GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
לאה ורון: השאלה אם להפעיל או גם העניין של מצנחי הרחיפה והדברים האלה, שאנשים עושים את זה גם בגיל 12?
יערה למברגר: הגישה אומרת שאפשר לקבוע תנאים לקבלת רישיון, והתנאים צריכים להיות תנאים מהותיים.
יערה למברגר: זאת אומרת, צריך לקבוע את התנאים המקצועיים.
יערה למברגר: צריך הצדקה מאוד מיוחדת כדי לקבוע גם תנאי של גיל, כי ההנחה היא שבדרך כלל תוכל להבטיח בעזרת התנאים המקצועיים האחרים: הקורס, ההכשרה, הלימודים או כל תנאי אחר.
יצחק וקנין: אני מבטיח לך שאת יכולה לקחת היום ילד בגיל 14 ולתת לו רישיון נהיגה על רכב.
יצחק וקנין: הוא יעבור את כל מה שאת רוצה, אפילו את הטסט.
יצחק וקנין: יש כאלו שגם נוהגים מגיל 12 בלי רישיון.
יערה למברגר: התקנות בכל מקרה יצטרכו להיות תואמות לחוק.
יערה למברגר: אם לא תהיה הסמכה בחוק יהיה צריך לתקן את התקנות בהתאם.
לאה ורון: השאלה המעניינת היא המהות, אחר כך תתרגמו את זה לחקיקה.
יערה למברגר: לגבי ההסכמה הכללית בסעיף 3 קיבלנו הצדקות מיוחדות מרת"א – מדובר על כלי טיס, אנחנו מדברים על אנשים שמטיסים הרבה פעמים הרבה נושאים – שוכנענו שיש לכך הצדקה.
יערה למברגר: אבל פה, לגבי כלי רחיפה של רת"א, לגבי רוב המקרים, אפילו לא חושבת שיש הצדקה לרישוי על-ידי רת"א, אז פתאום עכשיו אומרים שיש הצדקה לקביעת גיל?
יערה למברגר: או שרת"א תסביר שיש הצדקה לרישוי הכלים האלה באופן מקיף, ואם רת"א חושבת שלא, אז רק לגבי גיל יש הצדקה?
יערה למברגר: אני חושבת שהנושא הזה לא לובן בצורה מסודרת.
יצחק וקנין: אני זוכר את הדיון בישיבה הקודמת, מי שהיה את זה היה אסף חפץ.
יצחק וקנין: הוא אמר את מה שאת אומרת, שאי אפשר להשאיר את הדבר הזה פתוח, וצריך לתת לזה מגבלות מסוימות.
לאה ורון: אבל רת"א הסבירה ארוכות למה לא צריך.
יצחק וקנין: הבנתי גם למה רת"א לא רצתה להיכנס לזה.
יצחק וקנין: גם את זה אני זוכר.
יצחק וקנין: השאלה היא אם אנחנו לא משאירים את זה יותר מדי פרוץ בזה שלא ניגע בדברים שלדעתי הם מהותיים.
יערה למברגר: אני מציעה שתשמעו את דוקטור קלנר.
בנימין קלנר: אני בכלל מתנגד לקביעת גיל, ודאי גיל מרבי.
בנימין קלנר: לגבי גיל מזערי, עוד מילא, אני עוד מבין משהו.
בנימין קלנר: מבחינה רפואית – זה המקצוע שלי - מה שקובע זה הכישורים ולא הגיל.
בנימין קלנר: לכן אני בעד להוציא את עניין הגיל, ודאי את הגיל המרבי.
בנימין קלנר: לגבי גיל מזערי אני עוד מוכן להבין, שילד בן שנה שעוד לא יודע ללכת לא יתחיל לטוס.
בנימין קלנר: אבל מה זה בר מצווה?
בנימין קלנר: 13.
בנימין קלנר: בארצות הברית, באמצע שום מקום רוכבים על סוס במדבר בגיל 6 ואני לא רואה את ההבדל.
בנימין קלנר: כלומר, אני בעד להוציא את עניין הגיל בכלל ולהסתמך רק על הכישורים.
אודי זהר: כישורים זה יפה אבל זה לא הדבר היחיד שנמדד.
יצחק וקנין: אני לא מסכים אתך לגבי הגיל המזערי.
יצחק וקנין: אני חושב שאתה עדיין צריך להיות באיזה שיקול דעת, כי בחור צעיר לא תמיד דעתו מיושבת עליו, ואנחנו רואים את זה, לצערי הרב, בהרבה מקרים.
יצחק וקנין: אני לא אומר שהמבוגר תמיד דעתנו מיושבת עליו, אנחנו נתקלים גם בזה וגם בזה, אבל באיזשהו מקום צריך לקבוע סטנדרטים.
בנימין קלנר: אבל לא בעזרת חוק.
בנימין קלנר: בעיקר בגיל המרבי, אבל גם בגיל המזערי, יש אנשים בגילאים שונים שכישוריהם שונים.
בנימין קלנר: הגיל לא קובע את הכישורים.
בנימין קלנר: זה נותן איזושהי מסגרת כללית וזהו.
בנימין קלנר: תראו מה נעשה בעולם, אז אנחנו לא יכולים להמציא מחדש.
בנימין קלנר: יושבים באמצע ערבות אמריקה, במדבר, רוכב על סוס ואם היה לו גלשן זכותו הייתה לעשות את זה.
