GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איתן כבל: אני רוצה להודות קודם כל ולפני הכל לך, גברתי וחברתי סגנית השר, כיוון שרק מרגע שנכנסת למשרד לקחת את העניין הזה בכל הכוח.
אופיר אקוניס: זה נכון, את כל נושא הצרכנות.
איתן כבל: נכון, נושא הצרכנות אצל אורית רק מהקדנציה הזו.
איתן כבל: אורית עוסקת בעניין הזה מאז שהגיעה לכנסת, ואני מוריד בפניה את הכובע.
איתן כבל: כמה מהחוקים היותר חשובים שנחקקו בישראל בזכותה.
איתן כבל: אני רוצה להודות לך, למשרד ולצוות המשרד גם על העבודה המהירה, למרות הבג"ץ.
איתן כבל: עכשיו יש לכם עוד משימה, הבג"ץ גם נוגע לנושא נוסף.
איתן כבל: אנחנו עוסקים רק ב-glory, אבל יש עוד נושאים שהם פחות בחזית, וזה נושא של גופים מזהמים שלא יוכלו לקבל סיוע מהמדינה.
איתן כבל: זה גם נמצא בפני בג"ץ, וגם על זה אתם אמורים לתת תשובה.
אורית נוקד: זה אנחנו, זה משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה?
איתן כבל: משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה לחלוטין.
איתן כבל: נושא שני, לך חבר הכנסת אופיר אקוניס.
איתן כבל: למרות כל המחלוקות, אתה ואני קודם כל חברים.
איתן כבל: תמיד היינו.
איתן כבל: אני מודה לך על שעמדת בדיברתך ויותר מכך.
איתן כבל: עכשיו אחרי שהחוק הוא חלק מספר החוקים, התקנות יהיו חלק מספר התקנות של מדינת ישראל, עכשיו אין שום מניעה שתביאו את החוק שלכם.
אופיר אקוניס: מאוד יכול להיות שזה יקרה.
איתן כבל: אני אומר את זה גם לכם.
אופיר אקוניס: נכון, אני אומר לממשלה גם שאם נביא - - -
איתן כבל: לממשלה ולעוסקים, דעו לכם שיש לכם החרב המתהפכת של הצעת החוק של אופיר ושל דליה, שיכול להיות שיהיה מצב שימשיכו בהובלתה, אם יחשבו שאתם לא פועלים על פי כל דין.
איתן כבל: אני מודה לצוות שהם חברים שלי מאז ומעולם וליועצת.
איתן כבל: אני מודה לכם, לכל היושבים כאן והעוסקים במלאכה, תודה.
אופיר אקוניס: אני רוצה להודות לך, חבר הכנסת כבל.
אופיר אקוניס: אני רוצה מאוד להודות לך, שהתנעת בכלל את התהליך הזה לפני חמש שנים, וזה הגיע סוף סוף לכאן, ולסגנית השר שפועלה בנושא הצרכנות הוא מן המעלה הראשונה, למועצה לצרכנות שמלווה אותי.
אופיר אקוניס: בדברים הכי קשים, הכי יסודיים, ועם הכי הרבה מחלוקות הם יושבים כאן מההתחלה ועד הסוף, ובסוף אנחנו גם מגיעים להצלחות, וגם לאיגוד לשכות המסחר ולארגוני הסוחרים.
אופיר אקוניס: אני חושב שחלק מההערות שלהם התקבלו, ובצדק, כי אני אמרתי פה באחת הישיבות, שאנחנו לא רוצים להרע איתם, כי הם מניעים את גלגלי המשק בדיוק כמו הסוחרים וכמו הלקוחות.
אופיר אקוניס: אני רוצה להודות לייעוץ המשפטי של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה ולגברת פינקוס שהצטרפה בישורת האחרונה, ובראש ובראשונה למנהלת הוועדה, ליועצת המשפטית, ליועץ המשפטי וגם ליועץ המקצועי שלי ולמזכירות הוועדה, לעידית כמובן ולכולם.
אופיר אקוניס: המון תודה, ואני מקווה שנתראה פה בשמחות.
זאב פרידמן: אין לנו אלא גם להצטרף לברכות בחזרה לכל מי שעוסק וניהל את הדיון וכל מי שהשתתף.
אופיר אקוניס: כמה תושבים במעלה אדומים?
בני כשריאל: מספר התושבים היום הוא כ-38 אלף תושבים.
בני כשריאל: עד סוף שנה הבאה בעזרת השם נחצה את ה-40 אלף.
בני כשריאל: תוכנית המתאר העכשווית שלנו היא ל-60 אלף תושבים.
בני כשריאל: הפוטנציאל של העיר מעלה אדומים הוא ללמעלה ממאה אלף תושבים.
אופיר אקוניס: הרוב עובדים בירושלים?
בני כשריאל: 85 אחוזים עובדים בירושלים, אבל את כל השירותים העירוניים והממשלתיים הם יכולים לקבל כאן כמו למשל דרכונים, תעודת זהות, יש לנו כאן את משרד הפנים, לשכת התעסוקה, בנקים, דואר ומכון רישוי.
בני כשריאל: כמובן יש כאן קניונים ומגיעים אלינו אנשים גם מהשכונות הצפוניות של ירושלים ומהישובים מסביב.
בני כשריאל: כל מערכת החינוך שלנו היא מערכת עצמאית ואנחנו לא תלויים בירושלים, החל ממעונות היום ועד תיכון ובכלל.
