GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
בן-ציון אדורם: שוו בנפשכם שאדם עושה כרטיס חבר ומשלם 30 שקל ויש עם הכרטיס הזה הטבה אוטומטית לקנייה ב-100 שקל מיידית.
בן-ציון אדורם: הוא קונה ב-100 שקל, חוזר למחרת לחנות אחרת ואומר "התחרטתי על עסקת דמי החבר.
בן-ציון אדורם: אני רוצה לתת את הפלסטיק חזרה ולקבל 30 שקל", אבל את השובר של ה-100 שקל הוא כבר מימש.
בן-ציון אדורם: הדבר האחרון שמדברים עליו הוא מצב בו אדם קיבל כרטיס מתנה, כרטיס מגנטי טעון, והוא קנה בו ומבקש למחרת להחזיר את המוצר, ונניח שאפילו הרשת יכולה לטעון אותו.
בן-ציון אדורם: אבל, הם אומרים: "זה שקנה את הכרטיס" - נניח שזו חברה גדולה - "שילם לנו באשראי, ואנחנו בכלל נקבל את הכסף הזה בשוטף פלוס 60".
בן-ציון אדורם: יש פער בין הכספים שהחברה יום אחד תקבל לבין הצורך שלה להחזיר לצרכן את הכסף שטעון ב-gift-card מיידית.
בן-ציון אדורם: אלה ארבעה נושאים שהתקנות לא מתייחסות אליהם לפי עקרון ההלימות.
ראובן קמחי: ראשית, כחברה ציבורית, אנחנו לא משלמים במזומן כמעט שום דבר.
ראובן קמחי: גם קופה קטנה זה העין הבוחנת של רואה-החשבון, ואני זקוק לבין 6 ל-14 יום להוציא שיק מפרעה לעובד שלי.
ראובן קמחי: שנית, אתה בא ב-09:30 בבוקר ופותח את החנות ויש לך אפס שקלים, ובא אדם ורוצה להחזיר מוצר ב-400 שקל במקרה הטוב או מוצר ב-6,000 שקל במקרה הפחות טוב, ואין לך במה לשלם לו.
ראובן קמחי: המושג "במועד ביטול העסקה" יש בו טעם לפגם, וצריך למצוא את המונח המתאים.
ראובן קמחי: שלישית, נושא העסקאות בכרטיס אשראי - כל מה שצריך לוודא הוא שאנחנו ביצענו את ההוראה לחברה "נא לבטל את העסקה.
ראובן קמחי: א, ב, ג", ובזה נגמרה התחייבותנו.
ראובן קמחי: אם משהו בדרך ישתבש, אל תבואו אלינו בטענות.
ראובן קמחי: אנחנו לא אחראים על חברות האשראי.
עירית פיליפ: רק אולי להמשיך את דבריו ולהציע פתרון.
עירית פיליפ: באמת אין תמיד מזומן בבתי-העסק.
עירית פיליפ: לכן, יש אפשרות להחזיר במזומן או בשיק מזומן; אפשר לשלוח זאת אמנם לא במקום אבל אפשר לשלוח לצרכן, וזה פותר את בעיית המזומן.
עירית פיליפ: זו בעיה אחת.
עירית פיליפ: דבר נוסף הוא השיקים - מה קורה בעסקאות תשלומים ומה קורה בעסקאות שבוצעו כך: תשלום בשיק עבור מספר מוצרים, כשבעצם אתה רוצה להחזיר רק מוצר אחד אבל יש פה מספר מוצרים שהשתתפו בקנייה.
זאב פרידמן: הוא יכול להחזיר גם במזומן.
עירית פיליפ: לא. אבל, הוא צריך להחזיר את השיק, אבל הוא צריך משהו במקום, כי השיק בוצע עבור מספר מוצרים.
זאב פרידמן: אז, הוא מחזיר במזומן.
בן-ציון אדורם: אם השיק דחוי, איך הוא יחזיר?
דוברת: יש המון בעיות.
עירית פיליפ: מה אם זו עסקת תשלומים?
דובר: השיק נפרע.
דובר: אם לא, זה זה יומיים ממועד הפרעון.
בן-ציון אדורם: אם מדובר בשיק דחוי על מספר מוצרים והוא מחזיר רק אחד מהם, מה הוא יעשה?
דוד כהן: יש חברות שכבר מחזירות.
דוד כהן: הן פתרו חלק מהבעיות.
דובר: מחזירות כמדיניות שלהן, ולא בגלל שחייבו אותן.
דובר: יש בזה יתרון.
עירית פיליפ: אני רוצה להציע עוד הצעה, שאני יודעת שירימו פה גבה ובכל זאת אומר אותה.
עירית פיליפ: תהליך החזרת שיק, מזומן, כרטיס אשראי, הוא תהליך מורכב, שבתנאים מסויימים אפשר ליישם אותו.
עירית פיליפ: בכל זאת, צריך לאפשר ללקוח, אם הוא רוצה, ורק אם הוא רוצה, כן לקבל את הזיכוי שבית-העסק מציע.
עירית פיליפ: למשל אצלנו הלקוח קונה, מחזיר מוצר ונכנס לעסק, וכבר מממש את הזיכוי.
עירית פיליפ: הביטול לגמרי של אפשרות לזיכוי, ושוב רק אם הלקוח בוחר - לפעמים ללקוח זה עדיף במקום כל התהליך המסורבל הזה - מנקודת מבטו אני חושבת שגם צריך לשמור על האפשרות הזאת ולא לפסול אותה על הסף.
