GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חנה טירי: ואז עלתה השאלה, מה זה אריזה המקורית; גם עלתה השאלה הזאת נוכח הגדרה של אריזה בחוק האריזות.
חנה טירי: הכוונה שלנו היתה, למשל אם אני לוקחת את הבקבוק הזה - האריזה המקורית היא לא הבקבוק עצמו אלא מה שעוטף את הבקבוק, כלומר העטיפה של הבקבוק, וכתבנו במפורש: שאינו מהווה חלק בלתי נפרד מהמוצר ואינו חיוני לצורך השימוש במוצר.
חנה טירי: הבקבוק עצמו הוא חיוני לצורך השימוש במוצר, כלומר זו לא אריזה מקורית, מבחינתנו.
חנה טירי: אריזה מקורית, הכוונה שיש עטיפה נוספת, ואז אנחנו אומרים: כל הטובין שארוזים באריזה המקורית, והצרכן לא פתח את האריזה, אנחנו לא רואים פה נזק גדול שנגרם, ולכן אנחנו חושבים שיש מקום לאפשר לצרכן במקרים כאלה אפשרות להתחרט ולקבל בחזרה את הכסף.
חנה טירי: לכן הגדרנו אריזה מקורית.
עידו הדרי: זה לא שהאריזה נפגמה.
עידו הדרי: למשל, בנושאים של אביזרים רפואיים- -
אופיר אקוניס: נטפל בנושאים רפואיים בנפרד, אם איני טועה.
דניאל סעדון: דווקא אריזה, אחרי שאתה פותח, אתה יודע אם זה מוצר שרצית או לא רצית.
אופיר אקוניס: מדברים על האריזה עצמה.
איתן כבל: תקני אותי אם אני טועה – את לא מתכוונת לאריזה שארז לך בעל החנות.
יצחק קמחי: גם צריך למעט את זה, לציין: למעט אריזת נוי או אריזה שנארזה- -
איתן כבל: אני מסכים לעניין הזה, כי זאת אריזה שאתה קונה אותה.
איתן כבל: לא שאותה עטיפה שאתה עוטף כדי שזה ייראה יפה יותר- -
חנה טירי: כתבנו: חפץ או כל חומר שהוא של יצרן או יבואן, כלומר רק העטיפה - לא שהמוכר עוטף לך את זה מתנה.
אתי בנדלר: את מדברת על חפץ או חומר המשמש או נועד לשמש את היבואן או היצרן של טובין.
חנה טירי: זה יותר מדויק.
אופיר אקוניס: יכול להיות שאני קובע דיונים בתדירות גבוהה מדי, אז נקבע אותם בתדירות פחות גבוהה.
אופיר אקוניס: אם הממשלה לא באה עם הגדרות מסודרות, אנחנו מתחילים לקיים כאן, וזה בסדר לקיים את ההידברות, אבל הידברות מהותית אנחנו מקיימים כאן.
אופיר אקוניס: אני ביקשתי להעלות את התקנות, אתם הבאתם אותן 24 שעות אחרי החוק בקריאה הטרומית.
אופיר אקוניס: אפשר לעבור חזרה לחוק, וזה הכול, אם התקנות לא מוכנות.
אופיר אקוניס: אני רציני – אם התקנות לא מוכנות, נחזור למתווה של החוק.
אופיר אקוניס: אולי החוק יהיה כתוב יותר טוב.
אופיר אקוניס: אני מבקש לדלג עכשיו על הסעיף ולעבור לביטול עסקה.
אתי בנדלר: אני רוצה בכל זאת להקריא הצעת נוסח לאריזה מקורית.
אתי בנדלר: אני שרבטתי לי תיקונים תוך כדי.
אתי בנדלר: אריזה מקורית – חפץ וכל חומר שהוא המשמש יצרן או יבואן לאריזת מוצר שייצר או שייבא, ושאינו מהווה חלק בלתי נפרד מהמוצר ואינו חיוני לצורך השימוש בו.
זאב פרידמן: ואינו משמש לנוי בלבד.
אתי בנדלר: זה לא רלוונטי.
איתן כבל: הכוונה, באריזה המקורית.
איתן כבל: קונה אפטרשייב בחנות, והוא עטוף בניילון של החברה, זה ברור.
זאב פרידמן: הרבה פעמים זה מגיע גם – יש מארז של כמה מוצרים בתוך חבילת פלסטיק.
אופיר אקוניס: אם אתה קונה, אז תחליף את כל המארז.
איתן כבל: אני גם לא מציע שנעלה רזולוציות כאלה.
איתן כבל: זה לא ייגמר.
איתן כבל: ככל שנפתור במהירות את הבעיה של הגדרות היסוד, יהיה לך קל יותר אחר כך להתמודד עם העניין.
איתן כבל: כל אחד, יש לו הנהג מונית שלו.
איתן כבל: אתה זוכר שפעם חלק גדול היו נוסעים במוניות?
איתן כבל: כל אחד היה אומר: נסעתי עם נהג המונית, והוא אמר לי, ועכשיו הממשלה צריכה לשנות את כל התפישה שלה כי שר כזה או חבר כנסת נסע עם נהג מונית.
אופיר אקוניס: קודם כל, צריך לקבל פה החלטות.
אופיר אקוניס: לגבי הניסוח של היועצת המשפטית, נשמע שהוא מקובל וסביר והגון.