בני כשריאל: גם מירושלים מגיעים ללמוד בבתי הספר שלנו, בפרט בחינוך הדתי.
בני כשריאל: נכנסנו עכשיו לשכונה החדשה.
בני כשריאל: השכונה הזאת נקראת שכונת נופי סלע.
בני כשריאל: בשכונת נופי סלע, כמו שאמרתי, צריכים להיות 3,500 יחידות דיור.
בני כשריאל: נשארו כ-350 יחידות דיור לבנייה ובזה נסתם הגולל על הבנייה במעלה אדומים אלא אם יאשרו לנו את ההפקדה של E1.
בני כשריאל: האכלוס כאן עכשיו הוא בקצב מואץ.
בני כשריאל: רוב השכונה מאוכלסת.
בני כשריאל: אתם רואים גם את הוואדיות בין ההרים.
בני כשריאל: ביחד עם קרן הקיימת הפכנו את הוואדיות האלו לריאה הירוקה של מעלה אדומים ואפשר לראות כאן צבאים ויעלים.
בני כשריאל: לכן הירוק כאן במעלה אדומים הוא חלק ניכר מהשטח המוניציפאלי.
בני כשריאל: מצד ימין אתם רואים גן ילדים שהפך להיות קייטנת ילדים בקיץ ומעון יום.
אופיר אקוניס: מה אחוזי ההגירה לכאן?
בני כשריאל: יש ביקוש גדול מאוד לעיר מעלה אדומים.
אופיר אקוניס: בעיקר מירושלים?
בני כשריאל: בעיקר מירושלים, אבל גם מהסביבה.
בני כשריאל: למשל, אני חולוני לשעבר וגם יושב ראש החברה הכלכלית.
אופיר אקוניס: אתה מקים את העיר ואני לא מדבר עליך.
בני כשריאל: לא, אני לא בין המקימים.
בני כשריאל: אני לא בין המייסדים.
אופיר אקוניס: מתי הגעת?
בני כשריאל: הגעתי בין הראשונים לעיר, בין המתנחלים הראשונים.
בני כשריאל: הנה, אתם רואים עכשיו את אחד משטחי ההקפאה.
בני כשריאל: כבר שמו את הפחים, עשו את עבודות העפר, ממש חצבו את ההר, שמו כבר את השלט, הכל היה כך ובאה ההקפאה והשאיר את זה כך.
בני כשריאל: שימו לב, זה היה של קבוצת הדר והבנייה מצד שמאל הוקפאה.
בני כשריאל: אתם תראו כאן עוד הרבה קרחות.
לאה ורון: זה כבר 1E?
בני כשריאל: אנחנו בשכונת 07.
אופיר אקוניס: 1E זה בצד השני.
בני כשריאל: אתם רואים כאן שטח, בו צריך לעמוד בניין אבל הוא לא עומד.
בני כשריאל: גם מאחור צריכים לעמוד בניינים.
בני כשריאל: גם כאן מצד שמאל זה שטח שצריך לעמוד עליו בניין אבל גם הוא ריק.
בני כשריאל: זה גורם לנו להרבה הוצאות.
אופיר אקוניס: הבניינים האלה, נמנעה בנייתם בשל צווי הקפאה?
בני כשריאל: הקפאה.
בני כשריאל: בגלל צו ההקפאה.
אופיר אקוניס: שמתפוגג ב-26 בספטמבר.
אופיר אקוניס: זה חשוב לדעת.
בני כשריאל: כאן זה לא בניין אלא פארק שצריכים לבנות אותו.
אופיר אקוניס: פארק, זה מבנה ציבור.
בני כשריאל: עם פארק אין בעיות.
לאה ורון: אנחנו עכשיו בנופי סלע.
בני כשריאל: כן.
בני כשריאל: אתם עכשיו בשכונה נופי הסלע.
בני כשריאל: ב-1E אתם לא תראו כל בנייה.
אופיר אקוניס: מה סדר הגודל של מחירי הדירות?
בני כשריאל: עקב ההקפאה, מחירי הדירות יחסית למעלה אדומים הרקיעו שחקים.
בני כשריאל: ארבעה חדרים לדוגמה בבניין קומתי, עם מרפסת, 115 מטרים מרובעים עולים היום מיליון ו-150 אלף שקלים.
לאה ורון: כמה הדירה עלתה לפני ההקפאה?
בני כשריאל: 850 אלף שקלים.
אופיר אקוניס: אולי זה שייך לעלייה במחירי הנדל"ן בארץ.
בני כשריאל: גם וגם, אבל מחירי השכירות גם הם הרקיעו שחקים.
בני כשריאל: עבור שכירת ארבעה חדרים כאלה משלמים 4,000 שקלים, 1,000 שקלים לחדר.
בני כשריאל: כל השטח הזה וכל השטח מסביב, בינינו לבין הכביש, שטח מוקפא.
בני כשריאל: מה שהם עושים, בסך הכל אלה עבודות עפר וקווי ביוב.
בני כשריאל: כפי שאתם רואים, אנחנו לא יכולים לעשות מדרכות ולא יכולים לפתח כאן את האזור.
בני כשריאל: מצד ימין שלכם, הבניינים ברובם מאוכלסים ואז נוצר מצב כאשר הם נמצאים באזור לא מפותח, בו אנחנו לא יכולים לבנות מדרכות והדיירים סובלים מכך.
