GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דב חנין: הרי הם יושבים היום על קרקעות מאוד יקרות.
דב חנין: הם היו יכולים לבוא ולומר: אתם שלחתם אותנו לפה, אנחנו יושבים פה, לא מעניין אותנו שום דבר.
דב חנין: יש לנו זכויות בקרקע, לכו חפשו את החברים שלכם.
דב חנין: אבל, הם לא אומרים את זה.
דב חנין: הם אומרים: אנחנו מוכנים להתפנות - זו עמדת התושבים.
קריאה: האם יש להם זכויות בקרקע?
דב חנין: לטעמי, מבחינה משפטית יש להם זכויות בקרקע.
דב חנין: אני גם יכול להסביר למה.
דב חנין: אבל, השאלה היא לא רק שאלה משפטית, אלא היא גם שאלה מוסרית ושאלה עקרונית.
אופיר אקוניס: מה עשו בגבעת עמל ג' כאשר בנו את מגדלי אקירוב?
אופיר אקוניס: האם היו להם זכויות בקרקע?
אופיר אקוניס: קיבלו פיצויים אדירים.
דב חנין: ודאי, קיבלו פיצויים אדירים.
אופיר אקוניס: אגב, בצדק מכיוון שגם הם יושבו בדיוק באותה שנה.
אופיר אקוניס: יש עשרות שכונות כאלה בתל-אביב שיושבו באותה שנה על-ידי המדינה: גבעת עמל א', ב', ואחרות, והן קיבלו פיצויים.
אופיר אקוניס: למה כפר שלם מופלה לרעה?
זבולון אורלב: יתר על כן, תושבי כפר שלם עצמו קיבלו עד 96.
זבולון אורלב: כל מה שאנחנו הרי רוצים זה להחזיר את הגלגל אחורנית.
אופיר אקוניס: בחלק גדול מרחוב מח"ל או מח"ש הכירו.
אייל יצחקי: בחלק מהם הכירו כדיירים מוגנים.
דב חנין: בסדר, מאה אחוז.
דב חנין: יש שורה ארוכה של זכויות משפטיות שיש להן, לפי טעמי.
דב חנין: אני אומר את הדברים כרגע כמשפטן.
דב חנין: אבל, אנחנו לא נמצאים כרגע בפורום משפטי, אלא בפורום ציבורי.
דב חנין: הנקודה המרכזית שנאמרה על-ידי חברי - חברי הכנסת אורלב ואקוניס - היא שהיה שם מודל שעבד באופן מעשי.
דב חנין: עד 96 היו פינויים מוצלחים בהסכמת התושבים, וזה עבד.
דב חנין: התושבים היום מציעים לחזור למודל שעבד.
דב חנין: הרי אף אחד לא מציע פה להמציא גלגל חדש.
דב חנין: אם כן, לחזור למודל שעבד, להצמיד אותו מבחינת הערכים הכספיים לערכים של היום, לשערך אותו לערכים של היום, ולהפעיל אותו – זה הכול.
דב חנין: מה שקורה בנושא הזה, אדוני יושב-ראש, הוא פשוט בלתי נסבל.
דב חנין: באמת ביוזמתו של חבר הכנסת אורלב כיושב-ראש הוועדה לביקורת המדינה, נעשתה פנייה למבקר המדינה, והתוצאה שהיתה היא דוח חריף ונוקב של מבקר המדינה.
דב חנין: אני מציע לכל המשתתפים בדיון פה לקרוא את הדוח.
דב חנין: הדוח אומר במפורש שהנחות היסוד שהרשויות פעלו לפיהן בתקופה מסוימת הן הנחות יסוד לא ריאליות, לא יעבדו, לא יקדמו פיתרון.
דב חנין: הנושא נבדק, למה אנחנו צריכים להמשיך ולהתעכב?
דב חנין: לדעתי, אין לנו מנוס אלא להתקדם לחקיקה.
דב חנין: אדוני יושב-ראש אני חושב שהמסר מהמעדה הזאת צריך להיות שאנחנו - חברי הכנסת - עומדים מאחורי ההצעה שלך, דווקא מכל ההצעות.
דב חנין: אני כיוזם של אחת ההצעות מוכן גם כן להתייצב מאחורי ההצעה שלך, ולפנות לממשלה ולהגיד: בואו נתחיל להתקדם על הבסיס הזה.
דב חנין: אולי יהיו עוד איזשהם ויכוחים.
אופיר אקוניס: נציגי הממשלה טענו שההצעה לא הועברה אליהם.
אופיר אקוניס: היא תועבר עד סוף הישיבה גם לנציג האוצר וגם לנציגת משרד הבינוי והשיכון, גם לעיריית תל-אביב, וכמובן לכל מי שחפץ בכך.
זבולון אורלב: האם זה מתואם עם הוועד?
אופיר אקוניס: זה אחרי פגישה עם הוועד.
אופיר אקוניס: הצעת החוק הזאת נכתבה על-ידי יועצי המקצועי רן שטרית אחרי שנפגשנו בכפר שלם עם הוועד.
אופיר אקוניס: באנו לשם, ונפגשנו בביתו של מר שרעבי שאני מודה לו על האירוח הנפלא כתמיד.
אופיר אקוניס: היתה ישיבה מאוד טובה, והיא נכתבה בעקבות הישיבה הזאת.
דב חנין: אדוני היושב ראש, לאחר שהצעת החוק תעבור - זה הרי לא יהיה תהליך של יום או יומיים.
