרשות להבטחת קיום התחייבות, כדי שאם לא יקיימו התחייבות יהיה מקור כספי כדי לבצע את ההתחייבות שלא עמדו בה.
מנשה סמירה: אדוני יושב-ראש הוועדה, ערבות היא לא עונש אלא היא השלמת החסר.
מנשה סמירה: על ההפרה אנחנו מטילים סנקציות נפרדות, למשל עיצום כספי.
נגה רובינשטיין: בחילוט, ככלל, ברירת המחדל במדינה היא שהכספים הולכים לאוצר המדינה.
נגה רובינשטיין: אבל במקרה של הרשות השנייה, על מנת לקדם את היצירה הישראלית ועל מנת שהציבור ירוויח – ואגב גם בעלי הזיכיונות והרישיונות מרוויחים מזה כי התוכניות חוזרות אליהם למסך – יש איזה חריג לכלל שהכספים הולכים לאוצר המדינה והחילוט הולך להפקות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואם אני מחליטה שהחילוט הזה יילך מחר לרשות השידור?
אופיר אקוניס: פורום הפקות המזרח או הפורום של מר בלייר הם "מוסדות ציבור שבין מטרותיהם קידום ועידוד יצירה והפקה של הפקות מקומיות"?
אופיר אקוניס: זה נוסח הסעיף.
אופיר אקוניס: אני מצטט.
דנה נויפלד: הם לא מוסד.
דנה נויפלד: יש buffer באמצע.
אופיר אקוניס: מה ה-buffer הזה?
אופיר אקוניס: הרעיון שלכם נכון אבל הניסוח בעייתי במקצת ולא מובן.
דנה נויפלד: אני רוצה להבהיר.
דנה נויפלד: קודם כול, אני רוצה להתנצל על הטון שהגענו אליו.
מנשה סמירה: גם אני מתנצל.
דנה נויפלד: מר מנשה סמירה ואני מגיעים לסוף הוויכוח ישר על ההתחלה, אז אני מתנצלת כבר עכשיו.
דנה נויפלד: אני רוצה להגיד לפרוטוקול שאין טענה או רבע טענה בדבר מה שהרשות השנייה עושה.
דנה נויפלד: היא מפעילה את סמכויותיה לפי סעיף 48 ואין רבע טענה בעניין הזה.
דנה נויפלד: הניסיון ליצור כאן מודל מסודר יותר מן הקיים היום, במובן הזה שאנו מקווים עד מאוד – קודם כול אנחנו מקווים שבכלל לא יהיו הפרות והסעיף הזה יהיה אות מתה, זאת תקוותנו.
שאול מגנזי: אתם רוצים "לייבש" את המוסדות.
דנה נויפלד: אנחנו מקווים מאוד שהסעיף הזה באמת לא יופעל, כי משמעו שהיו הפרות.
דנה נויפלד: בעולם של הפרות קודם כול נפגע הציבור, שהמסך שלו נפגע מכיוון שכנראה הופרה חובה לקיים הפקות באיכות גבוהה.
אופיר אקוניס: אבל תחשבו על העתיד, לא על העבר.
דנה נויפלד: עכשיו השאלה מה אנחנו עושים עם הכספים שחולטו.
דנה נויפלד: הסעיף הזה למעשה משלב מודלים שקיימים לדוגמה בחוק הקולנוע.