דובר: אני לא חושב שהחוק - - -
איתן כבל: אני מציע שכל בעל חנות יקבע מדיניות של עצמו לשכנע- - -
דוברת: זה ברור.
עירית פיליפ: זה לא ברור, ואם זה ברור - שיהיה כתוב.
ראובן קמחי: זה לא סותר שהוא יכול לשכנע אותו.
אופיר אקוניס: חברים, נעשה דבר כזה.
אופיר אקוניס: חבר-הכנסת כבל, אתה צריך לצאת.
איתן כבל: לא. אני אמתין עוד קצת.
איתן כבל: מה אני אעשה?
אופיר אקוניס: אני רוצה לצאת להפסקה של חצי שעה.
אופיר אקוניס: אני מעדיף שזה יהיה לפני ההפסקה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב-ראש, שאלתי שאלה, ולדעתי יש פתרון בגוף השאלה.
אופיר אקוניס: אנחנו עוצרים רגע את העניין הזה, את תקנה 4(א) ו-(ב).
אופיר אקוניס: חבר-הכנסת כבל, לא תוכל להמשיך.
אופיר אקוניס: האם אתה רוצה להציע לחזור רגע לסעיף ההגדרות?
איתן כבל: ברשותכם, אני רוצה לחזור לסעיף ההגדרות, ואני מקווה שתהיה פתיחות בעניין הזה.
איתן כבל: משרד התמ"ת העלה משום מה, ואינני יודע למה, את עניין החרגת יד שנייה.
איתן כבל: אמרתי שזה שהוא מוגדר כיד שנייה הוא לא הבעיה.
איתן כבל: כל התהליך הוא שאתה משלם עבור מוצר שבמקרה הוא יד שנייה, שאני כצרכן באתי אליך והסכמתי לקנות אצלך מוצר שהוא יד שנייה.
רונית פרל: אחד התנאים הוא שלא נעשה בו שימוש.
הילה דוידוביץ: על-ידי הקונה.
איתן כבל: ברשותךְ, אפשר?
איתן כבל: סליחה.
איתן כבל: אני מבין שיצא לךְ משפט יפה ונסחפתְ אתו.
אופיר אקוניס: לא. אבל, זה כל ההגדרה.
אופיר אקוניס: זה לא בגלל שיצא לה משפט יפה.
איתן כבל: אני לא יודע.
איתן כבל: היא התלהבה מהקטע שהיא זכרה.
אופיר אקוניס: לא. היא בסדר.
איתן כבל: אני בא ואומר את זה לךְ לא כדי, חס וחלילה, לעלוב, אלא כדי לומר לךְ לגבי הכוונה הבסיסית בתוך כל זה: מה זה "לא נעשה בו שימוש"?
איתן כבל: גם במוצר שאתה קונה אותו, מאותו רגע שקנית אותו זה כבר...
איתן כבל: "לא נעשה בו שימוש" זה במערכת היחסים בין המוכר לקונה.
איתן כבל: כלומר, אם הוא מוצר יד שנייה, מאותו רגע הוא חדש לקונה.
איתן כבל: זה כן.
אופיר אקוניס: אני חושב שזה חוק אחר לגמרי.
אופיר אקוניס: חשבתי על זה רבות.
ראובן קמחי: כבוד חבר-הכנסת, רוב הטענות של הלקוחות הן: "כך קיבלתי אותו, כך קניתי אותו" וכל הסכסוכים והעבודה של המועצה לצרכנות- - -
אופיר אקוניס: חבר-הכנסת איתן כבל, זה מבלבל את כל החקיקה הזאת.
לאה ורון: מר קמחי, אתה לא ברשות דיבור, ולא זו היתה הכוונה של חבר-הכנסת כבל.
איתן כבל: תן לי לנסות להסביר.
לאה ורון: אולי תביא דוגמא ל-2-3 סוגי מוצרים שאתה מתכוון אליהם כדוגמת כלי רכב.
דוברת: רכב מליסינג.
אופיר אקוניס: לא. לא דובר על רכב.
לאה ורון: אז, על מה הוא כן מדבר?
איתן כבל: כשאתה נכנס לשוק הפשפשים, האם שם זה לא עולה באלפים?
איתן כבל: האם בגלל שזה יד שנייה שם זה עולה אחרת?!
איתן כבל: האם שם צבע הכסף אחר?!
איתן כבל: הריח שלו אחר?!
איתן כבל: האם אתה סולק שם את כרטיס האשראי על הצד?!
איתן כבל: זה בדיוק אותו דבר.
איתן כבל: הרי בסוף-בסוף, כל מהות החזרת ציוד תמורת סיבה כזו או אחרת נובעת מהעובדה שאדם אומר: "ואללה, למה אני צריך להוציא?
איתן כבל: הוצאתי אלפי שקלים.
איתן כבל: לְמה?
איתן כבל: אני לא צריך את המוצר הזה כי א', ב', ג', ד', ה'".
איתן כבל: מה העניין?
איתן כבל: כל מה שאתם אומרים לגבי מוצרים מקולקלים ולא מקולקלים, הרי זה בכלל לא במקום הזה.
איתן כבל: הרי יש בכל מקום ועניין, אם אתה מקבל מוצר פגום, אתה יכול להחזיר אותן על-פי הכללים ההם.
איתן כבל: אין לזה דבר וחצי דבר.
איתן כבל: אתם פה מנסים לקחת למקום אחר, ואני אומר את זה לכם כי אתם הכנסתם את העזה הצולעת הזאת.
איתן כבל: אני אומר את זה לכם.
