GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ירמי קדושי: תהיה אז אפשרות  להחשיך מסך כי יהיו הרבה ערוצים.
ירמי קדושי: אם אנחנו יוצאים מראש בהצהרה שלא יהיו הרבה ערוצים, לא יהיה גיוון תרבותי.
ירמי קדושי: אני יכול להעיד מהרחוב, מהאנשים ומהלך הרוחות בשכונות, בעיירות פיתוח ובהרבה מקומות שמה שאמרת, אדוני היושב-ראש, מאוד מוצדק.
ירמי קדושי: קורה בחדשות שיש צד אחד שמיוצג.
ירמי קדושי: זה קורה בשיח התרבותי בטלוויזיה.
ירמי קדושי: אני שומע שדרנים, כתבים ותכניות בידור של טוק-שואו בטלוויזיה שמייצגים צד אחד וצוחקים על צד אחר בפוליטיקה, בתרבות.
ירמי קדושי: יש פה קבוצה לא מגוונת ששולטת בתרבות הישראלית.
ירמי קדושי: צריך להכניס אנשים אחרים על-מנת שיהיה מגוון של דעות.
ירמי קדושי: יש קהל מאוד מגוון במדינת ישראל.
ירמי קדושי: אנחנו עם של קיבוץ גלויות.
ירמי קדושי: אנשים עלו מכל מיני מקומות.
ירמי קדושי: יש כאן גיוון תרבויות.
ירמי קדושי: יש כאן אנשים שאוהבים כל מיני דברים אחרים.
ירמי קדושי: לא כל אחד אוהב את מה שהשכן שלו אוהב.
ירמי קדושי: לא הגיוני שהמדינה הזאת תנוהל חד-כיוונית על ידי קבוצה קטנה שהשתלטה על העניין.
ירמי קדושי: מר בלייר אומר לתת כוח ליוצרים.
ירמי קדושי: על איזה יוצרים הוא מדבר?
נגה רובינשטיין: הוא דיבר על היצירה.
ירמי קדושי: אני חושב שזו לא היצירה אלא היוצרים.
ירמי קדושי: הכסף הזה מגיע רק אליהם.
ירמי קדושי: תעשו חקירה ותראו לאיפה הכסף הזה הולך.
ירמי קדושי: הוא לא הלך לשכונות, לעיירות הפיתוח, ליוצרים לא מאוגדים, אלא לאנשים מסוימים.
ירמי קדושי: רוב הסרטים בישראל מייצגים דעה מסוימת.
ירמי קדושי: יש הרבה סרטים שמאלניים.
ירמי קדושי: מעדיפים לתת כסף לערבים שהולכים  נגד ישראל מאשר למזרחיים שרוצים להראות את המצוקה.
ירמי קדושי: כאשר אנחנו באנו ואמרנו שיש מצוקה בקרית מלאכי, אמרו לנו להראות את המצוקה בעזה, איך הילדים שם סובלים ואיך החיילים גורמים להם בלגן.
ירמי קדושי: הם מעדיפים לתת את זה מאשר לתת את הבעיות הכלכליות והחברתיות שיש במדינה.
ירמי קדושי: מי מתעסק היום בטלוויזיה בקטע החברתי?
ירמי קדושי: אני לא רואה שום תכנית חברתית בטלוויזיה.
ירמי קדושי: רוב התכניות מדברות על אג'נדה מסוימת של אותם אנשים.
ירמי קדושי: אני לא אומר שלאותם אנשים אין זכות ביטוי, אבל גם אנשים אחרים רוצים להיות בתמונה.
ירמי קדושי: מר מגנזי אמר שלא יהיה פרסום ושלא יהיו תחנות.
ירמי קדושי: אני לא רואה את זה כך.
ירמי קדושי: אם נפתח את שוק הפרסום כמו באינטרנט הוא יהיה מאוד מגוון, מאוד פתוח, יוכלו להיכנס עוד אנשים לעוגת הפרסום כך שהיא תגדל.
ירמי קדושי: מרכזי המזון בישראל נשלטו פעם על ידי הקואופ ועל ידי הריבוע הכחול.
ירמי קדושי: היום יש שוק חופשי, כלכלה חופשית, אנשים קונים איפה שהם רוצים.
ירמי קדושי: יש מלא חברות וגיוון של מוצרים.
ירמי קדושי: כך צריכה להיות הטלוויזיה בישראל.
רני בלייר: אני מייצג 500 במאים ו-4000 אנשי תעשייה.
רני בלייר: אפשר לבדוק מאיזה עדה הם, מאיזו פריפריה הם הגיעו.
רני בלייר: אחר כך שיגיד אם אנחנו אליטה שלוקחת את הכסף.
ירמי קדוש: אני מדבר על התוכן.
רני בלייר: תבדוק את התוכן ותראה כמה מזרחיות יש.
אופיר אקוניס: אנחנו נתחיל בהקראת הצעת החוק של משרד התקשורת.
טל רוזנפלד: חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 33) (מעבר מזיכיונות לרישיונות בשידורי טלוויזיה), התש"ע-2010 פרק א': מעבר מזיכיונות לרישיונות בשידורי טלוויזיה עד יום י"ח בחשון התשע"ו (31 באוקטובר 2015) – תיקוני חקיקה.
טל רוזנפלד: סימן א': תיקון חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו.