דב חנין: יהיו דיונים על הפרטים, ובוודאי אתם תשמיעו, ואולי תושבים ישמיעו.
דב חנין: כל זה יקרה, וזה טבעי וזה נכון.
דב חנין: אבל, אנחנו צריכים להתחיל בדרך הזאת כי התושבים באמת, כמו שאמר חבר הכנסת שאמה - ובצדק - הולכים ומאבדים את האמון.
דב חנין: אני רוצה לומר משפט על עמדתו המאוד מאוד מצערת של ראש העירייה - במקרה זה ראש העירייה שלי, ראש עיריית תל אביב יפו - והיא עמדה שאני ממש מתקשה להבין אותה.
דב חנין: לא רק להצדיק אותה, אלא להבין אותה.
דב חנין: ראש העירייה השתתף בסיור שחבר הכנסת אורלב ואנוכי קיימנו בכפר.
זבולון אורלב: עם מי שהיה אז שר הבינוי והשיכון – השר שטרית.
דב חנין: ואז אמר לנו ראש העירייה כהאי לישנא: אני תומך בפיתרון, אלא מאי?
דב חנין: הבעיה היא לא אצלי, הבעיה היא אצלכם בכנסת.
דב חנין: אתם בכנסת תחוקקו, תפתרו, ממשלת ישראל תבוא.
דב חנין: עכשיו אני שומע דברים הפוכים.
דב חנין: עכשיו פתאום הכנסת רוצה להתערב, ואז מה פתאום הכנסת מתערבת?
דב חנין: עיריית תל אביב יודעת לפתור את הבעיות לבד.
דב חנין: אין לי בעיה.
דב חנין: אם עיריית תל אביב יודעת לפתור את הבעיות לבד, ואם עיריית תל אביב תציע מודל של פיתרון, אני הראשון שאמשוך את ידיי מהעניין הזה - באמת.
דב חנין: אם עיריית תל אביב רוצה להוביל – תובילו, וברצון.
דב חנין: האם אנחנו מחפשים עבודה נוספת?
דב חנין: אבל אם לא, אדוני היושב ראש, אין מנוס אלא להתקדם בחקיקה.
דב חנין: היו הרבה חקיקות כאלה.
דב חנין: גם בכפר שלם היתה חקיקה של כפר שלם, אז אין שום סיבה לא לחוקק את החוק הזה.
דב חנין: מר מסלאוי, אני מאוד מקווה שאולי אתם במועצת העירייה, ברוב חברי המועצה, תעבירו לראש העירייה את המסר שאי אפשר להשלים עם המצב הבלתי נסבל הזה שכל כך הרבה זמן מתמשך שם.
שלמה מסלאוי: צריך לדבר גם עם חברי האופוזיציה שגם הם יביאו הצעה.
שלמה מסלאוי: הם במקרה נציגים של חבר של חבר הכנסת חנין.
שלמה מסלאוי: ראשית, אני יודע למה התושבים לא באו.
שלמה מסלאוי: הם איבדו אמון, הם כבר התייאשו לגמרי.
שלמה מסלאוי: הם מבינים שעכשיו הכנסת גם יוצאת לפגרה של שלושה חודשים.
שלמה מסלאוי: לפי מקצת הדברים שהבנתי פה, זה כמו במשחק כדורגל - אחד מוסר לשני, מוועדה לוועדה.
שלמה מסלאוי: אני גם לא רואה את האור בקצה המנהרה, ואני מאמין שאנחנו נגיע לבחירות הבאות ועדיין גם לא - - -
דב חנין: אוי ואבוי.
שלמה מסלאוי: אני מאמין ככה.
שלמה מסלאוי: אני לא רוצה להאמין, אבל לפי - - -
אופיר אקוניס: לבחירות הכלליות.
שלמה מסלאוי: כן.
שלמה מסלאוי: לא נראה לי שהולך להיות פיתרון.
שלמה מסלאוי: לגבי הפיתרון של כל העניין הזה - דיברו על כמה עשרות מיליונים, וזה הגיע למאות מיליונים, וזה יגיע גם ליותר.
שלמה מסלאוי: כי מן הסתם, כמו שנאמר פה, יש עוד ילדים, ועוד נכדים, וגם אלה כנראה יצטרכו לקבל פיצוי.
שלמה מסלאוי: כרמל, גם אני גדלתי בשכונת הארגזים.
אופיר אקוניס: הוא גדל בכפר שלם.
שלמה מסלאוי: תאמין לי, זה לא שונה.
אופיר אקוניס: לא תהיה לי ברירה אלא גם כן להודיע לכם שאני גדלתי בשכונת שפירא הסמוכה.
אופיר אקוניס: כולנו יוצאי דרום העיר.
אופיר אקוניס: אגב, גם מצבה הולך ונהיה רע בהיבט של זליגה של כיבוש על-ידי עובדים סומאליים.
אופיר אקוניס: גם אצלכם, גם בשכונת התקווה הסמוכה.
אופיר אקוניס: נווה שאנן כבר נפלה, חד משמעית.
שלמה מסלאוי: לא בידינו - לא אשדוד, לא אילת, וגם לא ערד.
אופיר אקוניס: חבר הכנסת דב חנין, אתה גם בשדולת תל-אביב יחד איתי.
אופיר אקוניס: הייתי שם בסיור לילי לפני שבועיים עם מפקד מרחב ירקון, וזה מדהים.
אופיר אקוניס: זה פשוט לא יאומן.
