GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
טל רוזנפלד: (ז)	לא נותרו עוד בעלי זיכיונות לשידורי טלוויזיה בערוץ 2, במועד המעבר ואילך, יחולו הוראות סעיף 37ד לגבי האפיק הקיים שבו שידרו בעלי הזיכיונות האמורים, הנכסים הלא מוחשיים של הרשות שבעלי הזיכיונות האמורים עשו בהם שימוש, והמניות של חברת החדשות של ערוץ 2, בשינויים המחויבים ובשינוי זה.
טל רוזנפלד: ההגדרה "אפיק קיים" תיקרא כך:	     ""אפיק קיים" – אפיק שבו שודרו מי שבידו רשיון כללי לשידורי כבלים, כהגדרתו בסעיף 6א לחוק התקשורת, ובעל רשיון לשידורי לוויין, כהגדרתו בסעיף 6מג לחוק התקשורת, את שידורי בעלי הזיכיונות לשידורי טלוויזיה בערוץ 2".
טל רוזנפלד: (ח)	על אף הוראות סעיף קטן (ז), ראתה הרשות, בעקבות הגשת בקשה לפי סעיפים קטנים (א) או (ב), כי במועד עתידי מסוים לאחר מועד המעבר (בסעיף קן זה – המועד הקובע), לא ייוותרו עוד בעלי זיכיונות לשידורי טלוויזיה בערוץ 2, תפרסם הודעה לציבור לפי הוראות סעיף 37ד(ב) ותחל בהליכים לפי אותו סעיף באופן מיידי, כך שהחלטת המועצה בדבר בחירת הזוכה במכרז לפי סעיף 37ד(ב)(1) או בדבר הסכום החד-פעמי שיש לשלם לפי סעיף 37ד(ב)(2), תינתן לא יאוחר משישה חודשים לפני המועד הקובע.
אופיר אקוניס: עד כאן.
אופיר אקוניס: נגה, את רוצה להסביר את הסעיף הזה?
אופיר אקוניס: אולי השר רוצה להסביר.
אופיר אקוניס: המציע הוא משרד התקשורת, לכן הוא יסביר את הצעתו.
משה כחלון: יש כאן הרחבות ושינויים, כך שנעשה את הכל ביחד.
משה כחלון: אנחנו לא עושים כאן איזשהו שינוי ארגוני אלא רפורמה.
נגה רובינשטיין: הסעיף הזה מתחיל בעצם את כל החלק שמתאר את המעבר מזיכיונות לרשיונות, כאשר הצעת החוק הממשלתית בוורסיה הראשונה שלה ובוורסיה הנוכחית שלה התייחסה לכך שתהיה תקופת מעבר בת שלוש שנים.
נגה רובינשטיין: זאת אומרת, עד ה-1 בינואר 2011 יוכלו בעלי זיכיונות קיימים להודיע האם הם מעונינים להישאר במסגרת של זיכיונות עד שנת 2015 או האם מבחינתם הם מעונינים לעבור למשטר של רשיונות.
נגה רובינשטיין: ככל שהם מעונינים לעבור למשטר של רשיונות, יהיה מכרז על המותג, על חברת החדשות, עם כניסה אפשרית של גורמים חדשים לשוק, או המשך שידור של גורמים קיימים במסגרת של זיכיון, כאשר משנת 2012 המסגרת היא מסגרת של רשיון.
משה כחלון: אני מבקש להעיר בקולי לפרוטוקול.
משה כחלון: לגבי חברת החדשות, העניין עדיין לא סגור בגלל כל הרפורמה שאנחנו מזיזים את ה-22 ויהיו כמה שינויים.
משה כחלון: חוץ מחברת החדשות, אפשר לסגור לגבי הכל.
משה כחלון: המותג ואפיק, היום ייסגר.
נגה רובינשטיין: אנחנו חושבים לערוך מספר שינויים, הן לעניין מועד המעבר.
נגה רובינשטיין: יתכן שבשל התמשכות הליכי החקיקה והפעולות שנדרשות לעשות עד לקיומם של בעלי רשיונות חדשים, תצטרך להיערך איזושהי דחייה במעבר לרשיונות.
נגה רובינשטיין: ככל שיגיע שר התקשורת למסקנה שיהיה מקום לשינוי בשיטת הרשיונות במסגרת תקופה של מספר חודשים, הוא יקבל על כך החלטה, הוא יודיע ויהיה איזשהו מנגנון שמעכב את הכניסה לתוקף של החוק.
נגה רובינשטיין: אנחנו נעשה כל מאמץ שהדחייה תהיה דחייה מינימלית.
אופיר אקוניס: איזה מנגנון זה?
אופיר אקוניס: מה המנגנון?
נגה רובינשטיין: אנחנו נציע להסמיך את שר התקשורת לקבל החלטה עד ה-1 במרץ 2011 האם יש צורך בדחייה של מספר חודשים עד שנה בכניסה של החוק לתוקף.
חיים אורון: באישור הוועדה?
משה כחלון: לא, אבל אם אתה רוצה דאבל לוק, אני לוקח אתי את שר האוצר.
חיים אורון: אתה יכול לקחת את מי שאתה רוצה, אבל זה חוק של הכנסת.
חיים אורון: אני חושב שזאת טעות לנטרל את המערכת הציבורית מהדבר הזה.
חיים אורון: אגב, זה מנגנון שקיים בהרבה מאוד חוקים, בהסכמת הוועדה.