טל רוזנפלד: תיקון סעיף 1. בחוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, התש"ן-1990 (להלן – החוק העיקרי), בסעיף 1 -  (1) ההגדרה "בעל זיכיון" – תימחק; (2) אחרי ההגדרה "השר" יבוא: "זיכיון לשידורי טלוויזיה" – זיכיון שניתן לפי חוק זה לקיום שידורי טלוויזיה;" (3) אחרי ההגדרה "זיכיון לשידורי רדיו" יבוא:"זיכיון לשידורים" – זיכיון לשידורי רדיו או זיכיון לשידורי טלוויזיה;" (4) אחרי ההגדרה "יחידת שידור" יבוא: "מועד המעבר" – יום ו' בטבת התשע"ב (1 בינואר 2012); "מורשה לשידורים" – בעל רישיון לשידורים או בעל זיכיון לשידורים;" (5) אחרי ההגדרה "קרוב" יבוא: "רישיון לשידורי טלוויזיה = רישיון שניתן לפי חוק זה לקיום שידורי טלוויזיה;" (6) אחרי ההגדרה "רישיון לשידורי רדיו"יבוא: "רישיון לשידורים" – רישיון לשידורי רדיו או רישיון לשידורי טלוויזיה;" (7) אחרי ההגדרה "תיקון מס' 32" יבוא: "תיקון מס' 33" – חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 33), התש"ע-2010;"
נגה רובינשטיין: יש כאן הגדרות שמעדכנות מי הוא בעל רישיון, מי הוא בעל זיכיון.
נגה רובינשטיין: אלו התאמות טכניות שנדרשות לשם הסעיפים המהותיים אחר כך.
אופיר אקוניס: מה לגבי מועד המעבר?
נגה רובינשטיין: מועד המעבר הוא 1 בינואר 2012.
נגה רובינשטיין: ממנו והלאה אפשר להגיש בקשה לקבלת רישיון.
אופיר אקוניס: מר מגנזי, הערת משהו במצגת שלך על הדבר הזה.
שאול מגנזי: כשידברו על המעבר של זכייני ערוץ 2 זה יהיה רלוונטי.
שאול מגנזי: שם מוזכר העניין שאפשר לעבור רק ב-2 נקודות זמן.
אופיר אקוניס: למה המועד נקבע ל-1 בינואר 2012?
נגה רובינשטיין: לקראת אותו מועד התדרים האנלוגיים אמורים להתפנות כך שתהיה עוד אפשרות טכנולוגית או טכנית לגורמים משדרים  נוספים לשדר באוויר.
נגה רובינשטיין: מדובר בהערכה כלכלית שבאותו מועד, על בסיס הרחבה של שוק הפרסום, תהיה אפשרות כלכלית לגורמים נוספים להיכנס לתחום הזה.
אופיר אקוניס: מדובר ברעיון שלכם לאישור הפרסום בכבלים ובלווין?
נגה רובינשטיין: זה לא קשור, על אף שבפני הוועדה גם הדבר הזה הובא בחשבון.
נגה רובינשטיין: אני חושבת שעל אחת וכמה כאשר אין כרגע פרסום בכבלים ובלווין.
נגה רובינשטיין: גם כאשר הובאה בפני ועדת מרדכי ההצעה לאפשר פרסום מיידי בכבלים ובלווין, עדיין הוועדה סברה שיש ייתכנות כלכלית לגורמים נוספים לשדר שידורים בטלוויזיה הפתוחה.
אופיר אקוניס: למה לא נגיד 1 בינואר 2013?
משה כחלון: מבחינה טכנית מדינת ישראל יודעת לספק רישיונות ב-1 בינואר 2012.
משה כחלון: זה לא קשור לפרסומות, לא קשור לערוץ 2. היום היא לא יכולה.
משה כחלון: יש לה 2 רצועות.
משה כחלון: ב-2012 יהיו לה יותר.
נגה רובינשטיין: בגלל התדרים האנלוגיים שניתנים.
מנשה סמירה: בהנחה שהחוק יתקבל ונעמוד בלוח הזמנים, יהיה צורך כשנה וחצי להרחבת המערך כדי לקלוט בעלי רישיונות נוספים.
מנשה סמירה: זה יכול להיות פער של חודש, חודשיים ושלושה.
מנשה סמירה: זה ישליך על הרחבת המערך הדיגיטלי, כי צריך יהיה להכשיר מקום.
מנשה סמירה: אם לא יהיו עיכובים זה בסדר גמור.
מנשה סמירה: צריך לפנות מקום לבעלי רישיונות נוספים, לערוצים נוספים שיעלו במערך הדיגיטלי.
מנשה סמירה: צריך להיערך.
מנשה סמירה: אם יהיו 3 זה בסדר, אבל אם יהיו 4,5 חייבים להיערך.
משה כחלון: כמה זמן צריך?
מנשה סמירה: שנה וחצי מרגע קבלת ההחלטה.
אתי בנדלר: נניח שהוועדה מצביעה היום והחוק יתקבל בסוף אוקטובר.
משה כחלון: כבר היום אתם לא ערוך.
משה כחלון: אם בעוד דקה מתקבל החוק אתה לא ערוך.
נגה רובינשטיין: הבעיה היא לא פינוי התדרים האנלוגיים, אלא רק הרחבה של ה-DTT.
נגה רובינשטיין: את זה אפשר לעשות כבר היום.
נגה רובינשטיין: החוק לא מונע הרחבה.
מנשה סמירה: יש מקום היום לעוד ערוץ.
