GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אתי בנדלר: אבל, אני מציעה להוסיף: "ובתנאי שהטובין לא נפגמו".
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זה "נפגמו"?
ישראל חסון: למשל: זה נשרט.
ישראל חסון: לא מגדירים - - -
דוברת: בתנאי שהם לא נפגמו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לדעת מה זה "נפגמו", כי זה אומר שאני לא אצליח להחזיר את המכשיר, כי הוא יבוא ויגיד: "את רואה פה זו שריטה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה נפגם".
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לדעת מה זה "נפגמו".
אופיר אקוניס: אנחנו איכשהו תמיד מגיעים למקרה הקיצון ביותר.
אופיר אקוניס: הרוב רוצים לקנות טלפון כדי להשתמש בו.
אופיר אקוניס: אני מסכים אתךְ כמובן שצריך להכניס למסגרת את כל היחסים, וזה ברור כשמש.
אופיר אקוניס: אבל, חברת-הכנסת ברקוביץ, שמעתי את שיחתךְ על השריטה הקטנה שהיתה וכדו'.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו במדינת ישראל, וזה מה שיקרה.
אופיר אקוניס: וטוב שאנחנו פה.
אופיר אקוניס: "ובתנאי שהטובין לא נפגמו" - אנחנו נוסיף את זה ב-(ב).
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מתעקשת על הסעיף הזה.
אופיר אקוניס: זה "ובתנאי שהטובין לא נפגמו".
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לדעת איך אני מונעת את העובדה שכשמגיע אדם שרוצה להחזיר את הטלפון, החברה לא אומרת לו "אצלך זה פגום.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה שרוט".
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לדעת מה זה "פגום".
רינת בכר: שלא יוריד את מדבקת הניילון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בואו ונחשוב על זה.
אתי בנדלר: כיון שהחוק מזכיר במספר מקומות את הנושא של "פגם" ו"נפגמו" ונשאר בעצם לחיים - רואים מתי יש פגם במוצר ומתי אין פגם במוצר, ויש פסיקה של בתי-משפט - אין מקום להגדיר את זה רק לצורך התקנות האלה, משום שנעשה שימוש במטבע הלשון הזאת גם במקומות אחרים.
דוברת: בחקיקה אחרת.
אתי בנדלר: בחוק עצמו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבינה מה שאת אומרת, אבל הבעיה פה תהיה שוב אותו אזרח קטן מול חברת ענק שיש לה את כל סוללת עורכי-הדין מולו כשהוא בא ואומר שזה נפגם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: החברות הגדולות יבואו ויגידו: "סליחה, זה פגום" - לך תוכיח.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מצטערת, אך לי יש קצת בעיה.
אתי בנדלר: אבל, זו הקביעה של החוק.
אופיר אקוניס: יש חוק ראשי.
אתי בנדלר: החוק החוק הראשי - זה מה שקראתי - קבע מראש את כל זכות הביטול שהיא מותנית בכך שהטובין לא נפגמו.
אופיר אקוניס: את יכולה להגיש חוק אחר.
אתי בנדלר: אז, אני לא יכולה כרגע לסטות מהעקרונות של החוק.
אופיר אקוניס: לכן, הנוסח, שהציעה היועצת המשפטית מתוך תיקון שנעשה ב-2005 לחוק הגנת הצרכן מ-1981 והוא מתווסף לסעיף (ב), הוא דבר מאד הגיוני, ואני חושב שהוא מתקבל על דעתם גם של הממשלה גם של משרד התקשורת וזה מתקבל גם על דעתנו, וכמובן על-ידי המציע.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם שריטה זה "נפגמו"?
אתי בנדלר: לדעתי, שריטה זה "נפגמו".
אתי בנדלר: יכול להיות שיהיה ויכוח על העניין.
אתי בנדלר: אני הייתי מפרשת שריטה כפגם.
אופיר אקוניס: חברים, אני מבקש לאשר את סעיף 3(ב).
אתי בנדלר: אומר לךְ מדוע.
אתי בנדלר: "נפגמו" - בין היתר, מוצר שיש בו פגם אינו שמיש כפי שהוא לצורך מסירתו לצרכן אחרת, כי את לא תסכימי לקבל מוצר שיש בו פגם.
אתי בנדלר: אם הוא שרוט, את לא תסכימי לקבל אותו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב-ראש, אני מבינה שאתה רוצה להצביע מהר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבקשת תשובות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא יודעת אם זה המקום הזה לדבר על זה או לא, אבל אני רוצה לראות איך אותן חברות סלולר, שכרגע הנושא מאד-מאד חם, באות ומראות לציבור שהם נתנו את המכשיר ומבחינתי שיבואו ויכתבו: "לא נשרט, לא נשבר, לא נפל לאסלה...".
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה שהציבור יידע.
אופיר אקוניס: אין נציגים של חברות הסלולר.
אופיר אקוניס: זה משרד התקשורת.
לאה ורון: הם הוזמנו, ולדעתי יש פה נציגים.
