GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אופיר אקוניס: בהתאם לדיווח שמסר בעל התג.
ניר ימין: יש לי שאלה אינפורמטיבית: מקום החנייה המוקנה- -
משה (מוץ) מטלון: סליחה, אני עוד תקוע שם.
משה (מוץ) מטלון: אם יש לי מקום חנייה ליד הבית – אני לא מקבל ליד מקום העבודה או כן מקבל?
קריאה: הוא אמר: בתל-אביב, לא.
משה (מוץ) מטלון: תראו את האבסורד:
משה (מוץ) מטלון: אם אני גר בגבעתיים וחוצה את רחוב "עמק הברכה", ובא לתל-אביב, אני מקבל תמרור ליד מקום העבודה, ליד בית המשפט.
משה (מוץ) מטלון: יש פה אבסורד.
משה (מוץ) מטלון: מוזר – אם אני גר ברמת-גן או בגבעתיים- -
גבי גזית: מסקנה: לגור בגבעתיים – יש לך שני מקומות חנייה.
ניר ימין: מה שאתה מעלה, חבר הכנסת מטלון, זאת נקודה מאוד חשובה- -
משה (מוץ) מטלון: בדרך כלל זה קורה אצלי.
ניר ימין: כיום, למיטב ידיעתי, רשויות מקומיות לא מחויבות להקצות מינימום של מקומות חנייה לנכים בתחום הרשות המקומית, ולכן עלולים להיווצר פערים.
ניר ימין: בבדיקה שערכתי עם אנשים מהלשכה המשפטית שנמנים עם הצוות של ועדת עבודת, הרווחה והבריאות שיש תקנות שנקראות "תקנות הדרכים" שנמצאות בשלבי גיבוש ואמורות, בין היתר, להסדיר גם את העניין הזה.
ניר ימין: התקנות האלה אמורות להידון בחודשים הקרובים.
ניר ימין: הנקודה שאתה מעלה, מאחר שכיום אין, למיטב ידיעתי, מספר מינימום של מקומות חנייה שחייבים להקצות בכל עירייה.
משה (מוץ) מטלון: אם אני בא לעיריית תל-אביב ושואלים אותי אם יש לי תמרור במקום מגוריי, ואני אומר להם לא, הם בודקים ורואים שלא ביקשתי, ואני מקבל על יד מקום העבודה.
משה (מוץ) מטלון: אם גרתי בתל-אביב אני לא אקבל.
משה (מוץ) מטלון: יש פה איזשהו פער לא הגיוני ולא לוגי.
דורון יהודה: בתיקון צריך לעשות את התיקון הזה.
אופיר אקוניס: אני לא בטוח אם זה בחוק הזה או בחוק אחר.
משה (מוץ) מטלון: אני מציע שניגע בזה בהזדמנות אחרת ולא פה.
אופיר אקוניס: העיקרון מוסכם?
אופיר אקוניס: הניסוח יהיה פה בין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה והשלישית.
משה טיומקין: הערה נוספת, ברשותך.
משה טיומקין: אותו נכה שיש לו מקום חנייה ליד הבית נוסע למקום העבודה.
משה טיומקין: כשהוא עובד המקום ליד הבית לא תפוס על-ידי אף אחד, ומי שיחנה שם ייגרר.
משה טיומקין: יש פה בעיה של האיזון בין הצרכים.
משה בסעד: אין מה לעשות, בשביל זה יש נכים.
אופיר אקוניס: מר טיומקין, ליד מקום המגורים אין שום ויכוח.
אופיר אקוניס: אין פה שאלה בכלל.
ניר ימין: כדי שנהיה מדויקים בנוסח – מקום החנייה מוקצה על-ידי הרשות המקומית לאדם מסוים או לרכב?
חוה ראובני: ההצעה היא פר מספר רישוי.
חוה ראובני: לצדו של מספר הרישוי הזה צריך שיהיה תג נכה.
משה (מוץ) מטלון: ברור.
ניר ימין: בהתאם לחוק חנייה לנכים תג נכה זה תג שנתנה רשות הרישוי לנכה.
חוה ראובני: אבל הוא עבור כלי רכב מזכים.
חוה ראובני: בתג מנויים כלי הרכב שבהם אפשר להשתמש בתג הזה.
ניר ימין: אז אולי אפשר לכתוב לגבי כלי רכב המזכה, ולהפנות לחוק חנייה לנכים, או שאין צורך?
חוה ראובני: כתוב "הנושא תג".
חוה ראובני: אפשר להגיד: "נושא תג כמשמעותו בחוק חנייה לנכים", שנדע על איזה תג אנחנו מדברים.
חוה ראובני: זה בהנחה שהתקיימו כל ההליכים המתאימים, והרכב הזה אכן יש לו תג.
ניר ימין: כן, בוודאי, הצעת החוק מדברת על רכבים שניתן להם תג.
ניר ימין: הצבעתם על פסקה 1, אדוני?
אופיר אקוניס: אני יכול להצביע, אין מניעה.
אופיר אקוניס: אפשר להצביע על הכול או להצביע אחד-אחד.
אופיר אקוניס: נאשר את סעיף 1.
אופיר אקוניס: הצבעה בעד סעיף 1 – רוב נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 התקבל.
אופיר אקוניס: חבר הכנסת מטלון ואני מצביעים – הסעיף הזה אושר, העיקרון אושר.