נגה רובינשטיין: הבעיה היא בעיה טכנית של משדר DTT נוסף, לא עניין של פינוי אנלוגי.
מנשה סמירה: זה גם האפיקים החדשים והרחבת המשדרים.
מנשה סמירה: זו מערכת שלמה.
נגה רובינשטיין: נכון שהפינוי האנלוגי לא קשור לזה?
מנשה סמירה: קשור אם הוא יידחה.
נגה רובינשטיין: הפינוי האנלוגי לא אמור להידחות.
נגה רובינשטיין: החוק לא נוגע בזה.
אופיר אקוניס: אולי כדאי להשאיר את התהליך לסוף החקיקה.
מנשה סמירה: זה טכני מאוד.
מנשה סמירה: זה רק עניין של ספירה של חודשים.
מנשה סמירה: זה תלוי במועד קבלת ההחלטה.
דורון אביטל: יכול להיות שצריך לתת סמכות לשר לדחות את המועד ב-3 חודשים.
מנשה סמירה: אפשרות שנייה היא להרחיב עכשיו את המערכת.
מנשה סמירה: הרחבת המערכת לא צריכה חוק.
קובי שמש: אפשר לעבוד במקביל ולעמוד בלוחות זמנים.
מנשה סמירה: אם מתחילים היום.
מנשה סמירה: אני לא חייב חקיקה בשביל להתחיל.
אתי בנדלר: יכולה להתקבל החלטה על ידי השרים המוסמכים להנחות את הרשות השנייה להיערך להרחבת מערך השידורים הספרתיים.
אתי בנדלר: בהצעת החוק שאנחנו דנים בה האוצר מציע הצעה לגבי מי שיממן את ההרחבה.
אתי בנדלר: האוצר לא מעוניין שהרחבת המערך של ה-DTT תהיה מהכספים שנמצאים היום בקופת הרשות השנייה, אלא שהזכיינים הנוכחיים, בעלי הרישיונות, רשות השידור, ערוץ הכנסת ובעל הרישיון לשידורים ייעודיים בשפה הערבית יממנו את הקמת המערך.
אתי בנדלר: יש לכך התנגדות מאוד משמעותית, כולל מטעם הכנסת בכובע שלה כמי שמשלמת עבור הפצת שידורי הכנסת.
אתי בנדלר: סברנו שהתפישה הזאת איננה נכונה.
אתי בנדלר: האוצר קיבל אותה בחלקה לגבי רשות השידור.
אתי בנדלר: האוצר כנראה לא מעוניין כרגע להנחות את הרשות השנייה להתחיל בעיבוי המערך הזה, כי הוא מקווה שיהיו כיסים אחרים שיממנו את זה.
אתי בנדלר: אני אשמח לשמוע מנציג האוצר שאני טועה.
קובי שמש: יש 2 תהליכים שצריך לרוץ איתם במקביל.
קובי שמש: כבר עכשיו אפשר להרחיב את המערכת הדיגיטלית בצורה כזאת שנוכל לעמוד ביעד של 1.1.2012.
משה כחלון: אנחנו נסכם את זה במסגרת הדיונים הפנימיים.
אופיר אקוניס: אני מציע לאשר את הסעיף, למעט ההגדרה שמדברת על מועד המעבר.
אופיר אקוניס: מי בעד סעיף 1, למעט ההגדרה של מועד המעבר?
טל רוזנפלד: תיקון סעיף 5. 2. בסעיף 5(ב)(10) לחוק העיקרי, במקום "בעל זיכיון" יבוא "מורשים לשידורים".
טל רוזנפלד: תיקון סעיף 6. 3. בסעיף 6 לחוק העיקרי, במקום "בעלי זיכיונות" יבוא ,מורשים לשידורים".
טל רוזנפלד: תיקון סעיף 9. 4. בסעיף 9(א) לחוק העיקרי – (1) בפסקה (3), בכל מקום, במקום "בעל זיכיון" יבוא "מורשה לשידורים"; (2) בספקה (7), במקום "בעל זיכיון" יבוא "מורשה לשידורים".
טל רוזנפלד: תיקון סעיף 14.
טל רוזנפלד: 5. בסעיף 14(ב) לחוק העיקרי, במקום "בעל זיכיון" יבוא "מורשה לשידורים".
טל רוזנפלד: תיקון סעיף 23.
טל רוזנפלד: 6. בסעיף 23 לחוק העיקרי – (1) בפסקה (2), במקום "בעלי הזיכיונות" יבוא "מורשם לשידורים", ובמקום "בעלי זיכיון" יבוא "מורשים לשידורים"; (2) בפסקה (5), במקום "בעלי זיכיונות" יבוא "המורשים לשידורים"ץ     	תיקון סעיף 24.
טל רוזנפלד: 7. בסעיף 24(א) לחוק העיקרי – (1) בפסקה (5), במקום "שבעל זיכיון" יבוא "שמורשה לשידורים"; (2) בפסקה (7), במקום "בעל זיכיון" יבוא "מורשה לשידורים"; (3) בפסקה (8) (ד), במקום "בעל זיכיון" יבוא "בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה או בעל רישיון לשידורי טלוויזיה"; (4) בפסקה (10), במקום "בעל זיכיון" יבא "מורשה לשידורים"; (5) בפסקה (11), בסופה יבוא "או בעל רישיון לשידורי טלוויזיה".
טל רוזנפלד: תיקון סעיף 28.
