GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
בן-ציון אדורם: אני אומר זאת, מפני שאת כתבת "בכל סניף".
תמר פינקוס: אבל, אנחנו לא דנים עכשיו באופן החזרת התמורה.
תמר פינקוס: זה סעיף אחרי זה.
חנה וינשטוק-טירי: זה הסעיף הבא.
בן-ציון אדורם: אבל, הביטוי "בכל סניף" הוא ביטוי שהוא מכשלה, מפני שאי-אפשר בכל סניף לדעת האם השיק נפרע.
איתן כבל: אנחנו כבר שעה.
איתן כבל: תנסי להסביר לנו את הדבר הבא: אנחנו מבינים מהי שיטת הזכיונות.
איתן כבל: את עשית צעד תימני - שניים לפנים ואחד לאחור.
אופיר אקוניס: אתה מבין בזה.
איתן כבל: אני לא מבין בזה, ולכן התבלבלתי.
איתן כבל: ברשותךְ, אני מנסה להבין את הדבר הבא.
איתן כבל: רכשתי מוצר לא חשוב איפה בחברה שפועלת גם בשיטת הזכיונות, שכתוב עליה "קסטרו" או לא חשוב מה.
איתן כבל: אני נכנס, והוא אומר לי: "סליחה...".
רינת בכר: זה משהו אחר.
איתן כבל: יש חנות בשם "ורסאצ'ה" בקניון בעזריאלי, וכבר בחוץ כתוב: "אנחנו לא שייכים לרשת 'ורסאצ'ה'".
איתן כבל: כלומר, אני נכנס למקום, והוא אומר לי: "נכון.
איתן כבל: אני רק זכיון".
איתן כבל: האם אני יכול להחזיר אצלו?
חנה וינשטוק-טירי: כן - ואני רוצה להסביר - כי הזכיין הזה הוא עוסק, וכתבנו ש"החזרת התמורה תתאפשר אצל העוסק".
חנה וינשטוק-טירי: בואו נתחיל מהתחלה וניקח את הדוגמא הטובה של "ורסאצ'ה".
אתי בנדלר: אתם מתכוונים שאפשר להחזיר אצל זכיין או שאי-אפשר להחזיר אצל זכיין?
אופיר אקוניס: זה מה שאנחנו רוצים לדעת: מה הממשלה רוצה?
אופיר אקוניס: מה התקנה רוצה?
אופיר אקוניס: והניסוח?
חנה וינשטוק-טירי: כאשר מדובר בזכיין, אפשר להחזיר רק אצלו.
אופיר אקוניס: לא. זה מה שאנחנו לא רוצים.
אתי בנדלר: אם כך, זה לא נובע באופן ברור מהנוסח.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל, יש פה בעיה.
אופיר אקוניס: הצרכן לא מבין.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נניח שאני עכשיו זכיין של "קסטרו", --
דוברת: האם העוסק הוא גם זכיין?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: --אבל השם שאני קונה זה לא רק "קסטרו" כשם--
דוברת: זו נקודת מכירה שלו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: --אלא אני גם קונה מוצרים של "קסטרו" אצלי בחנות - נכון?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם אני רוצה להחזיר מוצר של "קסטרו", למה אני לא יכולה להחזיר את זה?
אופיר אקוניס: בכל מקרה, הספק הראשי הוא אותו ספק.
אופיר אקוניס: את מתכוונת למותג.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בוודאי.
תמר פינקוס: אצל הספק.
חנה וינשטוק-טירי: כאשר רכשתי ב"ורסאצ'ה" בקניון X, אני יכולה להחזיר את המוצר לא ב"ורסאצ'ה" בקניון Y כי זו לא רשת אבל אני יכולה להחזירו ב"ורסאצ'ה" בקניון X. זו הכוונה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: את סותרת את עצמך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: את אומרת דבר והיפוכו.
חנה וינשטוק-טירי: לא סתרתי.
חנה וינשטוק-טירי: זה על אותו קו.
אופיר אקוניס: לא. אנחנו צריכים להבין.
אופיר אקוניס: אנחנו רוצים שהם יחזירו.
אופיר אקוניס: גברת טירי, האם הממשלה רוצה שיחזירו בכל סניפי "קסטרו", בלי קשר לזכיין?
תמר פינקוס: לא. אי-אפשר,--
אופיר אקוניס: זה מה שאנחנו רוצים.
אופיר אקוניס: זה מה שאת מתכוונת, וגם חבר-הכנסת כבל.
תמר פינקוס: --משום אנחנו לא יכולים להלביש על העוסק חובות חשבונאיות מול מע"מ ומס הכנסה, שכדי לרצות את הצרכן הוא ינהל פנקסנות כפולה.
תמר פינקוס: אי-אפשר לעשות את זה.
אורית נוקד: זה מה שכתוב כאן.
אופיר אקוניס: לא, זה לא כתוב פה בכלל.
אופיר אקוניס: המשפט הזה זה לא מובן.
אתי בנדלר: אני רוצה להעיר הערה.
אופיר אקוניס: הויכוח הזה היה גם בישיבה הראשונה.
אופיר אקוניס: לא הבנו את הנוסח.
אופיר אקוניס: מה שיש כאן זו תוספת.
לאה ורון: צריך להכניס משהו שכולל את המערכת החשבונאית המשותפת להם, משהו שיבהיר שהכוונה היא כי החנות היא בתוך רשת.