שלמה מסלאוי: אופיר, אתה הזכרת את נושא העובדים הזרים, ובוא נאמר מסתננים בעיקר.
שלמה מסלאוי: זה מזכיר את נושא הגדר כי יש החלטה, אבל אין תקציב.
אופיר אקוניס: הגדר בנובמבר.
שלמה מסלאוי: כן , זה יהיה ב-2013.
אופיר אקוניס: לא, הבנייה תתחיל בנובמבר.
אופיר אקוניס: אני דיברתי אישית עם יועץ שר הביטחון להתיישבות שהוא אחראי על זה, מר ברושי, והיא תתחיל בנובמבר.
שלמה מסלאוי: אני לא רוצה להגיד כמה היינו חוסכים אם היינו עושים קודם את הגדר.
שלמה מסלאוי: תראו כמה עלתה למדינת ישראל עלות כניסת המסתננים.
שלמה מסלאוי: אותו הדבר גם פה.
שלמה מסלאוי: אם היינו מטפלים בנושא הזה קודם לכן אז מדינת ישראל לא היתה צריכה לשלם מאות מיליונים.
שלמה מסלאוי: ישנם תושבים שגדלו שם, ולהם יש בעיה.
שלמה מסלאוי: אני גרתי בצריף, ואני זוכר שתמיד שאלנו את השאלה האם כדאי להוסיף עוד דלת, או עוד קרש, או האם כדאי לתלות תמונה כי או טו טו מפנים אותנו – דבר שלא קרה באמת.
שלמה מסלאוי: אני חושב שאותו הדבר קורה עם האנשים האלה שנמצאים שם.
שלמה מסלאוי: הם במצב שהם לא כאן ולא שם.
שלמה מסלאוי: נניח והם רוצים לבנות, הם לא יכולים לעשות זאת כי אין להם אישורי בנייה, וכך יוצא שהם תקועים.
שלמה מסלאוי: אני חושב שבעניין הזה צריך לעשות כמה שיותר, ושיהיה גוף אחד שיוביל את כל העניין הזה.
שלמה מסלאוי: אני לא צריך לומר לכם כמה שרי בינוי ושיכון התחלפו מאז, וכמה יתחלפו בעתיד.
שלמה מסלאוי: שוב, אני הייתי רוצה להיות מאוד אופטימי.
שלמה מסלאוי: אבל, מצטער – אני לא.
דב חנין: אדוני היושב ראש, ממד הזמן פה הוא מאוד מאוד מאוד בוער ודוחק, והסיבה היא פשוטה.
דב חנין: מעל ראשם של האנשים ישנם צווי פינוי.
דב חנין: צווי הפינוי האלה מעוכבים כרגע.
דב חנין: בין היתר, בזכותנו, בגלל העבודה שנעשית בכנסת, בגלל העובדה שישנם חוקים.
דב חנין: מערכת המשפט ומערכת התביעה מתחשבת בזה, ואני בהחלט מעריך את זה.
דב חנין: גם העירייה קיבלה החלטה לעכב לעת עתה את הפינויים עד אשר תהליך החקיקה יתקדם.
אופיר אקוניס: למען ההגינות, בפגישה שבה ראש העיר אמר שהוא מתנגד להצעת החוק, סוכם שתהיה בלימה.
אופיר אקוניס: אתה אפילו אמרת.
דב חנין: גם היתה החלטה של מועצת העירייה בנושא הזה.
אופיר אקוניס: מצוין, אדרבה.
דב חנין: אבל, לדברים האלה נקבעה מסגרת זמן.
דב חנין: ואם אנחנו לא נתקדם עם הסדר חקיקתי כולל של העניין, חס וחלילה יתחילו שם מחדש פינויים, ואז אנחנו בצרה גדולה.
אופיר אקוניס: אני בטוח ששר הבינוי והשיכון אשר נמצא במפלגה שמייצגת, לדבריהם, את השכבות החלשות בוודאי יתמוך בהצעה הזאת, וכמובן גם שר האוצר שבא ממפלגה דומה, או לפחות ברעיונותיה.
סימונה טסטה: אני רוצה לעדכן את חברי הוועדה.
סימונה טסטה: היתה פה אמירה שהקריטריונים ב-96 הורעו.
סימונה טסטה: לאורך השנים שונו הקריטריונים בכפר שלם, ומשנה לשנה הם הטיבו והעלו את סכום הפיצוי שקיבלו התושבים.
סימונה טסטה: ועדת הפינויים פועלת לפי הקריטריונים של 96.
סימונה טסטה: סכום הפיצוי לפי הקריטריונים של 96.
סימונה טסטה: השאלה שנותרה היא שאלה של מי זכאי, וזו שאלה שהועלתה על שולחן הדיון.
סימונה טסטה: יכול להיות שהצעת החוק תיתן פתרון - אני לא יודעת, לא ראינו אותה.
סימונה טסטה: צריך לבדוק אותה ולראות.
אופיר אקוניס: היא תועבר.
זבולון אורלב: אגב, על פי הידוע לי, הקריטריונים של ה-6 ביוני 1996, שזה הליבה של הצעת החוק שלי, היא לא מקובלת היום על הממשלה, ולא על המשרד שלך.
זבולון אורלב: אני אשמח אם גם משרד האוצר וגם מינהל מקרקעי ישראל יגידו שהקריטריונים האלה מקובלים, וכל הוויכוח הוא על מי הוא חל.