אופיר אקוניס: אם כך, אולי תשבו לצדה של חברת-הכנסת ברקוביץ ונשמע מה קורה עם מכשיר חדש שהוחזר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: העיקר שההסברים יהיו בסדר, ולא משנה באיזה צד הוא יושב.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ברשותך, אני רוצה להמשיך את הנקודה שלי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להבין איך אני מונעת ע"י ההצעה הזאת, ברגע שאני כותבת "נפגמו", את הלחצים של חברות הסלולר, כבלים, "יס" וכו', כך שכשהציבור החליט להחזיר ברור לגמרי מה זה "נפגמו".
אופיר אקוניס: יש כרגע חוק ראשי, ואני חושב שהוא נותן- - -
תמר פינקוס: אחר לא ירצה לקנות עם שריטה.
אופיר אקוניס: אני עוצר את הישיבה.
אופיר אקוניס: גברתי, לא בירכנו אותך.
אופיר אקוניס: בישיבה הקודמת נפרדנו מקודמך, מר קמחי, ואני שמח לארח אותךְ פה.
אופיר אקוניס: איך ההגדרה?
תמיר פינקוס: הרשות לסחר הוגן וממונה על הגנת הצרכן.
אופיר אקוניס: אם כך, גברתי, אנחנו מברכים אותך.
אופיר אקוניס: אני מניח שאת תהיי פה עוד רבות, כי הוועדה הזאת בעיקרה עוסקת בענייני צרכנות.
אופיר אקוניס: אני מברך אותך על כניסתך לתפקיד, ומאחל לך, גברת פינקוס, בהצלחה.
אתי בנדלר: בעיקרה מבחינת עיקר הנושאים, אבל החשיבות של הנושא ולא מבחינת היקף.
אופיר אקוניס: אני, כמובן, מאחל לך הצלחה בתפקידך.
תמר פינקוס: תודה.
אלכס מילר: אני חושב שיש לי הצעה שיכולה לפתור את המחלוקת שיש לחברת-הכנסת ברקוביץ.
אופיר אקוניס: אין מחלוקת.
אלכס מילר: בסופו של דבר, על מה אנחנו מדברים?
אלכס מילר: אי-אפשר לקחת כל שבוע מכשיר שמוחזר ולזרוק אותו.
אלכס מילר: כשלקוח מחזיר מכשיר, הוא יעבור למישהו.
אלכס מילר: תחשבי שאת לקוחה שמקבלת טלפון שהוחזר.
אלכס מילר: באיזה מצב היית מקבלת אותו?
אלכס מילר: אני חושב שעצם המצב שהלקוח מחזיר מכשיר שלא פוגע בזה שמקבל אותו אחר כך, זה נותן את המענה.
אורית נוקד: זו האינדיקציה.
אלכס מילר: אנחנו נמצאים פה במצב של רציונל.
אלכס מילר: גם אם מישהו החזיר מכשיר, אם יש עליו שריטה או איזה שהוא פגם, אם נותנים לך אותו כמכשיר חדש, כלקוחה אחרת - האם היית מקבלת אותו או לא?
אלכס מילר: מבחינתך, כל דבר קטן שם לא מקובל.
אלכס מילר: את רוצה מכשיר שהוא מכשיר נורמלי וחדש.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מצטערת שיש לי אתכם ויכוח קשה מאד.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אינני בטוחה שאני כאדם שבא לחברה רוצה לקבל מכשיר שמישהו החזיר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם אני קונה סדינים שמישהו החזיר?!
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שהוא ישן עליהם יומיים ואני אשן עליהם?!
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה בכלל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה לא לעשות שימוש - - -
לאה ורון: זה החוק עצמו.
לאה ורון: זה החוק המסמיך.
אופיר אקוניס: גברתי, זה החוק הראשי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם כך, צריך לתקן את החוק.
לאה ורון: אפשר להגיש הצעת חוק פרטית לתקן את החוק.
אופיר אקוניס: המחוקקת זו את.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם כך, אני אחוקק.
אופיר אקוניס: אני מזכיר לך, שזכותךְ להגיש כל הצעת חוק.
אופיר אקוניס: נשמע את נציג "סלקום".
דורי צ'יקו: אני רוצה קצת לתקן אמירות שהיו פה קודם לגבי מכשיר סלולר ולמה הוא שונה מדברים אחרים.
דורי צ'יקו: ראשית, בשונה ממה שאמרו, מכשיר סלולר כן אפשר להעביר מחברה לחברה, לפחות מכל הרשתות הגדולות במדינת ישראל אין שום בעיה וכל מכשיר עובד בכל רשת, בין אם אלה המכשירים שנמכרים היום ובין אם זה מה שיימכר גם בעתיד הקרוב כשכל החברות יהיו באותה טכנולוגיה.
דורי צ'יקו: שנית, בעצם, חברות תקשורת, חברות סלולר, מוכרות שני דברים ביחד עם הקו.
דורי צ'יקו: הן מוכרות sim שזה הכרטיס שהוא שמקשר בין השירות לבין ציוד הקצה ואת ציוד הקצה.
דורי צ'יקו: לגבי ה-sim עצמו, אין באמת שום בעיה, וזה באמת חד-חד-ערכי ביחד עם השירות, ולכן כאשר לקוח רוצה לבטל את עסקת השירות אפשר לבטל את עסקת ה-sim.