טל רוזנפלד: 8. בסעיף 28(א) לחוק העיקרי – (1) בפסקה (2), במקום "בעל זיכיון" יבוא "מורשה לשידורים"; (2) בפסקה (3), במקום "שבעלי הזיכיון" יבוא "שהמורשים לשידורים" ואחרי "לתנאי הזיכיון" יבוא "לשידורים או לתנאי הרישיון לשידורים"; (3) בפסקה (5), במקום "בעלי הזיכיון" יבוא  "המורשים לשידורים"; (4) בפסקה (6), במקום "לבעלי הזיכיון" יבוא "למורשים לשידורים".
טל רוזנפלד: 9. תיקון כותרת סימן א' לפרק ג'.
טל רוזנפלד: בכותרת סימן א' לפרק ג' לחוק העיקרי, אחרי "הזיכיון לשידורים" יבוא "הזיכיון להפעלת תחנת שידור", ובמקום "לשידורי רדיו" יבוא "לשידורים".
טל רוזנפלד: 10.
טל רוזנפלד: תיקון סעיף 32.
טל רוזנפלד: בסעיף 32(ב) לחוק העיקרי, במקום "בעל זיכיון וכן" יבוא "מורשה לשידורים וכן".
טל רוזנפלד: 11.
טל רוזנפלד: תיקון סעיף 33.
טל רוזנפלד: בסעיף 33 לחוק העיקרי – (1) בסעיף קטן (א), במקום "זיכיונות לשידורים" יבוא "זיכיונות לשידורי רדיו" ואחרי "ורישיונות לשידורי רדיו" יבוא "וכן עד למועד המעבר – גם זיכיונות לשידורי טלוויזיה"; (2) בסעיף קטן (ב)(3), אחרי "בעל הזיכיון" יבוא "או בעל הרישיון כאמור"; (3) בסעיף קטן (ד), במקום "בעל זיכיון"" יבוא "בעל זיכיון לשידורים או בעל רישיון לשידורי רדיו".
יוסי ורשבסקי: אני רוצה לחזור לעניין של מועד המעבר.
יוסי ורשבסקי: מבחינתנו הדבר הזה אקוטי.
יוסי ורשבסקי: על זה אנחנו מדברים כל הזמן.
יוסי ורשבסקי: נראה לי שזאת בעיה טכנית ושזה פחות מסובך מאשר לעבור לירושלים.
יוסי ורשבסקי: אני מציע להצביע על זה.
יוסי ורשבסקי: על זה מהות העסק.
יוסי ורשבסקי: אנחנו דיברנו פה  אין ספור פגישות.
יוסי ורשבסקי: הבעיה הטכנית של שנה וחצי עולה פעם ראשונה.
יוסי ורשבסקי: לא שמענו על זה.
יוסי ורשבסקי: אין בעיה שאי אפשר לפתור בדברים האלה.
משה כחלון: אני הסכמתי שזה לא יוצבע.
משה כחלון: אני מכיר בחשיבות ומבין את המשמעויות אם זה לא יהיה ב-2012.
משה כחלון: אנחנו לא הצבענו נגד.
משה כחלון: הוועדה לא הצביעה נגד.
משה כחלון: יש כמה דברים קטנים לבדוק.
משה כחלון: אין לי ספק שהעניין הזה יסודר גם אם זה יצריך מאמץ גדול מאוד מהאוצר ומאיתנו.
אופיר אקוניס: אני תומך תמיכה מלאה בעמדתו של שר התקשורת.
אופיר אקוניס: עד 27 בינואר 2012 אתם בזיכיון.
נגה רובינשטיין: בין 2012 ל-2014 אפשר להאריך.
אופיר אקוניס: משרד התקשורת יביא במהרה את המלצתו לגבי התאריך.
אופיר אקוניס: מי בעד סעיפים 2-11?
אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה     בעד – פה אחד אושר
טל רוזנפלד: הוספת סעיפים 33א ו-33ב.
טל רוזנפלד: 12.
טל רוזנפלד: אחרי סעיף 33 לחוק העיקרי יבוא 33א "רישיון לשידורי טלוויזיה ותנאיו (א) המועצה רשאית להעניק רישיון לשידורי טלוויזיה למבקש רישיון כאמור (בסעיף זה – המבקש) בהתקיים כל אלה: (1) במבקש מתקיימים התנאים המפורטים בסעיף 41(א)(2) עד (4);
נגה רובינשטיין: סעיף 41(א)(2) עד(4) מדבר על כך שהוא לא הורשע בעבירה שלדעת היועץ המשפטי לממשלה יש עימה קלון, ואם הוא תאגיד, מנהלו או אדם שהוא בעל עניין בתאגיד לא הורשע כאמור; הוא אינו סוכן פרסום או סוכן של מבצע כהגדרתו בחוק זכויות מבצעים התשמ"ד-1984; הוא אינו תאגיד שאחת ממטרותיו או מפעולותיו העיקריות הינה רכישת אמצעי פרסום, לרבות זמן שידור תשדירי פרסומת למחזיקים באמצעי שליטה בו.