זבולון אורלב: מדיונים קודמים אני יודע שיש על זה ויכוח גדול מאוד.
זבולון אורלב: האם האוצר הסכים לקריטריונים של יוני 96?
קריאה: הם בתוקף.
סימונה טסטה: הם בתוקף.
סימונה טסטה: הקריטריונים האלה עובדים, אנחנו פועלים איתם בוועדת פינויים.
אופיר אקוניס: אחרון הדוברים, גלעד פלד יושב-ראש דירקטוריון חברת חלמיש, בבקשה.
גלעד פלד: אני חושב שיש סיבה בכל זאת אולי לאופטימיות.
גלעד פלד: למעשה, קורים פה שני דברים שאני חושב שהם נותנים סיבה לאופטימיות.
גלעד פלד: ראשית, יש ועדת משנה שקיבלה סמכויות מהמינהל באמת לקחת ולקבוע.
גלעד פלד: בין אם על בסיס הקריטריונים שבתוקף משנת 96, ובין אם על בסיס קריטריונים, קיבלה את מלוא הסמכות לקחת ולייצר פתרון.
גלעד פלד: זו לא רק ועדה שנקבעה, אלא היא גם עובדת, נפגשת, עם ניירות עבודה מוכנים.
גלעד פלד: הדבר השני שקרה בחודשים האחרונים, ואני חושב שזה באמת קרה אפילו אחרי פגישתנו האחרונה בעירייה, הוא שיש היום תהליך של הידברות מאוד מאוד חיובי עם ועד כפר שלם.
גלעד פלד: אנחנו עובדים היום על ניסוח של מסמך משותף - בשאיפה.
גלעד פלד: וגם אם לא נגיע להסכמות על הכול, אנחנו נציג מסמך שיש בו יותר הסמכות מאי הסכמות.
גלעד פלד: אגב, היום הדינאמיקה היא כזאת שוועד כפר שלם אתמול בערב התקשר לעדכן אותי שהם לא מגיעים כי הם לא מצליחים להגיע, וכל אחד מסיבותיו.
גלעד פלד: אבל, זה מעיד באמת על רמת הידברות מאוד מאוד טובה שיש היום.
גלעד פלד: אני חושב שיש היום גם רוח טובה ברמה של שיתוף פעולה, גם מנגנון מהצד הממסדי שבאמת קיבל את הסמכויות לתת את הפתרון, ואני חושב שצריך לתת לו הזדמנות לעשות את זה.
גלעד פלד: אני חושב שבאמת היום יש רוח חדשה לגבי הנושא של עדכון קריטריונים.
גלעד פלד: כל פעם מנגנון העדכון, הצמדה שנקבע הוא לא רלוונטי.
גלעד פלד: פעם היה ללא הצמדה, והמדד רץ, וקבעו דולר.
גלעד פלד: היום הדולר כבר לא רלוונטי ביחס למחירי הדירה, ולכן אנחנו מבינים שצריך לעדכן את המנגנון הדולרי שקיים היום בקריטריונים שבתוקף.
גלעד פלד: ולכן, גם בנושא סכום הפיצוי יש לנו רוח חדשה.
גלעד פלד: משק סגור הוא ברור.
גלעד פלד: הדבר הקובע, ובעצת ליבת העניין היא מי זכאי.
גלעד פלד: מכיוון שיש משק סגור אז ככל שיהיו יותר זכאים כך כל אחד יקבל פחות.
גלעד פלד: ולכן, הדבר שאנחנו צריכים לעשות עליו את עבודת המטה בוועדת המשנה הוא באמת לבחון איך אנחנו דואגים שרק מי שראוי ונכון הוא זה שיקבל, גם כי זה ערכית נכון, וגם כדי שהוא יקבל את המקסימום שניתן לקבל.
גלעד פלד: אף אחד לא רוצה לגזור פה קופונים.
אופיר אקוניס: איך ידעו לעשות את זה?
אופיר אקוניס: חבר הכנסת חנין, אם אני לא טועה, לפני שנה ומשהו ראיתי אותך באירוע בטלוויזיה שבו השתתפת בזמן פינוי של פולשים, או מתנגד לפינוי.
אופיר אקוניס: הרי אנחנו רוצים להטיב עם מי שגר שם והוא דור שלישי ורביעי.
אופיר אקוניס: מי יודע מי באמת יהיה זכאי, ומי בבחינת פולש שבא ונכנס ובעצם לא יהיה זכאי על פי כל היגיון כי הוא פלש בכוונה.
אופיר אקוניס: מי שזכאי באמת הם תושבי כפר שלם מ-1948 הצעירים שהם היום כבר סבים וסבתות, ואפילו לנינים.
גלעד פלד: זוהי באמת שאלת השאלה.
גלעד פלד: יש פה עוד שאלה.
גלעד פלד: נניח וישנו אחד שהוא זכאי ונולדו לו חמישה ילדים, כל אחד מהם הוא זכאי בפני עצמו.
גלעד פלד: כלומר, מאחד קופצים לשישה זכאים.
גלעד פלד: יש פה שאלה מהותית, וצריך להעביר פה את הקו בצורה נכונה.
גלעד פלד: השאלה היא מאוד מאוד עדינה.
גלעד פלד: כל ניסוח של בסיס הזכאות הוא בעצם הדבר הרגיש ביותר שמייצר את המכפלות הגדולות ממאות מיליונים למיליארדים, ולכן צריך לכתוב זאת בצורה נכונה.
כרמל שאמה-הכהן: מה גודל השכונה?