דורי צ'יקו: מצד שני, ברגע שאפשר להחליף את ציוד הקצה, להשתמש בו ברשת אחרת, ולהשתמש בו למשהו אחר - שוב, הרבה מאד מהמכשירים שנמצאים פה בכלל תומכים בשימוש לא בסלולר בכלל אלא ב-WIFI כמו כל בעצם מחשב נייד - הדבר יותר דומה לעסקה כמו זו שבה חברת שידורים היתה מוכרת גם טלויזיה; בעצם, היא מוכרת שני דברים: טלויזיה וממיר.
דורי צ'יקו: הממיר הוא זה שקשור לשירות, והטלויזיה לא קשורה לשירות כי אפשר להשתמש בה לצרכים אחרת.
דורי צ'יקו: כנ"ל אם "בזק" עושה עכשיו מבצע שהיא מוכרת מחשב נייד יחד עם חיבור לאינטרנט שלה.
דורי צ'יקו: המחשב הנייד לא קשור לעסקת השירות, והחיבור לאינטרנט כמובן קשור והמודם שהיא מספקת באמצעותו כמובן קשור.
דורי צ'יקו: בגלל זה, משרד התקשורת גם בא ואומר: "ציוד קצה נייד הוא לא זה שקשור לעסקת השירות.
דורי צ'יקו: הוא לא נדרש לצורך עסקת השירות.
דורי צ'יקו: מה שנדרש זה משהו אחר".
זאב פרידמן: רק הקנסות קשורים.
אופיר אקוניס: אני מציע לטפל בזה בנפרד.
אורית נוקד: קנס יציאה.
אופיר אקוניס: אם אינני טועה, חברת-הכנסת ברקוביץ ואני הנחנו כבר בשבוע שעבר הצעת חוק בנושא הקנסות.
אופיר אקוניס: אנחנו נטפל בזה פה בהקדם האפשרי.
דורי צ'יקו: אנחנו בשימוע במשרד התקשורת בנושא הזה, אבל- - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב-ראש, אני מעריכה מאד- - -
אופיר אקוניס: נאמרו פה הערות, וכדאי להבהיר שההצעה כבר הונחה.
איתן כבל: היושב-ראש, אם אתה זוכר, אנחנו החרגנו באמת דבר אחד - הלבשה תחתונה.
דוברת: לא. יש עוד.
אופיר אקוניס: לא. היו עוד.
אופיר אקוניס: בגדול, זה נכון.
אופיר אקוניס: זה היה איסור מוחלט.
לאה ורון: מוצרי מזון.
איתן כבל: זה - בוודאי.
איתן כבל: זה מתכלה.
איתן כבל: לכן, לא לקחתי זאת כדוגמא.
אופיר אקוניס: ברור, בדיוק.
אופיר אקוניס: דיברנו על טובין.
אופיר אקוניס: נכון מאד.
איתן כבל: עם כל הכבוד, אינני חושב שטלפון סלולרי עומד באותו מקום של זה.
איתן כבל: באמת אם נוציא את הטלפון הסלולרי, המשמעות באמת על כל אחד מהטובין - - -
דורי צ'יקו: זו לא הכוונה.
איתן כבל: אני לא אמרתי שזו הכוונה שלךָ.
איתן כבל: הרי כל אחד בא עם הכוונה שלו.
דורי צ'יקו: לא. אנחנו אומרים: טלפון סלולרי הוא בתוך התקנות האלה, וזה ברור.
דורי צ'יקו: אבל, יש הבדל בין טלפון סלולרי שהוא בתקנות בכל הנוגע להחזרת טובין כמו שכתוב בסעיף 2, שם גם נמצאים כל יתר הדברים, לבין מצב שבאים ואומרים שטלפון סלולרי נדרש לצורך עסקת שירות, והוא לא נדרש לצורך עסקת השירות.
דורי צ'יקו: עוד פעם, אם פה, אז באותה מידה גם מחשב כשקונים אותו ובאותה מידה טלויזיה כשקונים אותה, - - -
דורי צ'יקו: - - - והם לא.
אופיר אקוניס: חבר-הכנסת מילר, אני חושב שהיועצת המשפטית של הוועדה ניסחה, ואתה לא היית פה: "ובתנאי שהטובין לא נפגמו".
אופיר אקוניס: מסכימים לזה כמובן המציעים: משרד התעשיה, המסחר והתעסוקה.
אופיר אקוניס: לגבי חבר-הכנסת מילר, את אומרת שאי-אפשר להוסיף שלא ניתן להעבירו לצד ג' בעלות המקורית.
אתי בנדלר: זה יעורר מחלוקת אין-סופיות אם אפשר או אי-אפשר להעביר --
דוברת: ואף אחד לא  יבין את זה.
אופיר אקוניס: עזוב את זה.
אופיר אקוניס: זה "לא נפגמו".
אופיר אקוניס: נקודה.
אתי בנדלר: אני מזכירה שהחוק עצמו מזכיר הרבה פעמים את הנושא של פגם, ועכשיו תמיד יתנו לזה את הפרשנות הזאת ויקשו מאד על חיי הצרכנים.
לירון גולדנברג: אני לירון גולדנברג מ"מירס".
לירון גולדנברג: כמו שהיועצת המשפטית אמרה, הסעיף המסמיך כולל שני חלקים בסעיף 14ו(א)(2), והוא כולל ש"הטובין לא נפגמו ולא נעשה בהם שימוש".