אופיר אקוניס: אני מבקש מהממשלה, עם הייעוץ המשפטי של הכנסת וכמובן עם משרד המשפטים ובהתייעצות עם המציע- -
לאה ורון: חבר הכנסת מטלון מצביע במקום חבר הכנסת רוברט אילטוב.
ניר ימין: הסייג השני שמתקיים תהיה רשאית הרשות המקומית להגביל את שעות החנייה בתמרור חנייה לנכה "אם מקום חנייה המוקצה בסמוך למוסד ציבורי כהגדרתו בחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשנ"ח-1998 והגבלת השעות נקבעה בהתאם לשעות מתן השירות על-ידי המוסד הציבורי, ובלבד שבסמוך לאותו מקום קיימים מקומות חנייה המוקצים לנכים ללא מגבלת שעות".
משה (מוץ) מטלון: תגדירו לי "סמוך".
אופיר אקוניס: ליד הכניסה, אם הבנתי נכון.
אופיר אקוניס: זה אולי צריך להיות "בצמוד", משהו כזה.
אופיר אקוניס: "בסמוך" זאת הגדרה מאוד עמומה.
גבי גזית: סמוך זה - - -
אופיר אקוניס: זה צריך להיות "בצמוד".
חוה ראובני: מה זה "בצמוד"?
חוה ראובני: בפתח?
חוה ראובני: ואם יש במרחק- -
גבי גזית: המילה "בסמוך" היא מילה מאוד כוללנית.
חוה ראובני: "בצמוד" מאוד נוקשה.
גבי גזית: אנחנו פוחדים שמישהו יפרש את זה כ"סמוך" בדיזנגוף.
אופיר אקוניס: נכון, זה מאוד פרוזאי.
ישראל אבן זהב: אפשר להגביל את זה במרחק.
חוה ראובני: זה צריך להיות אחר כך מרחק נגיש כי אנחנו בירושלים- - -
משה (מוץ) מטלון: אני לא מציע להגביל את זה במרחקים.
משה (מוץ) מטלון: בערים כמו ירושלים או חיפה השיפועים הם בלתי אפשריים גם לכיסא גלגלים וגם לקביים.
משה (מוץ) מטלון: אנחנו נקבע "בצמוד" או משהו אחר.
ניר ימין: אני חייב להודות שאני חולק עליך.
ניר ימין: הביטוי "בסמוך" מופיע הרבה פעמים בחקיקה.
ניר ימין: כל ביטוי שמופיע בחקיקה, מפורש- -
משה (מוץ) מטלון: תגדיר לי "בסמוך".
ניר ימין: כל ביטוי מפורש בהתאם לנסיבות.
ניר ימין: לכן כשמדובר על אדם נכה שיש לו מוגבלות מסוימת וצריך להגיע למקום מסוים, בוודאי ש"בסמוך" במקרה הזה יהיה באופן שהוא יוכל להגיע לאותו מקום בלי להתאמץ בצורה בלתי סבירה.
משה (מוץ) מטלון: אני חייב לומר לך: החוק הזה בא ממקום שמצאתי אטימות.
משה (מוץ) מטלון: אני חייב להתגבר על האטימות הזאת, ואם לא יהיו דברים מאוד ברורים, ואני משאיר את "סמוך" להחלטתו של ראש עיר או ראש רשות, פקיד כזה או אחר, אני עולה שוב למקום שאני מביא הנה חקיקה בעוד כמה זמן.
משה (מוץ) מטלון: הדברים חייבים להיות מוגדרים.
משה (מוץ) מטלון: "סמוך" בשבילי זה לא ה"סמוך" שיש לדורון.
משה (מוץ) מטלון: דורון עם כיסא ממונע, ואני לא עם כיסא ממונע.
משה (מוץ) מטלון: הוא יכול לנוע 50 מטר, ואני לא יכול לנוע 20 מטר.
משה (מוץ) מטלון: זה לא חשוב כרגע אם אני עושה מרתונים או לא, אני רק אומר, ש"סמוך" משאיר לי פתח רע דווקא במקרה הספציפי הזה שמדובר על אנשים עם מוגבלות שיחזור לשולחנות כאלה ואחרים.
משה (מוץ) מטלון: אני אומר שנוריד את המילה "בסמוך".
משה (מוץ) מטלון: אתם רוצים "בצמוד", בבקשה.
משה (מוץ) מטלון: גם לא הייתי מגביל את זה למטרים, זה פשוט לא נראה לי הגיוני.
חוה ראובני: "בצמוד" עלול להתפרש כמקום אחד מול הדלת.
ניר ימין: או מקום אחד מול הדלת או מקום מאוד גדול שיש אליו כניסה אחת, והוא בצד השני, וזה עדיין "בצמוד", אבל זה לא ליד הכניסה.
ניר ימין: כל ביטוי נתון לפרשנות.
ניר ימין: אם אתה רוצה אנחנו נכתוב "בצמוד" או "בצמוד ככל הניתן".
ניר ימין: אני לא בטוח שאין פתרון למה שאתה אומר.
משה (מוץ) מטלון: אבל זאת עוד הבעיה הקטנה שלי.
ניר ימין: אני אומר מדוע אני לא בטוח שזה נותן פתרון לכל הבעיות; משום שאם מדובר במקום מאוד גדול, בבניין או במקום ציבורי שחלקם הם מקומות מאוד גדולים יכולה להיות כניסה אחת, ו"בצמוד" יכול להיות בדיוק בפתח השני.
