GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ישראל חסון: אתה רוצה לטפל בתקלות של הלו"ז שלי?
אופיר אקוניס: תבוא ב-12:00.
ישראל חסון: אני שואל שאלה מאוד פשוטה - -
אופיר אקוניס: זאת התשובה.
ישראל חסון: - - האם זה נכון שוועדה של הכנסת תתערב באמצע תהליך של בדיקה.
ישראל חסון: אני לא שואל אותך, אני אומר.
ישראל חסון: אני חושב שזה לא נכון.
אופיר אקוניס: זאת זכותך, מאה אחוז.
אופיר אקוניס: נקים ועדה בראשות שופט.
ישראל חסון: אני מקבל ציונים- - -
אופיר אקוניס: יש במדינת ישראל הליך חדש בשנים האחרונות, חבר הכנסת חסון.
אופיר אקוניס: תקים ועדה בראשות שופט, תציע את זה, אני לא מקבל את הפתרון הזה, והכנסת תייתר את עצמה מכל דבר.
אופיר אקוניס: אנחנו מפקחים פה על הממשלה.
אופיר אקוניס: רוצים לשמוע מה הממשלה הולכת לעשות.
אופיר אקוניס: אתה חושב שהדיון מיותר, אתה לא חייב להשתתף בו.
אופיר אקוניס: חבר הכנסת הורביץ.
ישראל חסון: אופיר, תרגיע.
ישראל חסון: אתה לא תיקח את זה לשום מקום אישי.
ישראל חסון: אתה רוצה לקיים את הדיון, שים לי בבקשה עכשיו את המצגת עם העובדות של הנתונים.
אופיר אקוניס: הפרעת למר וינר לסיים את סקירתו, לא שמענו את עמדת האוצר, לא שמענו את הארגונים הירוקים, לא שמענו את התאחדות המלונות, כי אתה חושב שלדיון הזה אין ערך.
אופיר אקוניס: בבקשה, חבר הכנסת הורביץ.
ניצן הורוביץ: חברים, אני גם אענה לחבר הכנסת חסון.
אופיר אקוניס: אתה לא חייב.
ניצן הורוביץ: אני רוצה.
ישראל חסון: מה קרה לך היום?
ישראל חסון: תרגיע.
ניצן הורוביץ: אני מעריך את עמדתו, והגעתי למסקנה שלישראל חסון בדיונים תמיד יש תרומה ייחודית, אז טוב שאמרת.
ניצן הורוביץ: העניין הוא כזה, יש חשיבות רבה לקיום הדיון הזה היום, כאן ועכשיו, משום שיש חשיבות לקבלת החלטה בהקדם.
ניצן הורוביץ: זה העניין, וזה העניין הראשון.
ניצן הורוביץ: אחר כך נדבר על הפרמטרים להחלטה, אבל יש קודם כול חשיבות לכך שהחלטה תתקבל מהר.
ניצן הורוביץ: זה לא סיפור חדש בשום צורה, הוא כבר נמשך שנים, הנושא הזה נדון בצורה מעמיקה, אבל אין החלטה.
ניצן הורוביץ: זה שהם אומרים: אנחנו בוחנים, זה יפה מאוד.
ניצן הורוביץ: אבל, בין היתר, מטרתנו כאן היא להגיע לשורה תחתונה, כדי שבאמת תתקבל החלטה.
ניצן הורוביץ: אם תשאיר את זה בצורה הזאת שאנחנו בוחנים, הבדיקה הזאת גם יכולה, ותאמין לי, להימשך הרבה יותר מדי זמן.
ניצן הורוביץ: לכן יש חשיבות גדולה לדיון כאן, ואני מודה ליושב-ראש הוועדה שכינס את הדיון הזה כדי להדגיש את הצורך בקבלת החלטה מהירה בעניין.
ניצן הורוביץ: אני כאן מדבר בתור ראש השדולה בכנסת להצלת ים המלח, שהיא אחת השדולות הפעילות בבית הזה, וקיימנו דיון מיוחד לפני כמה חודשים על הנושא הזה של בריכה 5, ונאמר לנו שהחלטה בנושא תתקבל לפני ראש השנה.
אופיר אקוניס: זה נדחה בינתיים.
ניצן הורוביץ: אני עונה לישראל חסון למה חשוב לקיים את הדיון.
ניצן הורוביץ: זה לא שמתקיימת בדיקה.
ניצן הורוביץ: והכול ברוח טובה.
ניצן הורוביץ: אנחנו לא מפריעים, אנחנו מסייעים לבדיקה הזאת בכך שאנחנו בודקים אותה ודנים בה.
ניצן הורוביץ: לגופו של עניין, ואני מודע פה לשיקולים ולאנשים שיושבים סביב השולחן.
ניצן הורוביץ: רבותי, אני אגיד לכם את זה בצורה הכי ברורה.
ניצן הורוביץ: לדעתי, בכלל לא צריכות להיות שלוש חלופות בדיון הזה.
ניצן הורוביץ: ההצגה של הדברים כאילו יש שלוש חלופות היא לא נכונה.
ניצן הורוביץ: יש וצריכות להיות שתי חלופות, משום שמה שמוגדר כחלופה של הרס אזור המלונות והעתקתו, או בנייתו מחדש במקום אחר היא לא חלופה שנכונה ורלוונטית לדיון הזה.