אופיר אקוניס: לגבי טובין חדשים, נלך על ההצעה הזאת כרגע, ואם אחר כך יהיה צורך להרחיב אותה, לחדד את ענייני מוצרי היד שנייה והקנייה בשוקי פשפשים וכדומה – גם נעסוק בזה.
אופיר אקוניס: כרגע העקרונות האלה הם העקרונות, של טובין חדשים, וגם להוסיף לפי המלצתך, היועצת המשפטית, הגדרה- -
אתי בנדלר: אין צורך בשלב זה.
אתי בנדלר: נשאיר משהו גם לבתי המשפט.
לאה ורון: היא אמרה את זה בהומור.
קריאה: זה ביקורת על המחוקק.
אופיר אקוניס: תמיד תהיה ביקורת על המחוקק.
אופיר אקוניס: פעם תהיה ביקורת ציבורית על המחוקק ופעם תהיה ביקורת משפטית.
אופיר אקוניס: אנחנו יכולים לספוג ביקורת, גם משפטית וגם ציבורית, והכול בסדר.
אתי בנדלר: אני אומר לך מדוע אני חוזרת בי מהצעתי בשלב זה להגדיר מהם טובין חדשים, מסיבה פשוטה – אין לאיש כרגע הגדרה זמינה, ברורה וללא מחלוקת שאפשר לדון בה, ואני לא רוצה לעכב את התקנות.
אופיר אקוניס: על העקרונות הללו נצביע עכשיו.
אופיר אקוניס: אתה מצביע במקום חבר הכנסת פרץ.
אופיר אקוניס: לפי העקרונות שהקראנו כאן ולפי הצעת הממשלה, עם כל השינויים שהוכנסו בה, מי בעד?
אופיר אקוניס: הצבעה בעד – פה אחד ההגדרות אושרו
אופיר אקוניס: תודה, ההגדרות אושרו.
אופיר אקוניס: אנחנו בביטול עסקה.
חנה טירי: רק לציין, דיברנו בדיון הקודם על הגדרת עוסק, ואנחנו ביטלנו את ההגדרה של עוסק, אבל הכנסנו את זה בסעיף אחר, ונגיע לשם, נגיע לאותו סעיף.
חנה טירי: לכן ההגדרה של עוסק לא נמצאת כרגע בתקנה 1.
חנה טירי: "ביטול עסקה.
חנה טירי: 2.
חנה טירי: צרכן רשאי לבטל הסכם – (1) לרכישת טובין או סוגי טובין כאמור בפרטים 1 עד 6 לתוספת תוך 14 ימים מיום שקיבל את הטובין, ובלבד שאם העסקה היא לרכישת טובין והצרכן קיבל את הטובין שרכש, הוא יחזיר אותם לעוסק, והטובין לא נפגמו ולא נעשה בהם שימוש".
חנה טירי: התוספת הזו זה כתוצאה מבקשה של בעלי העסקים שנבהיר, למרות שזה כתוב בחוק המסמיך, שנבהיר גם בתקנות, שהכוונה היא רק כאשר הטובין לא נפגמו ולא נעשה בהם שימוש.
אתי בנדלר: הכנסתם את זה רק לפסקה 1, ואני חושבת שזה רלוונטי לפסקאות נוספות שבהן מדובר ברכישת טובין.
חנה טירי: 1 עד 6 זה טובין.
חנה טירי: השאר זה שירותים.
אתי בנדלר: אבל הכנסתם את זה רק ל-1.
חנה טירי: 1 עד 6.
חנה טירי: נכון, גם ב-7 צריך להכניס את זה.
אתי בנדלר: מה בקשר לפסקה 2 בתקנה 2, למשל - לרכישת טובין או סוגי טובין כאמור בפרט 7.
אתי בנדלר: זה רלוונטי, הטובין כאן, או לא?
חנה טירי: גם לפרט 7 זה רלוונטי.
אתי בנדלר: אין עוד טובין בתקנה 2?
אופיר אקוניס: אתי, את מציעה להקריא את הכול, ואז לעשות את הדיון הפרטני?
אתי בנדלר: זה יהיה קשה מדי, כי זה תנאים שונים לגבי כל פסקה.
אתי בנדלר: מה שניסיתי לומר, שבישיבה הקודמת נעשתה פנייה לוועדה, את התנאי, "ובלבד שאם העסקה היא לרכישת טובין, והצרכן קיבל את הטובין שרכש, הוא יחזיר אותם לעוסק, והטובין לא נפגמו ולא נעשה בהם שימוש", להכניס לגוף התקנות, הגם שהתנאי הזה, שמופיע בחוק עצמו.
אתי בנדלר: הוועדה נענתה לבקשה.
אתי בנדלר: כאן הם הכניסו את זה רק בתקנה 2(1), בעוד שיש תקנות נוספות, שמדברות על ביטול עסקה לרכישת טובין, ויכול שהתנאי הזה רלוונטי גם לגביהם.
אתי בנדלר: לכן ההערה שלי בסך הכול מנסה לומר, שהתוספת הזו אינה רלוונטית רק לפסקה 1 בתקנה 2, אלא רלוונטית לפסקאות נוספות, לכן המקום שלה צריך להיות במקום אחר.
אתי בנדלר: אני מציעה שהוועדה תאשר את העיקרון הזה של הוספת התנאי הזה לתקנות, ובאשר למיקום המדויק בנוסח, זה יידון אחר כך.
חנה טירי: זה יופיע בתקנת משנה.
אתי בנדלר: אולי זה ברישא- -
אופיר אקוניס: זה עניינים טכניים של שיח משפטי.
אופיר אקוניס: את הוסמכת.