גלעד פלד: היום אנחנו מדברים על סדר גודל של בין 450 ל-500 משפחות?
כרמל שאמה-הכהן: לא, בקרקע.
גלעד פלד: בקרקע – נותר לפינוי סדר גודל של כ-150 דונם, אם אינני טועה.
גלעד פלד: גם הוועד אומר: חברים, אנחנו מדברים על בין 450 ל-500 משפחות.
גלעד פלד: העמדה של הממסד היא לא רחוקה, היא מדברת על 370 – 400.
גלעד פלד: המבחן הוא לנסח באמת את בסיס הזכאות שהוא באמת יגדיר את מי שזכאי, ולא ישאיר פרצות למכפלות באמת אסטרונומיות שיפילו את כל העניין הזה.
גלעד פלד: על זה אנחנו עובדים, ואני מקווה שבעניין הזה נצליח.
דב חנין: מתי אתם חושבים שתסיימו את התהליך הזה?
גלעד פלד: אריאל התייחס לתהליך.
גלעד פלד: אנחנו מציגים את עמדתנו בתהליך.
גלעד פלד: אבל, אני לא יכול לדבר בשם יושב-ראש הוועדה.
אופיר אקוניס: חבר הכנסת חנין, אתה אמרת דבר נכון.
אופיר אקוניס: אנחנו יכולים להתניע את הצעת החוק שאתה תומך בה, ואני גם מקווה שחבר הכנסת אורלב וחבר הכנסת שאמה יצטרפו להצעת החוק שלי שהיא הכי עדכנית בסופו של דבר.
אופיר אקוניס: אנחנו נראה איך אנחנו מקדמים אותה במקביל לוועדת המשנה, ואולי בוא נאמר שנאיץ את דיוניה של ועדת המשנה והם יקבלו את החלטותיהם.
אופיר אקוניס: תודה לכם.
אופיר אקוניס: אנחנו עוברים לדיון על שכונת הארגזים, ובעצם מדובר בנושא שהוא דומה לנושא כפר שלם קירה, בבקשה תציג לנו את הנושא.
קירה מוסקליוב: אנחנו גרים בשכונת הארגזים שהיא שכונה סמוכה.
קירה מוסקליוב: אנחנו חיים במגורונים, יש פה תמונות של הבתים בהם אנחנו חיים.
קירה מוסקליוב: אנחנו מוגדרים קצת אחרת, ואנחנו רוצים להיחשב כיתר תושבי השכונה.
קירה מוסקליוב: בשנות התשעים היה פרויקט של המדינה ליישב עולים חדשים יחד עם זוגות צעירים מקומיים מתוך איזשהו ניסיון להרים את הרמה.
קירה מוסקליוב: זה היה בגלל מצוקת הדיור של החבר'ה הישראלים, וממקום כלשהו לקחת את העולים החדשים ולעזור.
אורנה לוי: זה לא היה השיקול.
אופיר אקוניס: גברתי, מסגרת הזמן היא תחילת שנות התשעים.
אופיר אקוניס: בתחילת שנות התשעים היתה מצוקת דיור דרמטית שנבעה בעיקרה מעלייה מסיבית ומבורכת מארצות ברית-המועצות לשעבר.
אופיר אקוניס: ובאותו זמן גם היתה מצוקת דיור – וזה גם נבע אחד מהשני - מחוסר בנייה מספיקה.
אופיר אקוניס: היו ניסיונות, היו קרוונים רבים ברחבי הארץ.
אופיר אקוניס: אבל, היו מחוסרי דיור שגרו במאהלים במרכזי הערים במשך כשנה.
קירה מוסקליוב: אני רוצה להעלות את הבעיות המרכזיות שלנו.
קירה מוסקליוב: קודם כל, אנחנו חיים שם כבר כמעט עשרים שנה, וכל זה כשהיינו אמורים לקבל פתרון דיור תוך שנתיים.
קירה מוסקליוב: אנחנו השתייכנו לעמידר, וגם ההשתייכות הזאת היתה זמנית.
קירה מוסקליוב: תוך שנתיים היינו אמורים לקבל פתרון קבוע שלא שייך לעמידר.
קירה מוסקליוב: אבל, לא קרה ולא היה, ואנחנו חיים כמעט עשרים שנה כך.
קירה מוסקליוב: אגב, אנחנו לא מצליחים להגיע לכל הפרוטוקול של כל ההתנהלות הזאת עוד מתחילת שנות התשעים, וזה עוד איזושהי עוולה, זה לא הגיוני.
קירה מוסקליוב: אנחנו ממש לא מצליחים להגיע לפרוטוקול שמדבר על מה שאנחנו אמורים לקבל, מה הן ההבטחות, פרקי הזמן שאחריהם אנחנו אמורים לקבל דיור קבוע – דבר שכמובן לא קרה.
קירה מוסקליוב: מדובר בשטח מאוד מאוד גדול בתל-אביב שנקנה על-ידי קבלן פרטי בסכום זעום של מיליון שקל.
קירה מוסקליוב: הבתים שבהם אנחנו חיים נמכרו לצד ג'.
קירה מוסקליוב: אנחנו כמובן לא קיבלנו שום פתרון.
קירה מוסקליוב: זה קרה ללא ידיעתנו.
קירה מוסקליוב: המבנים עצמם נמכרו בסכומים מאוד מאוד נמוכים – בעלות של 20,000 שקל בערך.