ניצן הורוביץ: אני באמת מתפלא שהגענו לשלב הזה בתהליך כשאנחנו עדיין מדברים על הסיפור הזה כחלופה שהיא במעמד דומה לחלופות האחרות.
ניצן הורוביץ: זה לא דבר שאפשר להסכים לו, לא מבחינת הפגיעה בתיירות, הפגיעה בתעסוקה, הפגיעה בסביבה והאחריות של הגורמים השונים למצב שנוצר, וכמובן לא מהבחינה של הפתרון לטווח ארוך.
ניצן הורוביץ: כשאנחנו שומעים כאן שבודקים את ה"חלופה" של הרס אזור המלונות כחלופה שבאה בחשבון מול החלופות האחרות, טוב שאנחנו מתכנסים כאן, בוועדת הכלכלה של הכנסת, כדי להגיד שהחלופה הזאת לא באה בחשבון ולא יכולה לבוא בחשבון בפתרון הבעיה הזאת של עליית המפלס בבריכה 5.     	אני מקווה שנסיים כאן את הדיון בקריאה משותפת של ועדת הכלכלה של הכנסת, שהיא הוועדה הרלוונטית לעניין, לגורמים שבודקים, לא לקדם את החלופה הזאת.
ניצן הורוביץ: אני יכול כאן להיכנס לעומק, קיימנו דיונים בשדולה, בדקתי, קראתי המון חומר, אפשר להיכנס לדיונים, אבל ודאי יהיו כאן אנשים שיסבירו את זה לא פחות טוב ממני, אבל אני אומר לכם בצורה האחראית שהחלופה, או מה שנקרא "החלופה של הרס אזור המלונות של ים המלח", הוא דבר שאיננו בא בחשבון בבחינת חלופות לפתרון של עליית המפלס בבריכה 5. תודה.
אופיר אקוניס: שי וינר, אתה עוד רוצה להוסיף משהו?
שי וינר: לא בשלב הזה.
אופיר אקוניס: שמואל צוראל, בבקשה.
שמואל צוראל: אנחנו מודים ליושב-ראש הוועדה ולוועדה, שהתכנסה בלוח הזמנים הזה, כיוון שלדעתנו הנושא הזה צופן בחובו סיכון כזה שמחייב את התערבות המחוקק כבר בשלב המקדמי הזה, לפני שהדברים יהיו מאוחרים מדי.
שמואל צוראל: צדק מאוד חבר הכנסת הורוביץ בהגדרתו, שאין כאן שלוש חלופות.
שמואל צוראל: יש פה חלופה אחת, קוראים לה "קציר מלח".
שמואל צוראל: מה שנכנס צריך להוציא, מה ששוקע, צריך להרחיק.
שמואל צוראל: שתי החלופות האחרות המוצעות, גם בדרך הצגתן, הן חלופות ביניים.
שמואל צוראל: הן חלופות שאומרות: נהרוס את בתי המלון ובשנת 2030 נצטרך להתחיל לקצור מלח.
שמואל צוראל: החלופה של הלגונה גם היא אומרת: נקים לגונה וכו', בתאריך מסוים עדיין נצטרך לקצור, כיוון שבסופו של דבר יצטרכו לקצור את המלח.
שמואל צוראל: אני רוצה להסביר מה משמעותה של החלופה שנקראת במכבסת מלים "העתקת בתי המלון".
שמואל צוראל: הצגנו את השקופית הזאת על מנת שתבינו את המתאר.
שמואל צוראל: אנחנו מדברים על מלונות החוף, שישה מלונות, אנחנו רואים כאן שלושה מביניהם, ומלונות הקו השני, שהם מלונות הנמצאים מעבר לכביש.
שמואל צוראל: העתקת המלונות משמעותה רק לגעת בששת המלונות שלכאורה נושקים במים.
שמואל צוראל: לגעת בששת המלונות שנושקים למים זו אחיזת עיניים, כיוון שמהות התהליך והעבודה שמדובר עליה תיגע בכל מלונות ים המלח, ולמעשה, תפריע את קיומם.
שמואל צוראל: אנחנו לחלוטין רואים בחלופת הקציר חלופה, כאשר לגונה וקציר חלקי או הרס המלונות, כל אחד בתורו, הוא חלופה לקראת החלופה הסופית.
שמואל צוראל: כך שכל אמירה על פתרון ארוך טווח או פתרון הקבע מתייחסת רק לפתרון אחד כאן.
שמואל צוראל: אנחנו בעד פתרון ובעד דו-קיום של שתי התעשיות בים המלח, כפי שהתקיימו עד היום.
שמואל צוראל: אנחנו נגד הריסת צד אחד ולתת לו לשאת בכל המחיר.
שמואל צוראל: אנחנו חייבים להבין שמה שמוכרים בים המלח, או מה שמשווקים בים המלח, זה לא מלונות.
שמואל צוראל: אנחנו משווקים את הספא הנמוך ביותר בעולם, אנחנו משווקים את הספא הטבעי הגדול ביותר בעולם, אנחנו משווקים אוויר ייחודי, גוף מים ייחודי, מדבר ייחודי.
שמואל צוראל: אנחנו נוכיח במצגת הזאת שכל אחד מהמרכיבים הבסיסיים של התיירות לים המלח עומד להיפגע בכלל בלי קשר לפגיעה במלונות.
שמואל צוראל: הפגיעה היא במהות הסיבה שבגללה אדם מביא את עצמו לים המלח.