טל רוזנפלד: (2) המבקש הוא תאגיד הרשום בישראל אשר היכולת לכוון את פעולתו וחמישים ואחד אחוזים לפחות מכל אמצעי השליטה בו, הם בידי תושבי ישראל שהם אזרחים ישראליים כמשמעותם בחוק האזרחות, התשי"ב-1952, או שהם בעלי רישיון לישיבת קבע לפי סעיף 2(א)(4) לחוק הכניסה לישראל, התשי"ב-1952, או בידי תאגידים רשומים בישראל שמתקיימים בהם התנאים האמורים; (3) המבקש הפקיד בידי הרשות בטוחות כמפורט להלן, בהתאם לכללים שקבעה המועצה לפי סעיף 33ב(א)(2): (א) ערבות בנקאית אוטונומית להבטחת מילוי ההוראות לפי חוק זה, כללי המועצה ותנאי הרישיון; (ב) ערבות בנקאית אוטונומית או פיקדון להבטחת ההוצאות שעל בעל הרישיון להוציא לשם הפקת תכניות סוגה עילית וסרטים ישראליים, לפי הוראות התופסת השנייה; (4) המבקש מקיים כל תנאי נוסף שהוא נדרש לקיים ושנקבע לפי סעיף קטן (ג), ככל שנקבע תנאי כאמור.
נגה רובינשטיין: מה שנמצא כאן הוא בעצם הבסיס שנמצא בסעיף 41(א).
נגה רובינשטיין: יש כאן אפשרות, בנוסף למי שהוא אזרח ישראל, גם למי שהוא בעל רישיון לישיבת קבע לפי סעיף 2(א)(4)  לחוק הכניסה לישראל.
נגה רובינשטיין: גם מי שיש לו סטטוס של תושב קבע  יוכל להיות מי שנחשב כישראלי לצורך האחזקה של 51% לבעל רישיון לשידורי טלוויזיה.
אתי בנדלר: לאיזה צורך זה הוסף?
אתי בנדלר: איך התעוררה המחשבה לגבי בעל רישיון לישיבת קבע?
אתי בנדלר: עד כה תמיד היה תנאי של אזרחות ותושבות.
דנה נויפלד: הסעיף מאז ומעולם קבע תושבות ואזרחות כתנאי לאחזקה ברישיון.
דנה נויפלד: מצאנו שהדרישה הזאת מתקיימת.
דנה נויפלד: אין שום סיבה לאבחנה בין אזרח לבין מי שהוא תושב קבע.
אתי בנדלר: מה הם התנאים לקבל תושבות קבע לעומת התנאים לקבלת אזרחות?
אתי בנדלר: מי איננו עונה על התנאי האחד ועונה על התנאי השני?
דנה נויפלד: כאשר ישראל החילה את שיפוטה במזרח ירושלים לא נתנו לתושבי מזרח ירושלים אזרחות.
דנה נויפלד: ההחלה הייתה דרך חוק הכניסה לישראל.
דנה נויפלד: הם נחשבים לתושבי קבע.
דנה נויפלד: יש הבדלים בין מי שהוא אזרח למי שהוא תושב קבע.
דנה נויפלד: אנחנו לא רואים את ההבדלים האלה כהבדלים שהם רלוונטיים להסדרה בחוק הזה.
אופיר אקוניס: למה לא כתבתם שהוא זכאי על פי חוק השבות?
אופיר אקוניס: למה משרד המשפטים הישראלי לא הציע שהוא יהיה זכאי לאזרחות על פי חוק השבות?
אופיר אקוניס: זה הרבה יותר טוב מאשר הניסוח של ישיבת קבע.
אופיר אקוניס: אני חושב שהוא צריך להיות זכאי על פי חוק השבות.
דנה נויפלד: הרציונאל של אותו סעיף שקובע את האחזקה של 51% מאמצעי השליטה בידי ישראלי שהוא תושב או אזרח נועד "לתפוס" ברשת מי שנמצא שהוא אזרח ונמצא בישראל, זאת אומרת גם אזרח וגם תושב של ישראל.
דנה נויפלד: ההגדרה של תושב קבע זה מי שנמצא כאן ממילא ואינו יכול להיכנס לתוך ההגדרה של אזרח.
דנה נויפלד: אותם רציונאליים חלים עליו כשם שהם חלים על אזרח.
דנה נויפלד: זאת כל המשמעות של החידוד.
דנה נויפלד: הרציונאל ממשיך להתקיים.
דנה נויפלד: אין טעם לאבחנה לצורך החוק הזה ולצורך ההסדרה הכלכלית בין אזרח לתושב קבע.
נגה רובינשטיין: הכוונה לייצר כאן ערוץ שמישהו בעל שליטה בו ומחזיק בשיעור 51% הוא  מישהו שמתגורר כאן לא כעובר אורח.
נגה רובינשטיין: זה מישהו שבחר לחיות כאן את חייו ולקשור את גורלו במקום הזה בין בדרך של אזרחות ובין בדרך של תושבות קבע.
נגה רובינשטיין: ההוראה היום מאפשרת גם למי שהוא אזרח וגם למי שהוא תושב קבע לשמש כגורם ישראלי בעל שליטה בערוץ שהוא ערוץ broadcast בישראל.
משה כחלון: האם היה שינוי בין החוק של האוצר לחוק הזה?
נגה רובינשטיין: היה שינוי במובן הזה שהוספה האפשרות של תושב קבע.
משה כחלון: למה משרד המשפטים לא העיר אז?
דנה נויפלד: זה היה  משהו שעלה אגב נושא אחר שהפנה את הזרקור לכיוון הסעיף הזה.
דנה נויפלד: זה בשגגה לא נכנס בנוסח הראשוני.
אופיר אקוניס: אני רוצה לחשוב על הסעיף הזה.