חנה טירי: "החזרת הטובין באריזה המקורית תהיה ראיה מספקת לאי עשיית השימוש בהם; לגבי פרטים 1 עד 3 ו-6 לתוספת, פתיחת האריזה המקורית כשלעצמה לא תיחשב שימוש או פגימה בטובין, אלא אם יוכח אחרת".
חנה טירי: ישנה תוספת שהוספנו כתוצאה מהידיינויות נוספות – עלתה השאלה, איך יודעים אם נעשה שימוש או לא נעשה שימוש במוצר.
חנה טירי: אמרנו: "חיבור הטובין לחשמל, גז ומים ייחשב לעניין זה הוכחה כי נעשה שימוש בטובין".
חנה טירי: בעצם אנחנו אומרים, לגבי פסקאות 1 עד 3 ו-6, כלומר אנחנו לא מדברים על פסקה 4, שהתנאי לה שם זה רק אם האריזה לא נפתחה; אנחנו מדברים על ריהוט, ציוד לבית ולגן, מכשיר חשמלי - - שהזמין הצרכן וטרם סופק לו ומטהר מים ומתקן למים מינרלים – במקרה כזה עצם רכישת המוצר עצמו מאפשרת לצרכן לקבל בחזרה את כספו, אם הוא מבקש לבטל את העסקה, גם אם הוא קנה את זה באריזה, והאריזה נפתחה.
חנה טירי: זה כלל ראשוני.
לאה ורון: קניתי מאוורר וחיברתי אותו לחשמל.
לאה ורון: איך העוסק יכול לדעת אם חיברתי אותו לחשמל?
אתי בנדלר: הוא לא יכול לדעת, אבל אם הוא יידע, זכות הביטול לא קיימת.
אופיר אקוניס: באמת קניתי לפני כמה שנים מתקן למים מינרלים של חברה מסוימת, שבשבוע שעבר הודיעה הודעה כלשהי, ואחר כך חזרה בה מההודעה, ולאחר מכן התחרטתי, והחלטתי לחזור לשיטת הבקבוקים.
אופיר אקוניס: ביקשתי החזר, ובלי שום בעיה החזירו לי, ואני השתמשתי.
אופיר אקוניס: החוק הזה מרע את המצב; אני הייתי במצב יותר טוב.
אופיר אקוניס: תוך 48 שעות - חיברתי לחשמל.
ראובן קמחי: המכשיר הזה עולה כדי להחזיר אותו למכירה סדר גודל של בין 200 – זה שיקול שהמוכר שלך עשה, אבל אתה לא יכול בגללו לאלץ אותי לקחת מכשיר, שאני לא אוכל למכור, רק לאחיך מחר, כי אני אגיד לו: בסך הכול אחיך חיבר את זה לחשמל, 48 שעות, הוא רק לקח כוס מים.
ראובן קמחי: האם אתה תרשה לי להכריז עליו כמוצר חדש?
ראובן קמחי: גם לא חדש, כי אני שקרן, וגם כי לא עברו חשמל ומים, כי גם אז אני אהיה שקרן.
אופיר אקוניס: אתה מדבר על הכד, שהוצאתי מים מהכד.
אופיר אקוניס: הרי הכדים בלאו הכי מוחלפים.
ראובן קמחי: ברגע שעברו מים, אני לא יכול להחזיר אותו באחסנה- -
אופיר אקוניס: אגב, הכד הזה כן יהיה בשימוש, כי בלאו הכי ממלאים בו מים מחדש.
אופיר אקוניס: הכדים לא חדשים; הכדים מתמלאים כל הזמן.
ראובן קמחי: ברגע שאני שם אותו רטוב באחסנה, אני לא רוצה שתשתה ממנו מים בשבוע הבא.
ראובן קמחי: אם תשתה מים, או אתה או אחיך יחלו.
ראובן קמחי: את זה אתה רוצה למכור למישהו שלישי?
ראובן קמחי: אתה מאלץ אותנו להיות שקרנים.
ראובן קמחי: זה מה שאתה דורש מאתנו.
אופיר אקוניס: אני שואל.
אופיר אקוניס: אני אנסה להבין את הצעת הממשלה.
ליאת גור: שמש וקולטי שמש – זה גם?
איתן כבל: כבר התקנת אותו.
איתן כבל: ליאת גור: חדש, לא השתמשו.
ליאת גור: גם מזגן?
איתן כבל: התקנת מזגן.
אופיר אקוניס: כלומר הממשלה אומרת שיכולת ההחזרה היא עד שהמוצר מגיע לביתו של הלקוח – אני שואל, אני מנסה להבין.
יצחק קמחי: אנחנו מסתמכים על הסעיף המסמיך, שלא נעשה סעיף.
יצחק קמחי: עצם הכנסת המוצר לחשמל, העברת מים בו או העברת גז בו לכאורה יוצר חזקה מסוימת, שנעשה שימוש.
יצחק קמחי: אז אם אני רוצה שזה יחזיק מים, אני חייב להכניס את זה פנימה.
איתן כבל: אני אומר לכם, נציגי הממשלה, מרוב שלפעמים אתם רוצים להיות צדיקים יותר ממני, יוצא לכם כשלים תחת ידיכם, לא מתוך כוונה.
איתן כבל: הרי אני מנסה כל הזמן לחשוב ישר.
איתן כבל: אני מנסה לחשוב שזה רובנו.
איתן כבל: אני חושב שרוב הציבור הוא אנשים ישרים – לא באים לתחמן ולקנות מכשיר כדי לקחת שלוק מים ולהחזיר.