אתי בנדלר: זה בעסקה לרכישת טובין.
לירון גולדנברג: נכון.
לירון גולדנברג: היועצת המשפטית הלכה חצי דרך ואמרה באמת "טובין שלא נפגמו", אבל החוק  המסמיך קובע גם "שלא נעשה בהם שימוש".
לירון גולדנברג: חברת-הכנסת ברקוביץ אמרה "לא ארצה לקבל טלפון שמישהו עשה בו שימוש, ובוודאי ובוודאי אם יש עליו שריטה או פגם".
לירון גולדנברג: אבל, גם אם מישהו השתמש בו, אף אחד מאתנו לא היה רוצה כטלפון חדש טלפון שמישהו אחר עשה בו שימוש.
לירון גולדנברג: לכן, זה לא הגיוני.
איתן כבל: איך מזיזים את האוטו כשמורידים אותו לנמל?
איתן כבל: האם הוא נוסע לבד?!
איתן כבל: אני יכול להגיד "אני לא מוכן לשבת יותר על אוטו שמישהו ישב עליו".
איתן כבל: אל תקחו כל דבר לנקודת הקיצון.
איתן כבל: חבר'ה, צריך פה קצת...
אתי בנדלר: (למישהו=) - - - עם לחצני מצוקה בגלל...
אתי בנדלר: או נעשה בהם שימוש.
אופיר אקוניס: סיימנו את ההערות.
אופיר אקוניס: אני מעלה להצבעה את פסקה (ב) בנוסח שהציעה הממשלה ובתוספת המשפט שהציעה היועצת המשפטית של הכנסת: "ובתנאי שהטובין לא נפגמו".
אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה     תקנה 3(ב), בנוסח ובשינוי שצויינו, נתקבלה.
לאה ורון: חבר-הכנסת מילר הצביע במקום חבר-הכנסת חמד עמאר, וחבר-הכנסת כבל - במקום חבר-הכנסת עמיר פרץ.
אופיר אקוניס: אם אינני טועה, תקנה 3(ג) היא העתק של תיקון 22 לחוק הגנת הצרכן.
חנה וינשטוק-טירי: סעיף (ג) הוא סעיף שנדון במסגרת תיקון 26.
אופיר אקוניס: חברים, שלא יתעורר פה ויכוח.
אופיר אקוניס: בתיקון 26 הייתי לבד.
אופיר אקוניס: תקשיבו מה היה שם ואם נענינו לבקשה.
אופיר אקוניס: אם אינני טועה, הבקשה עלתה ע"י חברות "בזק", "הוט" ו"יס" - נכון?
אופיר אקוניס: אנחנו נענינו ל-100 השקלים הללו.
אופיר אקוניס: גברתי, תסבירי.
דוברת: ביקשנו גם להוסיף.
אופיר אקוניס: תעירי לסעיף.
חנה וינשטוק-טירי: אנחנו היכרנו בכך שיש הוצאות נוספות פרט לדמי ביטול, שזה עלויות התקנה, כאשר יש התקנה של טובין המשמש למתן שירות.
חנה וינשטוק-טירי: אבל, בתיקון 26 אנחנו קבענו שהמחיר יהיה מחיר שנקבע ואושר בוועדה, ולא משהו פתוח, שיהווה חסם.
אופיר אקוניס: כולם, אפילו המועצה לצרכנות, הסכימו.
אופיר אקוניס: כשטיפלנו בתיקון 26, לא היה את הסכום הזה המגביל, ובאו ואמרו: "אבל, כבר התקנו וכדו'".
אופיר אקוניס: הצענו והודענו על מחיר וכתבנו שלא יעלה על- - -
אתי בנדלר: זה "בסכום של עד" ולא ב"שיעור".
מיטל נעים: אני מייצגת את "יס", ואני מדברת גם בשם "הוט".
אופיר אקוניס: זה בכלל חסר תקדים - תדהמה במערכת הפוליטית.
מיטל נעים: נכון, אבל לא שכן אני מדברת בשמה של חברתי.
מיטל נעים: תיקון 26 איפשר לנו את הסיפא שהשר רשאי לקבוע בתקנות סכומים גבוהים יותר, כלומר מעל 100 שקל.
אופיר אקוניס: מאיפה זה?
מיטל נעים: תיקון סעיף 26, סעיף 14ב(2) קובע ש"השר, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת, רשאי לקבוע סוגי עסקאות שלגביהן יהיה עוסק רשאי לגבות סכומים אחרים בשל הוצאות ההתקנה".
מיטל נעים: אנחנו אפילו פנינו לסגנית השר.
אתי בנדלר: אם השר יקבע סכומים גבוהים יותר, הוא יתקן גם את התקנות האלה.
אתי בנדלר: כאן זה תקנות ולא חוק.
דוברת: תקנות זה לא חוק.
מיטל נעים: אוקיי.
מיטל נעים: רק לדעת שזה גם חל על זה.
מיטל נעים: בסדר גמור.
אתי בנדלר: זה לא חל על זה.
אתי בנדלר: כאן זה תקנות.
אתי בנדלר: הוא יכול לתקן את התקנות.