שמואל צוראל: אנחנו אומרים שעוד לפני תום התוכנית, התיירות לים המלח תגווע ולא תתקיים.
שמואל צוראל: ואגב, זו החלופה הארוכה ביותר מבין כל החלופות לביצוע, אליבא דמציעים שמונה שנים, על-פי הבדיקות ההנדסיות שלנו בין 12 ל-14 שנה.
שמואל צוראל: אנחנו מפנים את תשומת לבכם לכך שעל-פי התקנות האירופיות ברגע שמתקיימת בנייה באתר נופש או באתר תיירות, חובת הסוכן להודיע מראש שזה מה שקורה.
שמואל צוראל: מה שיקרה למעשה, שעם קבלת ההחלטה על החלופה הזאת, בגלל המבנה החוזי שלנו עם המשווקים האירופיים, ניאלץ להודיע לכולם שהם נכנסים לאתר בנייה.
שמואל צוראל: אין בכלל שאלה מה יקרה לאותו אחד שיצטרך לקבל החלטה על תנועה שתתקיים בעוד שנתיים, האם הוא יעדיף אותנו או את המלונות היפים שכבר נבנו בירדן והם נמצאים בתנופת בנייה.
שמואל צוראל: אנחנו רואים מייד הפסקה של כל השקעה במלונות הקיימים, כיוון שאין טעם להשקיע במה שעומד להיחרב.
שמואל צוראל: במהלך העבודה הזאת אמורה להתרומם סוללה.
שמואל צוראל: הסוללה הזאת תצטרך להקיף את כל החוף, למעשה את כל בתי המלון.
שמואל צוראל: הסוללה בגובה של 1.2 מטר, עבודות העפר, עבודות הציוד הכבד, הרעש, הגבלת הנגישות וכדומה – כל אלה משבשים את החיים או את השימושים של הציבור במשאב הזה.
שמואל צוראל: אנחנו רואים כאן ירידה של ביקוש, ביטולי הזמנות, נזקים כלכליים, תיכף נציג גם אותם.
שמואל צוראל: העבודה הזאת מחייבת הסטת תשתיות רצינית.
שמואל צוראל: אנחנו מדברים על תזוזה ממקום למקום, גם הביוב צריך לזוז, גם החשמל צריך לזוג.
שמואל צוראל: מדובר על עבודות בהיקפים אדירים, גדולים, תנועה גדולה של כלי רכב, משאיות, ציוד כבד וכדומה.
שמואל צוראל: אנחנו רואים פגיעה בקו השני של המלונות, בגלל כל העבודות שצריכות להתבצע בשני המקומות.
שמואל צוראל: כך שההנחה שאומרת שאלה בינתיים יחיו עד שנגמור את העבודות היא מופרכת לחלוטין.
שמואל צוראל: כל האזור נכנס להפרעה, שתגרום לו לגסיסה מוחלטת.
אופיר אקוניס: אני שואל את החברה לפיתוח ים המלח.
אופיר אקוניס: כמה זמן זה אמור להיות במקביל וכמה זמן לפי ההערכה שלכם אמורים להיבנות כל המלונות החדשים?
אופיר אקוניס: כל המלונות הקיימים מתקיימים כל זמן שיש עבודות?
אופיר אקוניס: כי הרי ברור שהם לא מוחרבים, ורק אז מתחילים בהקמת מלונות- - -
שמואל צוראל: תיאורטית הם קיימים.
אופיר אקוניס: אם אני מבין נכון, לפי מה שאומר מר צוראל כל המלונות הקיימים, או חלקם הגדול, יהיו בסוג של אתר בנייה.
אופיר אקוניס: במשך כמה זמן, ומי מממן את הקמת המלונות החדשים?
אופיר אקוניס: החברות, שהורסים להן את המלונות הקיימים, או המדינה?
שמעון דניאל: אני לא נכנס לשאלת המימון, שאני אגיע אליה.
שמעון דניאל: הכוונה היא לבנות מלונות.
שמעון דניאל: לא הורסים שום מלון עד שלא ייבנו המלונות החדשים שאמורים להיות בנויים גם הם על קו המים, בדיוק כמו המלונות הקיימים, באזור הביניים.
שמעון דניאל: אזור הביניים הוא האזור שבין חמי זוהר לעין בוקק.
שמעון דניאל: זה עדיין במתחם, אבל זה אזור מבודד, ומן הסתם אפשר לבודד בו את השפעות הבנייה ואת ההשלכות.
שמעון דניאל: לא במאה אחוז.
אופיר אקוניס: צפונית יותר?
שמעון דניאל: הוא דרומי יותר.
שמעון דניאל: יש שם שטח פתוח, שם הוא מתוכנן להיבנות על קו החוף.
שמעון דניאל: אנחנו לא מתעלמים מכל ההשלכות.
שמעון דניאל: אנחנו מודעים להשלכות, וכל ההשפעות האפשריות.
שמעון דניאל: באשר לשאלת המימון, אני לא יכול להיכנס אליה, אנחנו נמצאים בעיצומה של העבודה, וזה השלב הבא.
אופיר אקוניס: תסביר לי את העיקרון.
אופיר אקוניס: מי ישלם?
אופיר אקוניס: אם לשרתון או להולידיי אין, או לפתאל יש, מלון שאתם מחליטים להפיל- - -
לאה ורון: כל סידרת ה"ליאונרדו".