איתן כבל: את אמרת לי שאתם מוכנים לוותר על העניין הזה, כי אתם פה חסמתם כמעט - אינני רוצה לומר מחצית, אני לא הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, אבל אני מניח באינסטינקט שלי שלפחות שליש מהעסקאות שנעשות, אני מדבר בבתי-עסק מסודרים- - -
איתן כבל: לכן, אני מבקש מכם - - -
חנה וינשטוק-טירי: אתה מעלה בעיות של קשיי הוכחה.
אופיר אקוניס: זה כמעט נושא חדש.
אופיר אקוניס: אבל, קודם כל, ההערה של היעוץ המשפטי של ערוץ הקניות היתה נכונה.
חנה וינשטוק-טירי: יהיה קושי להוכיח שלא נעשה שימוש.
איתן כבל: דרך-אגב, אם כבר נושא חדש, זה הם הכניסו את זה.
איתן כבל: הם הורידו את זה ולא אני.
אופיר אקוניס: אני חושב שכרגע הדבר שהעלית עלול לעכב את התקנת התקנות, ואנחנו רוצים - - -
דוברת: מה זה חדשים?
זאב פרידמן: חייבים להגדיר מה זה חדשים, כי אם מדובר במוצר שהיה בתצוגה אתה כבר תהפוך אותו ללא חדש, --
איתן כבל: לכן, אני אומר - - -
זאב פרידמן: --אם אני נכנס לחנות וקונה מצלמה ומישהי תראה לי איך מצלמים ואז זה כר לא חדש,--
אופיר אקוניס: בסדר, אבל הכוונה של חבר-הכנסת כבל - - -
זאב פרידמן: --ואם באים אלי הביתה ומפעילים את שואב האבק כדי להסביר לי איך זה עובד זה כבר לא חדש, --
זאב פרידמן: --אז לא יימצאו מוצרים חדשים.
זאב פרידמן: אין יותר מוצרים חדשים.
אופיר אקוניס: אבל, לגבי יד שנייה, אולי המשרד יביא תיקון לתקנות לגבי כל מה שקשור ליד שנייה.
איתן כבל: זה לא תיקון לתקנות.
איתן כבל: אני מחכה לתקנות האלה חמש שנים.
איתן כבל: אני בא ואומר: אוקיי,  אתה יודע שלפעמים זה לא כל המוסיף גורע אלא כל המוסיף מוסיף.
איתן כבל: בעניין הסעיף הזה אני רוצה להזכיר לכם, שכאשר אתם הבאתם את התקנות מלכתחילה הן חלו גם על חדשים וגם על יד שנייה.
איתן כבל: אתם, משום מה, תוך כדי פתאום בא לכם, כי מישהו פה אמר משהו, ואני לא זוכר, ואמרתם "חדשים"- - -
חנה וינשטוק-טירי: זו לא היתה כוונתנו, כלומר מבחינתנו כשהוספנו את המלה "חדשים" זו היתה הבהרה, כי כך גם אנחנו פירשנו.
חנה וינשטוק-טירי: זה לא שהוספנו משהו שלא חשבנו עליו מלכתחילה.
איתן כבל: אבל, אני אומר את זה לכם, כמי שאמורים לתת פה את ההגנה המרכזית.
איתן כבל: תזכרו: בסוף-בסוף, כל הסיפור הזה של התקנות, כל הסיפור של החוק - והחוק שהניח חבר-הכנסת אופיר אקוניס, הוא בכלל מרחיק לכת לאין שיעור אפילו יותר ממה שאני.
איתן כבל: העניין של חדשים ולא חדשים מתגמד לעומת מה שמבקש חבר-הכנסת אופיר אקוניס להביא בהצעתו.
איתן כבל: אם אני אמרתי על שלי "מהפכנית", הרי שאצלו זה עם סלאלום באמצע.
איתן כבל: לכן, אני מנסה לבוא ולומר לכם בכל הרצינות: תחשבו על זה אתם, כי זה גם אינטרס שלכם.
איתן כבל: לעזאזל, אתה הולך לשוק הפשפשים וקונה מוצר ב-4,000 שקל, והוא מוצר ואתה יודע שיש בו פגם כזה ופגם כזה.
איתן כבל: אני מסכים על דבר אחד: כלי רכב.
איתן כבל: כלי רכב - אם יש משהו שאני אומר שהוא בעייתי לחלוטין- - -
ראובן קמחי: האם דברי אמנות אפשר?
ראובן קמחי: האם דברי אמנות - 40 אלף דולר?
אופיר אקוניס: רבותי, אני מבקש.
אופיר אקוניס: חבר-הכנסת כבל, אני חושב שכדאי לחשוב על העניין הזה של יד שנייה בתיקונים לתקנות.
אופיר אקוניס: אנחנו לא נעכב.
איתן כבל: אגיד לך משהו: בדרך-כלל, מי שקנה ב-40 אלף דולר - הוא יחזיר כי ירצו- - -
דובר: מה זה חדשים?
אופיר אקוניס: אנחנו הגדרנו את זה- - -
דובר: לא, זה לא מוגדר.
ראובן קמחי: הוא השתמש 13 יום, הוא עשה את מה שרצה להראות, והחזיר.
ראובן קמחי: נו, אז מה?
איתן כבל: נו, באמת.
איתן כבל: שוב, אנחנו עם ישראל עם זה.
דובר: מה עם טלפונים?
ראובן קמחי: כבודו אמר לפני 20 דקות שהחצי שלא נמצא פה בכנסת לא מטומטם.