משה כחלון: זה טוב וזה נכון, ולא אתווכח אתך, אבל החלק הזה של הרשיונות, יש איזושהי בעיה ויש מחסומים טכנולוגיים.
משה כחלון: זאת לא אידיאולוגיה וזאת לא מדיניות.
משה כחלון: לכן אנחנו רוצים לשמור לעצמנו את המרווח, ואם יש לי איזו תקלה ואני לא יכול לספק את התדרים הדיגיטליים למבקשי הרשיונות, אני רוצה לשמור לעצמי.
משה כחלון: בסוף אני אקח גם את שר האוצר כך ששנינו יחד נגיע למסקנה ונחליט לדחות.
משה כחלון: הכיוון שלנו הוא לתת ולסיים, אבל אנחנו רוצים לשמור לנו מרחב מחיה כך שאם תהיה תקלה, אנחנו נוכל לדחות את זה.
משה כחלון: שוב, אני מתנדב לנעול את עצמי יחד עם שר האוצר או עם כל שר עליו תחליט הוועדה.
אופיר אקוניס: שר האוצר הוא מנגנון ראוי.
אופיר אקוניס: שר האוצר ושר התקשורת.
משה כחלון: זה יכול להיות עם ערן פולק.
אופיר אקוניס: זה צריך להיות ברמת השר.
משה כחלון: נראה אותך סוגר תמלוגים בלי פולק.
אופיר אקוניס: אני חושב שהרעיון שלך הוא רעיון נבון.
משה כחלון: הייתי מבקש להוסיף עוד דבר.
משה כחלון: יש חברות שהמועד מאוד חשוב להן ואם לא, לפחות הרשיון.
משה כחלון: אנחנו נאשר לקבל את הרשיון עם מועד מאוחר יותר.
משה כחלון: אם זה יעזור לחברות להיערך ולקבל הלוואות בבנקים או לעשות תוכניות עסקיות, בשאיפה הזאת נאפשר להן לקבל את הרשיון עם מועד מאוחר יותר.
נגה רובינשטיין: זאת אומרת, מי שיבקש לקבל רשיון, יוכל להגיש בקשה ותוך פרק זמן שייקבע  תצטרך להתקבל החלטה האם הגורם שהגיש בקשה יוכל לקבל את הבקשה, בין בדרך של קביעת כשירות שכבר קיימת היום בהצעת החוק ובין בדרך אחרת, באופן שגורמים שמבקשים לעלות לשידור – בין אם זה יהיה ב-1 לינואר 2012 ובין אם זה יהיה במועד מאוחר במספר חודשים מה-1 בינואר 2012 – יהיה להם כבר את הרשיון ביד.
אתי בנדלר: אני לא הבנתי את ההערה שלך.
אופיר אקוניס: תסבירי בדיוק את המנגנון הזה.
אופיר אקוניס: לכן שאלתי על המנגנון כדי שלכולם יהיו הדברים ברורים, גם לייעוץ המשפטי, גם לזכייניות וגם לגורמים האחרים.
נגה רובינשטיין: מכיוון שחלק מהטעמים לשינוי הסדרה הוא אי יצירת הוודאות, יצירה של איזשהו אופק – זאת תקווה שלא נצטרך להגיע לכאן פעם בשנתיים או לצאת למכרז – הרעיון הוא שהחל ממועד מסוים ניתן יהיה להגיש בקשה לקבלת רשיון.
נגה רובינשטיין: תוך פרק זמן שייקבע, הרשות השנייה תקבע אם הגורם הרלוונטי שהגיש את הבקשה רשאי לקבל רשיון, אם הוא יוכל לקבל רשיון, אם הוא כשיר לקבל רשיון.
נגה רובינשטיין: כרגע אנחנו מדברים על רשיון שהוא רשיון אחיד ואנחנו לא מדברים על מתכונת של מכרז.
נגה רובינשטיין: לכן יוכל להיווצר פער זמן בין קבלת הרשיון לבין העלייה לשידור.
נגה רובינשטיין: הרעיון הוא שניתן יהיה לקבל את הרשיונות בכל מקרה לפני ה-1 בינואר 2012, גם אם תחילת השידור יהיה מאוחר יותר.
אתי בנדלר: שניתן יהיה לקבל רשיון לפני ה-1 בינואר 2012?
נגה רובינשטיין: בניסוח נצטרך להחליט האם זה יהיה קבלת רשיון או בדיקה של כשירות רשיון, זאת אומרת, שהגורם כשיר לקבל רשיון.
נגה רובינשטיין: זאת נקודה שנצטרך לסגור.
אתי בנדלר: את מדברת כרגע על בעלי רשיונות חדשים או את מדברת על בעלי זיכיונות שיגישו בקשה?
נגה רובינשטיין: על כולם.
משה כחלון: לצורך העניין כולם שווים.
משה כחלון: גם זיכיון שעובר לרשיון הוא בעל רשיון חדש.
אופיר אקוניס: נגה, תסבירי לוועדה את המועד.
אופיר אקוניס: אבל מדובר על כולם.
אופיר אקוניס: מה המועד של מרץ 2011 אותו מציע השר?
נגה רובינשטיין: ההנחה שלנו היא שככל יתקדם הזמן וככל שיחלפו השבועות הקרובים, אנחנו נדע טוב יותר האם ניתן יהיה להשלים את כל המערך הנוסף שנדרש לצורך קיומם של בעלי רשיונות נוספים.