בני כשריאל: גם כאן אתם רואים את כל השטח מצד ימין, גם הוא לבנייה אבל הוא מוקפא.
אורי אריאל: מה אלה המבנים מצד ימין?
בני כשריאל: בית ספר ממלכתי-דתי.
בני כשריאל: לקח לנו הרבה זמן לקבל את האישור ולצערנו אנחנו פותחים את בית הספר כאורחים בבית ספר אחר, עד שהמבנה הזה ייגמר למרות שהוא היה כבר צריך להיגמר.
בני כשריאל: המבנה הוא של משרד החינוך והרשת הגיע לכאן ויחד אתנו הם מנהלים את בית הספר.
בני כשריאל: זה בית ספר לתלמידים שהיו נושרים אם לא היינו מוצאים אותם.
בני כשריאל: יש כאן כ-160 תלמידים.
בני כשריאל: וייס במעלה אדומים עושה עבודה נפלאה.
בני כשריאל: הגענו כבר למצב ש-35 אחוזים מהחבר'ה האלו, יש להם בגרות.
בני כשריאל: כשהבאנו את אורט, אמרו 14 אחוזים.
אופיר אקוניס: אתה מדבר על אורט חלל.
אופיר אקוניס: מצטיינים.
בני כשריאל: רצינו לתת גם את זה לאורט, אבל אורט אמרו שהם יגיעו אתם ל-14 אחוזים.
בני כשריאל: הלכנו לכיוון וייס ובאמת העבודה שם טובה.
בני כשריאל: כל השטח מצד שמאל, אתם רואים, אלה שטחים מוקפאים.
בני כשריאל: אתם רואים כבר את היסודות לכיבוי אש, ארונות חשמל, הכל נמצא כאן, ומצד ימין הכל מאוכלס, אבל אין בנייה.
בני כשריאל: אנחנו משתדלים להכניס לכאן הרבה ירוק.
בני כשריאל: העיר היא עיר מדבר, על סף מדבר יהודה.
בני כשריאל: כאן היו סלעים ואבנים ואפילו את העצים הבאנו מבחוץ.
בני כשריאל: עכשיו אתם רואים שהכל כאן ירוק.
בני כשריאל: אתם רואים את הכיפה הכסופה.
בני כשריאל: זה בית ספר לתעופה וחלל, יחיד במינו בארץ.
בני כשריאל: אנחנו עשינו את זה ביחד עם חיל האוויר ואורט.
בני כשריאל: 80 אחוזים מהתלמידים כאן הם שוחרים עם מדים שחתמו ואחרי כן נכנסים לשרת בחיל האוויר.
בני כשריאל: זה מצפה כוכבים עם פלניטריום שנמצא בו.
בני כשריאל: המחשבה הזאת הביאה אותנו לכך שאנחנו כל הזמן שולחים חלליות לאוויר, ואמרנו שאם נכנסנו לעידן החלל, כדאי שמתיכון כבר ילמדו את העניין.
בני כשריאל: זה עובד יפה מאוד.
בני כשריאל: מגיעים לכאן בתי ספר אחרים ללמוד את השיטה שלנו ולאט לאט מכניסים את זה גם אליהם.
אופיר אקוניס: מבחינה תחבורתית, יש לכם חיבור לאזור התעשייה?
בני כשריאל: יש.
בני כשריאל: זה הכביש.
אופיר אקוניס: אנחנו נוסעים לשם.
אופיר אקוניס: הכביש הזה שעולה לירושלים שהופך לחד מסלולי בשלב מסוים, בכניסה לצומת הגבעה הצרפתית, הוא הורחב עכשיו על ידי מע"צ?
בני כשריאל: משרד התחבורה דרך מע"צ.
אופיר אקוניס: כמה זמן עד לסיומו?
בני כשריאל: שנה.
אופיר אקוניס: עוד שנה זה יסתיים?
בני כשריאל: שנה של עבודות.
אופיר אקוניס: מתי התחילו?
בני כשריאל: לפני ארבעה חודשים.
בני כשריאל: מה שאתם רואים עכשיו בצד שמאל, כך נראתה מעלה אדומים לפני כן.
בני כשריאל: סלעים ואבנים.
קריאה: זה חלק מהשטח המוניציפאלי?
בני כשריאל: זה חלק מהשטח המוניציפאלי.
בני כשריאל: אנחנו בונים אך ורק בתוך השטח המוניציפאלי שלנו.
קריאה: זה מיועד למגורים?
בני כשריאל: מצד ימין אנחנו רואים שטח אש.
בני כשריאל: שטחי אימון של צה"ל.
בני כשריאל: הם כבר לא משתמשים בזה.
בני כשריאל: אולי תראו מעל הגבעות מטרות פה ושם, אבל הם הפסיקו להתאמן כאן.
בני כשריאל: לכן אנחנו ביקשנו מצה"ל לשחרר לנו את השטחים האלו כדי שנוכל לבנות כאן מגורים.
בני כשריאל: צה"ל לא כל כך ממהר לעשות את זה.
קריאה: ומהצד השני?
בני כשריאל: הצד השני זה שטח של אזור תעשייה וגם כאן
בני כשריאל: אנחנו יכולים לתכנן ולבנות אותו, גם למגורים וגם לתעשייה.
בני כשריאל: זה נמצא עכשיו בינינו לבין משרד השיכון.