תמר פינקוס: אחרת, אנחנו מלבישים על זכיין חובות מול מע"מ, מס הכנסה וניהול חשבונות כפול - משהו שאנחנו לא יודעים את המשמעויות - רק כדי שהצרכן לא יצטרך לנסוע.
תמר פינקוס: זה לא הגיוני.
אופיר אקוניס: אז, אולי להחליף את המלה "סניפי העוסק" ב"סניפי הרשת"?
אתי בנדלר: לא תמיד זו רשת.
אתי בנדלר: אם יש לך שתי חנויות, האם זה כבר רשת?
אתי בנדלר: זה לא ברור.
אלכס מילר: שאלה - נניח שיש זכיינים ולא רשת שיש בעלים אחד.
אלכס מילר: נניח שאני קונה מוצר בבאר-שבע וחזרתי לתל-אביב והחזרתי שם.
אלכס מילר: מה קורה עם המוצר?
אלכס מילר: האם אני יכול להזדכות מול החברה, מול המותג, ואקבל מהם את הכסף חזרה או שיש בעיה והחברה לא מקבלת?
תמר פינקוס: כשזו רשת, אין בעיה.
תמר פינקוס: כשזה זכיין, זה ח"פ אחר וזו חברה אחרת.
אלכס מילר: אבל, את המוצרים מחזירים.
אופיר אקוניס: זו קופה אחרת.
אופיר אקוניס: זכיין זו קופה אחרת.
תמר פינקוס: זו קופה אחרת, זה מע"מ אחר ומס הכנסה אחר.
איתן כבל: אתם קצת בלבלתם אותנו, כי תוך כדי תנועה אתם ניסיתם להבין מה כתבתם.
תמר פינקוס: לא. את זה כתבנו.
תמר פינקוס: עוסק הוא גם זכיין.
איתן כבל: בסדר.
איתן כבל: זה קורה גם לי.
אופיר אקוניס: זה לא הובן.
איתן כבל: אני מנסה לומר לכם את הדבר הבא, וכדאי שאנחנו נבין זאת כאן: אדוני היושב-ראש, יש אבחנה.
איתן כבל: מי שקיבל זכיינות של "קסטרו", אז בהכרח, גם אם הוא לא שייך לרשת והוא רק לקח את השם והוא משלם להם תמלוגים, עכשיו נגיד לו: "אכלת אותה.
איתן כבל: גם נחזיר אצלך".
איתן כבל: זו לא הכוונה.
דוברת: מוסכם.
איתן כבל: מוסכם.
איתן כבל: לכן, בעניין הזה, זכיינות ממילא צריך רק להוסיף: אם הוא חלק מהמערכת הכספית של הרשת.
יוסי פלד: מה שקובע זה הח"פ.
יוסי פלד: אתה יכול להחזיר לאותו ח"פ.
תמר פינקוס: הח"פ קובע.
איתן כבל: זה מה שאני אומר.
איתן כבל: אני גם מניח שכתוצאה מכך גם תתפתח רשימה; אין כמעט חנות שיש לה סניפים שלא כותבת על השקית ועל דברים אחרים את רשימת הסניפים שלה.
תמר פינקוס: אנחנו נגיע לנוסח מוסכם עם - - -
אורית נוקד: זהו, אולי באמת תנסחו.
אופיר אקוניס: אנחנו רוצים להצביע על העקרון.
אופיר אקוניס: אנחנו צריכים להסכים על העקרון.
אתי בנדלר: כמובן שאי-אפשר ללכת בתקנות לפי ח"פ.
אתי בנדלר: ח"פ זה מספר החברה הפרטית.
אתי בנדלר: לא ברור שכולם מאוגדים אם בכלל בצורה של - - -
דוברת: אם זה עוסק מורשה.
אתי בנדלר: כן, בדיוק ככה.
אופיר אקוניס: ולכן?
אתי בנדלר: אני חושבת שהכוונה ברורה, שכשמדובר על נקודות מכירה של העוסק בלבד הכוונה היתה להחיל או לא להחיל את התקנה על מי שפועל מכוח הסכם זכייני.
אתי בנדלר: הדברים ברורים, ואנחנו נמצא לאחר מכן את הנוסח המדוייק.
אתי בנדלר: יתכן שיש מקום לכתוב בפירוש: "שאינו פועל בשיטת הזכיון".
תמר פינקוס: אבל, לזכיין גם אפשר יהיה להחזיר.
תמר פינקוס: כלומר, אצלו אנחנו תמיד יכולים להחזיר, כלומר אצל הזכיין ואצל האחרים בכל הנקודות.
איתן כבל: זה ברור.
אתי בנדלר: אבל, זה כבר חל מהרישא: "תתאפשר אצל העוסק".
חנה וינשטוק-טירי: זה עוסק.
אתי בנדלר: צריך לכתוב: אצל העוסק שאצלו נרכש.
הילה דוידוביץ: שאלה - האם יש צורך ליידע את הצרכן, כשהוא קונה בחנות של זכיין והוא יוכל להחליף רק שם, בעיר רחוקה מעיר מגוריו, ואז הוא יחשוב אולי פעמיים אם הוא רוצה לרכוש?
הילה דוידוביץ: השאלה היא האם לא כדאי להחיל פה איכשהו, ואין לי כרגע הצעה, ולחשוב על זה שהצרכן צריך לדעת שהוא יכול להחליף רק שם כי זה זכיין.