איתן כבל: מה אני רוצה לומר בעניין הזה – שכשאדם קנה מוצר, זה שליושב ראש הוועדה החברה הלכה לקראתו, זה עניין אחד.
איתן כבל: זה יכול שיימשך גם עכשיו.
אופיר אקוניס: רק שלא יהיו אי הבנות – זה לא היה כיו"ר ועדה; זה היה לפני שמונה שנים.
איתן כבל: לגופו של עניין, נציגי הממשלה, מבחינתי, גם כצרכן, אבל גם כן כמוכר, במובן הזה שאם זה ציוד שאתה יודע שהשמישו אותו - אם אתה לוקח מאוורר והכנסת אותו לחשמל, זאת לא הכוונה.
איתן כבל: זה גם לא פוגם אותו.
איתן כבל: בואו לא נסבך לעצמנו את החיים.
איתן כבל: כשאנחנו מדברים על מתקן למים, ודאי כשאדם הניח את זה, חיבר את כל הצינורות והפעיל את זה, הוא השמיש את זה.
איתן כבל: אבל כשאתה בא הביתה ויש לך טלוויזיה, הכנסת אותה לרגע והוצאת את השקע, שומו שמיים, יבוא המוכר, יגיד: ראית פעם אחת את פופאי.
איתן כבל: זהו?
איתן כבל: כבר אף אחד לא יוכל לקנות, זה פופאי יד שנייה.
אתי בנדלר: קרוב לוודאי שהטלוויזיה הוצאה מאריזתה המקורית.
איתן כבל: זה משהו אחר.
איתן כבל: זה - אני מסכים אתך.
אופיר אקוניס: האם סעיף האריזה המקורית לא נותן- -
ראובן קמחי: אילו יוותרו על המושג: יצא מאריזתו, ובזה נפתרה הבעיה- -
אופיר אקוניס: על אחד מהשניים אפשר לוותר.
אופיר אקוניס: למשל, לרבות חיבור הטובין לחשמל, גז ומים, ייחשב כאילו נעשה בו שימוש – אפשר לוותר.
אתי בנדלר: אני מתנצלת, אני טעיתי.
אתי בנדלר: אם זה לא אריזה מקורית, לא נחשבת לשימוש.
ראובן קמחי: אם היא לא מקורית.
ראובן קמחי: לא מוכרים מוצר חשמלי באריזתו הלא מקורית אלא אם הוא בתצוגה או אחרי שהוא עבר ביטול עסקה, שעל פי חוק, מגיע לו, דהיינו הוא הזמין לבן, קיבל בז', והחזיר את זה לחנות.
ראובן קמחי: הוא גם לא השתמש – אני לא יכול למכור את זה כחדש.
איתן כבל: גברתי היועצת המשפטית, אני רוצה להעלות שאלה; אני קניתי, נניח, מקרר.
איתן כבל: אני לא מדבר שהזמנתי שנה מראש.
איתן כבל: תוך יומיים סיפקו לי, הגעתי הביתה, אמרתי: איזה אידיוט אני, זה לא דומה בכלל לנוף של המטבח.
איתן כבל: מותר לי לחזור בי?
איתן כבל: ואני חוזר לחנות, ופתחתי את זה.
איתן כבל: הרי איך ידעתי - כשהנחתי את זה.
איתן כבל: כשהנחתי את זה בגומחה, הבנתי שאני בבעיה.
איתן כבל: אתה צריך להוציא את הכיסוי המסוים שיש על זה.
ראובן קמחי: אגב, מי שהרכיב לך את זה היו מובילים, הורידו את האריזה, כי הם לא יכולים להעלות את זה למעלה, ואולי אפילו הם הוציאו את הדלתות כדי להכניס את זה למקום, והרכיבו את זה בחזרה, ואז הגברת באה בערב, מדליקה את הפלורוסנט, היא אומרת: סליחה, בחנות היתה תאורה 4,000 ואט.
ראובן קמחי: בבית יש לי 40 ואט, הצבע לא נראה לי, עכשיו אני רוצה להחזיר.
ראובן קמחי: אני שואל, מה עושים עם המקרר שנמצא בנישה, והוא לא מתאים ליופי ולאופי של הלקוח?
ראובן קמחי: העסקה היתה כשרה לחלוטין.
איתן כבל: ראובן, יש לי עצה לך; כנראה, יהיו פה עוד כמה דיונים, אז אל תוציא את כל האנרגיה בדיונים הראשונים.
איתן כבל: לגופו של עניין, אני מנסה לומר לך, שזה חלק מהעניין.
איתן כבל: מותר לי להגיע הביתה, ותחשוב על זה שרובם לא מוכרים מקררים; מוכרים דברים אחרים.
איתן כבל: כולנו קונים ומוכרים, ומותר לי, וזה קורה לכל אחד מאתנו.
איתן כבל: אתה מגיע הביתה, אומר: וואללה, אכלתי אותה, לא מתאים לי.
איתן כבל: בגלל התאורה שיש לי בבית – חשבתי שזה 400 ואט, והגעתי הביתה ויש לי רק 40 ואט.
איתן כבל: לא נגעתי, לא השתמשתי, החזרתי.
איתן כבל: במקרה הטוב אני מניח שרובנו נקנה את אותו מוצר אחר שמתאים.