אופיר אקוניס: איך מר לאודר מוגדר?
אופיר אקוניס: הוא זכאי לתושבות על פי חוק השבות.
דורון אביטל: מר לאודר הוא לא זה שנדרש לקיים את דרישת הישראליות, אלא מר מימן שהוא גם אזרח וגם תושב.
נגה רובינשטיין: השאלה מה התכלית של ההוראה הזאת.
נגה רובינשטיין: התכלית של ההוראה הזאת היא שמישהו בעל שליטה בערוץ שמשדר שידורים מסחריים יהיה אדם שבחר לגור כאן לא באופן זמני אלא קשר את גורלו למדינה.
נגה רובינשטיין: ההצעה של משרד המשפטים מקיימת את התכלית הזאת.
אופיר אקוניס: מה אם הוא זכאי להיות פה על פי חוק השבות והוא תורם תרומה אדירה למדינה על ידי זה שהוא תורם לקרנות מסוימות או נותן לעמותות מסוימות מאות אלפי דולרים בשנה?
אופיר אקוניס: האם מותר או אסור לו?
נגה רובינשטיין: אין כאן שאלה שקשורה ללאום.
דנה נויפלד: השאלה לאיזה מן הדרישות אדוני מכוון את דבריו.
דנה נויפלד: שאלת הישראליות היא שאלה אחרת לגמרי.
דנה נויפלד: אנחנו ניסינו לבוא ולחדד את מה שקיים ממילא.
אופיר אקוניס: הוספתם את בעלי הרישיון לישיבת קבע.
דנה נויפלד: זה אותו רציונאל שאומר ש-51% מאמצעי השליטה בערוץ החדש יוחזקו בידי ישראלי.
דנה נויפלד: זאת הייתה התכלית.
דנה נויפלד: זה היה קיים בנוסח עד היום.
דנה נויפלד: זה גם ימשיך לחול.
דנה נויפלד: האם אתה מבקש שמי שיחזיק בערוץ הזה לא יהיה חייב להיות ישראלי, לא חייב יהיה שמרכז חייו יהיו בישראל?
דנה נויפלד: יש הצדקה לזה שמי שמחזיק ב-51% מאותו ערוץ יהיה חלק מהחברה הישראלית עליה הוא משפיע.
דנה נויפלד: אנחנו רוצים שאת הדרישה הזאת נמשיך לקיים.
דנה נויפלד: הרציונאל של תושב קבע מקיים את אותה תכלית.
דורון אביטל: אנחנו בדקנו ונמשיך לבדוק 2 דברים מצטברים.
דורון אביטל: יש מקומות אחרים בחקיקה הישראלית שלא דורשים תנאים מצטברים.
דורון אביטל: אנחנו דרשנו תושבות לא כסטטוס אלא כדי לדעת בפועל כמה ימים בשנה אדם נמצא בישראל.
דורון אביטל: דרשנו כדרישה מצטברת אזרחות.
דורון אביטל: מה שאומרים פה זה שלא נהיה חייבים  לדרוש אזרחות, אלא נוכל להסתפק במשהו אחר שנקרא רישיון לישיבת קבע.
נגה רובינשטיין: גם אזרחות וגם תושבות אלו שאלות של סטטוס.
נגה רובינשטיין: הסטטוס המינימאלי שנדרש כאן זה סטטוס של תושבות.
יגאל הררי: אני לא מבין מה המניע לא לתת למי שמגיע לכאן לפי חוק השבות.
אופיר אקוניס: אני מבקש מגברת נויפלד לבדוק את העניין של זכאות לפי חוק השבות.
נגה רובינשטיין: זאת לא שאלה.
נגה רובינשטיין: זאת החלטת מדיניות.
דנה נויפלד: המניע היחיד זה ש-51% יוחזקו על ידי תושב, אזרח או בעל רישיון לתושבות קבע.
דנה נויפלד: אין מניעה לשום דבר אחר חוץ מזה.
דנה נויפלד: אני לא מבינה את הערתו של אדוני.
אופיר אקוניס: אנחנו נצביע על הכל חוץ הסעיף הזה.
אמיר רוזנברג: סעיף קטן (3) מנוסח באופן כזה שהוא מצמצם את סמכות מועצת הרשות השנייה.
אמיר רוזנברג: בפעם הקודמת תיקנו כך שהסעיף הזה יהיה לרבות תקנות הערבות וכל הסמכויות שיש למועצת הרשות השנייה.
אמיר רוזנברג: התיקון הזה לא מופיע כאן.
נגה רובינשטיין: המילה "לרבות" צריכה להתווסף.
טל רוזנפלד: (3) המבקש הפקיד בידי הרשות בטוחות, לרבות כמפורט להלן, בהתאם לכלים שקבעה המועצה לפי סעיף 33ב(א)(2): (א) ערבות בנקאית אוטונומית להבטחת מילוי ההוראות לפי חוק זה, כללי המועצה ותנאי הרישיון; (ב) ערבות בנקאית אוטונומית או פיקדון להבטחת ההוצאות שעל בעל הרישיון להוציא לשם הפקת תכניות סוגה עילית וסרטים ישראליים, לפי הוראות התוספת השנייה;
אתי בנדלר: מצביעים על סעיף 33א(א), למעט פסקה (2) שלו.
אתי בנדלר: בפסקה (3)  הוספה המילה "לרבות".
אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה     בעד – פה אחד     הסעיף אושר, למעט סעיף (2).
