GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אתי בנדלר: עד תום תקופת הרשיון המקורית.
מוריאל מטלון: זה לא נכון.
אברהם פורז: מה תקופת הרשיון שלו,מר רוזן?
דני רוזן: אלא אם כן הוא פושע לא נורמלי, הרשיון הוא לנצח.
מוריאל מטלון: הוא לא לנצח.
מוריאל מטלון: אדוני, יושב לידך ד"ר טל, תסתכל מה כתוב ברשיון מטעמך.
יזהר טל: בואו נאמר:
יזהר טל: עד נקודת ההארכה הראשונה.
אברהם פורז: אני שואל שאלה ותענה לי בכנות.
אברהם פורז: האם בתום התקופה הראשונה יש לך זכות הארכה אוטומטית, או לא?
מוריאל מטלון: יש לי זכות לעוד תקופה אחת ומעבר לה אין לנו את הזכות.
מוריאל מטלון: התווכחנו על זה.
מוריאל מטלון: אין לנו עוד תקופה.
אברהם פורז: רבותיי, אנחנו לא פוגעים בזכות קניינית קיימת ולכן גם זכותו של מר איינהורן להגיד: לא רוצה את החוק הזה, אני נשאר עם מה שקיבלתי.
אברהם פורז: זכותו.
אברהם פורז: אותו דבר גם לגביו.
אברהם פורז: אם יש לו אופציה להארכה בתנאים מסוימים, אני לא פוגע בו.
אברהם פורז: אין לו אופציה, זה משהו אחר.
דני רוזן: יש פה איזו אי הבנה.
דני רוזן: בעצם, הרשיון של הלוויין הוא רשיון כללי לשידור.
דני רוזן: דהיינו: את הקטע של הבזק שלו הוא עושה, אגב, עם רשיון מיוחד לשירותי בזק ל UPLINK והרשיון לשידורי לוויין הוא בעצם רשיון כללי לשידור.
דני רוזן: דהיינו: חלק מהערוצים הוא עושה לבד, חלק הוא קונה, עורך וכולי.
דני רוזן: תסתכלו על המודל של הכבלים בעתיד, יהיה להם רשיון דומה לרשיון של הלוויין שנקרא: רשיון כללי לשידור.
אברהם פורז: בלוויין יש הגבלה?
דני רוזן: בלוויין, ברשיון, יש כל מיני הגבלות על בעלויות שהם עומדים בהן.
דני רוזן: עכשיו, רשיון הלוויין הוא רשיון שבנקודת זמן מאריכים אותו, אלא אם כן הם עושים דברים נוראיים.
מוריאל מטלון: ד"ר רוזן, לעשר פלוס שש שנים ולא מעבר לכך.
אתי בנדלר: אבל מה אתם רוצים עכשיו, מה המקרה?
אברהם פורז: שום דבר, חבל על הזמן.
אתי בנדלר: לא, דיברתם על הוראת מעבר.
אתי בנדלר: למחוק?
אברהם פורז: הם לא צריכים שום הוראת מעבר.
אברהם פורז: לא צריכים שום דבר.
אברהם פורז: אני מבקש שאתה תגיד לי אם באיזשהו שלב בחקיקה שלנו, אתה חושב שפגענו בזכות קיימת.
אברהם פורז: אם תחשוב שכן, תבוא ותגיד: הנה, בסעיף הזה נפגענו.
אברהם פורז: אני כבר אומר, באופן מוצהר, חד משמעי, חגיגי, דקלרטיבי: מי שקיבל משהו לפי הדין הקודם, לא נפגע בזכויותיו הקנייניות.
אברהם פורז: גם לא נפגע בזכותך, אם לא כתוב בחוק, להעביר את זה לסעודים.
אברהם פורז: אם כתוב שאסור, אל תעביר.
מוריאל מטלון: אנחנו ניתן לכם נייר על הנקודה הזאת.
גדעון אביטל: אדוני היושב ראש, רק הערה אחת.
גדעון אביטל: אני מבקש שאם תקבע הגבלה לגבי הבעלות כמו בחוק האחזקות הבנקאיות…
אברהם פורז: שתהיה תקופת מעבר.
אברהם פורז: אני בהחלט חושב שצריכה להינתן תקופה.