אתי בנדלר: ההצעה הזאת הועלתה בזמנו, ואדוני הציע שזה יופיע בחשבונית.
אתי בנדלר: אני הצעתי שזה אולי יופיע באיזה שהוא שלט מעל הקופה באיזה שהוא מקום, ויצויין שמדובר בזכיין או לא.
אופיר אקוניס: ההצעה שלך יותר טובה.
אתי בנדלר: אני מבינה שהמשרד שקל את העניין ודחה את זה.
אתי בנדלר: האם אפשר לשמוע מדוע?
חנה וינשטוק-טירי: אנחנו לא אמרנו שדחינו אותו.
חנה וינשטוק-טירי: זה עלה, וזה לא נדון.
הילה דוידוביץ: צריך לחשוב על זה.
אתי בנדלר: לא חשוב.
אתי בנדלר: הוועדה עכשיו רוצה לקבל הכרעות.
חנה וינשטוק-טירי: אנחנו לא מתנגדים לזה.
הילה דוידוביץ: אנחנו, כמשרד משפטים, בעד, והשאלה היא באיזו קונסטלציה.
אתי בנדלר: כלומר, לומר שזה לא יחול אצל בעל זכיון ובלבד שיש אצלו שלט מעל הקופה שמודיע שהוא בעל זכיון ולא סניף.
לירון גולדנברג: מה קורה אם הוא לא שם שלט?
אתי בנדלר: אפשר יהיה לקבל אצלו החזר כספי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה משהו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מדברת על כך שאני רוצה להחזיר מוצר שקניתי ולא לבוא בטענות לבודק'ה הזה שקוראים לו "קסטרו" או לא.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: קניתי מוצר בשם "נביעות", והמוצר הזה נמצא פה ופה ומוכרים אותו בכל מקום.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה אם באתי ואני רוצה להחזיר את המוצר?
אתי בנדלר: השאלה היא איפה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבינה שהשאלה היא איפה.
איתן כבל: נניח ש"נביעות" היה מעל 100 שקל ומותר להחזירו, האם את יכולה עכשיו לעבור בכל ירושלים להיכנס לכל מקום ולהחזיר את ה"נביעות" שאת קנית?
איתן כבל: - לא.
איתן כבל: זו, בדיוק, הנקודה.
אתי בנדלר: קודם כל, את יכולה להחזיר את המוצר הזה אצל העוסק, שם רכשת או שם נרכש אותו בקבוק.
אתי בנדלר: לצורך העניין, נניח שהבקבוק נרכש ברשת "שופרסל".
אתי בנדלר: אומרים לך: "את יכולה להחזיר זאת בכל 'שופרסל', ובלבד שלא תחזירי את זה למישהו שכתוב עליו 'שופרסל' אבל בעצם הוא לא שייך לרשת והוא רק משתמש בשם כזכיין".
אתי בנדלר: על זה הויכוח.
תמר פינקוס: לא תחזירי זאת ל"מגה" שגם מוכרת את אותו דבר.
אתי בנדלר: זה ברור, כי זה לא אותו עוסק.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אלה דברים שהם ברורים.
אורית נוקד: מה שלא ברור - שיציינו.
אופיר אקוניס: כך הצענו בישיבה הראשונה, כי השאלה הזאת עלתה.
לאה ורון: מה לא ברור?
איתן כבל: אתה לא מוכר מותג, וזו הטעות שלךְ.
איתן כבל: אתה מוכר סחורה--
איתן כבל: --שבמקרה כתוב עליה גם "קסטרו".
איתן כבל: את יודעת מה את אומרת לי?
איתן כבל: יש בזאר כזה שמוכר את הכל- - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בוא נלך רגע לדוגמא של מכשיר טלפון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא זכיין.
אורית נוקד: במקרה הכי גרוע, הוא מחזיר למקום בו הוא קנה.
תמר פינקוס: לכתוב: ובלבד שהודיע המוכר- - -
אתי בנדלר: האם ההחלטה היא שהחזרת התמורה תתאפשר אצל העוסק שבו נרכש המוצר או בכל אחד מסניפי העוסק או בנקודות המכירה של העוסק בלבד שאינן מופעלות בשיטת זכיינות, ובלבד ששלט על כך קיים ומופיע?
אורית נוקד: יפה.
הילה דוידוביץ: מה קורה אם לא מופיע שלט?
אתי בנדלר: אז, הוא יחזיר לו.
הילה דוידוביץ: נניח שאותו זכיין לא שם שלט.
אופיר אקוניס: אז, הוא יהיה חייב.
אתי בנדלר: זה חייב להיות מנוסח כך שיראו אותו לעניין זה כסניף של העוסק.
תמר פינקוס: מה שהיא אומרת הוא: אם אני זכיין ולא שמתי, זה יחייב אותה לקבל את זה.
תמר פינקוס: אנחנו כאילו מענישים מישהו אחר על זה - - -
אופיר אקוניס: לא מענישים אף אחד.
אופיר אקוניס: למה מענישים?
אתי בנדלר: לא מענישים.
תמר פינקוס: מחייבים אותו בחובת- - -
אתי בנדלר: רק את הזכיין.
איתן כבל: אתם חושבים כאילו מחוץ לבניין הזה נמצא עדר מטומטמים.
איתן כבל: אנחנו מתייחסים לציבור כאילו זו איזו חבורה, וכאילו הרגע הגיעו האינדיאנים באמריקה ומראים להם מראה.