ניר ימין: לכן הנכה צריך לעשות את כל הסיבוב אף על פי שזה לכאורה בצמוד למקום הציבורי ולא ליד הכניסה.
ניר ימין: לכל ביטוי יכולות להיות פרשנויות, ואם יש רצון רע או פרשנויות בלתי סבירות- -
משה (מוץ) מטלון: עדיין "בצמוד" מצמצם את זה.
שי בוזגלו: המילה "בסמוך" מתייחסת למקום חנייה ולא "סמוך למוסד".
שי בוזגלו: זאת אומרת שבשרשור של מספר מקומות חנייה עדיין כשאתה קובע שבארבעה מהם תהיה הגבלה בשעות אז גם אם אתה משאיר שניים אחרים, בהם לא תהיה הגבלה.
משה (מוץ) מטלון: זה הנושא שאני הולך לדבר עליו עכשיו.
חוה ראובני: בחוק חנייה לנכים מדברים על "בסמוך" בכמה מקומות.
חוה ראובני: בסעיף 2 לחוק חנייה לנכים נאמר: "נכה רשאי לחנות את רכבו הנושא תג נכה במקום שאין החנייה מותרת בו בסמוך ל- - -"
משה (מוץ) מטלון: האסון הכי גדול שקרה לנכים זה חוק חנייה לנכים.
משה (מוץ) מטלון: כשהיה הסדר הכול היה בסדר.
דורון יהודה: ארגון נכי צה"ל התנגד וגם אנחנו, אבל היו שלא התנגדו.
משה (מוץ) מטלון: החוק הזה גרם לעוול הכי גדול לנכים.
דורון יהודה: בדיוק.
דורון יהודה: האסון הכי גדול.
משה (מוץ) מטלון: כשהיה הסדר, כולם חיו איתו בשלום – גם הרשויות וגם הנכים.
משה (מוץ) מטלון: אבל זה כבר חלב שנשפך.
משה (מוץ) מטלון: אבל לא זה מה שמפריע לי.
משה (מוץ) מטלון: מה שמפריע לי הוא כמה מקומות אנחנו מותירים לנכים ללא הגבלה.
משה (מוץ) מטלון: כלומר אם יש שם מספר מקומות אני לא יכול את כולם לבטל, אני חייב להשאיר מקום אחד או שניים ברמה הגיונית שיהיו לאורך כל היממה.
ניר ימין: הנוסח נותן פתרון לכאורה למה שאתה מבקש, כי הוא אומר בסיפא: "ובסמוך למקום הציבורי מוקצים גם מקומות חנייה לנכים ללא מגבלת שעות".
ניר ימין: השאלה היא האם באמת מדובר במקום אחד, שניים, עשר או מאה מתוך כלל מקומות החנייה.
ניר ימין: אבל הנוסח אומר שאי אפשר להגביל את שעות החנייה, אלא אם כן יש מקומות שאינם מוגבלים.
משה (מוץ) מטלון: מאחר שברוב המקומות שאני מכיר יש למעלה משני מקומות חנייה לנכים, אני הייתי משאיר כאן שני מקומות באופן קבוע.
משה (מוץ) מטלון: כל השאר – עשרה, שמונה או שישה – אנחנו יכולים להגביל אותם.
לאה ורון: זה אומר שאתה מבקש- - -
ארנון זליגר: למה?
ארנון זליגר: לדוגמה ברחוב הארבעה יש מוסדות ציבור רבים, בפרט משרד הבריאות, וגם מסעדות ובילויים בערב.
ארנון זליגר: גם בקרליבך זה כך, אבל יותר ברחוב הארבעה.
ארנון זליגר: אם תצמצם שם, איפה הנכים חונים בערב?
ארנון זליגר: למסעדות מותר להם ללכת ולבלות מותר להם.
ארנון זליגר: גם במשך היום יש לנו מגבלה בגלל מוסדות הציבור, ואין שם מקומות חנייה לנכים, וחדשים לבקרים יש שם דוחות.
גבי גזית: אבל זה יהיה פשוט.
גבי גזית: היות שאין מקומות חנייה אחרים בסמוך אז כל המקומות האלה יישארו ללא הגבלה לנכים, לפי הצעת החוק הזאת.
גבי גזית: זה מה שיפה פה, אני צודק?
גבי גזית: זאת דוגמה טובה, רחוב הארבעה.
גבי גזית: אם בקרליבך או במקום אחר מקומות חנייה אחרים אלטרנטיביים לנכים הם לא יוכלו להגביל את כל 30 מקומות החנייה ברחוב הארבעה.
ניר ימין: למיטב הבנתי, כן.
ניר ימין: זאת התוצאה.
ארנון זליגר: גבי, הם יגבילו שם: ישאירו שניים ללא שעות- -
אופיר אקוניס: נציגת הנציבות, בבקשה.
עירית שביב שני: אין כזה דבר "מוסד ציבורי" בחוק שוויון זכויות, יש "מקום ציבורי"- -
ניר ימין: אני יודע, עוד לא הגענו לזה.
עירית שביב שני: "מקום ציבורי" זה כולל גם מסעדה, גם פאב, גם מלון, אז ברגע שהם פתוחים החנייה צריכה להיות זמינה.