איתן כבל: בסוף הרי זה כמות קטנה מאוד שבטלה בששים שמחליטה בסוף לקנות- -
ראובן קמחי: לעולם לא אמכור אותו כחדש; הוא לא ארוז, אתה לא תרצה לקבל מקרר שאני חתמתי עליו, שיש לי הצהרה, שהוא אמר לי שהוא רק ראה והצבע לא התאים.
ראובן קמחי: יש סכנה, כנראה, של 99.9 אחוז, שבדרך חזרה לחנות הוא ייפגע בדלת, בצד, שריטה פה, שריטה שם.
ראובן קמחי: לא אוכל למכור את זה כסוג א'.
ראובן קמחי: ועוד מטילים את האחריות על הלקוח להוביל.
ראובן קמחי: הוביל את זה עם החברים שלו?
ראובן קמחי: עם הבן שלו?
זאב פרידמן: אם הוא לא מחזיר אותו במצבו, הוא לא יוכל להחזיר את המכשיר.
אופיר אקוניס: זה המבחן?
אופיר אקוניס: הרי כשהוא יבוא לקחת את זה, אני אגיד: לא הכנסתי את זה לחשמל.
איתן כבל: איך תדע?
ראובן קמחי: המבחן הוא שאני לא אוכל למכור את זה כסוג אל"ף באריזתו המקורית.
ראובן קמחי: אתה מטיל עליי הוצאות, ומבקש ממני לרמות את הלקוח הבא אחריך.
ראובן קמחי: והבעיה היא שאני – בסך הכול שמתי אותו בנישה, וזה לא היה בשוק הפשפשים; קנית את זה במקום מכובד.
שוש רבינוביץ: חובת ההוכחה על העוסק.
שוש רבינוביץ: זה יקל עליו, אם הוא צריך להוכיח אם כן נעשה שימוש, אם לא נעשה שימוש; אם זה יקל עליו, זה גם נותן את המידתיות ואת האיזון.
שוש רבינוביץ: לפחות יש הכלי הזה.
אתי בנדלר: אני רוצה להפנות את תשומת הלב, אני מבקשת מחברי הוועדה, מהאורחים, מהמוזמנים לעבור רגע לתוספת.
אתי בנדלר: התקנה שבה מדובר מפנה לפסקאות שבתוספת, והתוספת, והתחלנו לעבור עליה – התחלנו בבעיות, ועוד נחזור אליה – מדברת בפסקה (3) על מכשיר חשמלי ומכשיר אלקטרוני לרבות ציוד קצה, ובפסקה 4 היא מדברת על טובין הארוז באריזתו המקורית, ובלבד שאריזתו לא נפתחה על ידי הצרכן.
אתי בנדלר: כשדנו בפסקה 4, עלתה השאלה, מהי אריזה מקורית, ולצורך זה הומצאה ההגדרה על ידי נציגי משרד התמ"ת.
אתי בנדלר: מכל מקום, אם אנחנו מסתכלים על פסקה 3 לעומת פסקה 4, ברור מכאן שכשמדברים בפסקה 4 בטובין, לא מדברים במכשירי חשמל, כי מכשירי חשמל מנויים בפסקה 3, לכן לגבי מכשירי חשמל, אין תנאי שהם לא נפתחו, שהאריזה המקורית שלהם לא נפתחה, דהיינו על פניו מקרר, מיקרוגל, מכונת כביסה, רדיו, די-וי-די, מחשב וכן הלאה – יכול שהאריזה שלהם תיפתח, ולהפך, יש הוראה אחרת, שאומרת שעצם פתיחת האריזה – לא יראו בזה משום פגימה, הרעה במצב הטובין, ולכן בא הסייג כאן ואומר: ובלבד שלא נעשה בהם שימוש.
אתי בנדלר: יש הסייג שיש בחוק, ובלבד שלא נעשה בהם שימוש, ולעניין זה יראו חיבור לחשמל, מים וגז - לכן אני חושבת שיש כאן איזון ראוי.
אופיר אקוניס: ההסבר שלך היה ממצה, ואני חושב שגם חבר הכנסת כבל וגם אני השתכנענו לאשר את הסעיף הזה כפי שהוא.
חנה טירי: "(2) לרכישת טובין או סוגי טובין כאמור בפרט 7 לתוספת – מיום הרכישה ועד תום היום שלמחרת, שאינו יום מנוחה, ובלבד שהתווית על הטובין, אם ישנה, לא הוסרה".
חנה טירי: פרט 7 זה ביגוד והנעלה.
חנה טירי: קבענו לביגוד והנעלה הסדר שונה, קצר יותר.
חנה טירי: אמרנו: "מיום הרכישה ועד תום היום שלמחרת, שאינו יום מנוחה, ובלבד שהתווית על הטובין, אם ישנה, לא הוסרה".
חנה טירי: במקרה כזה חשבנו שכדאי לקצר את המועדים, למנוע שימוש לרעה, כל מיני טענות שעלו.
חנה טירי: אנחנו לא אומרים שזה מונע את כל הבעיות, אבל זה יוצא מאוזן.
אופיר אקוניס: זה ביגוד והנעלה למעט הלבשה תחתונה, שבכלל לא נכללת.
אופיר אקוניס: זה דיברנו.
ליאת גור: עדיין אפשר לקנות שמלה, לצאת אתה.
חנה טירי: אמרתי שזה לא מונע את כל הבעיות, אבל מבחינתנו, זה ההסדר המאוזן.
ליאת גור: זה ידוע בארצות הברית, זה משהו מאוד נפוץ- -
אופיר אקוניס: את מתכוונת שעושים את זה בפרמיירות בהוליווד?