איתן כבל: בסופו של עניין, זה לא כך.
איתן כבל: אנשים מבינים.
איתן כבל: גם ייכתב, והעוסקים ייכנסו לתוך ה-mode הזה, וכל אחד ירשום איפה מחזירים.
אופיר אקוניס: העקרון הוא מה שהקריאה היועצת המשפטית בפסקה (ה).
לאה ורון: זה בדיוק אותו תהליך של זיכוי, וזה הכל.
לאה ורון: איך התמודדנו עם זכיינים?
אופיר אקוניס: מי בעד תקנה 3(ה)?
אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה     תקנה 3(ה), בשינויים שצויינו, נתקבלה.
אופיר אקוניס: רבותי, סיימנו.
בן-ציון אדורם: אדוני היושב-ראש, ביקשתי והתחלתי קודם.
אופיר אקוניס: אבל, אנחנו הצבענו על זה, ואנחנו עוברים לתקנה 4.
בן-ציון אדורם: השאלה היא האם - - -
איתן כבל: ההחזר זה משהו אחר.
אופיר אקוניס: רבותי, די.
לאה ורון: נכנסתי, הוא אמר לך "אני לא זכיין", ושלום עליכם.
לאה ורון: ונגמר העניין.
לאה ורון: התמודדנו.
אופיר אקוניס: נא להמשיך.
חנה וינשטוק-טירי: (קוראת את תקנה 4.)       	"ובלבד שניתן היה לחייב את העוסק בגין העסקה שבוטלה ואולם אם לא ניתן היה לזכות את כרטיס האשראי של הצרכן כאמור, ישיב העוסק לצרכן את התמורה במזומן" - זו תוספת שהוספנו.
אופיר אקוניס: אנחנו יודעים ולוקחים בחשבון שיהיו הערות.
חנה וינשטוק-טירי: בסעיף קטן (א) אנחנו עוסקים באופן החזרת התמורה.
חנה וינשטוק-טירי: בגדול, אנחנו מנסים שתהיה הלימה כך שאיך ששולמה העסקה כך תבוצע גם ההחזרה.
חנה וינשטוק-טירי: סעיף קטן (א) מדבר על העסקאות הרגילות, העסקאות הפרונטליות; אני רוכשת מוצר בחנות ומשלמת, ואני חוזרת לעוסק ומבקשת לבטל את העסקה.
חנה וינשטוק-טירי: הסעיף אומר שאם קניתי מוצר וחזרתי לחנות ואני מבקשת לבטל את העסקה, ראשית החזרת התמורה צריכה להיות במועד ביטול העסקה, כלומר במועד בו הצרכן מגיע לחנות.
חנה וינשטוק-טירי: יכול להיות שצריך להוסיף "ככל שניתן", כלומר שייאמר "תהיה ככל שניתן במועד ביטול העסקה", כי יש מקרים של שיקים שלפעמים זה לוקח קצת יותר מאותו רגע.
דוברת: עם שיק יש בעיה.
דוברת: גם אשראי לא.
דובר: לא. גם אשראי.
חנה וינשטוק-טירי: לכן, אני חושבת שיש פה מקום להוסיף פה "ככל שניתן".
אופיר אקוניס: אני חושב שבחוק שלי ושל דליה איציק, אם אינני טועה, ואני לא זוכר את הנוסח בדיוק, היה שם האשראי תמורת - - -
איתן כבל: החוק שאתם, הרי אני קראתי אותו היטב.
אופיר אקוניס: הזיכוי היה מיידי והיה אמור להיות בסליקה הסופית של החודש.
אופיר אקוניס: אבל, פה אתם כותבים שיבוטל החיוב ואם חוייב החשבון ישיב במזומן.
אופיר אקוניס: כלומר, אם הבנתי נכון, הוא שילם באשראי והוא מקבל את הכסף לפני.
חנה וינשטוק-טירי: אם התשלום היה במזומן או בשיק, ההחזרה היא במזומן.
חנה וינשטוק-טירי: יכול להיות מצב בו שילמתי בשיק והוא עדיין לא נפרע.
חנה וינשטוק-טירי: במקרה כזה, כמובן, אם השיק עדיין לא נפרע, אנחנו לא נחייב את העוסק להשיב כסף במזומן.
חנה וינשטוק-טירי: אנחנו אומרים שברגע שהשיק נפרע, תוחזר התמורה במזומן, ואנחנו מדברים על יומיים לאחר מועד הפרעון, או שיוחזר השיק, וזה נתון לשיקול הדעת של העוסק שכן הוא יכול בעצם למשוך את השיק ולהחזיר את השיק עצמו.
חנה וינשטוק-טירי: כאשר התשלום הוא בכרטיס אשראי, אנחנו אומרים: אם החיוב עדיין לא ירד - צריך להתקשר לחברת כרטיסי האשראי ולבטל את החיוב.
חנה וינשטוק-טירי: אם חוייב חשבון הצרכן, כלומר הכסף כבר הגיע אליו - הוא צריך להשיב לו במזומן.
איתן כבל: טכנית, היום, אפשר לדעת את זה במקום.
אופיר אקוניס: זה on-line.
אופיר אקוניס: הסליקה היא on-line.
אופיר אקוניס: וזאת, לא מזמן נכנסתי למקום והיה שם את המכשיר בקושי זז, המגהץ המפורסם, וזה היה מסע במנהרת הזמן.