בני כשריאל: חלק מהשטח הוא ליד מחנה ישי ובביקור האלוף שהיה כאן ביקשנו ממנו לשחרר את הקרקע הזאת לבנייה למגורים.
בני כשריאל: הוא אמר שהוא יבדוק את זה ויחזור אלינו עם תשובה תוך חודשיים-שלושה, ואנחנו מקווים שייתן לנו תשובה חיובית.
בני כשריאל: מי שבנה את העיר הזאת זה משרד הבינוי והשיכון.
בני כשריאל: את הנחת אבן הפינה הניח השר דוד לוי, אז שר השיכון.
בני כשריאל: לגבי ההקפאה.
בני כשריאל: תשימו לב.
בני כשריאל: לפני כשבועיים שחררו את ההקפאה על המבנה הזה מצד שמאל.
בני כשריאל: זה סופרסול עם תחנת דלק.
בני כשריאל: מה שקרה, הם התחילו את היסודות והם עבדו לפי הכללים, אבל אנחנו לא נתנו להם אישור והיתר בנייה על כל הבנייה וכשהיינו צריכים לתת להם היתר לכל הבנייה, זה לקח זמן רב ורק לפני שבועיים-שלושה התקבל האישור.
בני כשריאל: אנחנו עכשיו באזור התעשייה.
בני כשריאל: יש כאן כ-180 מפעלים מכל הסוגים.
בני כשריאל: היי-טק אין לנו כל כך, אבל המפעלים הגדולים נותנים לנו הכנסה.
בני כשריאל: גם כאן, לגבי המפעלים, בלי שום סיבה שמו לנו צווי הקפאה למרות שזה לא למגורים ואנחנו איבדנו כאן פרוייקטים כלכליים שפשוט עזבו והלכו.
לאה ורון: מי העובדים במפעלים?
לאה ורון: אמרת שלמעלה מ-80 אחוזים התושבים של מעלה אדומים יוצאים לעבוד בירושלים.
בני כשריאל: 2,500 הם פלשתינאים.
בני כשריאל: אנחנו לא מתנגדים לזה.
בני כשריאל: אני בעד להביא לכאן את הפלשתינאים יותר מאשר להביא עובדים זרים.
בני כשריאל: הפלשתינאים בערב חוזרים לכפרים שלהם והעובדים הזרים חוזרים לתחנה המרכזית בתל אביב ויוצרים שם עיר עם כנסיות, עם בתי בושת וכדומה.
קריאה: ויולדים ילדים.
בני כשריאל: ברגע שאנחנו נותנים לפלשתינאים תעסוקה, יש לנו כאן שקט.
בני כשריאל: בינואר, מה שפיאד רוצה לעשות, זה למנוע מהם מלהיכנס והוא יורה לעצמו ברגליים משום שאנחנו כבר התחלנו להיערך בעניין הזה ולהביא עובדים מחוץ לעיר.
בני כשריאל: שימו לב, זה אוטובוס פלשתינאי שמביא עובדים מיריחו לכאן.
לאה ורון: השכר והתנאים שלהם דומים לשכר והתנאים של העובדים הישראלים?
בני כשריאל: הם מקבלים את כל התנאים שמקבלים ישראלים.
בני כשריאל: הם ניגשו לבית הדין המחוזי לעבודה ועכשיו הם מקבלים את אותם התנאים שמקבלים הישראלים.
אופיר אקוניס: אנחנו בישיבת ועדת הכלכלה שנמצאת בסיור במעלה אדומים ובתוך הסיור הזה אנחנו שומעים אתכם, את אזור התעשייה של מעלה אדומים.
אופיר אקוניס: יש בנייה, אבל יש כמובן גם את התעשייה.
ינקי קינסינגר: אני סמנכ"ל הכספים של חברת אקסטל.
ינקי קינסינגר: אקסטל קיימת מזה 22 שנים ומתעסקת בפרופילי אלומיניום, פיתוח מערכות לבנייה, קורות לבתים הפרטיים.
ינקי קינסינגר: אנשים גם עוסקים בפרופילים לתעשיות הצבאיות, הביטחוניות והתעשיות המסורתיות.
ינקי קינסינגר: כמו כל תעשייה, יש לנו הרבה קשיים והרבה בעיות, חלקן מקומיות וחלקן בעולם.
ינקי קינסינגר: אנחנו גם מייצאים ובעבר ייצאנו כ-50 היום והיום אנחנו מייצאים כ-25 אחוזים.
אופיר אקוניס: לאן אתם מייצאים?
ינקי קינסינגר: בעבר ייצאנו לארצות הברית והיום יותר לאירופה.
ינקי קינסינגר: אנחנו פותחים עוד פעם את השוק האמריקאי למערכות שאנחנו מפתחים והעברנו אותן לארצות הברית.
ינקי קינסינגר: הבעיות העכשוויות בהן נתקלנו הן שתיים: האחת, הרשות הפלשתינאית מחרימה את המוצרים שלנו ולא ניתן לרכוש את המוצרים שלנו ברשות הפלשתינאית.
ינקי קינסינגר: גם סוחרים שרוצים לקנות, הם לא יכולים.
אופיר אקוניס: מה היה יחס הסחר עם הרשות הפלשתינאית?
ינקי קינסינגר: אנחנו מכרנו כ-10 אחוזים.
ינקי קינסינגר: מעבר לזה, יש עכשיו תקנה חדשה שהוציאה הרשות שמה-1 לינואר 2011 לא יוכלו עובדים פלשתינאים לעבוד במפעל שלנו מאחר שאנחנו נמצאים מעבר לקו הירוק.