אופיר אקוניס: הוא עושה עבודה חשובה, כולם עושים עבודה חשובה.
אופיר אקוניס: המדינה תשתתף בהקמת בית מלון חדש לחברת X, Y או Z?
אופיר אקוניס: תהיה שותפה לזה?
אופיר אקוניס: אני לא מכיר מדינה בעולם שבונה בתי מלון.
שמעון דניאל: המודל עוד לא סוכם.
אופיר אקוניס: אפילו מלון "פרזדנט" במוסקבה הוא כבר לא של הממשלה.
שמעון דניאל: אנחנו רותמים פה את העגלה לפני הסוסים.
שמעון דניאל: המודל עוד לא סוכם, אבל הנחות היסוד הן שכל בית מלון יקבל פיצוי מלא - -
שמואל צוראל: הבעיה, שהסוסים כבר ברחו.
שמעון דניאל: - - על כל נזק או על כל פגיעה שתהיה, ותינתן לו האפשרות שיהיה לו אותו נכס, בדיוק באותה רמה, ואפילו גבוהה מזה.
שמעון דניאל: אלה הנחות היסוד.
שמעון דניאל: עוד לא סוכם המודל.
שמעון דניאל: כמו שאמר פה חבר הכנסת ישראל חסון אנחנו יכולים לדון פה על דברים שעוד לא סוכמו.
שמעון דניאל: הדיון מוקדם.
דב ליטבינוף: כל הזמן אומרים שאין זמן, ועכשיו אומרים שהוא מוקדם.
אופיר אקוניס: אני כאן רואה דוקומנטציה, כפי שגם אמר חבר הכנסת הורוביץ, וזה לא "חיים שכאלה", חבר הכנסת חסון, זה כדי להבין למה הדברים שבע או שמונה שנים לא זזים לשום מקום.
אופיר אקוניס: עכשיו אומרים פתאום שבעוד חודש יש החלטה.
אופיר אקוניס: זה זז מהר או זז לאט?
שמעון דניאל: אני תומך נלהב בלימוד מן העבר, ואחד מהלקחים הכי רציניים של העבר מלמד שהעובדה המרכזית שלא התקבלה החלטה היא, כי לא נעשתה בדיקה מעמיקה ויסודית שבה הציגו את כל החלופות בצורה שווה, אחת מול השנייה.
שמעון דניאל: זה בדיוק מה שעושים, ואנחנו נמצאים עכשיו בעיצומו של התהליך.
שמעון דניאל: יש פה הפקת לקחים מן העבר.
דב ליטבינוף: הסיבה היא, כי לא היה מי שיחליט.
שמעון דניאל: הדיון הזה, כפי שהוא מתקיים עכשיו, ברוח שאני מבין מן הדיון, הוא למעשה התעלמות מהלקח הכי חשוב, שגם אתה, אני מבין, תומך בו.
אופיר אקוניס: אנחנו לא תומכים בכלום, לא שמענו עוד כלום.
אופיר אקוניס: בסוף הדיון אנחנו נסיק את המסקנה.
אברהם רותם: נעשו בדיקות והיתה חלופה שהומלצה.
אופיר אקוניס: ביקשתי את התייחסות האוצר לפרסומים מוקדמים על כך שהם, אדוני, כבר החליטו.
אופיר אקוניס: נשמע, זה דבר חשוב.
אופיר אקוניס: לשם כך אנחנו מקיימים את הדיון.
עופר מרגלית: אני מאגף תקציבים.
עופר מרגלית: לשמועות האלה אין כל שחר, אנחנו בוחנים את הנתונים, עוד אין לנו את כל הנתונים.
עופר מרגלית: חל"י עושה עבודה מטעם הממשלה לבחינת החלופות.
עופר מרגלית: אחרי שיסתיים התהליך אנחנו נבחן ונקבל עמדה.
עופר מרגלית: אין לנו עוד שום בסיס לקבלת שום עמדה, וזה עוד לא קרוב.
אופיר אקוניס: אם אין כל הנתונים, ואנחנו מבקשים סליחות בימים האלה, ואחר-כך יוצאים לחול המועד סוכות, איך בעוד חודש תהיינה מסקנות?
אופיר אקוניס: אם לים המלח אין נתונים, ולכם אין נתונים, ומשרד התיירות אמר שאין לו, איך בעוד חודש תהיה החלטה?
שי וינר: לא נאמר, לא על ידי ולא על ידי חל"י, שאין נתונים.
שי וינר: יש הרבה מאוד נתונים, נעשתה הרבה מאוד עבודה.
שי וינר: עדיין אין כל הנתונים.
שי וינר: יש מספר נקודות שצריך להשלים ברמה ההנדסית, ובעוד מספר שבועות נחליט באשר להשפעות ששמוליק צוראל פה הציג על התיירות וההשפעות הכלכליות ועל הסביבה.
שי וינר: יש הרבה מאוד השפעות, אבל ההשפעות האלה נמצאות על פני כל החלופות, ואותם אנחנו עכשיו מפנימים למודל.
שי וינר: אנחנו מעריכים שמספר ימים לאחר סוכות יהיו בידינו כל הנתונים על מנת לקבל החלטה.
שי וינר: הכוונה אחרי החג, במהלך חודש אוקטובר, לקבל החלטה ולהביא אותה לממשלה.
אופיר אקוניס: כלומר, לא מייד אחרי סוכות.