בנימין קלנר: אצלנו אין את הסיטואציה הזאת, אבל אסור להכניס את הגיל בכלל.
עמרי טלמון: אני רוצה להזכיר שבחור פולני בשם מקולה, שהוא היום קברניט, היה אלוף העולם בדאייה בגיל 14.
עמרי טלמון: עוד בזמנו, כשהדרכתי נער כזה, הילד טס אחרי השיעור השני כאילו הוא טס 20 שנה.
עמרי טלמון: כמו שאמר דוקטור קלנר, יש לאנשים כישורים שונים ומשונים, אם כי זה הגיוני מה שאדוני אומר, שנער שלא יכול לקרוא אין לו לתת לו לטוס משום שלא יוכל לקרוא את התקנות ולחזור עליהן.
עמרי טלמון: המבחנים, אם יהיו מבחנים, יעמידו את עניין הגיל על מוכנות כי מי שאין לו את הכישורים לא יגיע למבחנים, זה פשוט מאוד.
עמרי טלמון: מי שהוא חריג בנוף כן יגיע.
יצחק וקנין: בבקשה, אדוני.
משה אדרי: לדעתי, יש פה עניין של שיקול דעת ועניין הגיל מאוד משמעותי, במיוחד בתחום שלנו, של מצנחי רחיפה.
משה אדרי: אני לא רואה שום הצדקה, שיכול לטוס על כלי טיס, שיכול לעשות שטויות בגלל החבר'ה ומושפע מהשפעות כאלה ואחרות יוכל לטוס.
משה אדרי: אני חושב שזה מאוד מסוכן.
משה אדרי: הגיל המינימלי אצלנו הוא גיל 16, שבו יש בגרות.
יצחק וקנין: זאת אומרת, אתה בעד הגבלת הגיל.
משה אדרי: כן, אני בעד הגבלה.
משה אדרי: עושים פחות שטויות - - -
רננה שחר: הגבול הוא עניין שרירותי בכל מקרה.
איתי עצמון: רציתי להשלים את מה שאמרתי קודם לכן.
איתי עצמון: בוודאי שהחוק גובר על התקנות, אנחנו יודעים את זה.
איתי עצמון: אבל במסגרת הליכי החקיקה של הצעת החוק הזו אנחנו מביאים בחשבון סט רחב מאוד של תקנות הטיס שקיימות היום, בהם מעוגנים הסדרים, גם הסדרים ראשונים, שאנחנו מנסים לשלב בחוק - או בהסדרים מפורשים או בסעיפי הסמכה.
איתי עצמון: רציתי להעלות את השאלה, מכיוון שהיום יש מגבלת גיל לגבי סוגים של כלי רחיפה, האם יש כוונה להשאיר את הדרישה הזאת ואם כן, צריך לעגן זאת; אם לא, צריך להבהיר את זה.
איתי עצמון: אבל השאלה צריכה לעלות.
יצחק רז: אני חושב שהגבלת גיל חשובה מהסיבה שבניגוד לעצם המוטוריקה, שהוא מטיס, הקואורדינציה והדברים האלה לא מספיקים כי הוא מסכן אחרים, מסכן מטוסים אחרים.
יצחק רז: זה מסוג הדברים ששום מבחן שיעשו לא יבטיח שבבוא הרגע הוא ייקח את שיקול הדעת הנכון.
יצחק רז: בגלל שמדובר במרחב אווירי, שהוא מסכן אחרים – והוא לא נמצא בערבות אריזונה – אז צריך לדעת גם לחתוך.
עמיר שלום: אותו חניך של מר טלמון בגיל 14, אני בטוח שרישיון נהיגה הוא היה מקבל בקלות, ובכל זאת מגבלת הגיל קיימת.
יצחק וקנין: עוד מישהו?
יצחק וקנין: אתם רוצים שזה יהיה בתקנות או שנכניס את זה פה?
רננה שחר: הגיל עצמו – כמובן בתקנות.
רננה שחר: אבל שתהיה הסמכה מפורשת, כדי שבכלל אפשר יהיה לקבוע כאלה חובות.
יערה למברגר: אז למה שלא נקבע את הגיל בחקיקה?
איתי עצמון: גם בתנאים לרישיון לא כתבנו את זה, ורישיון של עובד טיס מאוד מהותי.
יצחק וקנין: אם הרישיון הוא בתקנות אז גם זה יהיה בתקנות.
בנימין קלנר: מעצם הוויכוח הזה שאני רואה כאן, עם דעות לכאן ולכאן, אז צריך להוציא את עניין הגיל מהחוק בכלל.
בנימין קלנר: לא צריך להתעסק עם גיל.
יצחק וקנין: אתה רוצה לשנות סדרי בראשית.
יצחק וקנין: אתה רוצה בעצם שגם ברישיון נהיגה נגיד שלא צריך גיל.
יצחק וקנין: תן לילד בן 12, הוא יודע לנהוג יותר טוב ממני וממך, תן לו את ההגה ביד, לשיקול דעתו.
בנימין קלנר: הרי החוק צריך לשקף את המציאות.
בנימין קלנר: בפועל, בתוך קיבוצים בזמנו היו נוהגים בגיל 12.
יצחק וקנין: אין יותר טוב ממני שמכיר את זה, אני גר במושב.
יצחק וקנין: חצי מהחבר'ה שלנו, הילדים – והיו כבר דברים שהשם ירחם – על טרקטורונים בתוך היישוב, על שני גלגלים, עם האופנוע על גלגל אחד, בלי רישיון.