חנה וינשטוק-טירי: סעיף קטן (ב) יותר מורכב כי הוא מדבר על עסקאות מתמשכות.
חנה וינשטוק-טירי: בדרך-כלל, אלה עסקאות של שירותים, וזה לא שאתה הולך לחנות והעוסק עומד מולך והוא יכול להשיב לך כסף במזומן.
חנה וינשטוק-טירי: בדרך-כלל, עסקאות אלה נעשות בכרטיס אשראי או בהוראת קבע.
חנה וינשטוק-טירי: בדרך-כלל, זה לא במזומן וגם לא בשיקים.
חנה וינשטוק-טירי: אנחנו אומרים שהאם העסקה היא עסקה מתמשכת - החזרת התמורה קודם כל צריכה להיות בכפוף לסעיף 13ד לחוק.
חנה וינשטוק-טירי: סעיף 13ד לחוק עוסק בעסקאות מתמשכות ואומר תוך כמה ימים אחרי מועד ביטול העסקה ע"י הצרכן צריך להפסיק לחייב את הצרכן.
חנה וינשטוק-טירי: בדרך-כלל, אלה ששה ימי עסקים, ובמקרים מסויימים זה שלושה ימים עסקים.
חנה וינשטוק-טירי: אנחנו אומרים שאם העסקה נעשתה בכרטיס אשראי - כמובן שהוא צריך לבטל את החיוב.
חנה וינשטוק-טירי: אם חוייב חשבון הצרכן - העוסק, מאחר ואין פה עסקה פרונטלית, צריך להודיע לחברת כרטיס האשראי על ביטול העסקה, וכרטיס האשראי של הצרכן צריך להיות מזוכה בסכום החיוב במועד ביטול החיוב העוקב להודעת הביטול כאמור.
חנה וינשטוק-טירי: כלומר, החזרת התמורה מוטלת פה על חברת כרטיס האשראי.
חנה וינשטוק-טירי: הוספנו פסקה "ובלבד שניתן היה לחייב את העוסק בגין העסקה..."
חנה וינשטוק-טירי: , כי באו וטענו - חברות "ישראקארד" ו"לאומי קארד" - שיכול להיות מצב שבו הם לא יכולים להיפרע מול העוסק, ואז לא יתכן שהם יזכו את הצרכן אבל מול העוסק הם לא יוכלו לפרוע את הסכום.
חנה וינשטוק-טירי: לכן, כתבנו: "ובלבד שניתן היה לחייב את העוסק בגין העסקה שבוטלה".
חנה וינשטוק-טירי: אם לא ניתן היה לזכות את כרטיס האשראי, כלומר חברת כרטיס האשראי לא יכולה להיפרע מהעוסק - החובה כאמור מוטלת על העוסק, והעוסק צריך להשיב את התמורה לצרכן במזומן.
חנה וינשטוק-טירי: אם העסקה נעשתה בהוראת קבע - בדרך-כלל, הצרכן יכול לבטל הוראת קבע באופן ישיר מול הבנק, ואני לא צריכה את העוסק בשביל זה.
ראובן קמחי: דרך-אגב, כיום, גם בכרטיס אשראי.
ראובן קמחי: מותר ללקוח לעשות יותר מהר מאשר העסק - לבטל מייד.
דובר: או בעסקה חד-פעמית.
ראובן קמחי: סליחה, גם בעסקה חד-פעמית אני מודיע: הוא עוד לא קיבל את הסחורה, התחרט וביטל עוד לפני שקיבל.
אורית נוקד: רק בהוראת קבע.
אופיר אקוניס: האם את סיימת את ההסבר או שיש עוד משהו?
חנה וינשטוק-טירי: ואם חוייב - העוסק צריך לזכות את חשבון הצרכן בסכום החיוב.
אופיר אקוניס: עכשיו, הערות - לכל אחד יהיו 60 שניות כי ההערות רבות.
רונית פרל: אני עורכת-הדין פרל, ואני מייצגת גם את התאחדות התעשיינים וגם את ערוץ הקניות.
רונית פרל: יש כמה בעיות.
רונית פרל: יש בעיה עם שיקים, שברגע ששיק נפרע לוקח חמישה ימים לדעת אם זהו שיק עם כיסוי או לא.
רונית פרל: יכול להיות מצב שבמועד הביטול העוסק עדיין לא יודע אם לשיק יש כיסוי או לא והוא נפרע ולא עברו חמישה ימים, והוא מחזיר את הכסף.
רונית פרל: היה ולא היה כסף, הוא יוצא מופסד.
רונית פרל: זו בעיה של הפרשי הימים האלה שלוקח לדעת האם השיק היה עם כיסוי או לא.
חנה וינשטוק-טירי: האם יכול להיות שהוא ייפרע ולא היה כיסוי?
דובר: נרשם, אבל לא נפרע.
אתי בנדלר: אבל, כתוב פה: אם הוא נפרע.
רונית פרל: אבל זה לוקח חמישה ימים ויש טווח זמן.
רונית פרל: זו בעיה אם הוא צריך להחזיר במועד ביטול העסקה.
תמר פינקוס: לא. זה יומיים אחרי שהשיק נפרע.
תמר פינקוס: אם הוא עדיין לא הפקיד אותו, שיחזיר את השיק.
רונית פרל: מה אם הוא הפקיד אותו והוא עדיין לא יודע?
תמר פינקוס: כך כתוב: יומיים אחרי ששיק נפרע.