אופיר אקוניס: זה כבר נדחה לסוף אוקטובר.
שי וינר: לא נקבע כרגע תאריך, אבל בהחלט מספר ימים לאחר החג.
אופיר אקוניס: דב ליטבינוף, ראש המועצה.
דב ליטבינוף: חשבתי שבשנה החדשה תחזור השפיות, אבל כנראה שלא.
דב ליטבינוף: על דבר אחד אני חושב שאין ויכוח, שנגמר הזמן וצריך לקבל החלטה.
דב ליטבינוף: על זה כולם מסכימים.
דב ליטבינוף: כל אלה שלא מסכימים על דברים אחרים, על זה הם מסכימים, שנגמר הזמן.
דב ליטבינוף: צריך לקבל החלטה.
דב ליטבינוף: את הדברים שנאמרים כאן על כך שנעשתה עבודה רצינית וכן הלאה, אני מקבל, אבל העבודה היתה גם קודם.
דב ליטבינוף: היה בסיס להחלטה גם קודם, פשוט, לא היה מי שיחליט.
דב ליטבינוף: לא התקבלה החלטה, כי תמיד היה ויכוח מי יממן ואיך יממנו את הקציר, אבל כולם ידעו שהקציר, בוורסיה כזאת או אחרת, לא משנה אם זה לגונה או אם זה קציר מלא, זה הפתרון.
דב ליטבינוף: אני פשוט לא מצליח להבין גם את משרד התיירות.
דב ליטבינוף: אנחנו עכשיו מתמודדים בתחרות שבעת פלאי עולם הטבע.
דב ליטבינוף: זכייה, לא עלינו, תביא 1.5 מיליון תיירים למדינת ישראל.
דב ליטבינוף: 1.5 מיליון תיירים נוספים לים המלח ולמדינת ישראל.
דב ליטבינוף: לאן נביא אותם?
לאה ורון: מתי אמורות להתפרסם התוצאות?
דב ליטבינוף: ב-11 בנובמבר 2011.
דב ליטבינוף: אז נהיה בעיצומן של עבודות הבנייה וההריסה או בהכנה.
דב ליטבינוף: לאן בדיוק נביא אותם?
דב ליטבינוף: אין מספיק בתי מלון, לא רק בים המלח, אין מספיק בתי מלון במדינת ישראל.
דב ליטבינוף: במקום לעסוק בבניית בתי מלון, בהגנה על בתי המלון על-ידי הקציר, לייצב את המפלס בצורה כזאת או אחרת ולבנות מייד עוד בתי מלון, לתת מענקים ולהביא לפיתוח הנגב, ולהביא עוד 20,000 מקומות עבודה לנגב, אנחנו מתעסקים בהריסה של בתי מלון או בכלל להעלות את זה לדיון.
דב ליטבינוף: מה שחבר הכנסת הורוביץ אמר זה בדיוק העניין.
דב ליטבינוף: הדבר החשוב ביותר בוועדה הזאת זה להוריד מסדר-היום את החלופה הזאת שנקראת "העתקת בתי מלון".
דב ליטבינוף: זה הדבר החשוב ביותר של הדיון בוועדה הזאת, וחשוב שזה נעשה עכשיו, עוד לפני שקיבלו את כל ההחלטות.
דב ליטבינוף: אני פשוט לא תופס את זה.
דב ליטבינוף: זה הזוי.
דב ליטבינוף: איפה בדיוק נשכן אותם?
דב ליטבינוף: אנחנו מביאים את האופרה "נבוקו".
דב ליטבינוף: אלפי תיירים הגיעו רק לדבר הזה במצדה.
דב ליטבינוף: בשנה הבאה מתוכננת האופרה "אאידה", שמציגה את ים המלח בצורה אחרת לעולם.
דב ליטבינוף: לא נעשה פרויקט כזה בארץ.
דב ליטבינוף: מי שהיה שם מבין על מה אני מדבר.
שמואל צוראל: כבר עכשיו יש מכירה בעולם.
דב ליטבינוף: כבר התחילה המכירה של "אאידה", ואנחנו עוסקים בהעלאה על סדר-היום חלופה של הריסת בתי מלון.
דב ליטבינוף: זה דמיוני.
דב ליטבינוף: בירדן בונים אלפי חדרי מלון, במצרים, בטאבה ובשארם א-שייך בונים אלפי חדרי מלון, ואנחנו מתלבטים בסוגיה של איך בדיוק נגן על "הפקקט" 4,000 חדרי מלון שיש לנו.
ישראל חסון: דב ליטבינוף, יש לי אליך שאלה עניינית.
ישראל חסון: אם אתה מסתכל בטווח, לא בשנת 2000 שעמדו להציף אותנו פה 4.5 מיליון תיירים – גם את הסקירות האלה קיבלתי – בהסתכלות של 30-20 שנה קדימה, בתהליך שים המלח נמצא בו, אתה רוצה לבחון פתרון שיאפשר לך הגדלה משמעותית לקליטה משמעותית של תיירות באזור.
ישראל חסון: האם במסגרת המצב הקיים הורדה של חלופות- - -
דב ליטבינוף: אני אענה לך.
דב ליטבינוף: הכנו תוכנית, ואני אענה לך במשפט אחד.
ישראל חסון: משפט אחרון, דב ליטבינוף.
ישראל חסון: האמן לי, אני בא בשלושה השבועות האחרונות מסיור בשני מקומות שהלוואי עלינו שהיינו מגיעים לזה.