ראובן קמחי: אם כך, הוא צריך להיות גם אחראי.
ראובן קמחי: הוא לא נכנס סתם לקנות.
אופיר אקוניס: חבר-הכנסת כבל, אנחנו נחשוב על זה.
איתן כבל: סלח לי.
איתן כבל: אם אתה אומר שמישהו נכנס עם מחשבה קרימינלית מלכתחילה - והרי זו מחשבה קרימינלית - אתה מייחס לאדם מחשבה שהוא מלכתחילה הלך ולמד את החוק ושכר עורכי-דין שיפרשו לו ושילם 60 אלף דולר רק כדי ללכת לקנות מוצר ב-40 אלף דולר, כדי שיישב אצלו בסלון, יתגנדר שבוע, יצלם את זה מכל זוית, ואחר כך יבוא לגלריה ויגיד: "חבר'ה, אתם יודעים מה?
איתן כבל: זה לא התאים לצבע בסלון שלי".
איתן כבל: נו, בחייכם.
איתן כבל: אתה מעמיד את זה בצורה אבסורדית, ולא אני.
איתן כבל: אגיד לך עוד דבר: מי שקונה מוצר, תמונה, ב-40 אלף דולר תמונה - אני מניח שגם אם הוא יחזיר זאת אחרי שבועיים יקחו ממנו אחרי יום אחד אחרי ה-13 יום כי הם ירצו שהוא עוד יקנה מוצרים.
ראובן קמחי: אם כך, בשביל מה צריך חוק?
ראובן קמחי: בוא ותשאיר את זה.
איתן כבל: זה מעבר ל-13 יום.
איתן כבל: בחייך.
אופיר אקוניס: אומר שני דברים.
אופיר אקוניס: קודם כל, חבר-הכנסת כבל, אני חושב שהדבר הנכון יהיה כרגע לא לעכב את התקנות ולהתקין תקנות.
איתן כבל: זה לא לעכב - זה רק להוסיף משפט אחד.
אופיר אקוניס: לגבי אמצעי התשלום, אני גם מבקש מגברת פינקוס ומגברת טירי לחשוב על ההערות שנשמעו פה.
אופיר אקוניס: אנחנו נצא עכשיו להפסקה, ונחדש את הישיבה בשעה 14:00.
אופיר אקוניס: (הישיבה נפסקה בשעה  13:37.
אופיר אקוניס: )             	(אחרי כן  תמר פוליבוי)  	(אחרי כן  תמר פוליבוי)     (הישיבה נתחדשה בשעה  14:25.
אופיר אקוניס: )
אופיר אקוניס: רבותי, נחדש את הדיון.
אופיר אקוניס: יש לנו עד 16:00, ואם יהיה צורך, אני אבקש אישור מיוחד מיושב ראש הכנסת להמשיך את הדיון אחרי 16:00, שזאת השעה שבה מתכנסת מליאת הכנסת.
אופיר אקוניס: כרגע אני מקווה שלא יהיה צורך באישור הזה.
אופיר אקוניס: יש רעיון לגבי הנקודה בה הפסקנו את הישיבה בנושא הצעתו של חבר הכנסת כבל לסעיף ההגדרות "טובין חדשים".
אופיר אקוניס: הגברת פינקוס, אולי תציגי אותו?
תמר פינקוס: קודם כל מה"טובין" אנחנו אכן נמחוק את המילה "חדשים", ובסעיף 2(ב) יהיה כתוב: "תקנת משנה (א) תחול על ביטול הסכם לרכישת טובין, בתנאי שהצרכן יחזירם לעוסק והטובין לא נפגמו ולא נעשה בהם שימוש על ידי הצרכן הרוכש".
הילה דוידוביץ: איך אפשר לבדוק על מוצר שהוא יד שנייה ובמהותו יש סיכוי גבוה שהוא פגום, למשל אם זה בגד שיוצאים ממנו חוטים או חורים קטנים, וזה השוק, זה שוק של מוצרים שהם קצת נחותים מהמחיר – ואני לא מדברת על מוצרי אומנות – איך אפשר לאכוף ולבדוק אם הם לא נפגמו, ועל ידי מי בכלל הם נפגמו.
הילה דוידוביץ: זאת הבעיה שלי בקביעה הכללית לשים באותו סל את הבגדים שהם יד שנייה לעומת מוצרי אומנות יקרים או עתיקות, שזה דווקא מעלה את הערך שלהן.
רונית פרל: אני חוזרת להערה שהיועצת המשפטית אמרה קודם, שברגע שאנחנו נוסיף להגדרות פה בתקנות נוסח שלא נמצא בחוק - - -
תמר פינקוס: הוא נמצא בחוק.
רונית פרל: בחוק כתוב שלא נעשה בו שימוש.
תמר פינקוס: לא, תסתכלו בסעיף 14ו - לא נפגמו ולא נעשה בהם שימוש, והשימוש מתייחס לצרכן בסעיף הראשי, בסעיף ו. זה נובע מהשימוש על ידי הצרכן, תקראו את זה יחד עם סעיף 14ו, זה מופיע בחוק הראשי.
נמרוד הגלילי: אני מבקש את כלי הרכב להחריג, שזה יחול רק על כלי רכב חדשים.
אופיר אקוניס: מאה אחוז, מקובל.
אופיר אקוניס: מה הבעיה של משרד המשפטים?
זאב פרידמן: למה להחריג את הרכבים?
אופיר אקוניס: רכב יד שנייה.
קריאה: לא, לא רכב יד שנייה, חברות הליסינג.