אתי בנדלר: יש טיקט, מין אזיקון כזה משני צדיו.
אופיר אקוניס: שאי אפשר ללכת אתו.
יוסי פתאל: זה לתוך החנות.
אתי בנדלר: יש, אם אתה קונה אפילו לפעמים הלבשה תחתונה, סוגרים לך את זה כך שתוכל לקחת את זה הביתה, לחשוב, אם אתה רוצה להחזיר או לא, אבל זה מבטיח שלא השתמשו בהם, אפילו לא למדידה.
רונית פרל: זה לא ממש קשור לערוץ הקניות דווקא, אבל צריך להבהיר שתווית זה תווית המחיר.
רונית פרל: בבגד יש תמיד התווית עם ההוראות של היצרן – ממה זה מורכב.
אתי בנדלר: ובלבד שתווית המחיר.
רונית פרל: ושאלה – מה עם בגדי ים?
איתן כבל: הלבשה תחתונה.
אופיר אקוניס: הלבשה תחתונה – אני מבקש, כי זה גם עלה לידי ביטוי באחד או בשניים מהראיונות שעשיתי בכלי התקשורת יחד עם אוריאל לין ואחרים – מה עם הלבשה תחתונה?
אופיר אקוניס: אז הנה התשובה.
אופיר אקוניס: הלבשה תחתונה בכלל לא קיימת.
ליאת גור: אני מדברת על שמלות ערב.
ליאת גור: אנחנו מדברים על יצרני הטקסטיל וכאלה שמייצרים שמלות ערב ובגדי יוקרה.
ליאת גור: השמלה באה עם טיקט, ולך תוכיח שהשמלה לא חזרה ספוגת זיעה.
ליאת גור: הטיקט הוא מאחורה.
ליאת גור: עכשיו אתם מטילים על יצרני הטקסטיל לחשוב על פטנט חדש, על טיקט חיצוני, וממש אי אפשר ללכת עם השמלה עליו, אבל היום רונן חן, סיגל דקל עכשיו צריכים- -
יצחק קמחי: ומה עם הזיכוי?
יצחק קמחי: עם הזיכויים, שקיבלתם את זה כל הזמן, ולא שאלתם את השאלה, אם זה מזיע או לא מזיע?
יצחק קמחי: מה התחדש?
ליאת גור: זה פשוט תופעה מאוד ידועה ורווחת, השאלה איך מונחים את העניין של לקחת את השמלה לקראת אירוע.
איתן כבל: אנחנו לא דנים עכשיו על ביצוע עסקה או לא ביצוע עסקה.
איתן כבל: הבעיה שמעלה הגברת, נציגת התאחדות המלאכה והתעשייה, היא האם הטיקט קיים או לא קיים - הוא קנה מידה לדעת, אם היה שימוש או לא שימוש.
איתן כבל: זה דיון אחר.
בן ציון אדורם: יש הבדל תהומי בין זיכוי להחזר כספי; צרכן שיודע שהוא מקבל זיכוי, והשתמש בו כדי לקנות מוצר אחר באותה חנות או של אותו יצרן, באמת יחזור רק אם הוא באמת צריך ומאמין שהוא חייב להחליף את המוצר.
בן ציון אדורם: הוא עדיין כבול לחנות או ליצרן.
בן ציון אדורם: לעומת זאת, צרכן שמקבל מזומן, כלומר משתחרר מהקשר שלו, יעשה את זה מתי שהוא רוצה.
בן ציון אדורם: הוא מדמיין את עצמו מחזיר את המוצר, ולצורך העניין, הולך וקונה גלידה.
בן ציון אדורם: אנחנו יודעים, שאדם שמקבל זיכוי, יחשוב בצורה מאוד זהירה, ויעשה את זה רק כשהוא באמת צריך.
בן ציון אדורם: לעומת זאת, החזר במזומן או החזר של אמצעי התשלום יגדיל בעשרות מונים את מספר האנשים שמחזירים מוצרים.
בן ציון אדורם: למאי הנפקא מינה – לדבר אחד: הנושא של הזיכוי מחייב את הוסק לספוג משהו – לספוג את הפחת במחיר של המוצר- -
יצחק קמחי: הוא מעביר את זה לצרכן הבא.
יצחק קמחי: את מה הוא סופג?
יצחק קמחי: את הזיעה?
בן ציון אדורם: לא.
בן ציון אדורם: אנחנו מדברים גם על מוצרים, כמו שאתה מדבר על מוצרי קוסמטיקה וכו', אז עוסק שהצרכן מחזיר לו מוצר, ומקבל זיכוי, הוא מוכן לספוג את זה מתוך ידיעה, שמחכה לו דרך הזיכוי המכירה הבאה.
יצחק קמחי: הוא לא סופג כלום.
יצחק קמחי: כשהוא נותן זיכוי, הוא נותן לי חתיכת נייר.
יצחק קמחי: יש לו המוצר אצלו ויש לו הכסף אצלו, והוא מוכר את המוצר הזה שוב למישהו אחר.
בן ציון אדורם: כולנו רוצים להאמין שאף אחד לא מוכר מוצר קוסמטי שוב.
איתן כבל: אתה מצפה, שניתן קרדיט למה שאתה אומר, למוכרים.
איתן כבל: מצד שני, אנחנו מנסים שתיתן קרדיט גם לנו, הצרכנים, שאנחנו לא שקרנים סדרתיים, למרות שאנחנו יהודים ואנחנו ישראלים, וכולנו אוהבים להגיד על עצמנו שאנחנו שקרנים ואנחנו רמאים.