ינקי קינסינגר: כמובן שהעובדים שנמצאים כאן, חלקם, עובדים במשך עשרים שנים בחברה, חלקם מנהלי מחלקות.
אופיר אקוניס: הם מיריחו?
ינקי קינסינגר: בעיקרם מיריחו, כן.
ינקי קינסינגר: גם מבית לחם אבל בעיקר מיריחו.
ינקי קינסינגר: הם מאוד מרוצים, אפשר לשוחח עם עובדים במקום.
ינקי קינסינגר: הבעיה הגדולה היא שאנחנו נמצאים בתקופה כאשר בעוד פחות משישה חודשים התקנה הזאת נכנסת לתוקף.
ינקי קינסינגר: העובדים עצמם יפחדו להגיע לכאן למרות שהיום הם אומרים שהם יגיעו, שלא נדאג, שהם ירצו לבוא לכאן, אבל האיומים שהם מקבלים ברשות הם לא נעימים והם יודעים מה עלול לקרות להם אם הם לא יפעלו על פי החוק שלהם.
ינקי קינסינגר: לכן אנחנו צריכים פתרון והפתרונות שלנו, אלה שאנחנו מציעים, הם רבים אבל מעבר לפתרונות שחלקם קשורים יותר לפוליטיקה, אנחנו מבקשים שייתנו לנו אפשרות להעסיק עובדים זרים במפעל שלנו.
ינקי קינסינגר: אני נפגשתי גם עם השר פואד.
אופיר אקוניס: אני מבין שהוא היה כאן.
ינקי קינסינגר: הוא היה וזה היה מאוד מאכזב כי הוא בעצם אמר שעובדים זרים לא נקבל אלא יביאו לכאן עובדים ישראלים.
ינקי קינסינגר: עוד לפני הפגישה אתו נפגשנו עם מנהלת לשכת התעסוקה שהסבירה לי בצורה הכי ברורה שמספר עובדים כזה לתפקידים שאני צריך, לא יהיה לי.
קריאה: יש גם את העניין של ההכשרה.
אופיר אקוניס: כמה עובדים אתה צריך?
ינקי קינסינגר: 150 עובדים.
ינקי קינסינגר: אמרתי שבעוד חצי שנה אנחנו נכנסים לתקופה הזאת שהעובדים הפלשתינאים לא יהיו כאן, אני הייתי צריך כבר לפני חצי שנה להכשיר עובדים.
ינקי קינסינגר: יש כאן תפקידים שההכשרות שלהן אורכות לא רק חודשים ולא רק שבועות אלא שנים ואני חייב כאן עזרה.
אופיר אקוניס: למה אמרה לך את הדברים מנהלת שירות התעסוקה?
ינקי קינסינגר: היא אמרה את המציאות.
ינקי קינסינגר: היא אמרה שכמות עובדים כאלה לתפקידים שאני מחפש, לא יוכלו למצוא לנו.
ינקי קינסינגר: היא אמרה שהיא יודעת מה הסחורה שנמצאת.
ינקי קינסינגר: היא עוסקת בזה יום יום, יותר מאתנו, והיא יודעת מה קורה.
ינקי קינסינגר: השר פואד בן אליעזר אמר שיהיה, נביא, אבל אלה מלים ולא שום דבר.
ינקי קינסינגר: אלה הבטחות באוויר.
ינקי קינסינגר: כאן הפגיעה הכלכלית שנפגענו מזה שהסחורות שלנו מוחרמות, זאת פגיעה כלכלית אבל כאן זאת פגיעה אנושה והיא אומרת שהמפעל יעבוד או לא יעבוד, ייסגר או ימשיך לעבוד ואנחנו צריכים להיות ערוכים לזה.
לאה ורון: כמה עובדים יש לך בסך הכל במפעל?
ינקי קינסינגר: 250 עובדים, מתוכם 150 עובדי שטחים וזה מספר לא קטן.
ינקי קינסינגר: אנחנו מנסים להעסיק עובדים ישראלים.
ינקי קינסינגר: אני מפרסם בכל העיתונים אבל אני מקבל קצת קורות חיים אבל באמת כמויות קטנות ולא את הכמויות אנחנו צריכים.
ינקי קינסינגר: אני עובד גם עם לשכת התעסוקה ואני גם מפרסם.
ינקי קינסינגר: אנחנו פועלים בכל הדרכים כדי למצוא עובדים ישראלים.
ינקי קינסינגר: הרי בצמתים המרכזיים אני רוצה עובדים ישראלים ולא עובדים זרים, אבל אני צריך עזרה ראשונה ביום שזה יקרה ובעצם לא ביום שזה יקרה אלא היום כי היום זה היום שזה קורה.
ינקי קינסינגר: אני צריך להכשיר עובדים.
ינקי קינסינגר: אני צריך כאן עובדים זרים שייכנסו לתפקידים.
קריאה: הישראלים מעדיפים לחתום אבטלה.
ינקי קינסינגר: ברור.
ינקי קינסינגר: אתם בטח מכירים את זה טוב מאתנו, אנשים מעדיפים לחתום על אבטלה מאשר לבוא לכאן לעבודה וזאת עבודה קשה, ולקבל שכר מינימום עם שעות נוספות.
בני כשריאל: העלינו הצעה גם בפני שר המסחר והתעשייה.