דוידה לחמן-מסר: שנה.
אברהם פורז: אני חושב שצריכה להינתן תקופה של שלוש שנים.
אברהם פורז: לחברות הכבלים כדי להגיע לבעלות ליעד הסופי.
אברהם פורז: אני אגיד גם למה: כי כשאתה צריך למכור בתנאים של אקדח מול הרקה, אתה מוכר בזול.
אברהם פורז: אני כבר ראיתי מה קרה לבנק לאומי עם אפריקה ישראל.
דוידה לחמן-מסר: מה ההבדל בין שנה ושלוש?
דוידה לחמן-מסר: הבעיה היא בנקודת הזינוק.
דוידה לחמן-מסר: אם בנקודת הזינוק עכשיו, שבה חברות הכבלים הופכות להיות חברות תשתית – כבר אתמול קראנו שבעל שליטה בעיתון מסוים רכש גם אתר מסוים שאליו הוא מתכוון להעביר את כל עסקיו.
דוידה לחמן-מסר: היו"ר אברהם פורז: מה את רוצה שאני אעשה?
דוידה לחמן-מסר: השילוב של טלוויזיה אינטראקטיבית בנקודת הזמן הראשונה, היא הבעייתית.
דוידה לחמן-מסר: לכן הייתי מבקשת מאדוני לבחון שוב את תקופת המעבר.
אברהם פורז: אי אפשר.
דוידה לחמן-מסר: אבל אתה נותן לו תשתית.
אברהם פורז: הגברת לחמן-מסר, אני לא יכול לגבי אדם, שיש לו זכויות היום ואני אומר לו לרדת באחזקות שלו…
דוידה לחמן-מסר: אבל אתה נותן לו תחום חדש להתעסק בו.
אברהם פורז: בסדר, אני לא יכול לומר לו: תמכור בתנאים של אקדח מול הרקה.
דוידה לחמן-מסר: מה ההבדל בין תנאים של שנה לתנאים של שלוש שנים?
בני איינהורן: שנה זה כלום בעולם העסקי.
אברהם פורז: שנה יודעים שאתה חייב למכור כמו משוגע ונותנים לך סכום בהתאם.
דוידה לחמן-מסר: אז בוא נתפשר על שנתיים.
דוידה לחמן-מסר: אדוני, שלוש שנים לא נאמר בשום מקום.
אתי בנדלר: שלוש שנים ממתי?
אתי בנדלר: מיום קבלת הרשיון הכללי או מיום תחילת החוק?
אברהם פורז: מיום תחילת החוק.
אברהם פורז: מיום ההוראה.
אברהם פורז: מרגע החיוב שלו להתחיל.
בני איינהורן: לא, מיום שאנחנו לוקחים את…
אברהם פורז: אז זה יהיה פחות חודשיים.
אברהם פורז: מיום תחילתו של החוק זה בסדר.
אברהם פורז: זה רק חודשיים.
אברהם פורז: לא תמותו מזה.
דוידה לחמן-מסר: עדיין נשאלת השאלה של הבעלות בערוצים עצמם, שעוד לא דנו בה.
אברהם פורז: נדון בה.
אברהם פורז: אנחנו כבר אומרים לך, שבעלי התוכן לא יוכלו להפיק הכל לבד, אלא יוציאו חלק החוצה.
אברהם פורז: נראה איך ומה.
אברהם פורז: איפה אנחנו, הגברת בנדלר, עכשיו?
אתי בנדלר: שאלה מאד טובה.
אתי בנדלר: אני מבינה שאת סעיף 6יב2 אתה מאשר As Is.
אברהם פורז: 6יב2?
אברהם פורז: איפה זה?
אתי בנדלר: כל דף 13 עד המקום שמסומן 6יב3.
מוריאל מטלון: סליחה, יש לי הערה.
מוריאל מטלון: בפסקה (4), אני מציע בפסקה האחרונה לומר, שהבקשה לקבלת רשיון תוגש על פי תקנות הבזק שהן… כתקנות המפ"א.
דוידה לחמן-מסר: סליחה, אדוני, באמת, זה מקובל שכותבים תקנות בחקיקה ראשית?
אברהם פורז: אני חושב שההערכה של שלוש שנים היתה הערכה מאד אופטימית.