טל רוזנפלד: (ב) על אף הוראות סעיף קטן (א), המועצה לא תיתקן למבקש, רישיון לשידורי טלוויזיה, בהתקיים אחד מהמפורטים להלן או בהתקיים האמור בסעיפים 41(ב2) או 56: (1) המבקש היה בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה או בעל רישיון לשידורי טלוויזיה, במהלך שלוש השנים שקדמו למועד הגשת הבקשה לרישיון לשידורי טלוויזיה, כולן או חלקן, והמועצה מצאה כי המבקש לא קיים בתקופת הזיכיון או הרישיון אחר ההוראות לפי חוק זה, כללי המועצה או תנאי הזיכיון או הרישיון, לפי העניין ; לעניין זה לא תובא בחשבון הפרה שלדעת המועצה היא הפרה זניחה.
טל רוזנפלד: (2) בין המבקש לבין משדר מפר היו יחסים כמפורט להלן, במועד ההפרה או לאחריה, וטרם חלפו שלוש שנים ממועד סיום היחסים כאמור; (א) המבקש היה בעל עניין במשדר המפר; (ב) המשדר המפר היה בעל עניין במבקש; (ג) בעל עניין במבקש היה בעל עניין במשדר המפר; לעניין פסקה זו, יראו גם במועד פקיעתו או ביטולו של הזיכיון או הרישיון של המשדר המפר כמועד סיום היחסים בינו לבין המבקש; (3) במבקש מתקיים האמור בפסקה (3) של סעיף 42(א); (4) לדעת המועצה מתן הרישיון למבקש עלול להיות נוגד את טובת הציבור או להוות סיכון לביטחון המדינה; (5) במבקש מתקיימים תנאי או הגבלה שאסור שיתקיימו בו ושנקבעו לפי סעיף קטן (ג), ככל שנקבעו תנאי או הגבלה כאמור.
אתי בנדלר: בוורסיה הקודמת הוכנס תיקון שאומר שהפרה זניחה לא תעכב את מתן הרישיון.
אתי בנדלר: התיקון כפי שהוצבע בוועדה הוטמע כאן.
אופיר אקוניס: היה ויכוח על העניין של הזניחה.
נגה רובינשטיין: היה ויכוח אם להכניס את העניין של הזניחה, כיוון שהצעת החוק הממשלתית המקורית אמרה שכל הפרה, גם אם היא לא זניחה, לא תאפשר קבלת רישיון.
נגה רובינשטיין: זה היה עיקרון יסוד במעבר לשיטה של רישיונות וביכולת הפיקוח.
נגה רובינשטיין: לבקשת הוועדה הוספו בוורסיה הזאת המילים "הפרה זניחה".
טל רוזנפלד: (ג) המועצה רשאית לקבוע, בכללים, תנאים והגבלות למתן רישיון לשידורי טלוויזיה, בנוסף לאלה המנויים בסעיפים קטנים (א) ו-(ב), במטרה להבטיח כי המבקש יקיים את שידורי הטלוויזיה בתאם להוראות לפי חוק זה, לכללי המועצה ולרישיון; כן רשאית המועצה לקבוע ברישיון לשידורי טלוויזיה תנאים, הוראות והגבלות בכל עניין הנובע מהוראות חוק זה.
טל רוזנפלד: (ד) בעל רישיון ימלא אחר כל תנאי הרישיון לשידורי טלוויזיה כפי שנקבעו ברישיונו.
טל רוזנפלד: (ה) בסעיף זה – "משדר מפר" – תאגיד שאילו היה מבקש רישיון לשידורי טלוויזיה לפי סעיף זה לא היה מקבל רישיון כאמור מהטעם האמור בסעיף קטן (ב)(1); "מועד ההפרה" – המועד שבו המשדר המפר הפר את ההוראות לפי חוק זה, כללי המועצה או תנאי הזיכיון או הרישיון, לפי העניין, כאמור בסעיף קטן (ב)(1), ואם ביצע כמה הפרות כאמור – המועד המוקדם מביניהם.
נגה רובינשטיין: הרעיון הבסיסי שנמצא בסעיף (ב) ובסעיף (ג) ו-(ד) זה שגורם שהוא מפר או חברה שהיא בעלת זיקה לאותו גורם מפר לא יוכלו לקבל רישיון.
אופיר אקוניס: מה זו חברה שהיא בעלת זיקה לגורם המפר?
נגה רובינשטיין: הרעיון הוא שהגורם שניגש לקבל את הרישיון והגורמים שקשורים אליו הם גורמים שלא הפרו הפרות בזיכיון או ברישיון, למעט הפרות שהן הפרות זניחות.
דורון אביטל: סעיפים (ג) ו-(ד) לא קשורים לנושא של משדר מפר או לא משדר מפר.
דורון אביטל: הם קובעים עיקרון שהוצבע ומקובל לגבי כך שהמועצה מוסמכת לקבוע תנאים ברישיון ובעל רישיון צריך למלא אחר התנאים האלה.
דורון אביטל: זה לא קשור לכל ההסדר שאדוני החליט שלא להצביע עליו.
דנה נויפלד: מה שמטריד אותך לא מתקשר לנוסח הזה, כי הנוסח הזה מדבר על בעלי רישיונות באשר הם בעלי רישיונות.
דנה נויפלד: הוא לא מדבר על סגירת המעברים למיניהם.
דנה נויפלד: על העיקרון הזה אדוני יכול להצביע עכשיו.