יצחק וקנין: בגלל שאנחנו גרים ביישוב קטן, אי אפשר ללכת למשטרה להלשין כי אתה השכן שלו ומחר תסתכסך אתו.
יצחק וקנין: צריך להיות דבר ברור, אי אפשר להשאיר את הדבר הזה פרוץ שכל אחד יעשה מה שהוא רוצה.
יצחק וקנין: ההורים לא כל כך משתלטים על הילדים, לא כל כך כופים עליהם והילדים עושים מה שהם רוצים.
יצחק וקנין: ברור שאם לא יהיה איזה משהו שמרחף עליהם, שהם עלולים להיענש כי הם עוברים על החוק ואין גיל, אז יכולים לעלות על הרכב ולעשות טסט בגיל 12 ולא צריך שום מגבלה ואז איש הישר בעיניו יעשה.
יצחק וקנין: אוי ואבוי; אם אין מוראה של מלכות, איש את רעהו חיים בלעו.
יצחק וקנין: זה ברור לי לחלוטין.
בנימין קלנר: אבל לא ראוי שיחוקק חוק שלא עומדים בו.
יצחק וקנין: אז אתה רוצה שנוסף חטא על פשע.
בנימין קלנר: לא, פשוט אל תיגע בזה.
יצחק וקנין: טוב רבותי, ההחלטה ברורה.
איתי עצמון: אנחנו נוסיף גיל מזערי.
איתי עצמון: שאלה נוספת שאני מעביר להכרעתך, האם התקנות האלה יהיו באישור ועדת הכלכלה?
לאה ורון: בהחלט, כי זה עניין של גיל.
יצחק וקנין: כן, עדיף.
יצחק וקנין: בגלל שמדובר פה על גיל יש פה עניינים - - -
לאה ורון: עין ציבורית.
יצחק וקנין: אנחנו עושים את זה ברישיונות הנהיגה ובכל הדברים.
רננה שחר: לנושא הגיל או לכל שאר הנושאים.
איתי עצמון: אתם בטח תביאו סט אחד של תקנות.
יצחק וקנין: תסיימי את הקריאה.
רננה שחר: "(ב) לא יפעיל אדם כלי רחיפה מסוג שנקבעה לגביו חובת רישוי לפי סעיף קטן (א) , אלא אם כן בידו רישיון לכך שניתן מאת המנהל לפי סעיף זה, ובהתאם לתנאי הרישיון ולהוראות לפי חוק זה.
רננה שחר: (ג) על הגבלת רישיון שניתן לפי סעיף זה, התלייתו, ביטולו וסירוב לחדשו, יחולו הוראות סעיף 35  , בשינויים המחויבים.
גדי אלבז: במידה שהשר לא יתקין תקנות או יקבע הוראות לגבי חלק מהענפים, המשמעות תהיה שמשתמש סופי יוכל לעשות שימוש בכלי הרחיפה על דעת עצמו, אפילו ללא צורך בהדרכה.
רננה שחר: ובכל גיל.
גדי אלבז: האם לא נכון לקבוע שתהיה לפחות חובת הדרכה לגבי אלה שלא ייקבעו הוראות לגביהם?
גדי אלבז: לפחות הדרכה.
רננה שחר: לגבי מי שעוסק בהדרכה - - -
גדי אלבז: לא מי שעוסק.
גדי אלבז: אני מדבר כרגע על המשתמש הסופי.
רננה שחר: אתן לדוגמה את הטיסנים לתחביב.
רננה שחר: נניח שהתקנות לעניין הטיסנים האלה יהיו שצריך להפעיל אותם - - -
גדי אלבז: אני חושב שהדוגמה היותר טוב היא מצנחי רחיפה כי נהרג אדם לפני חודשיים.
רננה שחר: אני חושבת שהדוגמה היותר טובה היא להראות את הדברים שלא יצטרכו רישיון ולא את הדברים שיכול להיות שיצטרכו רישיון.
איתי עצמון: מה למשל?
רננה שחר: עכשיו אני מדברת על מפעיל טיסן.
רננה שחר: למפעיל טיסן הקצה עד היום אין רישיון, למיטב ידיעתי.
רננה שחר: הוא פועל במסגרת רישיון ההפעלה של קלוב התעופה.
רננה שחר: אם בסופו של דבר יש כלי רחיפה –אפילו ממ"גים - שהניתוח יראה שמידת הסיכון איננה גבוהה ולכן האדם לא צריך לקבל רישיון, אז זו נשארת אחריותו האישית להחליט.
רננה שחר: כמו שאני הולכת לעשות סנפלינג ולא כתוב לי בחוק שאני חייבת הדרכה לסנפלינג, אבל אם אני רוצה להגיע בשלום הביתה אפעיל את השכל שלי ואלך לקבל הדרכה או כמו שאני שוחה בים או נוסעת באופניים בכביש וכו'.
לאה ורון: או הרכינוע, המתכנה סאגווי, שאתה לא עולה עליו לפני שאתה מקבל הדרכה, משום שאם אתה לא יודע להפעיל את המכשיר הזה תיפול.
רננה שחר: יש גם אחריות אישית של האדם בתחום שלא נקבע רישוי לקבל את ההדרכה מתאימה.
רננה שחר: אבל אנחנו כן מניחים, ובזה אני מסכימה עם עמרי, שהציבור איננו מתאבד בפוטנציה, הציבור רוצה לחזור הביתה בשלום.