ישראל חסון: האחד זה פראג, שבמשך ארבע שנים לא יכלה לקלוט מעבר לכמות מסוימת, והיום הם יודעים לקלוט קרוב ל-18 מיליון תיירים בפראג.
ישראל חסון: והמקום השני זה שארם א-שייך.
דב ליטבינוף: אין בשום מקום היום בים המלח, מלבד האזור הזה של עין בוקק ונווה זוהר, אין אפשרות לבנות בתי מלון, מכיוון שבאזור האמיתי של הים, בהנחה שאנחנו ממשיכים את אותו מצב ואין לי שום אופטימיות בנושא התעלה וכן הלאה, הים ממשיך לרדת לפחות ב-30-20 השנים הקרובות במטר כל שנה, לכן אין מצב בעולם לבנות בתי מלון באזור הים האמיתי.
דב ליטבינוף: אזור בתי המלון, האזור המופר והאזור שכבר הפרו, ואנחנו רוצים לשמור על האזור ההוא כלב השמור של ים המלח, זה רק אזור עין בוקק ונווה זוהר.
דב ליטבינוף: באזור הזה, בהסתכלות נכונה בקציר מלח, בייצוב המפלס, אפשר לבנות עוד 8,000 חדרי מלון.
דב ליטבינוף: 8,000 חדרי מלון זה 20,000 מקומות עבודה לנגב, 8,000 באילת, יש סך הכול 12,000 חדרי מלון.
דב ליטבינוף: זה דבר שיכול לשאת את עצמו באזור הזה.
דב ליטבינוף: הנושא של קציר המלח צריך להיות חלק מהליך הייצור של מפעלי ים המלח, הוא חלק מה-DNA - -
אופיר אקוניס: מישהו ממפעלי ים המלח נמצא כאן?
אופיר אקוניס: אני ארצה לשמוע התייחסות שלכם.
דב ליטבינוף: - - של המפעלים.
דב ליטבינוף: זה חלק מהליך הייצור, זה יהיה תמיד חלק מהליך הייצור.
דב ליטבינוף: הם קוצרים היום את הקרנליט.
דב ליטבינוף: זה חלק מהליך הייצור.
דב ליטבינוף: צריך להגיע להסכמה בין המדינה, האוצר ומפעלי ים המלח באיזה אופן עושים את הדברים, איך מממנים את הדברים.
דב ליטבינוף: כשהפריטו, האוצר לקח סכום של כסף, לא שמו את סכום הכסף הזה בקרן כמו שיש קרן למחצבות וקרן לשיקום אתרי כרייה וכן הלאה.
דב ליטבינוף: לא הפקידו את הסכום הזה בסדר גודל של 30 מיליון דולר בזמנו בקרן לשימור ים המלח, שזו תהיה הקרן למימון ההגנות על הדברים שנעשים.
דב ליטבינוף: אין מה לעשות, אנחנו הרי רוצים גם את התעשייה הזאת, אנחנו רוצים את התעשייה ורוצים את התיירות, ואני בטוח שאפשר לחיות ביחד, אבל צריך לעשות את זה בשכל, בצורה מהירה.
דב ליטבינוף: לקבל החלטה, להתחיל לבנות בתי מלון עכשיו.
ישראל חסון: לפי העבודות שהונחו בפניכם מה העלות החזויה של שימור הנושא הזה או שינוי שיטת הקציר?
שמעון דניאל: אין קציר בכלל.
אופיר אקוניס: הלגונה היא האלטרנטיבה הזולה והמהירה ביותר.
דב ליטבינוף: אני לא רוצה להיכנס לקטע המקצועי, מכיוון שבחלופה כזאת או בחלופה כזאת שניהם קציר.
ניצן הורוביץ: גם בלגונה צריך לעשות קציר.
דב ליטבינוף: גם בלגונה, בסופו של דבר, צריך לעשות קציר.
דב ליטבינוף: מצד שני, המפלס ימשיך לעלות.
דב ליטבינוף: לא בטוח שזה דבר טוב.
דב ליטבינוף: יכול להיות שאם אנחנו מסתכלים לטווח ארוך מאוד, ל-2040-2030 הדבר הנכון ביותר זה להתחיל את הקציר מחר בבוקר, כי בכל מקרה ב-2030 נצטרך לעשות אותו.
אופיר אקוניס: ישראל חסון, אני רוצה לשאול את עופר מרגלית.
אופיר אקוניס: התחלת לשאול על סבסוד וכסף- - -
ישראל חסון: לא סבסוד.
אופיר אקוניס: כאשר המדינה חושבת על האלטרנטיבה השלישית, של הריסה ובנייה מחודשת, האם היא חושבת, כיוון שאמרת שאין מסקנה סופית, גם לבקש או לפנות למפעלי ים המלח כדי שהם יהיו שותפים בתקצוב של הדבר הזה?
אופיר אקוניס: אני מניח, מהיכרותי עם המדינה שהיא לא תתקצב לבד את ההריסה והבנייה, והיא גם לא תבקש מהמלונאים להיות היחידים שיהיו שותפים לדבר הזה, אלא לחברה שגורמת, מטבע העבודה שלה, לעלייה של המפלס?
עופר מרגלית: נושא המימון הוא באמת השלב הבא, כמו ששימי דניאל אמר.
עופר מרגלית: אני מצטרף אליו.