נגה רובינשטיין: אם אפשר יהיה להשלים את כל המהלכים שנדרשים עד ל-1 בינואר 2012, תוך קיום המהלכים המקבילים של הקצאת התיקים ומתן אפשרות לבעלי רשיונות פוטנציאליים להכין את עצמם לקראת עלייה לאוויר.
נגה רובינשטיין: זאת אומרת, אלה סדרי גודל שהשר יצטרך להביא בחשבון טרם קבלת ההחלטה עד יום ה-1 במרץ 2011, האם בכוונתו להאריך את מועד הכניסה לתוקף של החוק, של סעיפים מסוימים בחוק, או האם בכוונתו להותיר את המועד על כנו.
נגה רובינשטיין: מכיוון שהשינויים שאנחנו מציעים עכשיו יצטרכו ללכת קצת אחורה, לבדוק סעיפים כדי לראות איזה שינויים יהיו.
אופיר אקוניס: נתאים את הכל.
חיים אורון: אני מציע לקבל את ההצעה ככל שזה בתוך 2011.
חיים אורון: אם זה עובר את 2011, שיחזרו לכנסת.
חיים אורון: לא בחקיקה  ראשית, בתקנה פלוס הסכמת הוועדה.
חיים אורון: בכל זאת, זה טכני אבל יש לזה משמעות.
חיים אורון: מבחינת כל בעלי האינטרסים והרשיונות.
חיים אורון: אם  אתה אומר שאתה מצליח לבצע את זה עד 2011, זה אומר להפעיל אפילו עד 2012 כי הרי אתה מדבר על התאריך הקריטי שהוא מועד הגשת הרשיונות.
חיים אורון: התאריך עליו אנחנו מדברים, מרץ 2011, אם מרץ 2011 נדחה גם עד דצמבר 2011, אין לך בעיה.
משה כחלון: לא, יש כן אי הבנה.
משה כחלון: החוק במקורו הוא שב-1 בינואר 2012 מתחילים הרשיונות.
נגה רובינשטיין: זאת ברירת המחדל.
משה כחלון: כן, זה המצב כרגע.
משה כחלון: כאשר החוק נכתב, זה היה 2008.
משה כחלון: המועדים חושבו בהתאמה.
משה כחלון: כעת, בגלל כל מה שקרה ועדיין לא התחילה הפריסה הדיגיטלית, הדברים זזו.
משה כחלון: הגענו היום לסוף 2010.
משה כחלון: ההגשה, לא הרשיון אלא ההגשה, היא עד מרץ 2011 וזה כדי לדעת מי רוצה וכמה רוצים.
משה כחלון: צריך לפנות מספרים ולפנות ערוצים.
משה כחלון: ההגשה.
משה כחלון: הרשיון בכל מקרה צריך להיות 1 בינואר 2012.
משה כחלון: מה שאנחנו מבקשים זה לתת לנו את האפשרות להזיז עד שנה.
משה כחלון: אם יהיו בעיות טכנולוגיות, אילוצים, בוא נאמר כוח עליון, לכן אנחנו רוצים עד שנה.
משה כחלון: בכל זאת אנחנו מחוקקים חוק ולא יכול להיות שיהיה חוק ואנשים ימשיכו לשדר בזיכיונות כאשר לפי החוק הם צריכים לשדר ברשיונות.
משה כחלון: לכן ביקשנו את זה ביחד עם שר האוצר ואני לאשר עד שנה, אבל אני אומר כאן לפרוטוקול בקולי בשפה באמת הכי ברירה שהכוונה היא להכניס את זה מוקדם ככל האפשר.
משה כחלון: נעשה כל מאמץ לפרוס את זה הכי מהר ולתת את הרשיונות.
משה כחלון: כל המאמצים שאנחנו עושים כאן, והועדה משקיעה מאות שעות, זה כדי לעשות רשיונות ולא כדי להמשיך בזיכיונות.
אופיר אקוניס: אני חושב שהמנגנון ששר התקשורת מציע הוא רעיון נבון ומידתי, יחד עם שר האוצר.
אופיר אקוניס: אם יהיה צורך, ואנחנו לא אומרים שזה יקרה, להשאיר בידיים של שני שרים בממשלה, שהם מכובדים גם באופן אישי וגם בתפקידים שלהם, את שיקול הדעת הזה.
אופיר אקוניס: כמובן יתייעצו עם הגורמים המקצועיים ברשות השנייה ואחרים ויקבלו את ההחלטה.
אופיר אקוניס: זאת דעתי.
אתי בנדלר: הרעיון הוא לא לדחות את מועד תחילת החוק אלא רק את מועד המעבר.
אתי בנדלר: מועד המעבר יהיה כפי שמוצע היום בהצעת החוק.
אתי בנדלר: ואולם השר, בהסכמת שר האוצר, יהיה רשאי לדחות את מועד המעבר לתאריך לא מאוחר משנה מהמועד הקבוע בחוק.
משה כחלון: עד שנה.
משה כחלון: אני יכול לדחות בחודש.
אתי בנדלר: עד שנה.
אתי בנדלר: לתאריך שלא יעלה בשנה.
קריאה: ב-1 במרץ 2011 ידעו הגופים שמגישים את הבקשה האם הם יכולים לקבל רשיון?
אופיר אקוניס: לא. עד ה-1 במרץ.