בני כשריאל: יש הרבה עולים מאתיופיה שמקבלים הבטחת הכנסה.
בני כשריאל: הבטחת הכנסה גורמת להם לא לבוא לעבוד.
בני כשריאל: יש אנשים כאלו שגרים במעלה אדומים.
בני כשריאל: הבאנו אותם לאזור התעשייה, עשינו להם ביקור, אבל נכנסו רק כמה בודדים.
בני כשריאל: מקומות כאלו, כאשר מדובר בעבודה קצת יותר קשה מאשר לשים תבלינים בתוך שקית, הם לא כל כך מעונינים בה ואומרים שממילא יש להם הבטחת הכנסה.
בני כשריאל: פנינו לשר התעשייה ואמרנו לו שכדי להכניס את האתיופים למעגל העבודה בישראל, אתה חייב לעשות מעשה.
בני כשריאל: לבטל את הבטחת ההכנסה הוא לא יכול, אז תן להם בשלוש-ארבע השנים הראשונות שלהם כאשר הם עולים את האפשרות לקבל גם את הבטחת ההכנסה וגם לעבוד, כך שתהיה להם מוטיבציה להיכנס לעבודה.
בני כשריאל: ברגע שהם יראו שהבטחת ההכנסה נכנסת להם בכל מקרה לחשבון בנק ובנוסף לזה הם יעבדו, הם ייכנסו למעגל העבודה.
בני כשריאל: הם יושבים בבית, הם מקבלים הבטחת הכנסה, הם נופלים גם על הרשות המקומית עם כל הצרות שלהם, יש להם גם בעיות בתוך הבית, כך שזה סיפור שלם.
אופיר אקוניס: כמה אחוזי אבטלה יש במעלה אדומים?
בני כשריאל: סביב ממוצע של 3 אחוזים.
אופיר אקוניס: שזה כמה בערך?
בני כשריאל: כמעט כלום.
בני כשריאל: מי שרוצה לעבוד, יכול לעבוד.
בני כשריאל: בשורה התחתונה, אין אבטלה באזור ירושלים.
בני כשריאל: אנחנו בתוך ירושלים.
בני כשריאל: בשורה התחתונה, אין אבטלה.
בני כשריאל: יש מעט מאוד מובטלים שבאמת רוצים לעבוד ואין להם מקומות עבודה.
בני כשריאל: כל השאר מעדיפים לקבל את דמי האבטלה.
בני כשריאל: אם היינו עושים את זה כלפי האתיופים וגם לוחצים על הרשות הפלשתינאית בכל מיני דברים אחרים – לא צריך לבוא ולהתעמת אתם בנושא הזה – יש לנו כמה דברים שאנחנו יכולים לומר כמו הנושא שגילינו כמה דברים בירקות שהם הכניסו ולכן משרד הבריאות עוצר את כל היבוא שלהם עד שהוא יבדוק את כל הנושא הזה מחדש.
בני כשריאל: יש המון פטנטים וזה לא לתקשורת.
בני כשריאל: יש עוד דבר אחד שהוא עדיין בגדר שמועה, שלפני כשבוע פיאד היה ביריחו וכינס את העובדים, כינס קבוצה של עובדים בישראל ביהודה ושומרון ואמר להם שהוא דוחה את כל ההחלטה הזאת לא לינואר השנה אלא לינואר בעוד שלוש שנים.
בני כשריאל: כלומר, ל-2013.
בני כשריאל: אם זה כך, זה כבר טוב.
אופיר אקוניס: שהוא דוחה את איסור העבודה?
בני כשריאל: אם זאת אמת, זה טוב.
ינקי קינסינגר: נכון להיום אלה שמועות.
אבי: גם אנחנו שמענו את השמועה הזאת, אבל אף עובד מיריחו לא אישר אותה.
בני כשריאל: זה עניין שצריך לבדוק אותו.
אופיר אקוניס: אני אומר לכם אחר כך משהו בלי העיתונות.
אופיר אקוניס: בוא נתחיל לסייר במפעל.
אופיר אקוניס: בהמשך למה שאתה אמרת, אני אומר לך אחר כך משהו אבל לא לפני העיתונות.
עמי: סמנכ"ל חברת א.מ.ש.
עמי: החברה הזאת היא חברה שממשיכה כמעט שישים שנה והיא דור שלישי למשקיעים פרטיים.
עמי: הבידול של החברה הזאת היא בידול בתחום האיכות של החברה, בתחום איכות המוצרים שלה ובכך שהיא מפעילה את כל המערכות כמערכות בתחום ההיי-טק.
עמי: במלים אחרות, הבידול של ישראל מיתר העולם יכול להיות רק בתחום הידע ורק בתחום המדע.
עמי: לכן אנחנו מצליחים להתמודד גם בשוק המקומי ובמיוחד היום בשוק העולמי למרות שיש לנו צרות בנושא של מטבעות, למרות שיש לנו בעיות רגולציה, אבל בכל זאת אנחנו מצליחים להתגבר רק בזכות הידע.
עמי: כפי שאתם רואים כאן, המפעל מופעל במערכות מידע מתוך חדרי בקרה מתחת לקומה בה אנחנו נמצאים כרגע.
עמי: הוא מופעל על ידי מעט מאוד אנשים.