עירית שביב שני: אם המסעדה פתוחה עד 24:00 אין מקום בכלל להגבלת שעות בכל מקרה.
משה (מוץ) מטלון: חלק מהמקומות פתוחים במשך 24 שעות ברחוב הארבעה.
גבי גזית: תודה רבה.
משה (מוץ) מטלון: מה עוד נשאר לנו?
ניר ימין: יש העניין של "המקום הציבורי", כפי שהתחילה לציין נציגת הנציבות.
אופיר אקוניס: אין מושג כזה?
עירית שביב שני: "מקום ציבורי" כהגדרתו בסעיף 19ז.
אופיר אקוניס: כלומר זה צריך להיות "מקום ציבורי" במקום "מוסד ציבורי".
ניר ימין: זה צריך להיות "מקום ציבורי" במקום "מוסד ציבורי", ושנית, האם צריך להתייחס ל"מקום ציבורי" או ל"שירות ציבורי"?
עירית שביב שני: "מקום ציבורי" כולל גם את ההגדרה של "מקום שניתן בו שירות ציבורי".
ניר ימין: אני יודע שזה כולל, אבל אם אנחנו מסמיכים את הרשות המקומית להגביל במקום ציבורי, יכול להיות שאנחנו מסמיכים אותה להגביל ביותר מדי מקומות.
ניר ימין: כי אם המקום הציבורי הוא צה"ל, ההסתדרות הציונית, הסוכנות היהודית, שהם חלק מהמקומות הציבוריים - -
עירית שביב שני: זה לא "מקום ציבורי", זה "גוף ציבורי".
ניר ימין: "מקום ציבורי" מוגדר גם "גוף ציבורי", לפי סעיף 5 בתוספת.
ניר ימין: לכן גם צה"ל, ההסתדרות הציונית והסוכנות היהודית ייכללו ב"מקום ציבורי", ושם לכאורה הרשות המקומית יכולה להגביל.
ניר ימין: אני לא חושב שחבר הכנסת מטלון רוצה שאפשר יהיה להגביל, אלא רק במקומות הציבוריים האלה שנותנים גם שירות ציבורי.
משה (מוץ) מטלון: את מבינה מה יקרה?
משה (מוץ) מטלון: כל מקום הם יגדירו "גוף ציבורי".
גבי גזית: אם - - - כ"מקום ציבורי" אז כל סעיף 2 נופל.
ניר ימין: הוא לא נופל; הרשות המקומית יכולה להגביל שם.
גבי גזית: נכון - - - אם לא תהיה חנייה.
עירית שביב שני: אבל השאלה אם זה מקום שנותן שירות לציבור.
עירית שביב שני: אם הוא לא נותן שירות לציבור בשעות מסוימות?
ניר ימין: לכן צריך להתייחס למבחן של השירות.
גבי גזית: מה, הם יישבו בעירייה ויבדקו מקום-מקום איפה הוא נותן שירות ואיפה הוא סתם- - -?
עירית שביב שני: איך הם עושים את זה היום?
גבי גזית: היום סתם, בשרירות.
משה (מוץ) מטלון: כן, כן, בשרירות.
עירית שביב שני: אני מקווה שלא.
גבי גזית: הם לא בודקים.
משה (מוץ) מטלון: מבחינתם הם לא עושים את זה, זה המכתב של ראש העיר.
משה (מוץ) מטלון: אין דבר כזה.
ניר ימין: בסעיף 19ה – ולא ב-19ז – לחוק יש הגדרה קצת יותר קונקרטית של "מקום ציבורי" ויותר רלוונטית לעניינינו: "מקום ציבורי" – אחד מאלה- -
עירית שביב שני: אבל זה לגבי אפליה, זה לא לגבי הנגישות.
ניר ימין: אבל יכול להיות שהיא תהיה רלוונטית אם היא משרתת את אותם - -
משה (מוץ) מטלון: תקריא לנו.
ניר ימין: "מקום, לרבות מקום מהמקומות המנויים בתוספת הראשונה, או חלק ממנו, העומד לשימושו של הציבור או חלק בלתי מסוים ממנו".
ניר ימין: זה עומד בתנאי שזה עומד לשימוש הציבור, והשני זה שניתן בו שירות ציבורי.
ניר ימין: התנאי השני הוא שניתן במקום שירות ציבורי.
עירית שביב שני: אבל זה יש לך גם ב-19ז.
ניר ימין: ב-19ז, אם אני זוכר נכון זאת לא אותה הגדרה.
עירית שביב שני: (1) "מקום או חלק ממקום, המפורט בתוספת הראשונה, העומד לשימושו של כלל הציבור או חלק בלתי מסוים ממנו;".
עירית שביב שני: (2) "מקום שניתן בו שירות ציבורי".
ניר ימין: אז יכול להיות שזה נותן גם את אותו פתרון.
ניר ימין: אם זה מתייחס לשירות הציבורי, והסייג של המקום הוא שהוא עומד לשימושו של הציבור או חלק בלתי מסוים ממנו, לדעתי, זה נותן אותו פתרון.
גבי גזית: העיר תל-אביב כולה הוא מקום ציבורי שנותן שירותים ציבוריים כאלה ואחרים – בין אם שירותי משרד ובין אם שירותי בנקאות ובין אם שירותי הסעדה וארוחות.