נגה רובינשטיין: עד ה-1 במרץ 2011 יחליט השר האם החוק נכנס למועדו כנדרש.
אתי בנדלר: לא החוק.
אתי בנדלר: מועד המעבר.
נגה רובינשטיין: מועד המעבר הוא ה-1 בינואר 2012 או אם יש דחייה.
נגה רובינשטיין: תוך פרק זמן שייקבע – אנחנו רוצים שזה יהיה פרק זמן מינימלי, ומדובר על חודש או על תקופה מעין זו – יצטרכו בעלי הזיכיונות להודיע האם הם מעונינים להישאר עד שנת 2015 במשטר של זיכיונות או האם הם מעונינים לעבור למשטר של רשיונות.
נגה רובינשטיין: מהרגע שאתם תקבלו החלטה, אז יצטרך להתחיל התהליך של הקצאת הערוצים ובמקביל כמובן צריך להסדיר את היכולת של בעלי הזיכיונות הקיימים והחדשים להגיש בקשה לקבלת רשיון תוך קביעת מועד לקבלת החלטה האם אותו מועמד הוא גורם כשיר לקבל רשיון.
קריאה: מתי ההחלטות האלה יתקבלו?
קריאה: מתי ידעו בעלי הזיכיונות או הרשיונות?
משה כחלון: סדר גודל של ה-1 ביוני 2011.
משה כחלון: קיבלתם תשובה.
משה כחלון: החשבון הוא פשוט.
משה כחלון: מרץ ועוד שלושה חודשים, מביא אותנו ליוני.
קריאה: תוך שלושה חודשים לאחר הגשת הבקשות.
משה כחלון: יושב כאן המנכ"ל ואומר לנו את הדברים.
אופיר אקוניס: מר סמירה, בבקשה, תסביר את זה.
מנשה סמירה: לפי מה שהשר אמר עכשיו, הרשיון ייכנס לתוקף, מועד המעבר בהתאם להחלטה שהשרים יקבלו, או 1 בינואר 2012 או מועד מאוחר יותר שנובע משינויים שאילצו את המערכת לדחות אותה.
אתי בנדלר: שלא יהיה מאוחר מה-1 בינואר 2013.
מנשה סמירה: לא יאוחר מה-1 בינואר 2013.
אתי בנדלר: מתי תוגש בקשה לקבלת רשיון?
מנשה סמירה: לא יאוחר מה-1 במרץ 2011.
נגה רובינשטיין: מה-1 באפריל 2011 ניתן יהיה להגיש בקשה לקבלת רשיון.
נגה רובינשטיין: אתם תצטרכו להודיע האם אתם מעונינים לעבור.
מנשה סמירה: זה לגבי זכיינים.
מנשה סמירה: חדשים, מתי שהם רוצים.
נגה רובינשטיין: מה-1 באפריל והלאה יצטרכו להגיש בקשה לקבלת רשיון.
נגה רובינשטיין: אתם נמצאים במנגנון שהוא מנגנון מיוחד.
נגה רובינשטיין: מה-1 באפריל אתם צריכים להחליט לאן פניכם, האם אתם מעונינים להישאר במסגרת של זיכיון עד 2015 או האם אתם מעונינים לעבור לרשיון.
נגה רובינשטיין: אתם לא יכולים להחזיק את שני הצדדים האלה כל הזמן.
נגה רובינשטיין: זאת נקודה שצריכה להיות ברורה בהצעת החוק.
נגה רובינשטיין: אין שום סיטואציה בה בכל נקודת זמן תוכלו לומר שאתם יוצאים מהזיכיון ועוברים לרשיון אלא יש נקודת זמן אחת כזאת.
אילאיל לבנת: פעם בשנה.
אילאיל לבנת: לא בכל נקודת זמן.
קריאה: זאת הנחיה שהיא פשוט לא מובנת לנו.
אופיר אקוניס: למה לא בכל נקודת זמן?
נגה רובינשטיין: אני לא מחזיקה את המקל משני קצותיו.
שאול מגנזי: בסעיף הזה כמו שהוא מנוסח, אין לנו בעיה עם ההזזה הזאת של שלושה חודשים או שישה חודשים וזה בסדר.
שאול מגנזי: העניין הוא שערוץ 2 יכול לעבור – או רשת או קשת או שניהם – רק בשתי פעימות: או במועד שנקבע כאן עכשיו, ב-1 בינואר 2012, או בנובמבר 2015.
שאול מגנזי: אין לנו שום נקודה באמצע בה נוכל לעבור ואנחנו לא מצליחים להבין למה זה.
שאול מגנזי: אנחנו מבינים שיכולה להיות תזוזה בשישה חודשים או עד שנה כמו שאמר השר, אבל עדיין נראה לנו שאנחנו רוצים בתוך הסיפור הזה עוד תחנה בזמן.
שאול מגנזי: אני לא מבין מה המניעה לומר שזכייני ערוץ 2 או מי מהם יכול לעבור או ב-1 בינואר 2012 או ב-1 בינואר 2013, כך שיהיו שתי נקודות.
שאול מגנזי: במצב כזה אנחנו נצטרך להגיש את הבקשה שנה קודם, וזה מקובל, ואז אנחנו לא מחזיקים במקל משני קצותיו.
שאול מגנזי: לא באים ואומרים שמחר אנחנו עוברים אלא אנחנו אומרים שהיום אנחנו מודיעים לעוד שנה בנקודת הזמן שיקבע משרד התקשורת, וזה בסדר.