איתן כבל: עוד לא ראיתי מדינה שכל היום מספרת על עצמה כמה התושבים שלה רמאים ושקרנים.
בן ציון אדורם: חבר הכנסת כבל, אם בעוד חמש שנים יתברר שמאז חקיקת התקנות החזרת מוצרים עלתה באלפי אחוזים, אתה תבוא לכנסת ותציע לבטל אותו?
איתן כבל: אני אהיה פה עוד כמה שנים – תנסה אותי.
איתן כבל: ברשותך, אני רוצה להגיד לך נפקא מינה אחרת.
איתן כבל: זה אפילו מקומם אותי, כי כשאני בא לקנות מוצר, אני בא לקנות.
איתן כבל: אני לא עושה את זה בשעות הפנאי שלי בכיף.
איתן כבל: הנחת העבודה כשאני מגיע לחנות, אני, גם אם המוצר לא מוצא חן בעיניי, אני אשוב וארצה לקנות משהו אחר מאותה חנות.
איתן כבל: נקודת המוצא היא שבסופו של דבר קורה לכל אחד מאתנו, גם לך, שבסופו של דבר אתה מגיע ואומר: אכלתי אותה, לא רוצה את המוצר הזה.
איתן כבל: לא קורה?
איתן כבל: שאף אחד פה לא יגיד שלא קרה לו מצב כזה.
איתן כבל: ויותר מכך, אתה מגיע לפעמים, שהחנות הזאת, פתאום מתברר לך ששום דבר שם לא מתאים לך.
אופיר אקוניס: מר פרידמן, יש לך רעיון חכם עבורנו?
זאב פרידמן: לכל אלה שחוששים אני מציע לשאול את אותם מנכ"לי רשתות, שהם בעצמם כבר היום באופן וולנטרי מציעים את אותם שירותים, חלקם כבר התפרסמו בתקשורת, חלקם גם פנו לכל מיני ארגונים וגורמים מסוימים.
זאב פרידמן: יש כאן כתבה, אני מוכן להעביר אותה לאדוני היושב ראש; למשל, מנכ"ל H
ליאת גור: הערה קטנה – בשם העסקים הקטנים והבינוניים, אין דין עסק קטן שעושה חמש שמלות או חמישה זוגות נעליים כדין H
איתן כבל: את משמיצה נתח באוכלוסייה.
איתן כבל: לא כולם יכולים לקנות שמלות.
ליאת גור: התופעה ידועה.
אופיר אקוניס: רוב האוכלוסייה קונה ברשתות גדולות, שהמחירים הרבה יותר נמוכים, ודאי מהמעצבים.
לאה ורון: המעצבים שמים גולה- -
ליאת גור: אבל הוא צודק, זה רק ליציאה מהחנות.
ליאת גור: יצטרכו להמציא עכשיו משהו אחר.
איתן כבל: אפרופו זיעה, כשאנחנו נכנסים לחנויות, המעצב או המעצבת שם שמלה, שרק עליה עושים את הבדיקה, כי אני רוצה לחשוב, כשאני קונה שמלה, אני לא רוצה לחשוב – מה, לא קרה לנו - לא בחנות של מעצבים, אלא בנעליים.
איתן כבל: לפעמים אתה קונה לילד שלך נעל, אתה רואה כאילו כבר עשו עליו ויש של מרתון תל אביב.
איתן כבל: ואם אתה לא אומר משהו, הוא לא מביא לך מהמחסן.
ליאת גור: עדיין מדברים באופנה ישראלית, בענף הטקסטיל, שהוא עומד על כרעי תרנגולת.
ליאת גור: זה ייצור להם בעיה.
רונית פרל: בגדי ים זה הלבשה תחתונה?
אתי בנדלר: למיטב ידיעתי, בגדי ים לא מוגדרים כהלבשה תחתונה.
איתן כבל: הלבשה תחתונה מכסים.
איתן כבל: בגד ים מראים.
קריאה: הלבשה תחתונה נוגעת בגוף, ובגד ים כן.
אופיר אקוניס: אני חושב שאתה צודק.
אתי בנדלר: לכל יצרני בגדי הים יש מין פלסטרים כאלה.
אופיר אקוניס: בגד ים זה דבר שנצמד לגוף.
לאה ורון: וחולצה לא? ושמלה לא? וטייצים לא?
קריאה: זה עניין של איפה זה נוגע בגוף.
אופיר אקוניס: בגד ים של ספידו זה הלבשה תחתונה או לא?
אופיר אקוניס: זה גם תחתון.
ליאת גור: תחתונה, ושיש עליו משהו עליון.
ליאת גור: בגד ים – אתה הולך אתו- -
אופיר אקוניס: לכן זה כן הלבשה תחתונה.
יעל כהן שוואט: אנחנו חושבים שעדיף להגדיר את זה כהלבשה תחתונה, ולהשאיר לרשתות לבחור, אם הם מסכימים לקבל או לא.
יעל כהן שוואט: זה נושא מאוד עדין.
אופיר אקוניס: אז צריך בסעיף 7 אולי להוסיף: לרבות בגדי ים.
אתי בנדלר: למה מחקתם מסעיף 7 של התוספת אחרי ביגוד והנעלה את המילים "למעט הלבשה תחתונה"?
חנה טירי: זה בסעיף 6(10).
אתי בנדלר: הלבשה תחתונה לרבות בגד ים.
אופיר אקוניס: אני חושב שההערה נכונה.