איתי עצמון: אני רוצה להשלים את הדברים של רננה לגבי השאלה ששאלת.
איתי עצמון: ההסדרים לגבי ההדרכה, כמו גם הסדרים רבים נוספים מכוח חוק, נקבעים בתקנות.
איתי עצמון: מדובר  על הסדרים מאוד פרטניים.
איתי עצמון: כלומר, בכל מקרה, לגבי נושאים רבים שמוסדרים כאן, נצטרך להמתין להתקנת תקנות.
גדי אלבז: בשורה התחתונה, לגבי הדרכה – אני לא משוכנע שצורת ההדרכה תיקבע בתקנות.
רננה שחר: לפי סעיף 85ב יש הסמכות לקבוע חובות שיחולו על מפעילי כלי רחיפה.
בנימין קלנר: ניתן לעקוף את הנושא הזה על-ידי חובת ביטוח.
בנימין קלנר: הקונץ הוא שצריך שיהיה לו ביטוח, ואז אם הוא מתחת לגיל זה עולה יותר, אם הוא מעל לגיל זה עולה עוד יותר.
בנימין קלנר: זו הדרך לתקוף את זה.
לאה ורון: אבל זו לא הדרך שקשורה להדרכה, זו הדרך שקשורה לגיל.
בנימין קלנר: אם הוא לא מודרך הוא לא יקבל ביטוח.
אודי זהר: אני חושב שכשמסתכלים על כל הפרק הזה, אז מצאנו אולי תת-סעיף של גוף שאולי תהיה לגביו תמימות דעים שהוא לא צריך רישוי, וזה אותם ילדים שמטיסים טיסני רדיו עד משקל וגודל מסוים.
אודי זהר: טיסני הרדיו של היום כבר מזמן אינם מה שאנשים חושבים.
אודי זהר: יש טיסנים עם מנועים סילוניים, הטיסנים הם מאוד גדולים, הם מין כתב"מים לכל דבר ועניין.
אודי זהר: להגיד שזו דוגמה למה לא צריך רישיון, אז אני חושב שצריך להגדיר את הכלל וכשיהיה יוצא מן הכלל שהשר יגדיר מיהו היוצא מן הכלל ולא להיפך.
אודי זהר: אני חושב שכל מי שמרים לשמיים כלי תעופתי לא מסכן רק את הסנפלינג של עצמו, אם הוא ייפול במצוק, הוא יעבור עם כלי כזה דרך ג'מבו - כולנו נבכה.
אודי זהר: זה לא עובד אחרת.
אודי זהר: אני חושב שהכלל צריך להיות שכולם צריכים רישיון, למעט אם מחליטים שמישהו לא.
רננה שחר: היום בתקנות אין חובת רישוי אישי על אף מפעיל כלי רחיפה.
רננה שחר: אין הסדר של רישוי אישי על-ידי המנהל.
רננה שחר: כך או כך, בין אם כברירת מחדל, שכולם חייבים רישוי אישי, למעט מי שיקבע השר, ובין אם יש סמכות רשות לשר לקבוע בתקנות, אנחנו מחכים לתקנות.
רננה שחר: זה לא משנה באיזו ברירה אתה נוקט.
רננה שחר: אני חושבת שמה שהצענו הוא דבר הוגן ונכון.
רננה שחר: למשל, הוא מציין פה את הממ"גים.
רננה שחר: בפעם שעברה נציגי הממ"גים חשבו שההסדר שהצענו מראש, בלי חובת רישוי, הוא הסדר טוב לתחום שלהם.
רננה שחר: אני כן חושבת שצריך להפעיל פה מחשבה, משפט השוואתי, לראות איך זה קורה ולא לקבוע חובת רישוי מראש עם אפשרות לסייג, שכולנו נמתין לתקנות ואז או שכולם לא ירחפו לעולם עד שיהיו תקנות או שתהיה הוראת מעבר שהם יכולים להמשיך לרחף עד שיהיו תקנות.
רננה שחר: אז נראה לי שהוויכוח פה הוא ויכוח ריק.
יערה למברגר: אמרת מה אין, אבל אולי כדאי לציין מה יש בתקנות.
רננה שחר: היום יש חובת פעולה במסגרת רישיון הפעלה של מפעיל וזה מה שקרה כשהאגודות התפרקו.
רננה שחר: אני חושבת שעל זה שמענו פה בפעם הקודמת.
רננה שחר: לגבי הרחף אין בכלל כלום.
איתי לנואל: אני חייב לתקן אותך.
איתי לנואל: את אומרת: בואו נראה בתקנות של היום, ובתקנות של היום אין כלום.
איתי לנואל: זה לא נכון – אין כלום לגבי רחיפה, יש חובת רישוי לממ"ג.
איתי לנואל: עכשיו את אומרת שבתקנות החדשות נהפוך, שלא צריך רישיון לממ"ג וכן צריך רישיון למרחף.
רננה שחר: אין חובת רישוי לממ"ג.
איתי לנואל: יש חובת רישוי מפעיל.
איתי לנואל: מפעיל ממ"ג צריך לטוס תחת רישוי מפעיל, ותראי איזה ספר מבצעים הוצאתם להם ועל מה הם חתומים שם בשביל להפעיל ממ"ג.
רננה שחר: בסדר, אבל הפתרון של פעולה במסגרת רישיון הפעלה מבצעי של אחר הוא פתרון שאתם פסלתם אותו.