אילאיל לבנת: אני מבקשת להוסיף שכל מצב אחר יוצר אפליה שהיא פסולה והיא בלתי מובנת.
אילאיל לבנת: צריך לזכור שאם ערוץ 2 לא מימש את נקודת היציאה שלו ב-2012, במובן מסוים הוא כבול באזיקי הזיכיון שלו עד 2015 בסביבה תחרותית משתנה.
אילאיל לבנת: לכן מן ההגיון הוא לאפשר עוד נקודות יציאה בדרך בהתראה של שנה.
שאול מגנזי: כמעט ארבע שנים אתה כבול.
משה כחלון: אם אני מאפשר לך לקבל את הרשיון במועד מאוחר יותר, למה זה לא מספיק לך?
שאול מגנזי: זה בסדר, אבל אם לא קיבלתי את הרשיון?
נגה רובינשטיין: ההצעה היום אומרת שב-1 בינואר 2012 אתם יודעים כבר אם אתם ממשיכים את הזיכיון או ברשיון.
נגה רובינשטיין: אם אתם תחליטו ב-1 בינואר 2013, מה יקרה?
נגה רובינשטיין: אז יהיה מכרז על המותג במהלך של שנתיים נוספות?
שאול מגנזי: אני לא מבין.
נגה רובינשטיין: אני אסביר לך.
נגה רובינשטיין: ב-1 בינואר 2013, קשת יוצאת לקבל רשיון עצמאי.
נגה רובינשטיין: אתם רוצים להישאר בערוץ ואתם רוצים להישאר באותה מתכונת של חצי ערוץ.
נגה רובינשטיין: נעשה מכרז לגורם חדש לשנתיים שימלא את הערוץ?
שאול מגנזי: את רוצה שאנחנו נודיע היום שאנחנו ניקח את כל הערוץ?
שאול מגנזי: אם אנחנו נודיע היום שניקח את כל הערוץ, זה עונה לך?
נגה רובינשטיין: לא. אם אתה יודע לומר לי היום האם בכוונתך להישאר עם הזיכיון להמשך הדרך, מה טוב, כי אז פתרנו את הבעיה.
שאול מגנזי: לא, אם אני אודיע לך היום שאם קשת תצא, רשת תיכנס בנעליה ותנהל את כל הערוץ, אבל יתאפשר לו – בוא נאמר שייכנסו הצרכנים לשוק – חבר'ה, זאת תקופה ארוכה.
שאול מגנזי: ארבע שנים זאת תקופה ארוכה.
שאול מגנזי: שימו נקודה באמצע.
שאול מגנזי: אם נראה שמצב השוק הוא כזה שנכנסו הצרכנים והמצב הוא קטסטרופה, נעבור גם אנחנו לרשיונות.
נגה רובינשטיין: אם אתם מוכנים לקחת על עצמכם מחויבויות, מה טוב, אבל זה עדיין לא רלוונטי לזכויות של קשת.
נגה רובינשטיין: זה עדיין לא רלוונטי שאתם יכולים לצאת בכל נקודת זמן כי זה מכניס הרבה חוסר ודאות לשוק.
שאול מגנזי: אם אני נותן שנה הודעה מראש.
אתי בנדלר: כל המתחרים בשוק צריכים כל שנה לחכות מחדש לראות מה תודיעו?
מנשה סמירה: אני חושב שהמנגנון נכון, אבל אם רוצים לאזן, אם הוא מודיע עד ה-1 במרץ או באפריל 2011 – לא נחכה לו שנה מראש כמו שהוא רוצה אלא שעכשיו הוא יודיע אם הוא רוצה לעבור ב-2014 – אז אנחנו נוכל להיערך ונדע מראש והשוק ידע מתי הוא משחרר את המותג.
חיים אורון: זה מה שהוא רוצה.
מנשה סמירה: לא, הוא רוצה שנה מראש.
מנשה סמירה: אני רוצה לפתור את הבעיה.
מנשה סמירה: השר, יכול להיות שהוא זקוק לזה גם לשם החזר החובות.
אופיר אקוניס: מי עוד נרשם לסעיף הזה?
אופיר אקוניס: אני אמרתי את דעתי וכך אני אצביע - על פי המנגנון שהציע שר התקשורת.
אמיר רוזנברג: אדוני היושב ראש, אם הדיון לגבי המדרגות נגמר, אין לי בעיה לדבר כי אני רוצה לדבר על תת סעיף אחר בסעיף הזה.
אמיר רוזנברג: זה דיון רציני אחר לגבי המדרגות.
לאה ורון: היושב ראש לא יכול לדעת מה רוצים לומר אלה שנרשמו  לדיבור.
זהר קדמון סלע: גם אנחנו תומכים בשתי נקודות יציאה, ב-2012 וב-2015.
זהר קדמון סלע: אנחנו תומכים בהצעה כפי שהיא מונחת כרגע.
אמיר רוזנברג: לגבי נקודת היציאה.
אמיר רוזנברג: לנקודת היציאה יש קשר ישיר לשאלת החובות, לשאלת סילוק החובות.
אמיר רוזנברג: להבדיל מערוץ 10, מהבעיה בערוץ 10 שיצרה מצב בו לא ניתן להאריך את השידורים של ערוץ 10 אם הוא לא עובד בחובותיו עד מועד מסוים, אז נקלעה הכנסת למשבר שבא לידי ביטוי גם בהצעת החוק לתיקון בדברי ההסבר, באופן כזה שהיה צריך או לסגור או להאריך, ואז לא הייתה ברירה והכנסת נאלצה לעשות את מה שהיא נאלצה לעשות.