עירית פיליפ: לא. השיק נפרע, ויש עוד זכות להחזיר שלושה ימים אחר כך.
עירית פיליפ: אלה שני דברים שונים.
תמר פינקוס: האם יכול להיות שהשיק ייפרע ואין כיסוי?
עירית פיליפ: כן, ואחר כך החזירו את הכסף.
עירית פיליפ: הכסף נכנס לחשבון ואחר כך יוצא.
חנה וינשטוק-טירי: יש לךְ יומיים אחרי שהוא נפרע כדי שאת תדעי אם יש כיסוי או לא.
דוברת: יש פערי זמנים.
דוברת: זה חיוב זיכוי.
תמר פינקוס: לא הבנתי איך זה קורה.
איתן כבל: אגיד לךְ משהו: אם אנחנו מנסים עכשיו לפתור את כל בעיית החזרי השיקים...
איתן כבל: למה?
איתן כבל: גם היום אתה קונה מוצר, לוקח אותו הביתה, שילמת שיקים והשיק עלול לחזור.
איתן כבל: זה לא שאני, חס וחלילה, נותן לגיטימציה לעניין הזה.
איתן כבל: אני אומר: בואו ונמצא את המנגנון איך להתמודד עם זה.
רונית פרל: צריך פשוט להוסיף עוד זמן, ולא יומיים.
אופיר אקוניס: טוב, יכול להיות.
אופיר אקוניס: האם במקום זה אתם רוצים חמישה ימים?
דובר: לפחות.
איתן כבל: אפשר.
אופיר אקוניס: חמישה.
זאב פרידמן: במנגנון שנקבע לגבי הזיכוי בכרטיס אשראי נקבע סייג "ובלבד שניתן היה לחייב את העוסק בגין העסקה".
זאב פרידמן: מה שמתכוונים לעשות הוא לאפשר לחברת כרטיסי אשראי שלא תיוותר בתווך, כאשר היא בעצם צריכה לזכות ולהחזיר לצרכן מצד אחד את הכסף וגם אין לה מאיפה להיפרע מבית-העסק.
זאב פרידמן: אני חושב שהביטוי "בגין אותה עסקה" עלול להכשיל אותנו.
זאב פרידמן: יכול להיות שבגין אותה עסקה תהיה איזו שהיא תקלה ואי-אפשר לזכות ואי-אפשר למשוך את הכסף - אינני יודע איזו תקלה יכולה לקרות - אבל עדיין יש מספיק כספים של העוסק שעוברים בחברת כרטיס האשראי ואפשר להיפרע מהם.
זאב פרידמן: המנגנון הזה קיים כבר בסעיפים אחרים, ולכן צריך להבהיר זאת מבחינה מילולית: ובפרט שחברת כרטיס האשראי יש לה אמצעים להיפרע מהעוסק, ולאו דוקא בגין אותה העסקה.
חנה וינשטוק-טירי: אם כך, צריך להוריד את המלים "בגין אותה עסקה".
תמר פינקוס: צריך להוריד את המלים "בגין אותה עסקה" - יכול להיפרע מהעוסק.
אופיר אקוניס: אז, אפשר להוריד.
אופיר אקוניס: תכף נסכם את הנוסחים.
אוהד מימון: אני אוהד מימון, יועץ משפטי מ"לאומי קארד", ואני מבקש להתייחס לשני הסעיפים ביחס לעניינים בכרטיס אשראי.
אוהד מימון: ראשית, אנחנו נבקש שהנוסח בתקנה 4(א) יהיה זהה לנוסח בתקנה 4(ב).
אוהד מימון: אני מסב את תשומת לבכם לשינוי.
אוהד מימון: בתקנה 4(א) כתוב "יבוטל החיוב", ולדעתי זה שינוי שלא במקומו.
אוהד מימון: לעומת זאת, בתקנה 4(ב) כתוב "יודיע העוסק לחברת כרטיס האשראי על ביטול העסקה...".
אוהד מימון: כך צריך להיכתב גם בתקנה 4(א), כי זהו התהליך הנכון.
אוהד מימון: שנית, הסייג, "ובלבד שניתן היה לחייב את העוסק..."
אוהד מימון: , שהוא סייג שהעלינו בפני משרד התמ"ת, צריך לחול כמובן גם בתקנה 4(א).
אוהד מימון: אין נפקא מינא אם זו עסקה חד-פעמית או עסקה מתמשכת.
תמר פינקוס: לא, כי זה לא אותן עסקאות.
אוהד מימון: המבחן הקובע הוא האם חברת האשראי יכולה לחייב את העוסק בגין אותה עסקה.
אוהד מימון: לגבי הערת חברי כאן, העניין "בגין העסקה" - זה ברור שאם יש לנו כספים לקיזוז, אף אחד לא יתייחס לזה אחרת.
אוהד מימון: לכל חברות האשראי יש זכות קיזוז, ואף אחד לא יטען שבגלל משהו טכני אנחנו לא יכולים להיפרע מכספים אחרים.
אוהד מימון: אני לא חושב שלזה אנחנו מתכוונים.
אוהד מימון: כתוב "בגין אותה עסקה" כדי שיהיה ברור הקשר לחיוב.
אוהד מימון: הערה שלישית שלנו היא לעניין ההערה שהועלתה ע"י אדוני בהתחלה - הזיכוי מתבצע במועד ביטול העסקה, אבל לא ניתן לזכות מיידית את הלקוח כמובן.