גבי גזית: יהיה מאוד קשה להבדיל בין רחוב שבקצה אחד שלו יש משרדון של מישהו, וגם זה שירות ציבורי.
גבי גזית: לכן סעיף 2 הורג את כל הצעת החוק.
שי בוזגלו: לכן המילה "ובלבד" נכנסת כאן – "ובלבד שיישארו מקומות חנייה".
אופיר אקוניס: לא, זה משאיר לך.
אופיר אקוניס: "ובלבד שסמוך לאותו מקום קיימים מקומות חנייה ללא מגבלת השעות".
אופיר אקוניס: זה הרעיון.
משה (מוץ) מטלון: אני פוחד מההגדרה של "גוף" ושל "שירות".
משה (מוץ) מטלון: כמו שאני מכיר את הרשות בתל-אביב הם יכריזו הכול כגוף ציבורי ויגבילו.
אופיר אקוניס: לכן אתה מוסיף: "ובלבד שבסמוך לאותו מקום קיימים מקומות חנייה המוקצים- -
משה (מוץ) מטלון: אנחנו כבר ביטלנו את "בסמוך".
אופיר אקוניס: עוד לא ביטלנו.
אופיר אקוניס: לא פתרנו את זה.
אופיר אקוניס: אבל הרעיון שלך הוא נכון.
חוה ראובני: אם לוקחים מאוד רחבה של "מקום ציבורי" שזה כל מקום שיש בו שירות לציבור, אז כל משרד עורכי דין הופך להיות מקום ציבורי.
חוה ראובני: ליד כל משרד ומשרד בעיר ירושלים – לא אמרתי, תל-אביב – יש להקצות מקום- -
עירית שביב שני: אבל פה לא כתוב שצריך להקצות מקום.
משה (מוץ) מטלון: אני לא ביקשתי שתקצי, אני ביקשתי לאסור עלייך להגביל את השעות.
חוה ראובני: אני הקציתי - - -
משה (מוץ) מטלון: את תקצי לפי הקריטריונים שלך.
משה (מוץ) מטלון: אני מבקש להסיר את ההגבלה של השעות.
משה (מוץ) מטלון: אני לא נכנס לך להקצאה.
אופיר אקוניס: אתה אפילו לא מבקש על הכול, אלא אתה מתיר עוד להשאיר.
משה (מוץ) מטלון: אני לא אחראי על ההקצאה, אני אחראי על ההגבלה.
אופיר אקוניס: נחזור לניסוח שמציע היועץ המשפטי של הוועדה.
ניר ימין: אני אסביר שוב, כי לדעתי, הנוסח כן נותן פתרון.
ניר ימין: אני אחזור שוב על הסיפא: הסייג הזה מתייחס למקומות שהרשות המקומית יכולה להגביל את שעות החנייה לנכה, ובלבד שיש מקומות חנייה שלא מוגבלים בשעות.
אופיר אקוניס: בדיוק ככה, זה החוק.
אופיר אקוניס: זה לבת החוק, זה מה שרצית, ככה הסברת לי את החוק.
משה (מוץ) מטלון: לא בתנאי שיש באזור.
משה (מוץ) מטלון: אם בביטוח לאומי יש עשרה מקומות, בערב אני רוצה שניים שיישארו לנכים.
אופיר אקוניס: מאה אחוז, אז זה מה שכתוב.
לאה ורון: זה מה שכתוב: "ובלבד שהגבלת השעות נקבעה בהתאם לשעות מתן השירות על-ידי המוסד הציבורי- -
ניר ימין: "ובלבד שבסמוך למקום הציבורי מוקצים גם מקומות חנייה".
אופיר אקוניס: "ללא מגבלת שעות".
גבי גזית: כלומר כל מקומות החנייה שליד הביטוח הלאומי יהיו מוגבלים עד 19:00 בערב, אם בקצה הרחוב יש מקום חנייה אחד לנכה שהוא בלתי מוגבל.
לאה ורון: כתוב "מקומות".
אופיר אקוניס: לא, ההפך.
אופיר אקוניס: נאמר שננסח את זה: "בסמוך ככל הניתן".
משה (מוץ) מטלון: ובלבד שלא יהיו פחות משני מקומות חנייה.
ניר ימין: כשאנחנו אומרים "מקומות" זה לפחות שניים.
לאה ורון: אם אתה רוצה יותר אז תגיד.
לאה ורון: אם זה שניים, זה מקומות.
ניר ימין: אם זה שניים, זה מכסה, כי אנחנו מדברים על "מקומות".
ניר ימין: העניין השני הוא הגדרה של מקום ציבורי, כי כפי שציינה עורכת הדין ראובני, ככל שההגדרה תהיה יותר רחבה אנחנו מרחיבים את הסמכות של הרשות להגביל.
ניר ימין: לכן אנחנו צריכים להגביל את זה למקומות שהקראתי: "מקום, לרבות מקום מהמקומות המנויים בתוספת הראשונה לחוק שוויון אנשים עם מוגבלות או חלק ממנו העומד לשימושו של הציבור או חלק בלתי מסוים ממנו"; ו"מקום או חלק ממקום שבו ניתן שירות ציבורי".
ניר ימין: אלה שני הפרמטרים.
אופיר אקוניס: אני חושב שלזה התכוונת, אם הבנתי את מטרת החוק.