אופיר אקוניס: חבר הכנסת כבל, סיכמנו את הנושא.
אופיר אקוניס: הצבעה בעד – פה אחד אושר
אתי בנדלר: ובלבד שתווית המחיר – יהיה השינוי בפסקה 2.
עידו הדרי: לגבי גרביים אלסטיות, תחבושות אלסטיות – אנחנו לא רוצים שהצרכן הבא יקנה תחבושת שמישהו לבש- -
אופיר אקוניס: מי יחזיר את זה?
אופיר אקוניס: זה הרי ספוג.
אתי בנדלר: בכל מקרה, הגבלת זכות הביטול נדונה בתקנה 6, שעדיין לא הגענו אליה.
אתי בנדלר: ככל שתגיע למסקנה שיש ציוד רפואי שראוי לסייג את זכות הביטול בקשר אליו – כשנגיע לסעיף הזה, נדון.
איתן כבל: כל דבר שאתה קונה אותו, רפואי, הוא אטום, בדרך כלל, אטימה מיוחדת.
אתי בנדלר: לגבי תרופות, לא מאפשרים החזרה, גם אם אין ספק שלא פתחת ולא נגעת, ומסייגים את זה כאן.
אופיר אקוניס: בלאו הכי הסעיף הזה אושר.
קריאה: סעיף 2(1), אישרתם כבר?
אתי בנדלר: רכישת טובין או סוגי טובין כאמור בפרטים 1 עד 6 – זה אושר.
אתי בנדלר: פסקה 2 אושרה עכשיו.
אופיר אקוניס: הלאה, הגברת טירי.
חנה טירי: "(3) לרכישת שירות כאמור בפרט 8 לתוספת – תוך 14 יום מיום עשיית ההסכם, ובלבד שהביטול ייעשה שבעה ימים שאינם ימי עבודה לפחות, קודם למועד תחילת השירות".
חנה טירי: פרט 8 לתוספת אלה שירותי התיירות.
חנה טירי: הגדרנו את זה בדומה למה שקבוע היום בחוק הגנת הצרכן, במכר מרחוק וברוכלות - שרותי הארחה, נסיעה, חופש ובילוי.
חנה טירי: מצאנו לנכון כן להבהיר, מה זו נסיעה.
חנה טירי: לא רצינו שזה יחול על כרטיסיות לאוטובוס אלא רק לנושא של תיירות, טיולים.
חנה טירי: אז אמרנו: נסיעה, הכוונה לטיסה, שיט, טיול מאורגן וכיוצא באלה, ובשיט – למעט הובלת טובין.
חנה טירי: פה היתה הערה של משרד התחבורה, שקיבלנו אותה – את הנושא של הובלת טובין צריך להחריג; הכוונה היא רק לנסיעת אנשים.
חנה טירי: ההסדר שקבענו דומה מאוד להסדר של תיקון 26 לחוק הגנת הצרכן, שניתן לבטל את העסקה תוך 14 ימים מיום עשיית ההסכם, אבל שבעה ימים לפני מועד תחילת השירות כבר לא ניתן.
חנה טירי: במקרה כזה ה איזון, אפשר למצוא צרכן חלופי.
אופיר אקוניס: בכלל, עכשיו כשכולם נופשים בישראל, בקיץ הזה תמצא רבים שיזמינו גם יום-יומיים לפני.
אופיר אקוניס: לא תישאר עם חדרים פנויים.
אופיר אקוניס: הקיץ הזה מיטיב אתכם, מסיבות גלובליות.
אופיר אקוניס: אני מקווה שזה יימשך כך גם בקייצים הבאים.
יוסי פתאל: רגע לפני שמחריבים אגפים שלמים בתחום התיירות, מוצרי תיירות, זה לא מקרי שיש פה סעיף נפרד; פרט 8 מדבר רק על תחום של תיירות.
יוסי פתאל: אתמול ישב אצלי סוכן מאוד גדול מניו יורק – חברה לא קטנה, שסוחרת רק ב-800 מיליון דולר בשנה.
יוסי פתאל: סיפרתי לו על החוק, והוא אמר:
יוסי פתאל: לא היה כדבר הזה ולא יהיה כדבר הזה בארצות הברית.
יוסי פתאל: מוצר תיירותי הוא כל רגע נסחר בזירות שונות, במחירים שונים, כמו שער הדולר, כמו קפה, כמו מניה בבורסה בדיוק.
יוסי פתאל: גם בתיקון המקורי בעסקאות מכר מרחוק הצבענו על הבעיה.
יוסי פתאל: אתם כאן יוצרים מצב, שכל תחום הצ'רטר יהיה אסור במדינת ישראל, כי אין פה לקוח יושב פה בחדר ההה, שלא יודע שהוא מזמין טיסת צ'רטר.
יוסי פתאל: זו טיסה שאתה יודע שאתה לא יכול לבטל אותה, ובתמורה לזה אתה מקבל מחיר מאוד נמוך.
יוסי פתאל: כל הטיסות ה"לואו קוסט" יהיו בעצם מחוץ לחוק במדינת ישראל.
יוסי פתאל: החוק הזה, כפי שהוא כתוב כאן, הוא גם כולל עסקאות שייעשו בחו"ל.
יוסי פתאל: במקום אחר בחוק, למשל, בכל מה שקשור להצגת מחיר בשקלים או קביעת גובה השער גם משרד התמ"ת הכיר בזה, שכאשר השירות ניתן בחו"ל, החוק לא צריך לכלול.