אופיר אקוניס: לא, ליסינג לא.
קריאה: רכב יד שנייה - - -
אופיר אקוניס: איך הוא כתוב שם, כשאתה קונה אותו?
יעל כהן-שאואט: אין העברת בעלות, הרכב מגיע לידיים של הצרכן, ברור שאין שימוש.
נמרוד הגלילי: אני רוצה להבהיר את הבעיה.
נמרוד הגלילי: במכירת רכב יד שנייה, כשרכב נמכר לפני שהוא נמכר, הצרכן ברוב המקרים לוקח אותו לבדיקה.
נמרוד הגלילי: הצרכן לוקח אותו לבדיקה.
נמרוד הגלילי: על סמך הבדיקה שלו, הוא מבקש לבצע בו תיקונים.
נמרוד הגלילי: הוא עוד לא עשה בו שימוש.
נמרוד הגלילי: נערך איתו הסכם ומבצעים בו את התיקונים, בהתאם להסכם ולדרישות שלו.
תמר פינקוס: כי האוטו מקולקל, לא כי יש לי איזו גחמה.
תמר פינקוס: הם לא שמים כסאות עור, הם מתקנים את תיבת ההילוכים, כי אתם רוצים למכור, ותיבת ההילוכים פגומה.
נמרוד הגלילי: בוא לא נלך על תיבת ההילוכים, אלא שיכול להיות שהיתה איזושהי שריטה ברכב.
נמרוד הגלילי: הוא יכול לתקן את זה גם בעצמו, אבל הוא ביקש שאני אתקן את זה.
נמרוד הגלילי: אם הוא היה מתקן את זה בעצמו, זה עליו, אבל הוא ביקש שאני אתקן, אני תיקנתי, ועכשיו הוא מבטל.
תמר פינקוס: ואתה תמכור את זה עכשיו ביותר כסף, כי האוטו עכשיו בלי שריטה.
תמר פינקוס: נהדר, זה הכי טוב.
נמרוד הגלילי: זה שיקול - - -
אופיר אקוניס: אני לא מקבל, אנחנו לא נחריג את חברות הליסינג פה.
נמרוד הגלילי: יש בעיה נוספת, גם אם אתה לא מחריג את חברות הליסינג, על פי סעיף 2(6) כתוב "לרכישת טובין כאמור בפרט 21 – תוך 14 ימים מיום עשיית העסקה ובלבד שטרם נרשם על שם הצרכן על פי פקודת התעבורה".
נמרוד הגלילי: רכב יד שנייה לא נרשם על שם הצרכן במועד הקנייה, ולכן הוא יכול לקחת את הרכב, לעשות בו שימוש, ועדיין הרכב יהיה רשום על שם חברת הליסינג, סוחר הרכב.
תמר פינקוס: שם אתה יודע שנעשה שימוש, כי מכרת ב-40,000, הוא מחזיר לך ב-80,000.
תמר פינקוס: אז אתה יודע שנעשה בו שימוש.
תמר פינקוס: ברכב אין לך בעיה של הוכחת שימוש.
תמר פינקוס: הוא לא משתמש בו בתור עציץ.
אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך, הגברת פינקוס.
תמר פינקוס: אתה רושם לו את הקילומטרז'.
קריאות: - - - לא מאפשר להחזיר אם נעשה שימוש.
הילה דוידוביץ: אני רוצה לבדוק את זה.
אופיר אקוניס: אוקיי, תעשי שיחת טלפון ותחזרי אלינו.
אופיר אקוניס: הנוסח שגובש פה בשעה האחרונה על ידי הממשלה נשמע לי מתקבל על הדעת.
אתי בנדלר: אני מבקשת להכתיב שוב.
אתי בנדלר: בהגדרת "טובין" את מוחקת את המילה "חדשים".
חנה טירי: ובסעיף 2(ב) בסיפא: תקנת משנה (א) תחול על ביטול הסכם לרכישת טובין, בתנאי שהצרכן יחזירם לעוסק והטובין לא נפגמו ולא נעשה בהם שימוש", וצריך להוסיף "על ידי הצרכן הרוכש".
אופיר אקוניס: אז סיימנו את הצעת הממשלה.
נמרוד הגלילי: יש לי הערה לגבי מכירת רכב יד שנייה.
נמרוד הגלילי: מרגע שאדם נכנס לרכב ומתחיל לנסוע בו – למרות שאתם אומרים פה, שגם התיקונים נעשו ואתם אומרים שזה לא מעניין אתכם, למרות שזה לא נכון, כי יש פה עניין של שינוע רכב לפעמים ממגרש בחיפה למגרש בתל-אביב, ולפעמים יש פה עניין שאני מבצע בו תיקונים – בכל מקרה, לא העברת הבעלות זה מה שחשוב, אלא רגע מסירת הרכב.
נמרוד הגלילי: הבעלות יכולה להתעכב לפעמים שבוע ימים.
נמרוד הגלילי: נעשה בו שימוש ברגע שהוא נכנס לרכב.
זאב פרידמן: אתה באמת מכיר מישהו, שנותן את הרכב לפני שעושים העברת בעלות?
נמרוד הגלילי: חד משמעית, כן.
נמרוד הגלילי: לוקח זמן, הרכב נמכר, לפעמים הרכב נמכר ביום חמישי ולפעמים ביום רביעי, ולוקח לי זמן עד שאני משחרר שעבודים.
נמרוד הגלילי: יש לי שעבודים, אם זה לייבואני הרכב, אם זה לבנקים.