משה (מוץ) מטלון: ל"בסמוך" אתה חייב למצוא פתרון.
ניר ימין: אפשר לדון בזה גם אחרי הקריאה הראשונה.
אופיר אקוניס: אמרנו "סמוך ככל הניתן".
משה (מוץ) מטלון: אני חושש מ"סמוך".
ניר ימין: אבל אם חבר הכנסת מטלון רוצה לצמצם את זה אז אולי אפשר לוותר על "ככל הניתן" כדי להגיד שזה ממש בסמוך ולא פתוח- -
אופיר אקוניס: בבקשה, דורון.
דורון יהודה: בנתניה יש רחוב שנקרא רחוב שטמפר, ושם נמצאת העירייה.
דורון יהודה: העירייה סגורה, יש שם 7 חניות לנכים, יש שם כל המסעדות, כל האנשים נמצאים שם.
דורון יהודה: אני אוריד כמה חניות אני אשאיר רק שתיים, זאת אומרת שאתה מצמצם את האפשרות של הנכים שבלאו הכי אין להם מספיק מקומות חנייה, ומגיע למצב שהנכים לא יכולים לעמוד בשום מקום.
עירית שביב שני: לא.
דורון יהודה: שני מקומות לא יעזרו לך.
דורון יהודה: היום גם שבעה מקומות לא עוזרים, אתה רוצה להוריד שניים?
ניר ימין: ההגבלה בשעות מסוימות חייבת להיות בהתאם לשעות שבו המקום פועל.
ניר ימין: אם המסעדה פועלת עד 24:00 בלילה יגידו שנכה רשאי לחנות שם עד 24:00 בשעות הפעילות.
ניר ימין: לכן אין לכם בעיה.
דורון יהודה: אבל אתה מוריד כמה מקומות חנייה.
גבי גזית: לא, כי אז הם ילכו לפי סניף הבנק שסגר ב-16:00 מול המסעדה, ויגידו שהבנק נסגר ב-16:00 אז לא צריך יותר.
משה (מוץ) מטלון: הבנק או העירייה או המשרד לביטוח לאומי.
דורון יהודה: אתה תתחיל לצמצם את הכול, אז מה עשית?
דורון יהודה: אל תשים בכלל תמרורים.
משה (מוץ) מטלון: צריך להשאיר בכל מקום כזה מקומות מסוימים.
ניר ימין: זה מה שההצעה אומרת.
גבי גזית: היא לא אומרת שבמקרה שבביטוח הלאומי יש 20 מקומות נשאיר שלושה מקומות לנכים, שהם בלתי מוגבלים לחלוטין.
אופיר אקוניס: למה, היא אומרת: "בתנאי שבסמוך לאותו מקום קיימים מקומות חנייה".
ניר ימין: "מוקצים מקומות חנייה ללא מגבלת שעות".
חוה ראובני: אז הם חוששים שישאירו מספר לא מספיק של מקומות.
חוה ראובני: אז אולי צריך להגיד שמספר המקומות בלי הגבלה יהיו במספר מספיק בהתאם לצורכי האזור.
יפעת רווה: אני לא יודעת אם זה מספיק ברור.
חוה ראובני: זה מאוד מוגבל.
חוה ראובני: להגיד "שניים", אתה עלול להרע את מצבך כי היו שבעה מקומות, ומחר יגידו שצריך רק שניים – אין בעיה, אני משאיר רק שניים.
דורון יהודה: אני הייתי מבין אם היו מסירים את ההגבלה של השעות ומשאירים את כל החניות לנכים בכלל, אבל לא לקחת את החניות האלה ולהגיד שגם אנשים בריאים יחנו בהן.
דורון יהודה: אנחנו היום צועקים בכל הארץ, ובדיון הקודם אמרתי לך שכל המכוניות של הנכים מעוקלות.
דורון יהודה: אני יכול להראות לך את זה.
דורון יהודה: כל המכוניות.
דורון יהודה: יבואו מש"ס לפה ויראו לך שנתתי לאלי ישי ערמה של תלונות- -
דורון יהודה: - - אז במקום להרחיב היום אתם רוצים לצמצם.
דורון יהודה: אני לא מבין- -
חוה ראובני: אין כוונה שהם יפסיקו להיות מקומות חנייה לנכים.
דורון יהודה: שהם יהיו רק לנכים.
חוה ראובני: הם ימשיכו להיות מקומות של נכים, רק ש- -
דורון יהודה: האזרח יוכל לחנות שם בשעות מסוימות.
דורון יהודה: אני אומר, לא – שזה יהיה לנכים, זה הכול.
דורון יהודה: למה להוריד את ההגבלה?
חוה ראובני: בשעות הפעילות יהיו יותר מקומות.
אופיר אקוניס: אנחנו לא מורידים.
משה (מוץ) מטלון: אני חושב שאנשים כאן לא הבינו:
משה (מוץ) מטלון: אנחנו לא מורידים את מספר מקומות החנייה, הם נשארים.
משה (מוץ) מטלון: אלא שאנחנו אומרים שמעבר לשעות הפעילות במקומות הספציפיים אנחנו מבקשים להשאיר או לאסור הגבלה למספר מקומות- -
אופיר אקוניס: נכון מאוד, בדיוק ככה.