רננה שחר: נכון?
איתי לנואל: אנחנו לא פסלנו, הסתבכנו אתכם בזה שנתתם לנו רישיון ואחר כך אמרתם שלא צריך לתת לנו רישיון.
קריאה: החיים פסלו את זה.
רננה שחר: אני חושבת שכך צריך לאשר את הסעיף, אדוני.
עמרי טלמון: האם בסופו של דבר התקנות האלה יהיו חייבות באישור ועדת הכלכלה?
יצחק וקנין: ודאי.
יצחק וקנין: הערנו את זה כבר בסעיף א.
לאה ורון: זאת אומרת שגם 80ב, גם 80ב1 וגם 80ג יהיו חייבים באישור ועדת הכלכלה?
איתי עצמון: יש לי ספיח לאישור של 80ב(1).
איתי עצמון: בסעיף 80ב(2), שהוא סעיף שנוסף בדיון שהתקיים בפרק הזה  קבענו איסור שימוש באלכוהול וסמים לגבי מי שנותן הדרכה להפעלת כלי רחיפה ומי שמפעיל כלי רחיפה בהפעלה מסחרית.
איתי עצמון: השאלה שצריך להעלות, האם לאור הוספת הסעיף שיסמיך את השר לקבוע סוגי כלי רחיפה שלגביהם תהיה חובת רישוי, האם אותם מפעילי כלי רחיפה לא יהיו חייבים גם כן באותה הקפדה?
רננה שחר: יחולו עליהם אותם איסורים.
אודי זהר: אני חושב שאסור לתת בשום אופן יד לזה שמישהו מכל סוג שהוא יעלה מעל הקרקע – אני גם נגד שזה יהיה על הקרקע - כשהוא משתמש באלכוהול וסמים, בלי שום קשר לזה אם זה מסחרי או פרטי, לצורכי שעשוע, פנאי או כל דבר אחר.
בועז חטיבה: זו עמדה שגם איגוד הטייסים הביע בהתייחס לסוגיה הזו.
אודי זהר: ולמרות שהוא לא מרושיין, צריך לעצור אותו מלעשות את זה אם הוא משתמש בסמים ואלכוהול.
איתי עצמון: אני מציע שנבחן את השאלה הזאת ואם יהיה צורך נשנה.
איתי עצמון: אבל כרגע - - -
לאה ורון: יש לי נייר של הרשות הלאומית למלחמה בסמים, של דוקטור חיים מהל, בנושא הזה.
לאה ורון: הם מבקשים הרחבה להגדרת איש צוות בנושא.
יצחק וקנין: בישיבה הקודמת סיפר הנציג של חיל האוויר סיפור של איש צוות שלהם.
יצחק וקנין: בעקבות זה הערה של חיים מהל, שהדבר הזה לא יחול רק על הטייסים אלא גם על אנשי צוות קרקע.
בועז חטיבה: זאת הערה של איגוד הטייסים שקיבלה גיבוי מחיל האוויר.
רננה שחר: הגשנו לוועדה חוות דעת שאומרת שצריך להרחיב, וזה עדיין בבחינת הלשכה המשפטית.
איתי עצמון: נכון, והנושא שאני כרגע מעלה הוא לגבי כלי הרחיפה, שזה פרק נפרד בהצעת החוק הזו.
לאה ורון: אפשר להודיע לאנשי הרשות למלחמה בסמים שבדיון הבא תציגו לוועדה את ההרחבה שאתם מציעים?
רננה שחר: זה תלוי ביועץ המשפטי של הוועדה.
איתי עצמון: השאלה שאני מעלה כרגע היא לגבי כלי רחיפה שיהיו חייבים באישור.
איתי עצמון: מכיוון שקבענו אישור שימוש באלכוהול וסמים, שיחול על מי שנותן הדרכה להפעלת כלי רחיפה או שמפעיל כלי רחיפה בהפעלה מסחרית – שהם שני גורמים שיהיו מרושיינים לפי הצעת החוק - אני חושב שמשהוספנו חובת רישוי צריך להוסיף אותם גם כאן.
יצחק וקנין: אני מציע שנפתח את סעיף 80ב2, נקרא אותו ונוסיף מה שצריך.
רננה שחר: "איסור שימוש באלכוהול וסמים 80 ב 2. הנותן הדרכה להפעלת כלי רחיפה, המפעיל כלי רחיפה בהפעלה מסחרית, או המפעיל כלי רחיפה הטעון  רישוי לפי סעיף 80ב 2לא ישתו משקה משכר בעת מילוי תפקידם כאמור ולא ימלאו את תפקידם כשהם נתונים תחת השפעת אלכוהול או לאחר ששתו משקה משכר וטרם חלף פרק הזמן שקבע השר או כאשר מצוי בגופם סם מסוכן או תוצר חילוף חומרים של סם מסוכן.
רננה שחר: "     רק אגיד שאולי המילים "ולא ימלאו את תפקידם" צריך לחשוב עליהן פעם נוספת, אבל זה עניין של נוסח כי אולי אתה לא בדיוק ממלא תפקיד כשאתה רוחף בכלי רחיפה.
יצחק וקנין: בבקשה, מר טלמון.
עמרי טלמון: הכל טוב ויפה רק להוריד את "טעון רישוי".
עמרי טלמון: צריך להיות: "המפעיל כלי רחיפה".