חנה וינשטוק-טירי: בתקנות אין צורך לקבוע סעיף מסמיך כזה כי זה תקנות.
אופיר אקוניס: מכיון שדשנו בזה בתיקון 26, מי בעד תקנה 3(ג)?
לאה ורון: סליחה.
לאה ורון: יש גם את עורכת-הדין רבינוביץ מאיגוד לשכות המסחר.
סוזנה רבינוביץ: אנחנו מדברים פה על שירות נלווה, כלומר לא רק התקנה.
סוזנה רבינוביץ: אנחנו לקחנו אז באמת מחוק אחר, לגבי התקנה בקשר לשירותים.
סוזנה רבינוביץ: פה זה גם החזרת טובין.
סוזנה רבינוביץ: אנחנו מדברים פה על טובין שנקנו שהיה צריך גם הובלה וגם הדרכה, אבל ההובלה היא העיקר פה.
סוזנה רבינוביץ: אין שום הצדקה שזה לא נכנס כאן.
תמר פינקוס: הובלה זה דמי ביטול.
סוזנה רבינוביץ: אנחנו פה מדברים לא על מכר מרחוק, אלא על מצב שהצרכן נכנס לחנות, בדק את המוצר ורצה אותו ומשיקולי נוחות בכל זאת בוחר לבטל.
איתן כבל: איפה ההובלה?
אופיר אקוניס: גם אני לא מבין.
סוזנה רבינוביץ: משלמים על הובלה.
אורית נוקד: בדרך-כלל, הצרכן משלם על הובלה.
זאב פרידמן: זה טובין למתן שירות.
אתי בנדלר: גברת רבינוביץ, ההערה שלך היא אולי חשובה אבל לא לסעיף הזה.
איתן כבל: בכל מקרה, בסעיף הזה זה יתקזז עם הקפה שהמתקין מקבל.
אתי בנדלר: אולי את מדברת על סעיף קטן (א).
בן-ציון אדורם: בעסקאות מכר מרחוק, שזה המודל, נקבע שכאשר אין אשמה מצד העוסק, הצרכן ישא בדמי ההובלה, והסדר דומה צריך להיות גם פה.
תמר פינקוס: איזה דמי הובלה צריכים לטלפון?
סוזנה רבינוביץ: סעיף (3) מדבר על החזרת התמורה בכלל.
סוזנה רבינוביץ: תסבירי לי למה טענתי צריכה אולי להיות במקום אחר, ואני אתן אותה אז.
אתי בנדלר: כל תקנה 3 דנה בנושא החזרת התמורה במקרה של ביטול עסקה.
אתי בנדלר: את מדברת במקרה שנעשתה עסקה לרכישת טובין שהובלו לבית הלקוח, והלקוח מבקש לבטל את העסקה.
אתי בנדלר: לכאורה, על-פי סעיף (א), הוא צריך לקבל בחזרה את מלוא התמורה לרבות דמי ההובלה.
אתי בנדלר: את באה וטוענת נגד דמי ההובלה, ואני חושבת שיש מקום לדון בטענה שלךְ.
אתי בנדלר: את מעלה זאת כרגע במקום הלא נכון, כי זה היה צריך להיות בקשר לתוספת אולי לתקנה או לתיקון תקנת משנה (א), ואת מעלה זאת בקשר לתקנת משנה (ג) שמדברת על התקנה של טובין לצורך מתן שירות.
אתי בנדלר: לכן, זה לא רלוונטי דווקא לזה.
אתי בנדלר: את מדברת על כל עסקה של רכישת שירות שבה הטובין הובלו לבית הצרכן.
סוזנה רבינוביץ: אם כך, ברשותכם, אתן זאת בסעיף של דמי ביטול.
בן-ציון אדורם: הסיבה היא כמובן הקשר האסוציאטיבי בין הובלה והתקנה.
בן-ציון אדורם: בדרך-כלל, הם הולכים ביחד.
אופיר אקוניס: אני מעלה את תקנה 3(ג) להצבעה כמו שהיא.
אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה     תקנה 3(ג), בנוסח ובשינוי שצויינו, נתקבלה.
חנה וינשטוק-טירי: גם תקנה 3(ד) היא העתק של משהו שנדון במסגרת תיקון 26, כאשר שם וגם פה איפשרנו לבטל עסקת שירות שהוחל בנתינתה.
חנה וינשטוק-טירי: אנחנו אומרים: כאשר נעשה שימוש בשירות, הצרכן צריך להשיב את התמורה היחסית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להבין את זה.
חנה וינשטוק-טירי: כאשר אני עושה עסקת שירות, על-פי החוק יש לי 14 יום לבטל את העסקה.
חנה וינשטוק-טירי: יכול להיות שבמהלך 14 הימים עשיתי שימוש כלשהו בשירות וצריך לשלם עליו, למשל: גלשתי באינטרנט, השתמשתי בשירות של הסלולר, כבלים ולווין.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איך את משלמת את החלק היחסי?
דוברת: מחשבים.
דוברת: מחלקים ב-14 יום.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מחשבים - זה לא כזה פשוט.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הלוואי שזה היה כזה פשוט.