משה (מוץ) מטלון: - -ואם ליד הבית של מישהו מאתנו יש מוסד, ואני רוצה לבקר אותו בערב אני רוצה שיהיה שם מקום חנייה שאני יכול לבקר בו בצורה מסודרת וראויה.
משה (מוץ) מטלון: על זה אנחנו מדברים.
משה (מוץ) מטלון: אי אפשר לצאת כשכל תאוותנו בידנו, שכל המקומות יישארו ללא הגבלה, כי הרי אנחנו גם מבינים את עמדת הממשלה במשרד המשפטים, ויש כאן איזושהי לוגיקה: תפסת מרובה – לא תתפוס שום דבר.
משה (מוץ) מטלון: אבל צריך להגדיר שבמקומות האלה יישארו מקומות, ולשום רשות ולשום ראש רשות או פקיד לא תהיה סמכות להגביל את המקומות האלה.
משה (מוץ) מטלון: אני לא שלם עם הנוסח הזה.
משה (מוץ) מטלון: משהו פה חסר לי פה.
אופיר אקוניס: בסדר, אנחנו ננסח.
אופיר אקוניס: מכיוון שאנחנו מכינים לקריאה ראשונה וחוזרים לכאן לקריאה שנייה ושלישית – גם לגבי "סמוך" אתם רוצים שנגיע לאיזושהי הבנה עכשיו או שנשאיר את זה?
אופיר אקוניס: עכשיו אנחנו כבר לא יכולים כי אנחנו מגיעים לישיבה הבאה- -
משה (מוץ) מטלון: אז תשאיר את זה לפעם הבאה.
ניר ימין: אני גם יכול לכתוב בדברי ההסבר לגבי השאלה של "בסמוך" או "בצמוד".
אופיר אקוניס: תכתוב בדברי ההסבר לקראת ההכנה לקריאה הראשונה.
אופיר אקוניס: אנחנו מצביעים על סעיף 2.
אופיר אקוניס: הצבעה בעד סעיף 2 – רוב נגד – אין נמנעים – אין סעיף 2 התקבל.
אופיר אקוניס: סעיף 2 אושר.
אופיר אקוניס: סעיף 3.
משה (מוץ) מטלון: חבר הכנסת חנין הצטרף להצבעה.
דב חנין: אני מצטרף להצבעה.
אופיר אקוניס: חבר הכנסת חנין הוא גם חבר בוועדה.
ניר ימין: בפסקה 3 בנוסח שהועבר ממשרד המשפטים הוצע לשקול מקרים נוספים שבהתחשב באופי הפעילות באזור ובצורכי בעלי התגים אפשר יהיה לקבוע עוד מקרים או נסיבות שבהן הרשות המקומית תהיה רשאית להגביל- -
משה (מוץ) מטלון: אתה שרפת את כל הסעיף הקודם.
אופיר אקוניס: מה מציע משרד המשפטים?
יפעת רווה: זאת ההתחבטות שלנו.
יפעת רווה: בכל ההצעה התחבטנו בין שני איזונים: האחד הוא ההבנה שלא ייווצר מצב שנכה מגיע בערב למקום בילוי, ואין לו מקומות כי המקומות האלה הוגבלו, ומצד שני לא רצינו ליצור מצב שרשויות יימנעו – הרי אין חוק שמחייב רשויות להקצות מקומות חנייה, ואנחנו לא רוצים שמלכתחילה הם יימנעו מלהקצות, ולו מוגבלים, ואז השכר יוצא בהפסד.
יפעת רווה: לכן אנחנו כתבנו את הדבר הזה רק לדיון- -
משה (מוץ) מטלון: אמר פה נציג השלטון המקומי שהם מאוד פתוחים לדיון.
אופיר אקוניס: בסדר, חבר הכנסת מטלון.
אופיר אקוניס: הגברת רווה, אני לא חושב שאנחנו צריכים- - -
יפעת רווה: אדוני יודע, אני גם שוחחתי עם העוזר שלך כדי לברר באמת את מהות הבעיה- -
משה (מוץ) מטלון: אני יודע שעשית עבודה יסודית מאוד בעניין הזה.
יפעת רווה: הסעיף האחרון, הסבנו אותו לדיון מחוסר ידיעה שאולי יש משהו שפספסנו.
יפעת רווה: יכול להיות שזה מיותר לגמרי- -
משה (מוץ) מטלון: גברתי, אני חושש מהסעיף הזה יותר משאר- - -
אופיר אקוניס: תודה, מוץ, אנחנו מודים לשיקול דעתה של גברת רווה, ולא רק במקרה הזה, אלא במקרים נוספים, ואנחנו מחליטים שאפשר לייתר את סעיף 3, ובעצם להוריד אותו ולא להביא אותו גם בהמשך.
אופיר אקוניס: לכן אין מה להצביע עליו כי הוא הופיע כהצעת הממשלה.
אופיר אקוניס: אנחנו אישרנו את החוק הזה לקריאה הראשונה.
לאה ורון: נציג משרד האוצר מיכה פרלמן הודיע שהצעת החוק אינה כרוכה בעלות מתקציב המדינה.
אופיר אקוניס: יפה, הודעה חשובה.
אופיר אקוניס: על סדר-היום הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (עידוד תחבורה ציבורית), התשס"ט-2009, של חבר הכנסת שמטוב והצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (עידוד תחבורה ציבורית), התשס"ט-2009 של חברי הכנסת דב חנין, משה גפני, זבולון אורלב, מוחמד ברכה, חנא סוויד, עפו אגבאריה, אילן גילאון, ניצן הורביץ, דניאל בן-סימון, חיים אורון, אברהים צרצור וחבר הכנסת אורי אורבך.