עמרי טלמון: אנחנו לא סבורים שרישוי או לא רישוי שייך לעניין.
עמרי טלמון: אלכוהול וסמים הם טאבו בנושא האווירי בכל כיוון אפשרי, זה הכול.
רננה שחר: אני חושבת שהעמדה שלי פה היא לא כמו של משרד המשפטים והוועדה, אז אתן להם לענות.
יערה למברגר: קודם מר יצחק רז התייחס לעובדה שהאנשים האלה עולים לאוויר ולכן יש פה איזושהי סכנה לבטיחות.
יערה למברגר: אבל אם התפיסה המקצועית של רת"א היא שברירת המחדל היא שכלי רחיפה יכולים לעלות לאוויר ללא רישוי, אלא אם כן השר יקבע אחרת – שזה סוגי כלי רחיפה שהפעלתו טעונה רישוי – זאת אומרת, העמדה המקצועית של רת"א היא שמבחינה בטיחותית כלי רחיפה, כעיקרון, לפי הפרק הזה בחוק, יכולים לעלות לאוויר ללא רישוי.
יערה למברגר: התפיסה היא שלא צריך רישוי וזה בטיחותי, אבל רק לגבי סמים ואלכוהול זה לא בטיחותי?
יערה למברגר: כל הפעלה אחרת, כל תנאי אחר - - - ?
רננה שחר: אתקן.
רננה שחר: קודם כול, סעיף 85 מאפשר החלת חובות גם על מפעיל כלי רחיפה לא מרושיין וגם סעיף 83, גם מבחינת מרחבי התעבורה האווירית ואיפה שהם פועלים וגם מבחינת חובות נוספות.
רננה שחר: ניתן לקבוע תקנות כלליות.
רננה שחר: כמו שאני נוסעת באופניים ואני לא צריכה ברישיון, וחלות עליי תקנות התעבורה.
יערה למברגר: לא, אני חושבת - - -
רננה שחר: כשאני נוסעת בכביש חלות עלי תקנות התעבורה, כשאני הולכת רגל גם אינני צריכה רישיון אבל אני צריכה לחצות כביש במעבר חצייה.
רננה שחר: זאת רגולציה כללית שאיננה קשורה לנושא הרישיונות.
רננה שחר: יש הצעה, גם בסעיף 83 וגם בסעיף 85 להחיל רגולציה כללית על כל מפעילי כלי הרחיפה.
רננה שחר: אין כוונה שמפעיל כלי רחיפה לא תהיה עליו שום רגולציה.
רננה שחר: כמובן שבנושא המרחבים התעופתיים וההשתלבות במרחב האווירי תהיה רגולציה, ותיתכן גם רגולציה נוספת לפי סעיף 85.
רננה שחר: לכן אני חושבת שהטיעון שהוצג פה לא שלם.
יצחק וקנין: אני מצביע על סעיף 80ב2, כולל התיקון.
רננה שחר: מה החלטת לגבי ההערה של מר טלמון?
רננה שחר: האם להוסיף את כל מפעילי כלי הרחיפה או רק אלה שטעונים רישיון?
איתי עצמון: נבחן את השאלה כשנדון ביישום.
יצחק וקנין: תבחנו את הדבר, במידה שתראו לנכון שאפשרי - אפתח את הסעיף ואצביע עליו שוב, כולל התיקון.
יצחק וקנין: אם כן, מי בעד סעיף 80ב2, כולל התיקון?
יצחק וקנין: סעיף 80ב2 אושר פה אחד.
רננה שחר: אנחנו עוברים לסעיף 80ד.
רננה שחר: תקנות בעניין ביטוח צד שלישי.
רננה שחר: "השר רשאי לקבוע את חובת מפעיל כלי רחיפה להחזיק בפוליסת ביטוח תקפה המבטחת את חבותו לנזקי גוף ורכוש לצד שלישי, העלולים להיגרם עקב הפעלת כלי הרחיפה; בתקנות לפי פסקה זו רשאי השר לקבוע, בין השאר, הוראות לעניין זהות המבטח, סכומי הביטוח ופרטיו; הוראות אלו יכול שיהיו שונות לכל סוג של ביטוח או כלי רחיפה.
איתי לנואל: יש הערה שהיא נכונה לכל התחום שלנו, ואני חושב שגם עמרי טלמון העלה אותה פה בהרבה דיונים קודמים.
איתי לנואל: כמעט לא ניתן להשיג ביטוח לתחום שלנו היום, בטח ובטח לגופים מסחריים.
איתי לנואל: אם לא יקום בארץ פתרון חקיקתי - - -
יצחק וקנין: אתם באותה קטגוריה של האופנועים?
איתי לנואל: יותר גרוע.
איתי לנואל: היום לגוף מסחרי בישראל שרוצה להפעיל טיסות בשכר - אם זה מצנח רחיפה, אם זה גלשן אוויר, אם זה בממ"ג – יש רק אופציה אחת שנקראת "כלל".
איתי לנואל: הם נותנים איזושהי אופציה לפי מיון שלהם.
איתי לנואל: הם נתנו את האופציה עד 2009, מתחילת 2010 הם מחדשים פוליסות למי שבא להם, למי שלא בא להם הם לא מחדשים ולא מוכנים להציע פוליסות חדשות, לא משנה מה התנאים.
איתי לנואל: בעצם הגענו למצב שלא ניתן להשיג פוליסות.