עמי: לכאורה נראה שהמפעל לא עובד, אבל אם תראו את המערכת מצד שמאל, יש מערכת COC שהיום היא משוכללת ביותר בעולם, עם פיתוח יכולות ופיתוח מדעי שלנו.
עמי: זאת מערכת שבעצם מופעלת על ידי בקרת מחשב.
עמי: אנחנו בונים נוסחאות מתמטיות שיודעות לתת פקודות חשמליות לתוך המערכת הזאת.
עמי: המערכת בעצם מחליפה כ-17 עובדים.
עמי: המערכת הזאת למשל כרגע עובדת ללא כוח אדם בכלל אלא רק מנוהלת – עוד מעט תראו את חדר הבקרה שלה שנמצא למטה וכל האנשים מגיעים מתחום ההיי-טק.
עמי: כלומר, לאנשים האלה אין שום מושג בלאו-טק וזה בעצם השינוי שאנחנו עושים ואנחנו מובילים.
עמי: דרך אגב, את הדבר מוליך סטף ורטהיימר שצועק כבר הרבה מאוד שנים, גם בוועדת הכלכלה וגם בכנסת, שהאיכות של ישראל לא יכולה להיות רק היי-טק אלא אנחנו צריכים לפזר את הסיכונים ויש לנו גם מה לומר בתחום הלאו-טק.
עמי: המפעל הזה הוא דוגמה מובילה בתחום הזה.
עמי: אנחנו מובילים בישראל.
עמי: אנחנו מבודלים מכל השוק בישראל.
אורי אריאל: מאיפה הגעתם לכאן?
עמי: מכפר ישן מאוד בעטרות שהשתמש במיכון מאוד ישן.
לאה ורון: כמה עובדים יש לכם וכמה מתוכם פלשתינאים?
לאה ורון: מה המוצרים שאתם מייצרים?
עמי: אנחנו מייצרים כל דבר שעשוי מעץ.
עמי: כמו שאתם רואים, יש כאן ארון קודש וכלה בגיטרות שאתם יכולים לראות כאן.
עמי: אנחנו מתמודדים היום גם בשוק העולמי גם מבחינת מחיר וגם מבחינת איכות.
עמי: כלומר, יש לנו יכולות לבדל את עצמנו גם בתחום הזה וגם בתחום הזה.
עמי: אתם יכולים לראות כאן חתיכת עץ ותוכלו איך אפשר להכין היום גיטרה.
עמי: דרך אגב, המערכת הזאת היא ממוחשבת לגמרי והיא ללא מגע יד אדם והיא בעלות של כוח אדם באופן יחסי מאוד מאוד זול.
עמי: זה מאפשר לנו להתמודד עכשיו ובעתיד עם הסינים, זה יעזור לנו להתמודד עם ההודים, במיוחד לאור העובדה שהם מתעסקים בנושא של מסט פרודקשן.
עמי: לכן אנחנו הולכים לכיוון קסטל מייד, לכיוון אדריכלים, לכיוון חלדות מיוחדות באיכויות מיוחדות.
עמי: זה בעצם הסיכוי היחידי של מפעל מן הסוג הזה לשרוד גם בשוק בתוך ישראל, להוות חסם מפני יבוא.
עמי: אנחנו מייצאים היום בערך כ-35 אחוזים מהתוצרת שלנו.
עמי: אנחנו מייצאים למדינות אירופה, ארצות הברית ויש לנו הזמנה מיפן.
בני כשריאל: יש לכם בעיה עם זה שאתם כאן?
עמי: אין לנו שום בעיה.
עמי: יתרה מכך, אם אנחנו משווקים למשל מוצרים, אז הרגולציה באירופה מאפשרת להכניס מוצרים מהסוג הזה.
לאה ורון: כמה עובדים יש אצלכם?
עמי: יש לנו היום כ-30 עובדים שהם מקבלים אישורים.
עמי: דרך אגב, אם העובדים האלה לא יגיעו, אנחנו נאלץ להוריד מעט את התפוקה ולהתאקלם למצב החדש.
עמי: דרך אגב, זאת החשיבה שאנחנו עכשיו עושים כי מפעל לא מחכה לא לממשלה, לא לוועדה, לא לחברי כנסת, אלא אנחנו מבינים את הסיכונים שיש לנו ופועלים מיידית ומקבלים החלטות על הצד המחמיר.
לאה ורון: מתוך סך כל ה-30 עובדים, 30 הם פלשתינאים?
עמי: לא.
עמי: בסך הכל אנחנו מפעילים באופן ישיר ועקיף כ-60 אנשים כאשר המובילים הם עובדים שלנו, מובילי היי-טק, כאשר הם עובדים שמסייעים.
עמי: עשיתי חישוב שאם היו מעלים את שכר המינימום, המפעל הזה היה נאלץ לפטר מספר עובדים שהם עובדי עזר.
עמי: דרך אגב, אלה אנשים בלתי מקצועיים, הם לא מבינים בתחום, הם בסך הכל מסייעים למיכון שלנו, להטעין אותו או להוריד ממנו עבודות וזה הכל.
עמי: המשמעות היא שבמפעלים מסוימים שכר מינימום הוא בעצם חסם מסוים.
בני כשריאל: באחד מימי העצמאות, לפני כשלוש שנים, העליתי קרוואן כדי לערוך קבלת פנים, עברתי דרך ייסורים ולא נתנו לי לעלות את הקרוואן.
בני כשריאל: זה היה לפני שלוש שנים, אז לא הייתה הקפאת בנייה.