אוהד מימון: אין כלי כזה.
דוברת: למה בחוץ-לארץ אפשר?
אוהד מימון: מכיון שבחוץ-לארץ החיובים מתנהלים אחרת, ולא באותן מערכות.
אוהד מימון: בנוסף, בחוץ-לארץ משלמים גם ריבית על חיובים.
חנה וינשטוק-טירי: אבל, לא אמרנו שיהיה זיכוי מיידי.
חנה וינשטוק-טירי: אמרנו שהזיכוי יהיה במועד העוקב.
אוהד מימון: אוקיי, מאה אחוז.
אוהד מימון: אם לא אמרתם, זה בסדר.
אוהד מימון: הערתנו האחרונה - חבר-הכנסת כבל העיר, ואני חושב שזה אחד העקרונות שעומדים ביסוד החוק או ביסוד התקנות האלה: עניין הפשטות.
אוהד מימון: אנחנו מעירים פה רק הערה של נסיון, שמה שנאמר פה, שאם חוייב חשבון הצרכן ישיב העוסק לצרכן את התשלום שחוייב בו במזומן, זה פתח לצרות ולתקלות.
אוהד מימון: ראשית, הצרכן לא תמיד מחזיק כרטיס של חברת האשראי שסולקת את העסקאות.
אוהד מימון: יבוא צרכן של "ישראקארד" לבית-עסק שסולק עם "לאומי קארד", ויצטרך לחכות ל-statement שלו, יצטרך להראות לו שחוייב חשבונו, ואז אותו עוסק יצטרך להוציא את הכסף במזומן.
אוהד מימון: רבותי, אני מציע להשאיר את הברירה בידי בית-העסק, כי בתי-העסק יודעים היום לבטל עסקאות, ויודעים פשוט להזרים זאת בזיכוי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זה זיכוי?
תמר פינקוס: אנחנו מדברים על כסף ולא על זיכוי.
אוהד מימון: סליחה, אני מתנצל.
איתן כבל: אני הבנתי מה שהוא אומר.
אופיר אקוניס: אני הבנתי למה הוא מתכוון.
אוהד מימון: התנסחתי לא טוב.
אוהד מימון: זה ביטול וכנגדו זיכוי בכרטיס האשראי.
אוהד מימון: אדוני, מעבר לזה, אני גם מעיר שיש פה עניין של תקינות.
אוהד מימון: אנחנו מחוייבים לכללים תקינים, ובאופן עקרוני המצב בו מישהו מזרים עסקה בכרטיס אשראי ומוציא אותו בצד השני במזומן, הוא עניין שיוצר לנו איזה שהם סיכונים.
איתן כבל: יש בזה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש בזה משהו.
אופיר אקוניס: הבנו אותך.
אופיר אקוניס: יש בזה בהחלט- - -
ראובן קמחי: בעיה של הלבנת הון כאן.
אוהד מימון: סיכונים של הלבנת הון ואחרים.
אופיר אקוניס: בהלבנת הון זה בסכומים קצת יותר גדולים.
ראובן קמחי: עובדה ש-10,000 שקל אתה צריך להביא עם הצהרות.
אופיר אקוניס: הקצבתי להערות 60 שניות, ואלה נאומים בני דקה.
יובל יבנקובסקי: אני יובל יבנקובסקי מהמכון לאבחון עסקי, ואני מייצג את העסקים הקטנים.
יובל יבנקובסקי: יש לשים לב לעובדה שחברות אשראי גובות דמי עמלת סליקה מעסקים, וחלקן לא מחזירות את העמלה הזאת במקרה של ביטול עסקה.
יובל יבנקובסקי: חלקן - כן, וחלקן - לא.
יובל יבנקובסקי: אנחנו כרגע באיזה שהם הליכים כדי להסדיר את הנושא, אבל לא יכול להיות שבעל עסק גם ביטל עסקה--
חנה וינשטוק-טירי: הוא נושא בעלויות.
יובל יבנקובסקי: --וגם נושא בעלויות עמלת הסליקה.
איתן כבל: לא. אל תשכח שדיברנו גם על דמי ביטול וכו'.
אתי בנדלר: לא. הטענה צודקת ביותר, ואני מבקשת שתקשיבו.
אתי בנדלר: דמי הביטול שלא ניתן לחייב בהם הם כלפי הצרכן.
אופיר אקוניס: אנחנו מקשיבים היטב.
אתי בנדלר: --הטענה אומרת כאן שאם ביטלו את העסקה והעסק מחזיר את התמורה ששולמה, הוא עדיין נושא בדמי עמלת סליקה כלפי החברה הסולקת, ועל גבי הסכום הזה אין לו ממי להיפרע.
אתי בנדלר: לכן, ייגרם נזק בפועל לעסקים הקטנים.
חנה וינשטוק-טירי: מאה אחוז, אבל זו מערכת יחסים אחרת לגמרי בין העוסק לבין חברת כרטיס האשראי.
חנה וינשטוק-טירי: אנחנו יודעים שהיתה פנייה למפקח על הבנקים, והוא הוציא הנחיה ברורה לגבי ביטול.
אורית נוקד: שבמקרה כזה יהיה פטור?
חנה וינשטוק-טירי: אי-אפשר לפתור זאת במסגרת חוק הגנת הצרכן.
חנה וינשטוק-טירי: זו לא מערכת היחסים הנכונה.
דובר: אנחנו מחכים להנחיה, אבל לא יצאה שום הנחיה.