איתי לנואל: אם לא תקום אופציה כמו "ענבל" או "אבנר" או משהו שאפשר לבטח דרך המדינה, החוק יגרום לזה שהענף ייכחד.
איתי לנואל: לא יהיה ניתן לעסוק בו, לא באופן פרטי ולא באופן מסחרי.
איתי לנואל: אין אופציה להשיג ביטוח.
יצחק וקנין: לגבי הסעיף שלכם, יכול להיות שנבקש את הממונה על הביטוח - - -
רננה שחר: יש את פה נציג הממונה.
מאור שטיינמן: לחובת הביטוח יש כמה השלכות שליליות והבולטת שביניהן היא זמינות הביטוח.
מאור שטיינמן: נתקלנו בזה במספר מקומות נוספים, כמו בנהיגה הספורטיבית.
מאור שטיינמן: בפועל פשוט אי אפשר לקנות את הביטוח.
יצחק וקנין: מה קורה בחוץ לארץ בנושאים האלו?
יצחק וקנין: אני חושב שאנחנו קצת שונים ממדינות אחרות בנושא הביטוח.
יצחק וקנין: גם בקטע של אופנועים, אני זוכר את הדיונים בוועדת הכספים וגם פה.
לאה ורון: גם בקטע של התוצרת הכלכלית.
לאה ורון: התקיים דיון בוועדת הכלכלה ושמענו מהמפקח על הביטוח דאז שלא ניתן לחייב את חברות הביטוח לבטח או להוציא פוליסות על ציוד חקלאי וכו'.
לאה ורון: האם המפקח על הביטוח יכול לכפות על מי מחברות הביטוח להציע תוכניות ביטוח או פוליסות לתחום זה או אחר?
מאור שטיינמן: למעט דרך ה"פול", שזה ביטוח רכב חובה, המפקח על הביטוח לא נוטה לחייב.
יצחק וקנין: למה הוא לא נוטה?
יצחק וקנין: אתה נותן היום רישיון לחברת ביטוח, אז לא יכול להיות שהם יעשו מה שהם רוצים, מה שנוח להם.
מאור שטיינמן: בסופו של דבר הוא בוחר עם מי לקשור עסקים.
יצחק וקנין: אתה יכול להגיד את זה היום על כל הדברים במשק.
יצחק וקנין: עוד מעט לא נחייב שום דבר, לפי השיטה שלכם.
מאור שטיינמן: למה לא לחייב את חברת "אוסם" למכור במבה עם - - - ?
אודי זהר: במקום שיש כשל שוק המדינה צריכה להתערב ולהגדיר את ההגדרות שלה.
אודי זהר: יש פה כשל שוק, אי אפשר להתעלם מזה.
מאור שטיינמן: זה לא רק עם חובת הביטוח.
מאור שטיינמן: יש חלופות נוספות.
יערה למברגר: הדבר המקובל, ואנחנו עושים אותו בהרבה הקשרים – והוועדה ודאי נתקלה בזה בהרבה הקשרים, אפילו לאחרונה בהקשר של כלי שיט וספנות -  זה נוסח שאנחנו מקבלים מהממונה על הביטוח שמדבר על ביטוח או חלופה אחרת.
יערה למברגר: בדרך כלל, בתוך הסעיף עצמו אנחנו נותנים חלופות כדי לא להשאיר את הכול בידיים של חברות הביטוח.
יערה למברגר: אם אני זוכרת, החלופות הן בדרך כלל חלופות של ערבות או פיקדון.
יערה למברגר: זאת אומרת, נותנים מספר אפשרויות בסעיף; אם יותר ישתלם ביטוח ילכו ביטוח ואם לא ניתן יהיה למצוא ביטוח, שזה עדיין לא ימנע את העיסוק בפעילות או בספורט.
לאה ורון: אם אנחנו לא מדברים על משהו שהוא רישוי.
לאה ורון: איפה תופקד הערבות?
לאה ורון: אני לא מבינה את התהליך שאתם מציעים.
גלעד קפלנסקי: רק עשירים יוכלו לעסוק בזה?
לאה ורון: אבל גם העשירים, איפה הם יפקידו את הערבות ואת הפיקדון?
לאה ורון: בוועדת הכלכלה?
יערה למברגר: ברשות התעופה האזרחית.
לאה ורון: אבל רשות התעופה האזרחית היא חלק מהכלים, היא בכלל לא הולכת לתת להם רישוי.
יצחק וקנין: זה עלה בנושא של האופנועים בצורה יותר בוטה, כאשר חברות הביטוח לא רצו לבטח אותם בכלל או שהקפיצה בפוליסה הייתה בהפרשים גדולים לעומת מה שנעשה בחוץ לארץ.
יצחק וקנין: אנחנו קצת חריגים.
מאור שטיינמן: זה לא אותו פיצוי.
יצחק וקנין: פה אין אפילו אפשרות אפילו לקנות את המוצר.
יצחק וקנין: גם אם מישהו רוצה לעשות את הביטוח עם התעריף הגבוה – אין לו אפשרות לעשות את זה.
יצחק וקנין: זו הבעיה.
יצחק וקנין: גם אם אני אומר שאני מוכן לקנות את הפוליסה, אפילו אם היא כפולה במחיר או במחיר משולש – אין לי אפשרות כזו בכלל.
מאור שטיינמן: אז נטיל חובת ביטוח על כל מקצוע שיש.
יצחק וקנין: אתה רוצה להתחמק?
יצחק וקנין: זה דבר קל.