עופר מרגלית: עוד לא נכנסנו לפרטים, אז אני לא רוצה להטעות, אבל בתפיסה כוללת, מן הסתם אתה צודק.
אופיר אקוניס: כלומר, תהיה השתתפות.
אופיר אקוניס: אני וחבר הכנסת הורוביץ החלפנו פה מבטים בנושא מי יהיה הגורם הנוסף.
שמעון דניאל: כבר היום מי"ה שותפים במימון של הגנות הביניים וכל העבודות.
שמעון דניאל: אני לא מייצג את האוצר, ואני לא מייצג כלום, אני מעלה פה הסתייגות, אני גם לא מייצג את מפעלי ים המלח, הם יכולים לדבר בשם עצמם, אבל אני חושב, והם יאמרו את זה יותר טוב ממני, שברור שכל מי שנמצא שם במרחב יישא חלק במימון הזה.
עופר מרגלית: זו הנחת המוצא.
שמעון דניאל: זה השלב הבא שנכנסים אליו, והוא חלק בלתי נפרד מהדיון על איזו חלופה תיבחר.
שמעון דניאל: אנחנו מבינים שהפרויקט הזה הוא הזדמנות לכל האזור, בדיוק בכיוונים שמצביע עליהם דב ליטבינוף בכל אחת מהחלופות.
אופיר אקוניס: מוסרת לי מנהלת הוועדה החלטה 134 של הממשלה ה-32 בראשות בנימין נתניהו, שעוסקת במימון הגנות ים המלח, ואני יכול להציע לכם פה מתווה דומה.
אופיר אקוניס: לגבי מימון ההגנות, אוצר המדינה – 35.5%, חברת מפעלי ים המלח – 39.5%, המועצה האזורית תמר – 12.5%.
דב ליטבינוף: זה לא יקרה, אני כבר אומר.
אופיר אקוניס: אמרתי שזה סוג של הצעה פרוזאית.
דב ליטבינוף: זה לא יקרה.
דב ליטבינוף: אנחנו גוף מתוקצב.
דב ליטבינוף: זה לא משנה אם מפעלי ים המלח ירוויחו 2 מיליארד או 3 מיליארד, אנחנו נמשיך לקבל בדיוק אותה ארנונה, לא תגדל הארנונה.
דב ליטבינוף: אנחנו גוף מתוקצב שממשיך לעשות אותן פעילויות.
דב ליטבינוף: אנחנו לא גוף מרוויח, אנחנו גוף שמקבל מסים ונקבל אותם מסים גם אם ירוויחו מיליארד או טריליארד, או אני לא יודע כמה.
דב ליטבינוף: לכן לא הגיוני להפיל על מועצה אזורית להשתתף בהליך הייצור של מפעל.
דב ליטבינוף: זה דבר דמיוני, זה דבר לא מקובל, ונתקוף את זה משפטית בכל דרך אפשרית.
אופיר אקוניס: נעם גולדשטיין, סמנכ"ל תשתיות מפעלי ים המלח, בבקשה, ולאחר מכן עורכת-הדין אלעד מאדם טבע ודין.
נעם גולדשטיין: אחד הדברים החשובים בכל הפרויקט הזה הוא הצורך לקבל החלטה.
נעם גולדשטיין: אם מסתכלים על ההיסטוריה, הבעיה ידועה כבר מ-1971.
נעם גולדשטיין: ברגע שהתחילו להקים את בתי המלון הראשונים מפעלי ים המלח כבר היו קיימים בשטח, היו בריכות.
נעם גולדשטיין: ברגע שהתחילו להקים את בתי המלון הראשונים כבר היה ברור שיהיה צריך לבצע הגנות.
נעם גולדשטיין: ב-1995 החברה הופרטה, גם אז היתה ידועה הבעיה.
נעם גולדשטיין: שאלו מי יממן – ציין פה שימי  דניאל או דב ליטבינוף שהממשלה לקחה דיבידנד מיוחד כדי למממן, וקראה לו גם בשם.
נעם גולדשטיין: שני מבקרי מדינה שונים בחנו את הנושא.
נעם גולדשטיין: שניהם אמרו למעשה שהמדינה מכרה את אותו השטח פעמיים, והאיצו לקבלת החלטה מהירה לפתרון הקבע, כי הזמן עולה כסף, מבחינה זו שכל שנה שאין פתרון של קבע ממשיכים בהגנות ביניים, ועד היום הוצאו על הגנות ביניים שונות מאות מיליוני שקלים.
נעם גולדשטיין: לפני שנתיים-שלוש הממשלה החליטה שצריך לפעול בצורה מהירה, הקימה את החברה להגנות ים המלח והחליטה לקדם את הפרויקט הזה בהליך של ועדה לתשתיות לאומיות כפרויקט לאומי, ונתנה את הדחיפה, ואנחנו נמצאים עכשיו בישורת האחרונה של בחינת שלוש החלופות.
נעם גולדשטיין: שלוש החלופות אפשריות הנדסית.
נעם גולדשטיין: לנו, כמפעלי ים המלח, עדיין לא ברור סופית מה העלות של כל חלופה.
נעם גולדשטיין: אתמול, למשל, ישבנו בדיון מהבוקר עד הלילה עם יועצים, ויש ויכוחים גם בינינו.
אופיר אקוניס: בלאו הכי אתם לא תקבלו את ההחלטה, הממשלה תקבל את ההחלטה.