קירה מוסקליוב: יתר תושבי השכונה מקבלים פיצוי במסגרת הפינוי-בינוי, ואנחנו לפחות את המינימום רוצים לקבל.
קירה מוסקליוב: אנחנו רוצים לקבל את אותן הזכויות כמו יתר תושבי השכונה.
קירה מוסקליוב: בינתיים אנחנו נופלים בין הכיסאות – לא לכאן ולא לכאן.
קירה מוסקליוב: לא קיבלנו שום אלטרנטיבה - לא שנתיים אחרי שיישבו אותנו שם, ולא עשרים שנה אחרי.
קירה מוסקליוב: אנחנו באוויר.
אופיר אקוניס: האם פניתם למשרד הבינוי והשיכון?
קירה מוסקליוב: אנחנו פנינו, אנחנו קיבלנו תביעה להתפנות.
קירה מוסקליוב: התביעה הוסרה כשהגנבנו חזרה כי אין את מי לתבוע.
שלמה מסלאוי: זה מזכיר את השטח של משה דיין – אתם מכירים את הסיפור, זה היה פה.
שלמה מסלאוי: מדובר בשטח ליד בית גיל הזהב.
שלמה מסלאוי: אני רוצה לומר שיש כאלה שכן התפנו.
שלמה מסלאוי: מקומות מסוימים התאימו ליזם, ולכן הוא פינה משפחות.
אופיר אקוניס: האם אתם מכירים את הסוגיה הזאת של שכונת הקרוונים?
סימונה טסטה: אני מצטערת לומר שסדר היום היה כפר שלם, ואני לא עודכנתי.
אופיר אקוניס: לא, לא – ממש לא, לא נכון.
אופיר אקוניס: אני שואל, האם אתם מכירים, האם את מכירה את זה?
אופיר אקוניס: אגב, סדר היום הוא פרויקט פינוי בינוי בכפר שלם ובשכונת הארגזים בתל-אביב.
לאה ורון: אתם קיבלתם מייל, וגם היתה שיחת טלפון.
סימונה טסטה: אני מכירה טוב את נושא כפר שלם.
סימונה טסטה: לגבי שכונת ארגזים – הדבר היחידי שאני יודעת שטיפלתי בו במסגרת פינויים במשרד זה שהיה הסכם בזמנו על פינוי ארבעה קרוואנים, מגורונים, של אנשים שהוכרו כזכאים.
סימונה טסטה: אני לא מכירה את המשפחות האלה, אני לא יודעת מה קורה.
סימונה טסטה: היה אז הסדר לגבי ארבעה מגורונים של אנשים שהוכרו.
סימונה טסטה: אני באמת מאוד מצטערת, אבל אני לא מכירה את הנושא, ואני לא יודעת.
אופיר אקוניס: את תכירי, כי את כמובן תפגשי אותם.
אופיר אקוניס: את תפגשי את הקבוצה הזאת, ואת תשמעי בדיוק מה הם אומרים, כי בסופו של דבר אחריות העל לכל נושא הבינוי והשיכון במדינה הוא של משרד הבינוי והשיכון.
אופיר אקוניס: אגב, הם אומרים שההבטחה שהיתה היא של משרד הבינוי והשיכון בתחילת שנות התשעים.
טוני בלונוגוב: אני אסביר מה קרה מכיוון שהיא לא יודעת.
טוני בלונוגוב: מר שוורץ כתב מכתב לעמידר ואמר שצריכים לזרוק את האנשים מייד, תעשו משהו.
טוני בלונוגוב: יש לנו פרוטוקול, יש לנו מכתב.
טוני בלונוגוב: היה בית משפט לגבי ארבע משפחות: המשפחה שלי, משפחת מסקלוב ועוד משפחות.
טוני בלונוגוב: שילמנו הרבה כסף לעורך דין.
אופיר אקוניס: מי זה מר שוורץ?
סימונה טסטה: ישראל שוורץ, סמנכ"ל בכיר לאכלוס.
טוני בלונוגוב: במשך שנתיים שילמנו כסף לעורך דין על מנת שייצג אותנו במשפט, כי אמרו שהחוזה נגמר, ושצריך לזרוק החוצה עם החפצים תוך 30 יום.
קריאות: זה חוזה שכירות.
טוני בלונוגוב: מה זה חוזה שכירות?
טוני בלונוגוב: היו הבטחות.
טוני בלונוגוב: אנחנו נכנסנו לבתים האלה לא בגלל שרצינו לחיות בעמידר, אלא בגלל שהיו הבטחות על כך שתהיה דירה חלופית כשיבוא קבלן לבנות בשכונה החדשה.
אורנה לוי: ועוד דבר, בית משפט הוא זה שקבע שהם זכאים לחפש דירה בשווי של - - -
אופיר אקוניס: דוד, אתה מכיר את נושא שכונת הארגזים, בבקשה.
דוד קשני: יש פה שתי בעיות שאתם בכלל מתעלמים מהן.
דוד קשני: ראשית, בשנת 2000 חקשורי קיבל את כל שכונת הארגזים במיליון שקל.
דוד קשני: ומה הוא עשה?
דוד קשני: הוא בנה בניין אחד.
דוד קשני: הוא נתן ל-100 משפחות דירה של ארבעה חדרים, פלוס 50,000 דולר, פלוס מגורים במשך שנתיים במקום אחר עד שהמקום יהיה מוכן - בזה נגמר הסיפור.
דוד קשני: את היתר הוא לא רוצה לפנות, והיתר זה הם.