אמיר רוזנברג: במקרה שלנו אין את הברירה הזאת.
אמיר רוזנברג: אנחנו היום אמורים לדון באיזושהי בעיה שהעסיקה אותנו גם ברקע בימים האחרונים ובחודשים האחרונים, אבל גם בוודאי תעסיק את הוועדה, לגבי עמידת הזכיינים בחובות עבר, לפני המעבר, כתנאי למעבר שלהם לקבלת רשיון.
אמיר רוזנברג: המצב בחוק היום – והוא נמצא גם בסעיף הזה של הפרה זניחה – אנחנו יודעים שיש דיונים גם מעבר לכך.
אמיר רוזנברג: ההבדל בין ערוץ 2, בין המצב הזה למצב של ערוץ 10, שכאן אין משבר אלא יש להם בחירה.
אמיר רוזנברג: הם מגיעים ליום אחד, לדצמבר 2012, החוק מחייב אותם – או בשלב זה אוסר ולא מאפשר לתת להם רשיון כי הם לא עמדו בכל חובותיהם – ומנסים למצוא פתרונות שונים אבל הברירה היא של בעלי הזיכיון.
אמיר רוזנברג: במקרה הספציפי הזה אנחנו לא עומדים בפני שום משבר.
אמיר רוזנברג: הברירה, כפי שהציעה הצעת החוק, היא לפנות בעלי הזיכיון של ערוץ  2 לעבור עכשיו הוא ב-2015 או כפי שמוצע כרגע במדרגה שידועה מראש.
אמיר רוזנברג: לכן אין כאן לסגור או להחשיך אלא הם צריכים להחליט.
אמיר רוזנברג: אם הם לא יכולים להחזיר את החובות שלהם או לספק את דרישות החוק כדי לעבור לרשיון, אז הם יעברו בשלב הבא.
אמיר רוזנברג: כאן הרלוונטיות של מתי יהיה השלב הבא.
אמיר רוזנברג: הם באים ואומרים שהשלב הבא הוא בעוד ארבע שנים וזה מפריע  להם כיוונים אחרים ולכן מבקשים את השלב הבא בעוד שנתיים.
אמיר רוזנברג: יכול להיות שזה אפילו מקל במידה מסוימת על הטיפול בחובות עבר.
אמיר רוזנברג: אם אתם תתנו להם נקודת יציאה באמצע, כמו שהם מבקשים, עוד נקודה, שיודיעו מראש, מן הסתם הבחירה שלהם תהיה בין יתר השיקולים של מתי לעבור, יהיה נושא של חובות עבר.
אמיר רוזנברג: אם הם לא יצליחו להחזיר את חובות העבר עד ינואר 2012 ונתתם להם נקודת יציאה ב-2014, הם יוכלו לומר שהם עוברים ב-2014 ועד אז נחזיר.
אמיר רוזנברג: אם אז לא יוכלו, יוכלו לעבור ב-2015.
אמיר רוזנברג: זאת ההערה שלי לגבי הנושא הזה.
אמיר רוזנברג: הערה שנייה, אדוני היושב ראש, היא לגבי סעיף שכנראה הוא הסעיף היקר ביותר בחוק הזה.
אמיר רוזנברג: כלומר, היקר ביותר לתעשייה ולמדינה.
אמיר רוזנברג: סעיף (ה) בעמוד 1289, גם הוא שייך במידה מסוימת לנושא של הטיפול בחובות עבר.
אמיר רוזנברג: הסעיף הזה אומר שניתן לבעל הזיכיון לשידורי טלוויזיה בערוץ 2 רשיון, יפקע זיכיונו במועד המעבר.
אמיר רוזנברג: הוראה דומה יש ל-10.
אמיר רוזנברג: הסעיף הזה, מבחינה קונסטיטוציונית, סביר להניח שיום אחד הוא יילמד גם באוניברסיטאות מפני שהוא בא לקצר את המכרז בארבע שנים.
אמיר רוזנברג: זה מה שנעשה כאן.
אמיר רוזנברג: אמר מר מגנזי שזה ארבע שנים מדרגה.
אמיר רוזנברג: היום, לפי סעיף 34 לחוק, יש מכרז, יצא מכרז ודיברנו על זה גם בעבר.
אמיר רוזנברג: יש להם התחייבויות לעשר שנים, התחייבויות חוזיות מול המדינה.
אמיר רוזנברג: אנחנו משנים חוק רטרואקטיבית.
אמיר רוזנברג: היה מכרז של המחוקק לעשר שנים ויש להם התחייבויות, מקצרים להם את זה באמצעות ההוראה הזאת על כל המשמעויות שכרוכות בכך.
אמיר רוזנברג: אלה גם משמעויות כספיות וגם משמעויות לפריפריה.
אמיר רוזנברג: צריך לדעת שכאשר אנחנו עושים את זה ואנחנו מטפלים בבעיות הבאות, יש לא רק חובות עבר אלא יש כאן חובות עתיד, 30 אחוזי מדרגות וכל מיני בעיות שיש לנו בהמשך, בעיות של כסף לתעשייה, הסעיף הזה שווה לפחות 600 מיליון שקלים שמקבלים מתנה.