אתי בנדלר: יתכן שאי-אפשר לפתור זאת כאן, ואני לא יודעת אם בדקתם או לא את העניין הזה, אבל הרעיון הוא לאשר זכות ביטול לְצרכנים של עסקאות בלי לגרום נזק לעוסקים.
חנה וינשטוק-טירי: מאה אחוז.
אתי בנדלר: כל המערכת, שנבנית פה במסגרת התקנות, היא לאזן את מערכות היחסים כך שהן יהיו מאוזנות ולא שלצד אחד ייגרם נזק ברור.
חנה וינשטוק-טירי: אבל, זה לא טוב.
אתי בנדלר: --וכשיש כאן נזק חד-משמעי לעוסקים - אי-אפשר לעצום את העיניים.
חנה וינשטוק-טירי: יש פניה למפקח על הבנקים.
אתי בנדלר: תעני כך שישמעו אותךְ.
חנה וינשטוק-טירי: מי שמפקח על חברות כרטיסי אשראי, מאחר וזה תאגיד בנקאי, זה המפקח על הבנקים.
חנה וינשטוק-טירי: אנחנו יודעים,  וקיבלנו מכתב על זה, שיש פניה למפקח על הבנקים בקשר לאותה עמלה.
חנה וינשטוק-טירי: זו עמלה שנגבית בין שני עוסקים, בין תאגיד בנקאי לבין בעל עסק.
חנה וינשטוק-טירי: אני, בחוק הגנת הצרכן, לא יכולה לפתור זאת.
חנה וינשטוק-טירי: אני לא מפקחת על המנפיקים.
חנה וינשטוק-טירי: אני מקווה שהמפקח על הבנקים יפתור את הבעיה הזאת.
אתי בנדלר: אני מבקשת שחברי-הכנסת ישימו את לבם ויתייחסו לנושא שמועלה כאן.
אתי בנדלר: יש כרגע עמלת סליקה שבתי-העסק מחוייבים בהם גם אם העסקה מבוטלת.
אתי בנדלר: אומרת עורכת-הדין חנה וינשטוק-טירי, שבמסגרת היחסים האלה אי-אפשר לפתור את הנושא כי היתה פניה אל המפקח על הבנקים, ועדיין אין תשובה ביחס לנושא הזה.
אתי בנדלר: מצד שני, עלולים לאשר כאן תקנות שיכולות לגרום בעליל נזק כספי לעוסקים.
אתי בנדלר: פשוט צריכים לקחת זאת בחשבון.
אתי בנדלר: אני כרגע לא יודעת מה הפתרון לעניין הזה והאם יש איזה שהוא פתרון מוצע לעניין.
יובל יבנקובסקי: יש לי הצעה - שפשוט הלקוח, הצרכן, יצטרך להשתתף בעלות הזאת, אם לא תצא הוראה אחרת מהמפקח על הבנקים.
חנה וינשטוק-טירי: לא.
אופיר אקוניס: לא. נחשוב על זה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דמי הסליקה האלה - האם זה לא משנה מה גובה העסקה או שזה אחוז מסויים מהעסקה?
ניר ימין: זה אחוז מסויים.
דובר: אנחנו לא דנים על המספר.
אופיר אקוניס: אנחנו צריכים לחשוב על הדבר הזה.
יובל יבנקובסקי: מדובר על 2.5% מגובה העסקה או משהו כזה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה מגובה העסקה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא קשור לכך שבאופן כללי נלקח כסף על הפעולה עצמה.
יובל יבנקובסקי: זה לא לפי פעולה.
יובל יבנקובסקי: זה אחוזים מגובה העסקה.
דוברת: אפשר לשקלל את זה בדמי הביטוח.
אופיר אקוניס: חברים, אנחנו לא נגמור כך.
אופיר אקוניס: מתי נגמור?
בן-ציון אדורם: אני עורך-הדין בן-ציון אדורם, ואני מייצג את פורום רשתות, וביקשתי קודם לדבר.
אופיר אקוניס: 60 שניות בבקשה.
בן-ציון אדורם: אנסה בפחות.
בן-ציון אדורם: רשת "פוקס" ביקשה ממני להביא ארבע הערות לגבי עקרון ההלימות.
בן-ציון אדורם: עורכת-הדין טירי דיברה על עקרון ההלימות, כלומר כנגד שיק - אנחנו מחזירים את השיק, כנגד מזומן - מזומן, וכו'.
בן-ציון אדורם: יש אמצעי תשלום שהתקנות לא מתייחסות אליו וזה שוברי מתנה.
דוברת: גם תווי קנייה.
בן-ציון אדורם: תווי קנייה ושוברי מתנה - יש כמה סוגים שאתייחס אליהם בזריזות.
בן-ציון אדורם: ראשית, יש שוברים כמו "רב-תו".
אופיר אקוניס: יש תווי קנייה.
אופיר אקוניס: לא צריך לפרט.
בן-ציון אדורם: שנית, יש כרטיס מתנה שנטענים לא ע"י הרשת, כלומר נטענים נניח אצל "חבר".
בן-ציון אדורם: הרשת לא יכולה לטעון מחדש כרטיס כזה וצריך ללכת ל"חבר".
בן-ציון אדורם: שלישית, ברשת "פוקס" באופן ספציפי יש כרטיס חבר שעולה 30 שקל, כלומר לעניין התקנות שלנו הטובין זה כרטיס החבר.