דוד קשני: זה השכונה הזאת של 58 מגורונים.
דוד קשני: כאשר חלק מהאנשים האלה פנו לבית המשפט המחוזי בתל אביב, בית המשפט המחוזי החליט שהם יקבלו ממשרד השיכון 168,000 דולר.
קריאות: לא, זה לא נכון.
טוני בלונוגוב: תבעו אותנו, זה לא שאנחנו פנינו לבית המשפט.
אופיר אקוניס: מי תבע אתכם?
טוני בלונוגוב: משרד השיכון.
דוד קשני: משרד השיכון תבע אותם.
אופיר אקוניס: האם המדינה תבעה אתכם?
דוד קשני: כן.
דוד קשני: ואז בית המשפט החליט שמשרד השיכון ירכוש ב- 168,000 דולר ארבעה בתים, ואנשים שיש להם ילדים ילכו לגור בארבעת הבתים האלה.
דוד קשני: לפי החוק של רן כהן הם ירכשו את הדירה, וזה מה שהם עשו לפני שלוש שנים.
אופיר אקוניס: מי בעצם אחראי על הקרוואנים האלה?
דוד קשני: משרד השיכון.
אופיר אקוניס: האם עמידר?
אופיר אקוניס: חלמיש?
אופיר אקוניס: אומר חלמיש שאין לו קשר.
אופיר אקוניס: יושב-ראש חלמיש אומר שזה לא אצלו – לעמידר.
דוד קשני: הם משלמים שכר דירה לעמידר.
דוד קשני: הקרקע שייכת 50% למינהל מקרקעי ישראל, 50% לעיריית תל אביב-יפו, ועכשיו הם מכחישים את זה.
דוד קשני: הם אומרים: זה בכלל לא שלנו, הדיירים האלה לא שייכים אלינו.
דוד קשני: למעשה, כולם טוענים שהם לא שייכים לאף אחד.
דוד קשני: איך זה יכול להיות?
דוד קשני: חקשורי טוען שהקרווילות לא שייכות אליו, הם גרים על הירח.
אופיר אקוניס: האם הקרוונים האלה הם שטח אקס-טריטוריאלי?
דוד קשני: כן, ככה הוא טוען.
סימטנה טסטה: לא, מה זה אקס-טריטוריאלי?
סימטנה טסטה: או שזה שווק במסגרת השיווקים שניתנו לחקשורי פינוי-בינוי - - -
אופיר אקוניס: האם הוא עשה משהו?
סימונה טסטה: הוא התחיל, הוא עשה.
אורנה לוי: האם אנחנו לא צריכים לקבל פיצוי כתושבי שכונה?
אורנה לוי: אנחנו משנת 92 תושבי שכונה.
סימונה טסטה: בגלל הוא רכש את הקרקע במיליון שקלים - אני לא יודעת - כדי לפצות אתכם.
סימונה טסטה: אני לא יודעת.
אורנה לוי: אני גרה בשכונת הארגזים.
אורנה לוי: בשנת 92 יישבו בשכונת הארגזים זוגות צעירים ועולים מחבר העמים.
אורנה לוי: בשנת 94 היה מכרז ראשון, ובמכרז הראשון היינו חלק מפרויקט.
אורנה לוי: נאמר שם שכל תושב שכונה זכאי לדיור פלוס פיצוי כספי.
אורנה לוי: בשנת 96 היה מכרז נוסף בו סולקנו מהמכרז כאילו לא היינו קיימים, אנחנו לא חלק מתושבתי שכונה - רק תושבי השכונה שהם לא דיירי המגורונים.
אורנה לוי: 58 דיירים גרו שם.
אורנה לוי: איזה גוף קיבל זכויות מהקבלן עבור 58 הדיירים האלו?
טוני בלונוגוב: מישהו לקח את הזכויות שלנו, ואנחנו רוצים לדעת מי לקח את הזכויות שלנו.
אורנה לוי: אנחנו בסך הכול מבקשים להיות תושבי שכונה.
אופיר אקוניס: אני חושב שמשרד הבינוי צריך לקחת פה באמת אחריות.
אופיר אקוניס: יש ממשלה שהיא מושלת, ויש לה משרדים ממשלתיים שאחראים על תחום הבינוי והשיכון, ועל הדיור של האנשים האלה.
אופיר אקוניס: את צריכה לבדוק את הדבר הזה בכל האמצעים שעומדים לרשותך, ולתת להם תשובות.
אופיר אקוניס: הם אומרים שהם משלמים שכר דירה לעמידר.
אופיר אקוניס: יש מחלוקת לגבי החלק הזה של הקרקע.
אופיר אקוניס: זה ברור כשמש שזה שטח של תל-אביב, את זה אנחנו כבר יודעים.
אופיר אקוניס: אתם משלמים לעמידר.
אופיר אקוניס: חלמיש אומר שזה לא שייך אליהם.
אופיר אקוניס: לדעתי, אתם, משרד הבינוי והשיכון,צריכים לעשות עבודה יסודית מאוד.
אופיר אקוניס: האם זה אצלך?
אופיר אקוניס: מי אחראי על הדבר הזה?
סימונה טסטה: בדיוק מי שהם אמרו – ישראל שוורץ מאגף אכלוס.
אורנה לוי: איבדנו את כל הזכויות של הדיור הציבורי בכל התקופה הזאת.
אורנה לוי: הילדים גדלו.
טוני בלונוגוב: בכלל, מי בונה את הבתים האלה?