אמיר רוזנברג: אני לא מדבר על ערוץ 10 כי ערוץ 10, אין לו מכרז.
אמיר רוזנברג: יש לו את אותו סעיף אבל אין לו חובות מכרזיות.
אמיר רוזנברג: אני מדבר על ערוץ 2. הם מקבלים מתנה של הפער בין 50 מיליון מינימום ל-200 ואפילו קצת יותר.
קריאה: אתה מטעה.
אמיר רוזנברג: עוד משפט אחד כדי להטעות את יושב ראש הוועדה.
אמיר רוזנברג: אדוני היושב ראש, צריך לקחת בחשבון שהמשמעות של הסעיף הזה היא שקיצור המכרז מיום 1 בינואר 2012 או כל מדרגה אחרת, המינימום של החוב יהיה 50 מיליון שקלים, בעוד שעל פי המכרז החוב שלו לפחות – לפי בית הלל – הוא 200 מיליון.
אמיר רוזנברג: לכן 150 כפול ארבע שנים, זה 600 מיליון, אבל לא מדובר כאן רק על כסף.
אמיר רוזנברג: סעיף חשוב מאוד שבכל דיון של המשך הוועדה לגבי מה צריך להגיע לתעשייה, הכספים שנכנסים כאן, צריך לראות את הסעיף הזה ולשים אותו לנגד עינינו.
אמיר רוזנברג: אני רוצה לומר עוד מילה אחת.
אמיר רוזנברג: הסעיף הזה – אמרנו את זה בעבר – הוא לא רק סעיף של כסף.
אמיר רוזנברג: לא אתן יותר מדיי דוגמאות אבל יש הרבה מה לומר.
אמיר רוזנברג: קיצור המכרז, יש לו משמעויות עצומות גם מבחינת המסך, גם מבחינת הפריפריה, וכל המלים היפות שאנחנו אומרים, כי במכרז זה מהודק מאוד, הם יודעים בדיוק איזה חובות הם לקחו בשביל חינוך, מכלל המגזרים, בשביל התעשייה וכאשר אתה מוריד להם ארבע שנים, אתה לוקח את כל זה ואתה מוותר להם בארבע שנים  וזה בכל החלטה שתתקבל כאן בכל סעיף אחר, כי את זה כבר לא ניתן לשנות וצריך להשלים עם זה.
אמיר רוזנברג: צריך לדעת שכל סעיף אחר שאתה מקבל שקשור לעניינים האלה, צריך לקחת אותו בפרספקטיבה הזאת.
אופיר אקוניס: אם אין הערות לכל סעיף 71ד, השר ישיב.
אופיר אקוניס: אני מבין שאין הערות נוספות.
אופיר אקוניס: כדי להצביע על סעיף 71ד, נדרש כאן הסבר משפטי קצר של היועצת המשפטית.
אופיר אקוניס: אנחנו הרי בודדנו את סעיף המועד ולא הצבענו עליו.
אתי בנדלר: נגה, ההגדרה של מועד המעבר נמצאת בסעיף ההגדרות שעדיין לא הוצבע.
אתי בנדלר: אני מבינה שאתם רוצים להביא הצעה חדשה לגבי מועד המעבר.
אופיר אקוניס: השר הציג אותה.
אתי בנדלר: אבל עדיין לא הייתה הצבעה.
אתי בנדלר: הנושא של מועד המעבר בא לידי ביטוי בסעיפים שונים בהצעת החוק.
אתי בנדלר: השאלה שלי היא כדלקמן: האם שינוי מועד המעבר, ככל שהשר יודיע על דחייה ויפרסם על כך הודעה ברשומות כמובן, בהתאם לסעיף 1 כפי שיאושר לכשיאושר, האם זה יחייב שינויים או התאמות גם בסעיף הזה שנקרא עכשיו?
אופיר אקוניס: סעיף 71ד.
נגה רובינשטיין: בסעיף 71ד(ב).
אתי בנדלר: רק בסעיף קטן (ב).
אתי בנדלר: אני מציעה שהוועדה, אם היא מחליטה להצביע עכשיו על הסעיף הזה, על סעיף 71ד, תצביע על הסעיף כמו שהוא בכפוף לשינויים המתחייבים בסעיף קטן (ב) שנוסחם יועבר לוועדה לפני הישיבה הבאה.
אתי בנדלר: ככל שמאן דהוא יסבור שהשינוי המוצע בנוסח שיופץ אינו תואם להחלטות הוועדה, ידונו על זה מחדש.
אתי בנדלר: זאת אומרת, תהיה כבר מעכשיו החלטה שההצבעה כרגע על הסעיף הזה מותנית בכך שהנוסח שיומצא לוועדה אכן ישקף את הדברים שסוכמו כאן.
אופיר אקוניס: נגה, כיוון שאת צריכה עכשיו לצאת מכאן ולנסח, שמעת את הסבריה של היועצת המשפטית?
נגה רובינשטיין: שמעתי את הסבריה של היועצת המשפטית.
נגה רובינשטיין: מה שאנחנו מבקשים זה לאשר עכשיו את העיקרון בדבר שינוי מועד המעבר.
נגה רובינשטיין: סעיף 71ד, חוץ ממועד המעבר, מעלה עוד מספר עניינים.
אתי בנדלר: מספר עניינים ולא עניין אחד.
נגה רובינשטיין: מספר עניינים.
אתי בנדלר: את יכולה להצביע עליהם עכשיו?