נמרוד הגלילי: לוקח זמן לשחרר את השעבוד, בינתיים האדם לוקח את הרכב ואני משחרר את השעבוד, ורק אז אני מעביר את הרכב על שמו, וזה בסדר, וככה זה עובד.
יעל כהן-שאואט: אבל אתם רושמים את הקילומטרז' על הסכם המכירה.
יעל כהן-שאואט: אני ראיתי הסכמים.
יעל כהן-שאואט: ברגע שהוא מקבל את זה, אתם רושמים את הקילומטרז', לכן אם הוא עשה בזה שימוש, אל תקבלו את זה בחזרה.
קריאה: אבל החוק לא מאפשר לך להחזיר.
יעל כהן-שאואט: לא, התנאי הוא שלא נעשה בהם שימוש, ולכן יש לכם הוכחה, שחור על גבי לבן, שנעשה בו שימוש.
אופיר אקוניס: מיצינו את הטיעונים, ועכשיו תחזור נציגת משרד המשפטים ונשמע אותה ואז נקבל החלטה.
אופיר אקוניס: עכשיו אנחנו חוזרים חזרה לסעיף 4, אופן החזרת התמורה.
אופיר אקוניס: גם פה אני ביקשתי מהיועצים המשפטיים של הכנסת, מהגברת בנדלר וממר ימין לנצל את הפסקת האוכל ולחשוב על כמה פתרונות יצירתיים.
אתי בנדלר: עדיין לא נשמעו כל ההערות, אבל אני רוצה - - -
אופיר אקוניס: נכון, ההערה האחרונה - - -
יפעת ניר כץ: אם יותר לי, אני יפעת ניר, היועצת המשפטית של המשביר לצרכן.
יפעת ניר כץ: אנחנו העברנו אליכם גם איזשהו נייר עמדה לעניין.
יפעת ניר כץ: מעבר לעובדה של שוברי הקנייה, שאנחנו למשל מקבלים אותם כתווים, אני לא אוכל להחזיר לצרכן, ברגע שהוא ביטל עסקה, את תווי הקנייה מאחר שאסור לי לסחור בהם.
יפעת ניר כץ: היה ואני מחזירה את זה במזומן, לאור ההסכמים המסחריים שלי עם מנפיקי התווים, יש לי הפסד במינימום של 20%, מאחר שאני מקבלת תמורה נמוכה יותר בגין כל תו.
אופיר אקוניס: סעיף 6(א) זה הגבלת זכות הביטול.
אופיר אקוניס: אגב, זה נכון שאנחנו לא רוצים שתווי קנייה יהפכו לכספומט, יש בזה משהו.
אופיר אקוניס: אגב, הם גם נמכרים בחלק מהרשתות ב-discount מסוים.
יפעת ניר כץ: תמיד.
אופיר אקוניס: תמיד?
אופיר אקוניס: אני מכיר רק חלק.
תמר פינקוס: אני מציעה להשתמש בהם רק למזון, ולהפסיק לסחור בהם בחנויות אחרות, ואז אנחנו נפתור את כל הבעיות.
חנה טירי: אז את אומרת - - -
בן ציון אדורם: זה לא החוק הזה, זה בחוק אחר.
אופיר אקוניס: זה רעיון מהפכני, תביאי אותו לפה.
בן ציון אדורם: אבל זה לא בחוק הזה, בפעם אחרת.
קריאה: בכנסת הבאה.
אופיר אקוניס: לכנסת הזאת יש עוד הרבה זמן, למה בכנסת הבאה?
אופיר אקוניס: יכולה הממשלה, באמצעות הגברת פינקוס, להציע מה שהיא רוצה.
אופיר אקוניס: אנחנו נדון, ואם הממשלה תחליט לקבל את עמדתה, נדון פה בצורה מסודרת.
בן ציון אדורם: תווי קנייה זה אמצעי תשלום לגיטימי, שמניע את גלגלי השיווק.
בן ציון אדורם: הדבר היחיד שיש לזכור, כפי שאתה בעצמך אמרת, זה שחלק מתווי הקנייה העוסק מקבל עליהם רק 95 שקלים על כל 100.
קריאה: הוא מדבר על המכירה - - -
בן ציון אדורם: וצריך להסדיר את ההחזר הזה.
אופיר אקוניס: אני דיברתי על שיטה, להפוך אותם לסוג של משיכת מזומנים, וזה דבר שהוא לא מתקבל על הדעת.
עירית פיליפ: משיכת מזומנים עם תוספת כסף.
עירית פיליפ: עם יותר ממה - - -
אופיר אקוניס: תודה, זאת היתה הערה אחרונה לסעיף 4.
לינה רשף-גולדשטיין: עוד חצי דקה, בהתייחס לרישא של הסעיף, קחו בחשבון שבמערכות גדולות, כאשר הזיכוי נעשה דרך מערכת הנהלת חשבונות, ולא נקודתית בסניף כזה או אחר, הפרוצדורה והבירוקרטיה פשוט לוקחים זמן.
לינה רשף-גולדשטיין: הזיכוי המידיי הוא פשוט לא ריאלי, זה פשוט לא יקרה.
תמר פינקוס: הבירוקרטיה מכריעה אותנו, גם פה.
לינה רשף-גולדשטיין: מערכות צריכות - - -
אתי בנדלר: אני מנסה לוודא, ואם אני לא אצליח, אני מבקשת להשלים את דבריי, לראות אם באמת ריכזתי את כל הטענות שהועלו סביב השולחן כאן.
אתי בנדלר: קודם כל, מדובר על החזרת התמורה, כאמור, בתקנה 3, תהיה במועד ביטול העסקה.