יצחק וקנין: הדבר הקל האחר הוא להביא לפה את המפקח על הביטוח ואת חברות הביטוח ולקיים פעם אחת דיון מעמיק בכל הנושא הזה, כי הדבר הזה חוזר על עצמו בהרבה מקרים.
יצחק וקנין: אני, לפחות, נתקלתי בזה בוועדת הכספים מספר פעמים וגם בוועדת הכלכלה.
לאה ורון: בגלל גניבות של כלי רכב בבאר שבע סירבו לבטח כלי רכב, אתם בוודאי זוכרים את זה.
לאה ורון: יש עכשיו פניות לוועדת הכלכלה בנושא של המפעלים ובתי העסק בעטרות, שטוענים שמסרבים לבטח אותם.
יצחק וקנין: אתן לך דוגמה חיה.
יצחק וקנין: יש לי ארגון "חסד גדול" בשלומי, 1,800 מטר.
יצחק וקנין: לפני פסח הייתה שם פריצה.
יצחק וקנין: יש כל מערכות המיגון שנדרשו על ידי חברת הביטוח ויותר ממה שחברת הביטוח דרשה, כולל מצלמות.
יצחק וקנין: מיד אחרי הפריצה אמרו לנו: אנחנו לא מוכנים לבטח אתכם אם לא תעשו השקעה של קרוב לחצי מיליון שקלים.
יצחק וקנין: הלכנו לחברת ביטוח אחרת.
יצחק וקנין: הפעלתי את מערכת היחסים האישיים שלי עם מנהל החברה  על מנת לעשות ביטוח.
יצחק וקנין: כלומר, יש פה עניין של התחמקות.
יצחק וקנין: אין שום חובה שמחייבת את חברות הביטוח.
יצחק וקנין: זה עניין שלכם, של המפקח על הביטוח, כי אתם לא מצליחים להביא את חברות הביטוח למינימום של דברים.
יצחק וקנין: אני מוכן לשלם, אני מוכן לעשות הכול, ומה אתם אומרים לי?
יצחק וקנין: לא, אדוני, אני לא מוכן לבטח אותך גם אם תכפיל את הפוליסה ותשלש אותה.
יצחק וקנין: אני חושב שפה המפקח על הביטוח לא עושה את עבודתו.
יצחק וקנין: סלח לי שאני אומר את זה לפרוטוקול, אבל זו המציאות.
יצחק וקנין: יכול להיות שנצטרך ליזום דיון עם המפקח על הביטוח ונעלה את כל הבעיות האלה.
יצחק וקנין: פעם אחת צריך לסיים את הסאגה הזאת.
יצחק וקנין: לדעתי, אתם נותנים חופש יותר מדי גדול לחברות הביטוח.
מאור שטיינמן: שייכנסו ויבטחו בכל מקום שלא רוצים לבטח?
יצחק וקנין: אדוני, זו חובתכם שלכם.
יצחק וקנין: אתם אולי לוקחים את זה בקלות ורוצים לחפף את זה ולתת את חופש הפעולה הזה לחברת הביטוח.
יצחק וקנין: אני שוב אומר: צריך לאפשר את הדבר הזה, גם אם אני צריך לשלם יותר כסף.
יצחק וקנין: אבל לא יכול להיות שמישהו יעשה דין לעצמו ויאמר: אני לא רוצה לבטח.
מאור שטיינמן: יש חברת ביטוח ממשלתית למדינה, "ענבל".
יצחק וקנין: אתה יודע מה?
יצחק וקנין: לא צריך חברות ביטוח, בוא נעשה את הכול ב"ענבל".
מאור שטיינמן: איפה שהן מוצאות לנכון, חברות הביטוח ייכנסו.
יצחק וקנין: אם זו המדיניות של המפקח על הביטוח – אני צריך לדעת.
גלעד קפלנסקי: בוא נלאים את כל חברות הביטוח.
איתי עצמון: אולי כדאי שלגבי כלי הרחיפה מהסוג שחייב ברישוי, רק לגביהם, נקבע את חובת הביטוח ואז גם אפשר יהיה לקבוע חלופה, כדי להימנע מאותה תלות בחברות הביטוח, כפי שדובר כאן.
איתי לנואל: זה לא פותר את הבעיה.
איתי לנואל: כבר עכשיו יש חובת רישוי למי שרוצה לעסוק בהדרכה או בפעילות מסחרית.
איתי לנואל: אם יש חובת רישוי יש לו חובת ביטוח, וכרגע הסברתי לך שאלה שהכי קשה להם להשיג ביטוח זה הגופים המסחריים.
איתי לנואל: אז חזרנו לנקודת האפס.
איתי עצמון: אבל אז אפשר לקבוע חלופה.
איתי לנואל: איזו חלופה?
איתי לנואל: רק אלה שיש להם כסף להפקיד ערבות?
איתי לנואל: זה מה שהם מציעים.
איתי לנואל: שיציעו קודם את החלופה, לא לכתוב "חלופה" ואחר כך נלך לחפש מה היא.
איתי עצמון: אני לא מכיר את סוגי החלופות.
איתי עצמון: אתה צודק.
רננה שחר: כמו שאנחנו רואים, הסעיף מציע לקבוע חובת ביטוח צד ג' בלבד.
רננה שחר: כלומר, הוא בא לענות על נזקים לגופים שלישיים.
רננה שחר: האחריות של האדם כלפי עצמו היא כלפי עצמו.