טוני בלונוגוב: כמה עולים הבתים האלה בהתחלה?
טוני בלונוגוב: אנחנו רוצים לדעת את הדברים האלה, אבל בארכיון אומרים שאלו ניירות סודיים, ושבעוד 25 שנה נקבל תשובה.
טוני בלונוגוב: אנחנו מחכים כמעט 20 שנה, נחכה עוד 5 שנים ונקבל את הניירות לגבי הבתים האלה, מי שילם את הכסף על הבתים האלה, מי לקח את הזכויות שלנו.
טוני בלונוגוב: אנחנו נחכה עוד 5 שנים.
טוני בלונוגוב: אנחנו לא רוצים לצאת מפה משום שאנחנו תושבי השכונה.
טוני בלונוגוב: קירה גדלה בשכונה הזאת, וגם הילדים שלי גדלו בה.
חנה זקורוב: כבר 20 שנה אנחנו גרים שם.
חנה זקורוב: אנחנו נכנסנו לשם כשהיו לנו שני ילדים, ויש לנו עכשיו נכדים.
חנה זקורוב: אנחנו לא יודעים מה צריך לעשות, ומה קורה עם הזכויות שלקחו.
טוני בלונוגוב: אני שאלתי את חקשורי מה קורה איתנו?
טוני בלונוגוב: למה אנחנו לא יכולים לקבל במשכנתה דירה בבית שלו?
טוני בלונוגוב: מוכנים לתת 10 שנים כשהוא התחיל את הפרויקט.
טוני בלונוגוב: חקשורי אמר לנו: אני את שלי שילמתי, תשאלו את מר שוורץ.
טוני בלונוגוב: יש פה משהו מאוד מאוד לא יפה.
אורנה לוי: האם אפשר לקבל הגדרה של משק סגור שדיברתם עליו.
אורנה לוי: אני רציתי להבין את זה.
אורנה לוי: אולי זה לא קשור אלינו, אבל זה מסקרן .
אופיר אקוניס: אני לא בטוח שזה שייך אליהם.
קריאה: זה לא שייך.
קריאה: משק סגור זה אומר שהמקורות והשימושים מאוזנים.
קריאה: הקרקע מכסה את הפיצוי.
קריאה: את כל ההוצאות, לא רק את הפיצויים.
אופיר אקוניס: יוכי יהל יושבת ראש הארגון הארצי היציג להגנת הדייר, בבקשה.
יוכי יהל: נחזור לאנשים האופטימיים פה ובהנחה שהחוק יקודם, יש לנו כמה הערות כלליות וכמה הערות אחרות.
יוכי יהל: ברור שאנחנו לא נהפוך את ההליכים.
יוכי יהל: אבל, צריך להביא בחשבון שמדובר בחלק גדול מאוד של אנשים שהם מאוד מבוגרים.
יוכי יהל: כידוע, אנשים מבוגרים בונים את הסביבה התומכת סביבם, ועלול להיות מצב שאם יזיזו את אותם אנשים זה יגרום לאותם אנשים משבר גדול מאוד.
יוכי יהל: צריך להביא את זה בחשבון מבחינה אנושית פשוטה.
יוכי יהל: הערה שנייה, בסופו של דבר גם אם יהיה מי שמעוניין או לא מעוניין, מדובר בהרחקת של אוכלוסייה חלשה.
יוכי יהל: בגלל מחיר הקרקע, היזמים שייבנו שם יהפכו את המקום למרכז של אוכלוסייה אחרת שהיא לא בדיוק אוכלוסייה חלשה.
יוכי יהל: ברוב ארצות אירופה הוכח מבחינה סוציולוגית שערבוב אוכלוסיות היא הדבר הבריא.
יוכי יהל: זאת אומרת, אם מרכזי הערים ייושבו על-ידי עשירי העם וכל היתר ידחפו לפרברים, אז זה לא טוב מבחינה סוציולוגית.
יוכי יהל: ברור שיקומו כאן מגדלים או נדל"ן ברמה מאוד גבוהה, ואני רוצה להעלות הצעה שהיא לא הצעה פרטית שלי אלא היא קיימת בצרפת ובאנגליה.
יוכי יהל: ההצעה היא שהתנאי לכל בנייה כזאת הוא ש-25% עד 30% מהדירות שייבנו שם ייבנו מראש לדיור בר השגה.
יוכי יהל: כדי שלא תהיה בנייה מקפחת מראש, הדירות האלה לא ייבנו מראש לאותה אוכלוסייה, אלא הן יוגרלו לאחר שהבניינים יהיו מוכנים.
אופיר אקוניס: המדינה צריכה לחזור רק 30 שנה אחורה.
אופיר אקוניס: היתה מדיניות ממשלתית שפשוט חייבה שכונות שלמות, כולל בתל אביב, לבנות לזוגות צעירים דירות של 75 מטר.
אופיר אקוניס: כשתשמעו היכן אותן דירות נבנו אתם תהיו נדהמים.
אופיר אקוניס: למשל, שכונת רמת אביב ג'.
אופיר אקוניס: זוהי לא שכונה של מגדלים לעשירים, זאת טעות נפוצה.
אופיר אקוניס: זו שכונה שהיתה מיועדת לאנשים שחלקם הגדול בא משכונות הדרום ומשכבות מצוקה.
אופיר אקוניס: למשל, מכפר שלם ומיד אליהו ומיפו.
אופיר אקוניס: זו שכונה של המעמד הבינוני הנמוך.