אופיר אקוניס: אני מבין שההצעות טרם אוחדו.
לאה ורון: אתה מציע להצמיד את הצעות החוק.
אופיר אקוניס: האם המציעים מסכימים לאחד את הצעות החוק?
אופיר אקוניס: איחדנו את שתי ה הצעות.
אופיר אקוניס: מייד לאחר שתסיימו להציג גם נשמע את עמדת הממשלה וגם את מידת התיאום שהיתה.
אופיר אקוניס: שאלתי את המציעים.
אופיר אקוניס: למה להביא את זה בחוק, ברור שכולם צריכים לעודד את התחבורה הציבורית ועידוד התחבורה הציבורית היא מדיניות ממשלתית.
אופיר אקוניס: למה להביא את זה בחוק?
אופיר אקוניס: הרי זאת המדיניות של הממשלה.
אופיר אקוניס: לכן אני מנסה להבין את התפישה שבין כפיית חקיקה על הממשלה לדבר שכביכול מובן מאליו, שאנחנו רוצים שיהיה עידוד לנסיעה בתחבורה הציבורית.
אופיר אקוניס: חברת הכנסת ליה שמטוב, יו"ר ועדת העלייה והקליטה, בבקשה.
ליה שמטוב: תודה רבה אדוני היושב ראש.
ליה שמטוב: אני מודה לך מאוד על זה שאנחנו היום דנים על זה, בכל זאת נשארו רק שבועיים עד סוף המושב.
ליה שמטוב: למי אנחנו באים לעזור בעידוד התחבורה הציבורית?
ליה שמטוב: בעיקר לשכבות חלשות ולאנשים שבאמת משתמשים ביום יום בתחבורה הציבורית.
ליה שמטוב: זה ישפר את השירות למשתמשים בתחבורה הציבורית.
ליה שמטוב: זה גם יסייע לרווחת התושבים, לאיכות הסביבה ולחברה.
ליה שמטוב: אתה שואל למה צריך חקיקה.
ליה שמטוב: כנראה שכן צריך חקיקה, כדי לעזור לממשלה - - -
אופיר אקוניס: הממשלה מבקשת חקיקה כדי לעזור לה ליישם מדיניות שהיא הודיעה עליה, אם הודיעה עליה.
אופיר אקוניס: תכף נשמע את מר לנגר, האם לדעתך יש מדיניות ממשלתית של מעבר לנסיעה בתחבורה הציבורית ומה עושה הממשלה כדי לעודד את המעבר הזה.
אופיר אקוניס: מה היא עושה?
אופיר אקוניס: היא הסמכות.
דב חנין: אדוני קואליציה או אופוזיציה?
אופיר אקוניס: אני מנסה להבין איך מתנהלת מדינה נורמאלית, שבה יש אקזקוטיבה, קרי ממשלה, ויש רשות מחוקקת שלא חייבת לחוקק את עצמה לדעת.
אופיר אקוניס: אלה רשות מחוקקת אבל אתה לא חייב לחוקק חוק של חובת זריחת השמש במזרח.
אופיר אקוניס: גם אם תחוקק, היא תמיד תזרח.
אופיר אקוניס: אני אומר את זה גם בראיונות פומביים.
אופיר אקוניס: ככל שהמדינה יותר ליבראלית היא מחוקקת את עצמה פחות.
אופיר אקוניס: כשיש בה בעיות היא מחוקקת.
אופיר אקוניס: זאת תפישתי ויש את הרשות השופטת שאומרת את דברה כל דק.
אתי בנדלר: טוב שכך, אדוני היושב ראש.
דב חנין: תודה אדוני.
דב חנין: אני שאלתי את השאלה בהומור.
דב חנין: אני כמובן יודע שאדוני בקואליציה.
דב חנין: השאלה שאדוני העלה היא שאלה מאוד רצינית ואני מתכוון להתייחס אליה ברצינות ולתת לה תשובה מקיפה וכוללת.
דב חנין: זאת באמת השאלה שמתעוררת כאן.
דב חנין: ברשותך, אני רוצה להציג בקצרה את הצעת החוק.
דב חנין: אגב, הצעות החוק שלנו עברו עוד ב-9.12 בקריאה טרומית בכנסת.
דב חנין: לקח זמן עד שהן הגיעו לוועדה, אולי גם בגלל אותן ספקות של אדוני, לכן אני רוצה לנסות לשכנע את אדוני שישפה באמת טעם ומשמעות לחקיקה הזאת באופן מעשי.
אופיר אקוניס: אגב, אני לא דיברתי על העיקרון.
אופיר אקוניס: אני חושב שצריך לעודד באופן אגרסיבי שימוש בתחבורה הציבורית, רק דיברתי על הטכניקה.
דב חנין: למען הפרוטוקול אומר שאכן שכולנו מסכימים שמאוד חשוב לעודד את התחבורה הציבורית משיקולים סביבתיים, משיקולים חברתיים, משיקולים כלכליים.
דב חנין: חשוב מאוד להפחית את השימושים ברכב פרטי.
דב חנין: כולנו מסביב לשולחן הזה מסכימים.