נגה רובינשטיין: (ב) מתייחס למעבר בין רישיון לרישיון, לא בין זיכיון לרישיון.
דנה נויפלד: הסעיף הזה חל על עולם הרישיונות העתידי והמעבר בין רישיון לרישיון.
דנה נויפלד: הוא לא חל על המעבר בין הזיכיון לרישיון.
דנה נויפלד: אין מניעה להצביע על זה כבר עכשיו.
אתי בנדלר: השאלה אם יש מקום לקבוע דין שונה.
נגה רובינשטיין: כל 15 שנה יש נקודת בדיקה.
דורון אביטל: כמו למשל קבוצה שנשלל רישיונה ואחר כך פונה בבקשה לקבל רישיון חדש, או שחלקים מאותה קבוצה שותפים לאותו גורם שפונה לקבל רישיון חדש.
אופיר אקוניס: אתם מחוקקים את זה עם איזו שהיא ראייה ל-2027.
אופיר אקוניס: מתי מתבצעת נקודת הבחינה הזאת?
נגה רובינשטיין: נקודת הבחינה יכולה להיות ב-3 סיטואציות.
נגה רובינשטיין: סיטואציה אחת במעבר מזיכיון לרישיון, סיטואציה שנייה במעבר מרישיון לרישיון, סיטואציה שלישית שבא גורם חדש לקבל רישיון שהיה בעבר בעל זיכיון והפסיק את שידוריו.
נגה רובינשטיין: סעיף (ב) שהקראנו מתייחס למעבר מרישיון לרישיון, או ממעבר של אדם בעל זיכיון שנוצרת הפסקה בפעילות שלו ואז הוא פונה לקבלת רישיון.
דנה נויפלד: יש סעיפים ספציפיים שעניינם מעבר של בעלי הזיכיון לבעלי רישיונות.
דנה נויפלד: זה מופיע בסעיף 52.
דנה נויפלד: החוק אמור להתקיים עוד שנים ארוכות.
מנשה סמירה: זה מתקיים בכל עת שמוגשת בקשה.
דנה נויפלד: משנת 2012 ואילך.
אמיר רוזנברג: ההבהרה שנאמרה פה בעל-פה לא ברורה מתוך הסעיף.
אמיר רוזנברג: צריך להיות ברור שהסעיף הזה איננו מתייחס לבעלי הזיכיון.
אמיר רוזנברג: כל המנגנון שהוא הפר הפרה זניחה חסר כאן.
דנה נויפלד: יש סעיפים שמדברים על מה קורה בבדיקות כאשר נמצא שיש חוסר.
דנה נויפלד: שם יש את ההשלמה לעניין הערבות.
אמיר רוזנברג: יש את הסעיף שבו בעל זיכיון רוצה לקבל רישיון ויש לו הפרה זניחה.
אמיר רוזנברג: יצרתם מנגנון שאומר לו שייתן ערבות בנקאית וישלים את זה תוך שנה.
אמיר רוזנברג: פה יש הפרה זניחה.
אמיר רוזנברג: הוא יקבל רישיון, אבל לא יהיו לו את המנגנונים המגינים האלה שאומרים לו שבגובה ההפרה הזניחה שלו ייעשה את אותו מנגנון.
אמיר רוזנברג: אין שום סיבה שזה לא יהיה כאן.
אמיר רוזנברג: זה לא קשור לבדיקה.
נגה רובינשטיין: הם שניהם נמצאים במנגנון הבדיקה.
אמיר רוזנברג: זה אותו מנגנון בדיוק.
דנה נויפלד: מדברים על סיטואציה מאוד ספציפית שבה בעל רישיון אחד יכול להפוך להיות בעל רישיון אחר.
דנה נויפלד: זה מישהו שכבר הפסיק לשדר.
אמיר רוזנברג: תורידי את המילים "בעל זיכיון".
נגה רובינשטיין: הסיטואציה  מדברת על זה שבעל זיכיון או בעל רישיון הפסיק לשדר.
נגה רובינשטיין: אם הוא הפסיק לשדר, איך בעוד 3 שנים הוא יתקן את ההפרה שלו?
דורון אביטל: בסעיפים שיש המשכיות יש היגיון לבוא ולהגיד שהוא יוכל להמשיך ולהשלים את המשך ההפרות בהמשך תקופת הרישיון.
דורון אביטל: כאן אין המשכיות.
אמיר רוזנברג: נניח שנקבע שזניחה זה 50 מיליון שקל.
אמיר רוזנברג: הוא יגיד לעצמו שהוא יחכה שנה, שנתיים, שלוש.
נגה רובינשטיין: הפרה של 50 מיליון זו לא הפרה זניחה.
אמיר רוזנברג: אם ההפרה לא הייתה זניחה הוא בכלל לא היה יכול לקבל רישיון.
אמיר רוזנברג: אין הגיון לא להכניס את הדבר הזה.
נגה רובינשטיין: כאשר אין רצף קשה לבקש השלמה.
נגה רובינשטיין: אם אדם סיים את שידוריו בשנת  2012, מתחיל לשדר בשנת 2015 ונמצאה שהייתה לו איזו שהיא הפרה זניחה בשנת 2008, קשה לבקש ממנו במהלך שנת 2015, 2016  לתקן את ההפרה הזניחה.
נגה רובינשטיין: זה משהו שהוא לא ראלי.
נגה רובינשטיין: תחליט הוועדה מה שתחליט.