לאה ורון: התקנות לא קובעות את צורת החישוב, אלא אומרות שמשלמים חלק יחסי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא יודעת, אולי צריך להגיש הצעת חוק כזו, אבל הרעיון שאני חושבת עליו הוא שצריכה להיות חובת ההוכחה על החברות ולא על הציבור.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: קודם כל, הוא צריך לקחת את המכשיר השרוט, ואחרי זה מצדי שיתבע את הלקוח על כך שהמכשיר הגיע לא במצב שימוש.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הבעיה היא שתמיד חובת ההוכחה היא על האזרח, ולדעתי צריך להחליף זאת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל, זה לא קשור לכרגע.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם אתה רוצה שאני אלך מפה?
אופיר אקוניס: לא, חס וחלילה.
אופיר אקוניס: נהפוך הוא.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גברתי, אני מדברת איתך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עשיתי עסקת אינטרנט ב-124 שקל ב-"012" ולא משנה מה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: השתמשתי 14 יום, והוא לוקח 124 ומחלק ב-14 יום או שהוא עכשיו יבוא ויגיד: "קיבלתְ עסקה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם לא היית עושה עסקה לשנה, היית צריכה לשלם 124 שקל לשבוע.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לכן, אני מבקש ממך לשלם עבור השימוש של שבועיים 300 שקל"?
דוברת: המחיר המלא הוא המחיר שנקבע בחוזה.
דובר: כתוב: "עבור השימוש" ולא עבור דברים אחרים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גברתי היועצת המשפטית, האם את שומעת את הערותי?
אתי בנדלר: לדעתי, הוא צריך לקחת את החלק היחסי בתחום התמורה שסוכם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לכתוב את זה.
דובר: צריך להוסיף את זה.
אתי בנדלר: איפה הסעיף?
זאב פרידמן: בסעיף (2)(4).
חנה וינשטוק-טירי: בואו ונראה את סעיף של תיקון - - -
ראובן קמחי: צריך לסכם מראש ביטול: במידה ותבטל תוך 14 יום, מה תשלם?
דובר: את החלק היחסי שצרכת בפועל.
ראובן קמחי: או שצריך בהסכם.
דוברת: תמורה יחסית.
אתי בנדלר: איפה הסעיף המקביל בחוק?
אתי בנדלר: סעיף 14(ה).
לירון גולדנברג: סעיף 14(ד) ולא (ה).
חנה וינשטוק-טירי: זה סעיף 14ה(ב)(1), בו כתוב: "מבלי לגרוע מההוראות, בוטלה עסקה מתמשכת כאמור בסעיף 14ה(ג) שהוחל במתן השירות לפיה, ישלם הצרכן את התמורה היחסית עבור השירות שניתן לו".
אתי בנדלר: אותו נוסח מופיע במסגרת תיקון מס' 26 בסעיף שמדבר על תוצאות ביטול עסקה, אני מאד מציעה וממש מפצירה בכם לא להוסיף את התוספת הזאת כאן, משום שאם היא תתווסף כאן יבוא מאן דהוא ויאמר: "כאן מה שהתכוונו לחלק היחסי לפי התמורה שהוא שילם" - הוא אומר ששם לא.
אתי בנדלר: ובמקרה של ביטול שם ידרשו ממנו סכום הרבה יותר גבוה.
אתי בנדלר: אני חושבת שזו הפרשנות הנכונה בשני המקרים, ולא הייתי מציעה לכתוב זאת כאן אלא רק בתקנות.
חנה וינשטוק-טירי: נכון.
אופיר אקוניס: האם חברת-הכנסת ברקוביץ מסופקת?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם אתה יודע מה הבעיה שלי עם כל מה שאנחנו עושים עכשיו?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חוץ מאתנו אף אחד לא יודע שיש את החוקים האלה.
ראובן קמחי: לא נכון.
ראובן קמחי: הצרכנים ערים מאד.
איתן כבל: אני אומר בצחוק שאחרי הויכוח שלי עם אופיר אקוניס ודליה איציק אין אחד שלא יודע.
אופיר אקוניס: היא צודקת שיש שלא יודעים, כי לא כולם רואים וקוראים 24 שעות.
אופיר אקוניס: אבל, יודעים.
לאה ורון: כשצרכן נתקל בבעיה, הוא הולך לבדוק ומנסה לפתור.
דובר: אני חושב שהיא צודקת - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם כמו שאת אומרת יש סעיף כזה בהצעת החוק, מדוע היום אף חברה במדינת ישראל לא עומדת בהצעות החוק האלה?
אתי בנדלר: זה לא מדוייק.
אתי בנדלר: הסעיף הקיים היום הוא לא על כל סוגי הביטולים, אלא רק על סוגי הביטולים שהחוק אפשר אותם עד כה, קרי עסקאות מכר מרחוק, רוכלות, יחידות נופש.
אתי בנדלר: עכשיו, הנוסח מורחב לביטול כל סוגי העסקאות מכל סיבה שהיא.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כלומר, עד היום זה לא היה.
אתי בנדלר: אבל, לגבי אותן עסקאות מיוחדות, אז ככל שצרכן רוצה לבטל והוא נזקק לעצה משפטית או לעצה ע"י הארגונים שעניינם בהגנת הצרכן, אז הוא מקבל את העצה הנכונה.
אופיר אקוניס: התשובה לא סיפקה אותךְ.