אופיר אקוניס: אתם תקבלו כל החלטה שהממשלה תקבל.
נעם גולדשטיין: עדיין אתה מצפה מאתנו גם לומר את עמדתנו לגבי כמה עולה כל חלופה וכן הלאה.
נעם גולדשטיין: יש לנו קצת ניסיון ואנחנו יכולים ומשתדלים לתרום מהניסיון שלנו באזור.
נעם גולדשטיין: עדיין יש דיונים שלמים לגבי העלות של כל חלופה, מה המשמעויות.
נעם גולדשטיין: עדיין אין מספרים סופיים לגבי החלופות השונות.
נעם גולדשטיין: המסמכים הסביבתיים עדיין לא הסתיימו, כך שנכון להיום אין כל המספרים כדי שאפשר יהיה להגיד.
נעם גולדשטיין: מבין שלוש החלופות, אני יכול להגיד בצורה די ברורה שהחלופה של הלגונה היא חלופה בעייתית מבחינתנו.
נעם גולדשטיין: אנחנו אומרים את זה, אנחנו חוששים מהחלופה הזאת.
אופיר אקוניס: למה דווקא היא הכי בעייתית?
נעם גולדשטיין: אני אגיד עוד משפט שיעזור לדיון פה.
נעם גולדשטיין: בסופו של דבר, אם אתה מסתכל על ציר הזמן מעכשיו 40-30 שנה קדימה, הזיכיון של מפעלי ים המלח מסתיים בשנת 2030, אבל אתה יוצא מתוך הנחה שגם אחרי 2030 התעשייה לא תיפסק.
נעם גולדשטיין: בצורה כזאת או אחרת התעשייה תמשיך באזור, ואם התעשייה ממשיכה, מלח ימשיך לשקוע.
נעם גולדשטיין: ולכן סביר להניח שבשלב מסוים בעתיד, ויש ויכוח אם זה ב-2030 או ב-2035, זה לא כל כך חשוב לצורך הדיון, בכל חלופה שתיבחר בסופו של דבר נלך לחלופה של קציר מלא בשלב הבא.
אופיר אקוניס: אני בטוח שבדצמבר 2029 יהיה פה דיון מדהים אם זה ב-2030 או ב-2035.
אופיר אקוניס: כמובן, שזה יבוא ביום האחרון.
אופיר אקוניס: זה כתוב בפרוטוקול.
אופיר אקוניס: זה יהיה בימים האחרונים, אנחנו כבר לא נהיה כאן כנראה.
ישראל חסון: שמעון פרס יהיה.
אופיר אקוניס: אגב, ממשלתו נתנה את הזיכיון.
דב ליטבינוף: שמעון פרס בטוח יהיה.
אופיר אקוניס: זה מה שאמר חבר הכנסת חסון.
נעם גולדשטיין: כולם יהיו בריאים ושלמים עד אז, אבל באיזה שלב בעתיד, מקובל על כל מי שיושב פה, עם כל הוויכוחים שיש, יהיה צורך לעבור לקציר מלא.
נעם גולדשטיין: הוויכוח שמתקיים עכשיו הוא רק על דבר אחד, האם לעבור לזה ב-2035, ב-2030 או ב-2017.
קריאה: או ב-2010.
נעם גולדשטיין: ב-2010 אי-אפשר, כי היום אי-אפשר לעשות את זה.
אופיר אקוניס: ב-2011.
נעם גולדשטיין: גם אי-אפשר ב-2011, זה לוקח זמן.
נעם גולדשטיין: בזה מתמצה הוויכוח.
נעם גולדשטיין: אני חוזר לחלופת הלגונה.
נעם גולדשטיין: חלופת הלגונה זה רעיון טוב, אבל הוא היה רעיון טוב בזמן מסוים, כאשר היה לנו פרק זמן.
נעם גולדשטיין: כל המטרה של הלגונה זה להרוויח זמן – לקצור חלק קטן של הבריכה במקום את כל הבריכה.
נעם גולדשטיין: מבחינה כלכלית זה רווח כספי.
נעם גולדשטיין: אבל ככל שהזמן לנצל את אותה חלופה מתקצר, ולפני עשר שנים או 15 שנה כבר דיברנו על הלגונה, הרווח שיש מהחלופה הזאת קטן.
נעם גולדשטיין: מצד שני, הלגונה זה דבר שיישאר לנצח.
נעם גולדשטיין: אם אתה הולך לחלופה הזאת, אותה סוללה שתפריד, באותו מצב שיש שתי מדרגות בבריכה, גם ב-2030, גם ב-2035 וגם ב-2070 זה יישאר.
נעם גולדשטיין: זה מצב שלא ישתנה, לכן אנחנו לא אוהבים את זה.
נעם גולדשטיין: גם מבחינה בטיחותית ומבחינות אחרות אנחנו לא כל כך אוהבים את החלופה הזאת.
אופיר אקוניס: זה הורדנו.
אופיר אקוניס: קציר מלא, אתה אומר?
נעם גולדשטיין: אני לא אומר את זה.
אופיר אקוניס: ברור לכם שאתם משתתפים במימון, לא משנה מה האלטרנטיבה שתתקבל?
נעם גולדשטיין: אני אגיע לשאלה הזאת.
אופיר אקוניס: אני שואל אותך, אם אתה יכול לייצג את החברה.
נעם גולדשטיין: אני יכול לייצג את החברה.