בני כשריאל: לא נתנו לי להעלות את הקרוואן, אפילו שאמרתי שזה רק לשבוע.
בני כשריאל: תבין עד כמה כאן בנושא הזה הצבא מקפיד עלינו.
בני כשריאל: על הפלשתינאים בכלל לא.
בני כשריאל: אתה רואה כאן את הפלשתינאים?
בני כשריאל: הם מתחילים להשתלט לנו על השטחים.
אופיר אקוניס: זה חלק מהשכונה שאמורה להיבנות כאן.
אופיר אקוניס: כולל על המצוק?
בני כשריאל: כולל.
בני כשריאל: היער הוא יער שלנו.
אופיר אקוניס: כן, את זה אני יודע.
אופיר אקוניס: גם הייתי שם.
בני כשריאל: כל זה שלנו.
בני כשריאל: אתה רואה את הכניסה לבקעת הירדן, מכאן כביש יריחו לבקעת הירדן, מעלה אדומים כולה פרוסה, ואם היינו יכולים לעלות על ההר הזה לתצפית, היית רואה מהצד הזה את הכניסה של ירושלים לגבעה הצרפתית ולהר הצופים.
אופיר אקוניס: יש תוכנית?
בני כשריאל: יש תוכנית.
בני כשריאל: אני רוצה להכיר לך את האדריכל שלמה מושקוביץ.
בני כשריאל: בעיקרון התב"ע מוכנה ל-3,500 יחידות דיור ויידרשו פה ושם תיקונים קטנים.
בני כשריאל: אנחנו ממתינים לאישור להפקדה.
בני כשריאל: ברגע שאנחנו מפקידים את זה, נוכל להמשיך בתהליכים ואז משרד הבינוי והשיכון יכול לבוא לכאן.
שלמה מושקוביץ: מקצועית יש החלטה על ההפקדה.
בני כשריאל: כבר כמה שנים עברו מאז התקבלה ההחלטה של הוועדה להפקיד אותה.
בני כשריאל: חוץ מזה, לנו אין יותר עתודות קרקע.
בני כשריאל: עתודות הקרקע של מעלה אדומים הזמינות ביותר היום, אחרי שסיימנו את הבנייה כאן בשכונת נופי סלע, נשארו לנו עוד כ-300 יחידות דיור ואז אנחנו חייבים את 1E.
בני כשריאל: בלי 1E לא נוכל להמשיך להתפתח וגם נהיה מנותקים מירושלים.
בני כשריאל: המקום הזה לא מחבר אותנו לירושלים, הוא עדיין נותן לפלשתינאים שטח לעבור מצפון לדרום, אבל אנחנו יותר מתקרבים לירושלים.
בני כשריאל: אם לא נבנה כאן, הפלשתינאים יבנו.
בני כשריאל: הנה, ראה מה שקורה כאן.
בני כשריאל: לפני ארבע שנים כאן לא הייתה הכמות הזאת, אבל הם כל הזמן גדלים.
אופיר אקוניס: הם בעצם תופסים את הקרקע.
בני כשריאל: הפלשתינאים.
בני כשריאל: הם תופסים את הקרקע ומתחילים לבנות שם.
בני כשריאל: פעם היו אוהלים, עכשיו כבר יש פחונים מסודרים לפי חדרים עם דירים לכבשים שלהם.
בני כשריאל: הם כל הזמן ממשיכים וממשיכים ובסוף לא יהיה על מה לדבר.
בני כשריאל: מעלה אדומים תהיה מנותקת מירושלים.
בני כשריאל: כאשר אהוד ברק היה כאן, הוא אמר שבלי 1E, רחאת מעלה אדומים.
בני כשריאל: כך הוא אמר את זה, בפירוש.
בני כשריאל: הוא גם אמר את זה אצל יושב ראש הכנסת רובי ריבלין, שם התקיימה ישיבה.
בני כשריאל: גם פואד בעד המקום הזה כי הוא הכיר את התוכניות כשר הבינוי והשיכון ובמשרד הביטחון.
בני כשריאל: גם ברק מעונין לבנות כאן.
בני כשריאל: כל החלטה היא החלטה מדינית, להסביר לאמריקאים שאין כאן בעיה של ניתוק הפלשתינאים מצפון לדרום אלא זה חלק מתוכנית המתאר המאושרת של העיר מעלה אדומים.
בני כשריאל: אני אראה לך את התמונה.
בני כשריאל: אנחנו עכשיו ב-1E.
בני כשריאל: כאן המשטרה.
בני כשריאל: אתה רואה שמכאן אנחנו צופים לכיוון הבקעה.
בני כשריאל: כאן מעלה אדומים, כאן כביש שהולך לירושלים וזה הכביש שהולך לבקעה.
בני כשריאל: מכאן אנחנו צופים לכיוון הבקעה.
בני כשריאל: אזור התעשייה הוא כאן.
בני כשריאל: נופי הסלע, השטח הזה, זאת בדיוק השלוחה העליונה וזה מצפה נבו.
בני כשריאל: אתה רואה שהשטח הזה צופה גם לירושלים, זה הכביש לירושלים, וגם כמובן על מעלה אדומים וכמובן לכיוון בקעת הירדן.
אופיר אקוניס: כמה יחידות דיור אתה מתכנן בשטח הזה, ב-1E?
בני כשריאל: שתי שכונות.
בני כשריאל: בסך הכל 3,500 יחידות דיור.