אתי בנדלר: דרך-אגב, הדברים נכונים לגבי צרכנים בכל תחום שהוא.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם עד עכשיו הסעיף הזה לא היה תקף לעסקאות מסוג שאנחנו עושים כרגע?
אתי בנדלר: עכשיו, זו הרחבה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למשל: "יס".
אתי בנדלר: לא. אלה סוגים מסויימים.
אתי בנדלר: אם זו היתה עסקה טלפונית, אז כן.
תמר פינקוס: רק במכר מרחוק.
אתי בנדלר: רק במכר מרחוק.
תמר פינקוס: עכשיו, זה מורחב.
תמר פינקוס: במכר מרחוק הצרכן יודע ומפעיל את זה.
אופיר אקוניס: מי בעד פסקה (ד)?
אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה     תקנה 3(ד) נתקבלה.
אופיר אקוניס: אף אחד כמובן לא נגד.
אתי בנדלר: הערה - היתה הצבעה על תקנה 3(ג) ואתה אמרת שההצבעה היא בלשון התקנות כפי שהוצעו.
אתי בנדלר: אנחנו רק מתקנים כך שזה "בסכום" במקום "בשיעור".
חנה וינשטוק-טירי: פסקה (ה) הוספה בעקבות הערות שנשמעו במהלך הדיון.
חנה וינשטוק-טירי: במקור אנחנו התכוונו לבוא ולומר שכאשר מחזירים את התמורה, התמורה יכולה להיות מוחזרת לעוסק שממנו רכשתי את המוצר או לכל אחד מסניפי העוסק או נקודות המכירה של העוסק.
חנה וינשטוק-טירי: סתם דוגמא: אם רכשתי ב"איקאה" בנתניה, אני יכולה להחזיר גם ב"איקאה" בראשון-לציון, ואין שום סיבה שאכריח את הצרכן לחזור בדיוק לאותו עוסק.
איתן כבל: בעיקר כשזה מתנות.
חנה וינשטוק-טירי: עלתה טענה שיש מקרים בהם מדובר בזכיון, כלומר זה אותו שם אבל מבחינת המערכת החשבונאית יש הפרדה מוחלטת.
חנה וינשטוק-טירי: בהתחלה, חשבנו להחריג את הזכיין.
חנה וינשטוק-טירי: היה לנו קושי למצוא איזו שהיא הגדרה.
אופיר אקוניס: לציבור גם אין מושג מי הוא הזכיין.
אופיר אקוניס: הוא מכיר את הרשת.
אופיר אקוניס: חברת-הכנסת ברקוביץ, את זה הוא לא יודע.
אופיר אקוניס: היה פה "בודי-שופ" ואני בכלל לא ידעתי שהם בשיטה הזאת.
אופיר אקוניס: הוא דיבר - נכון?
לאה ורון: סניפים וזכיינים.
חנה וינשטוק-טירי: לכן, החלטנו, מבחינת ניסוח התקנה, להגיד בצורה פוזיטיבית, ולא נגטיבית שזה לא יחול על הזכיין, אלא על מי זה כן יחול.
חנה וינשטוק-טירי: בעצם, החזרת התמורה היא רק אצל העוסק או אצל כל אחד מסניפי העוסק או נקודות המכירה של העוסק בלבד.
חנה וינשטוק-טירי: זה נוסח שהוסכם עם איגוד לשכות המסחר.
אתי בנדלר: אני מבהירה שהנוסח מכוּון לכך שזה לא יחול על זכיינים, למרות שגם הנוסח הזה - אם את אומרת שהוא הוסכם אז בסדר - הוא לא חד-משמעי בעיניי.
חנה וינשטוק-טירי: הוא יוכל כמובן להחזיר זאת לזכיין.
אתי בנדלר: הוא לא יוכל.
דוברת: הוא יוכל.
דוברת: זה העוסק.
דוברת: לזכיין הוא תמיד יוכל להחזיר.
חנה וינשטוק-טירי: לזכיין - כן.
אופיר אקוניס: גברת פינקוס, הסבירי לנו בבקשה מה ההגיון.
אופיר אקוניס: מה הפתרון?
חנה וינשטוק-טירי: הוא יכול להחזיר לעוסק או לסניף של העוסק.
הילה דוידוביץ: אבל, איך הצרכן יודע אם זה זכיין או לא, כשהוא קונה.
אלכס מילר: הוא בא להחזיר, ואומרים לו: --
איתן כבל: --"אני לא הזכיין".
הילה דוידוביץ: צריך שהוא כן יידע.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם כך, זה נורא.
אופיר אקוניס: האם חברת "סופר-פארם" פועלת בשיטה זכיינית או לא?
אופיר אקוניס: הם בלאו הכי נותנים החזר.
אופיר אקוניס: במקרה זה, עליתי על רשת שנותנת החזר מרצונה.
תמר פינקוס: "סופרפארם" הם 90% זכיינים, אבל הם מקבלים גם אם זה נקנה אצל זכיין אחר.
אופיר אקוניס: אנחנו עדיין לא מבינים את ההסבר הממשלתי.
אופיר אקוניס: שנינו, חבר-הכנסת כבל ואני, לא הבנו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם אני לא.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה באופן כללי את זה.