משה כחלון: תכף נדבר על חובות עבר ועל הפרה זניחה.
אופיר אקוניס: זאת גם הייתה הערתו של אמיר.
אתי בנדלר: אז אולי אין טעם להצביע על הסעיף, אם זה מחייב מספר שינויים.
משה כחלון: אולי נצביע על המועד עצמו, על העיקרון של המועד.
אתי בנדלר: זה בסעיף 1 ואנחנו מדברים עכשיו על סעיף 71ד.
נחמן שי: סליחה, אבל איפה ועדת הכלכלה בתהליך הזה?
אתי בנדלר: אתה יכול להציע.
נחמן שי: אני מציע.
אתי בנדלר: ההצעה של השר היא שמועד המעבר שמופיע כרגע בסעיף קטן (א), שזה ה-1 בינואר 2012, יישאר וייאמר מפורשות, בנוסף לכך, שהשר, בהסכמת שר האוצר, יהיה רשאי לדחות את מועד המעבר למועד אחר ובלבד שאותו מועד יהיה לא לאחר ה-1 בינואר 2013.
אתי בנדלר: מה שאתה מציע זה שזה יהיה באישור ועדת הכלכלה.
אתי בנדלר: אם כן, תציע את זה.
חיים אורון: אדוני השר, ההצבעה על המועד – שאני לא יכול להשתתף בה – בלי לתת תשובה לטענה הזאת שנותר כאן פער שאין עליו ויכוח, בין משטר הזיכיונות לבין משטר הרשיונות באשר למחויבויות בגין המכרזים הקודמים.
חיים אורון: בלי לתת תשובה לוועדה מה אתה מציע בנושא הזה, אנחנו מחליטים החלטה על תאריך והנושא הבא תלוי באוויר.
חיים אורון: אני חושב שסדר הדברים מחייב שתהיה משמעות ברורה לחברי הוועדה מה יקרה במעבר הזה כאשר אין ספק שאלה שני משטרים שונים ויש כאן גירעון מתמשך שמה שעלה בלשון משפטית מאוד מאוד מורכבת אבל בסוף זה הרבה מאוד כסף.
חיים אורון: לזכיינים יש באופן לגיטימי שיקול דעת מתי נכון להם לעבור ממשטר אחד לשני עד 2015 וזה על פי שיקול דעתם שהוא לחלוטין לגיטימי.
חיים אורון: הם פועל יוצא של זה.
חיים אורון: הם לא פקטור בשיקול אלא הם יהיו תוצאה.
חיים אורון: החובה שלנו לדאוג שמה שנתנו כחלק מהזיכיון בשלב הראשוני לא ייגרע בשיעור כזה או בשיעור אחר במעבר בגלל שיקול לגיטימי של הזכיינים הקיימים, כאשר במקרה זה, זה רק ערוץ 2 כי עם ערוץ 10 ההסכם הוא אחר.
חיים אורון: זה הנושא שצריך לקבל עליו תשובה עכשיו לפני שמצביעים, מי שיצביע כאן על התאריך, כי הוא מאוד מהותי.
משה כחלון: אני אשיב לך.
משה כחלון: עורך דין רוזנברג דיבר על כך באופן עקרוני ואמר שיש פגיעה ויש פגיעה ביצירה הישראלית מעצם המעבר מזיכיונות לרשיונות, דבר שהוא נכון.
משה כחלון: יש חשש.
חיים אורון: חשש סביר.
משה כחלון: מה שאתם אומרים, הכל נכון.
משה כחלון: על זה אין לנו ויכוח, אבל הוויכוח הזה היה אם היוצרים ואם הגופים יעברו לרשיונות, כן או לא.
משה כחלון: זה ויכוח של אתמול והוויכוח הזה הסתיים.
משה כחלון: כרגע אנחנו נמצאים במצב שבכל מועד שנשנה או לא נשנה, לא יהיה שינוי במצב העכשווי של היוצרים.
משה כחלון: תכף אני גם אדבר על הצעה שהם הציעו אתמול ואנחנו נוטים לקבל אותה, על פיצוי מסוים אבל במסגרת אחרת ולא במסגרת עליה דיבר עורך דין רוזנברג אלא על מסגרת אחרת עם משהו פרוגרסיבי וזאת הצעה סבירה, נורמלית ואנחנו נוטים לקבל אותה ואני מקווה שגם הזכיינים יקבלו אותה.
משה כחלון: לכן אני לא נותן תשובה כרגע.
משה כחלון: גם אם זה ב-14, 16, 19, זה לא רלוונטי.
משה כחלון: עוברים או לא עוברים, זה השיקול.
חיים אורון: אתה צודק.
משה כחלון: כעת הם לא ייפגעו אם זה יהיה ב-13 או אם קשת תיקח את זה ב-15.
משה כחלון: מה שאומר עורך דין רוזנברג זה שאולי קשת ירצו לשנות ל-14 כי לא יכולים לשלם מחויבויות עבר.
משה כחלון: אולי מישהו יחליט לעשות להם מגבית אבל אני לא יודע אם זה ענייננו.
משה כחלון: אתה צריך – סלח לי שאני אומר לך – לקבל את הכסף הכי מהר.
חיים אורון: השאלה אם ישלמו.
משה כחלון: לא ישלמו, לא יקבלו רשיון.
אמיר רוזנברג: זאת לא עילה לוותר להם על חובות עבר.