אתי בנדלר: כבר ראינו שלא תמיד אפשר לבצע את החזרת התמורה במועד ביטול העסקה, ולכן צריכים לאפשר כאן, למיטב הבנתי, לכתוב: אם ניתן, או במועד קרוב לו ככל האפשר, כי את צריכה לכתוב מה האלטרנטיבה, אם אי אפשר באותו מועד.
אתי בנדלר: לגבי אמצעי התשלום השונים, בהתאם למוצע, מי ששילם במזומן, או שילם בצ'ק שנפרע, או ששילם בכרטיס אשראי שכבר חויב, צריכים להחזיר לו את התמורה במזומן.
אתי בנדלר: הועלתה כאן טענה שאל"ף לא תמיד יש מספיק מזומן בקופתו של העוסק, ושיש בתי עסק שמנוהלים בצורה כזאת, שפשוט לא יכולים לשלוף את הסכום במזומן מהקופה.
אתי בנדלר: אמר כאן האדון שכסף לעובד שלו הוא צריך דרך הנהלת חשבונות - - -
אתי בנדלר: משיקולים של הלבנת הון וכולי.
אתי בנדלר: אני חושבת שכאן הפתרון האפשרי יכול להיות, שההחזרה תהיה במזומן, או בצ'ק עצמי - זאת אומרת תהיה אפשרות לעוסק להחליט על כך – והצ'ק העצמי כמובן יחזור במועד קרוב ככל האפשר לביטול העסקה, וזה משתלב עם החלק הראשון.
קריאה: מה זה צ'ק עצמי?
אתי בנדלר: זה צ'ק מזומן.
קריאה: זה לא עצמי.
תמר פינקוס: לעניין של מועד קרוב ככל האפשר, כמי שבא מהעולם שכל הזמן מתווכחים בו מה זה "קרוב ככל האפשר" - -
קריאה: נגדיר זמן.
תמר פינקוס: צריך להגדיר "ולא יותר משלושה ימים" או "לא יותר מארבעה ימים", בגלל הוויכוחים מה זה קרוב – אצל מישהו קרוב זה גם חודש, וזה לא בא בחודש.
אתי בנדלר: חמישה ימי עסקים.
תמר פינקוס: ולא יותר מחמישה ימי עסקים.
קריאה: זה לא סביר, יש לך סניפים בקריית שמונה ובאילת, והכל מתנהל ממערכת מרכזית אחת.
קריאה: השליח יורד פעם בשבוע, זה לא מעשי.
אופיר אקוניס: טוב, שבעה ימים.
קריאה: זה לא מעשי שבעה ימים.
עירית פיליפ: גם לוקח זמן לקבל צ'קים שעוד לא נפרעו מהבנקים.
עירית פיליפ: זה תהליך, צריך להגיש בקשה, לשלם עמלה, לקבל את הצ'קים.
אתי בנדלר: שבעה ימי עסקים.
אופיר אקוניס: שבעה ימים זה שבעה ימי עסקים, מצוין.
אתי בנדלר: זאת אומרת שזה יהיה במועד ביטול העסקה, אם ניתן, או במועד קרוב לו ככל האפשר ולא יותר משבעה ימי עסקים.
עירית פיליפ: אבל שבעה ימים זה מועד ששלחת את הצ'ק?
זאב פרידמן: החלופה של הצ'ק חייבת להיות בהסכמת הלקוח, כי אחרת אנחנו מזכים את הלקוח.
זאב פרידמן: עירית פיליפ:     	- - - ואם הוא לא משך את הצ'ק - - -?
זאב פרידמן: בית עסק שמתנדנד גם מפקיד חזרה את המוצר, גם נשאר - - -
אתי בנדלר: יש לך פתרון טוב יותר?
זאב פרידמן: שיהיה בהסכמת הלקוח.
אתי בנדלר: ואם הלקוח לא יסכים?
אופיר אקוניס: אנחנו חייבים לאזן.
לאה ורון: תחשוב במהלך הישיבה, ואם תהיה לך איזושהי הצעה, תציע אותה.
אופיר אקוניס: נציג המועצה לצרכנות, אני מצפה שתוציא הודעת תמיכה דרמטית בסוף הישיבה הזאת.
אתי בנדלר: אני רק רוצה להבהיר, אם אתה מתנה את זה בהסכמת הצרכן, לא יימצא הצרכן הפראייר שיסכים, לעולם, זאת אומרת שאתה מחייב תמיד תשלום במזומן, והועלו כאן בעיות אמיתיות.
זאב פרידמן: מנהלי לקוחות - גם כשמציעים להם כסף, אומרים: אנחנו מוכנים לקבל זיכוי או לקבל - - -
אופיר אקוניס: אני הכרעתי - - -
אתי בנדלר: אמרנו שזה במקרה שצריך להחזיר את הכסף באופן מיידי.
אתי בנדלר: אם התשלום נעשה בצ'ק, מבחינים בין שני מצבים, אחד שהצ'ק נפרע, והשני שהצ'ק טרם נפרע.
אתי בנדלר: אם הצ'ק נפרע, וכאן הציעו – וחלפו יומיים ממועד הפירעון, יחול פה הכלל של תשלום במזומן.
אתי בנדלר: אדוני כבר הכריע שזה יהיה חמישה ימים.
ראובן קמחי: נפשט לחמישה ימים.
אתי בנדלר: לא, אני רוצה להסביר, כי אז אתה נותן 14 ימים, שכן מדובר על הימים שעברו ממועד פירעון הצ'ק, ואז יש עוד שבעה ימים כדי להחזיר את הכסף.