אתי בנדלר: הרשו לי להסביר לכם.
אתי בנדלר: מדובר על סניפים.
אתי בנדלר: קחו לדוגמא את סניפי "המשביר לצרכן".
אתי בנדלר: כולם יודעים שאכן זה סניף, ואם קנית במקום אחד אתה יכול להחזיר בכל סניף אחד.
אתי בנדלר: יש בתי-עסק שנושאים את אותו שם.
אתי בנדלר: היה כאן בעל "בודי-שופ", אבל יש בתי-עסק נוספים כמו "ארומה" למשל, ואז נותנים למאן דהוא זכיון.
אופיר אקוניס: זה לא חל ב"ארומה".
אלכס מילר: יש לך שם עמדה לקפה.
אלכס מילר: אתה קונה כוס קפה בבאר-שבע - - -
אופיר אקוניס: בלאו הכי זה מ-50 שקלים.
תמר פינקוס: אפשר להחזיר ממילא רק מ-50 שקלים, כך שזה לא רלוונטי.
איתן כבל: רצינו רק את העקרון.
אתי בנדלר: בעל החברה הזאת, לצורך העניין, התאגיד, נותן זכיון למישהו לשאת בחנות שהוא פותח את השם שלו, אבל זה לא סניף שלו.
אתי בנדלר: הוא בעל זכיון, כלומר זה בעל עסק אחר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למשל: "קסטרו".
אתי בנדלר: אם זה נעשה בצורת זכיון, על פניו זה לא סניף שלו, ולכן הוא לא יוכל להחזיר את זה.
אתי בנדלר: אבל, יתכן שזו נקודת מכירה שלו, ולכן הוא כן יוכל להחזיר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש לי בעיה עם זה.
אופיר אקוניס: מה אומר הסעיף?
אתי בנדלר: --בניגוד לכוונה של מי שנותן זכיון, ניתן יהיה להחזיר בהתאם לנוסח המוצע גם לבעל זכיון, גם אם הנהלת החשבונות היא שונה לחלוטין.
אופיר אקוניס: זה העוסק.
חנה וינשטוק-טירי: כתוב: "החזרת התמורה תתאפשר אצל העוסק", ובין היתר זה יכול להיות גם בעל הזכיון שהרי הוא עוסק --
אתי בנדלר: --או נקודת מכירה.
חנה וינשטוק-טירי: --או בכל אחד מסניפי העוסק או נקודות המכירה.
אתי בנדלר: על זה יש את הפרשנות: האם נקודת מכירה של העוסק כוללת זכיין או לא כוללת זכיין.
אתי בנדלר: לדעתי, זה לא - - -
חנה וינשטוק-טירי: לא כוללת זכיין.
אופיר אקוניס: אז, למה צריך?
אופיר אקוניס: אולי אפשר לומר: "בכל אחד מסניפי - - -".
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה זה לא כולל?
אופיר אקוניס: אם אנחנו עושים נקודה בכל אחד מסניפי העוסק, זה אולי יותר ברור, או נקודות המכירה של העוסק בלבד.
חנה וינשטוק-טירי: אסביר שוב.
חנה וינשטוק-טירי: ניקח כדוגמא שוב את "ארומה" שהיא דוגמא טובה, למרות שזה מוצרי מזון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: קחי כדוגמא את "קסטרו".
אופיר אקוניס: את צודקת.
אופיר אקוניס: קחי את "קסטרו" כדוגמא, שלדעתי הם עובדים בזכיון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נניח שקניתי בגד ב"קסטרו" בנתניה, ועכשיו הגעתי לעשות קנייה במקום אחר.
אופיר אקוניס: כנראה שב"קסטרו" ו"פוקס" זו השיטה, אלא אם כן מישהו מנציגי החברות שהזכרנו כאן נמצא וחושב אחרת ורוצה להסביר לנו אחרת.
בן-ציון אדורם: התבקשתי לדבר גם בשם רשת "פוקס".
אופיר אקוניס: האם זו שיטת זכיונות?
בן-ציון אדורם: לא. ברשת "פוקס" לא לגבי זכיונות.
בן-ציון אדורם: אבל, לעומת זאת, בהקשר לסיפא של הדברים, - - -
תמר פנקוס: צריך להסביר קודם.
בן-ציון אדורם: אדוני, זה מה שרציתי לומר קודם וביקשת שאמתין.
בן-ציון אדורם: מכיון שאת ניסחת שזה בכל סניף, כשמדובר בשיקים איך סניף בבאר-שבע יודע שהשיק בנהריה נפרע?
חנה וינשטוק-טירי: מה אם זו אותה מערכת חשבונאית?
בן-ציון אדורם: מה שקורה הוא שמוקצב מספר יחסית קצר של ימים בפרט בביגוד וקוסמטיקה.
חנה וינשטוק-טירי: כן, אבל זה נדון בסעיף הבא.
חנה וינשטוק-טירי: זה לא הסעיף הזה.
תמר פינקוס: זה לא עכשיו.
תמר פינקוס: זה לא רלוונטי לפה.
אופיר אקוניס: גברת פינקוס, מה אתם מציעים?
חנה וינשטוק-טירי: נדון בזה באופן החזרת התמורה.