אתי בנדלר: החמישה ימים נדרשו כדי לוודא שהצ'ק שנפרע, לא - - -
לאה ורון: אז שבע פלוס שניים, שזה תשעה ימים.
אתי בנדלר: נכון, במקרה הזה זה ייצא תשעה ימים.
לאה ורון: אבל איך יידע הצרכן, אם הצ'ק כבר נפרע או לא?
אתי בנדלר: מי שלא יודע זה העוסק, לפעמים החשבון שלו מזוכה ותוך יומיים אפשר להחזיר בחזרה את הסכום, כי נוכחים שאין כיסוי.
אתי בנדלר: אם הצ'ק טרם נפרע, מדובר על חמישה ימים מהמועד שבו הצ'ק אמור להיפרע, אלא אם כן מחזירים את הצ'ק.
ראובן קמחי: וגם זה דורש זמן להוציא את זה מהבנק.
ראובן קמחי: צריכה להיות בקשה ואיתור הצ'ק ולהוציא.
עירית פיליפ: זה גם לא נמצא בבנק.
לאה ורון: הגברת בנדלר, אם הצ'ק טרם נפרע?
אתי בנדלר: אז לעוסק שתי אפשרויות: או להחזיר את הצ'ק, או להחזיר לו את הכסף במזומן, כשמזומן כולל העניין של צ'ק מזומן, כפי שאמרנו – אחת משתי הדרכים האלה למועד של חמישה ימים לאחר מועד הנקוב לפירעון הצ'ק.
זאב פרידמן: אם זה המועד שבו הצ'ק אמור להיפרע, מה שיקרה זה שיש צ'קים דחויים – למעשה אלה נישואים קתוליים.
זאב פרידמן: צריך ללכת כל חודש לבית העסק, לוודא שהוא באמת בדק את הבדיקות הדרושות, ואז לקבל ממנו צ'ק.
אתי בנדלר: השאלה היא מה עושה במקרה שרכשת מוצר - - - ?
זאב פרידמן: שיחזיר את הצ'קים, שלא יפדה אותם.
אתי בנדלר: רגע, זאב, זה לא כל כך פשוט.
אתי בנדלר: אנחנו לא רוצים לפגוע כאן בהתנהלות התקינה של חיי המסחר.
אתי בנדלר: אדם קונה מוצר כלשהו, הוא משלם במספר צ'קים דחויים.
אתי בנדלר: הסוחר לא מכניס את הצ'קים האלה למגירה ורץ לבנק יומיים לפני מועד כל פירעון, הם משמשים אותו לחיי המסחר.
אתי בנדלר: הוא מסחר אותם הלאה, אין לו דרך לקבל אותם בחזרה כדי להחזיר אותם, אז מה הוא אמור לעשות?
אליהו ישי: לא תמיד הוא מסחר אותם.
אתי בנדלר: אם יש לו, יש לו אפשרות להחזיר את הצ'ק.
אופיר אקוניס: אתי, אנחנו רוצים להכריע בנקודה הזאת.
אופיר אקוניס: אני חושב שאנחנו מתכנסים להבנה.
אתי בנדלר: זה לגבי תשלום בצ'קים, אני חושבת שכיסיתי את שני המקרים.
אתי בנדלר: לגבי כרטיס אשראי, שוב אני אומרת שצריכים לעשות כאן הבחנה.
אתי בנדלר: אם החיוב טרם נפרע, כתוב כאן "יבוטל החיוב".
אתי בנדלר: אני מבקשת לשנות כאן את הנוסח ולכתוב "יבטל העוסק את חיובו של הצרכן", כדי שזה לא יהיה איזה משהו אמורפי, אלא שיהיה ברור שהחובה הזאת חלה על העוסק עצמו.
אופיר אקוניס: "יבטל העוסק".
אוהד מימון: יש נוסח ב-4(ב) "יודיע העוסק".
אתי בנדלר: מה זאת אומרת הוא יודיע?
אתי בנדלר: אני רוצה שהוא יוודא שהחיוב מבוטל.
קריאה: הוא לא יכול לוודא, הוא יכול לשלוח.
אוהד מימון: הוא יכול להודיע לנו על ביטול העסקה, זה הנוסח ב-4(ב).
קריאה: על זה אנחנו מדברים.
אוהד מימון: - - - אותו נוסח ישמש ב-4(א) את 4(ב) - - -
אתי בנדלר: אבל את הנוסח שאני ציטטתי עכשיו ממקום אחר בחוק, אני יכולה מייד לבדוק.
אתי בנדלר: "יבטל העוסק את חיובו של הצרכן" מופיע בחוק עצמו, לא בתקנות.
קריאה: אני צריך לתקן את זה - - -
אתי בנדלר: אז צריכים לתקן גם ב-4(ב)
אופיר אקוניס: תתקנו, זה צריך להיות דומה.
אתי בנדלר: אם החשבון של הצרכן כבר חויב, הוא ישיב את התשלום במזומן - אמרנו לרבות צ'ק – או בדרך של זיכוי חשבון הצרכן באמצעות כרטיס חיוב.
דוד כהן: למה לא להשאיר את זה רק באמצעות כרטיס חיוב?
דוד כהן: למה שלא תהיה הלימה מוחלטת?
דוד כהן: שילמת בכרטיס אשראי, גם מבחינת הצרכן זה הרבה יותר בטוח, שהוא יודע שיש לו חברת אשראי, שהיא תדאג לזיכוי.