אברהם פורז: זה עסק של שלושים שנה.
אברהם פורז: השר היה, לדעתי, סופר אופטימי.
דני רוזן: יש פה איזו נקודה שאני רוצה לחדד כי לא הבנתי.
דני רוזן: בדיון הקודם, שדנו על סעיף 6ט, קבעו שכל נושאי מוקד השידור הם בעצם נושאי תוכן.
דני רוזן: כל מה ששייך לרשיון שידור כללי.
אברהם פורז: אמרנו את זה עכשיו.
דני רוזן: בעצם, רשיון שידור כללי הוא בעיקרו עוסק בתשתית ולא בתוכן.
אברהם פורז: אנחנו מפרידים.
דני רוזן: אם אתה רוצה להפריד אותו, צריך לעשות שינוי.
דני רוזן: צריך להוציא את רשיון שידור כללי מסעיף 6ט – ואז אולי בכלל לא צריך רשיון שידור כללי.
דני רוזן: זה יהיה רשיון מיוחד לבזק ושלום על ישראל.
דני רוזן: הוא לא צריך רשיון מיוחד לשידור, בכלל.
יזהר טל: זה חוזר לעניין מוקד השידור.
יזהר טל: מה שיצא מהעניין שהיה פה, זה שמוקד השידור, שהוא חלק מרשיון כללי אבל הוא אלמנט תשתיתי, נשאר, לפי השינויים שהחלטתם בשבוע שעבר, תחת סמכות המועצה.
יזהר טל: זה לא הגיוני, משום שהמועצה, הגוף הציבורי, עוסקת בתכנים ולא בתשתית.
יזהר טל: … בהסכמת המועצה.
דני רוזן: זאת תסבוכת לא נורמלית.
יזהר טל: נוצרה כאן תסבוכת.
אתי בנדלר: אתם אוחזים בחבל משני קצותיו.
אתי בנדלר: מצד אחד אתם אומרים, שלמוקד שידור יש אלמנטים תכניים ולכן אתם מתעקשים להכניס את זה לרשיון כללי.
אתי בנדלר: מצד שני, כשמגיעים למועצה אתם אומרים: זה רק תשתית.
דני רוזן: שמענו היום דיון חשוב, שאומר בעצם שרוצים לקבוע כל מיני תכנים ולא רוצים שהכללים האלה יחולו לגבי תשתית.
דני רוזן: זה נאמר פה לפני רגע.
אברהם פורז: תשתית טלקומוניקציה.
דני רוזן: עכשיו אני מנסה לתרגם את זה לפרקטיקה.
דני רוזן: היום יש תפיסה מסוימת בטיוטת החוק הזו, לגבי רשיון כללי לשידור שהוא ערוב של תכנים ושל תשתית.
דני רוזן: לפי הלוגיקה שנאמרה היום צריך לעשות את ההפרדה.
דני רוזן: אני בא ומדבר על ההפרדה הזאת ואומר, שאת כל החלק של מוקד השידור צריך להוציא מרשיון כללי לשידור והוא יהיה רשיון מיוחד לקומוניקציה ושלום על ישראל.
דני רוזן: אנחנו לא רוצים להחיל עליו את כל מאה המגבלות על הבעלויות האלה.
בני איינהורן: אז בשביל מה להפריד אותם מהרשת?
בני איינהורן: זה אבסורד.
אברהם פורז: אני אומר לך, מר איינהורן, שאני הולך לטובתכם.
אברהם פורז: אני אסביר לך גם למה.
אברהם פורז: הרי ככה: מאחר שאנחנו לא רוצים שגורם אחד ישלוט בכל התקשורת במדינה, או כמה גורמים, אנחנו צריכים לגרום לזה שבתוכן יהיה פחות.
אברהם פורז: אתה לא רוצה שיחד עם הפגיעה שלך בתוכן, אני אוריד אותך גם בטלקומוניקציה באחזקות, כי אני סתם גורם לך עוול.
אברהם פורז: זה לא מפריע לי שגורם אחד מחזיק אינטרנטים.
בני איינהורן: אלא שאותה צלחת משמשת את שני הדברים.
בני איינהורן: הברזלים זו תשתית.
אברהם פורז: אנחנו נמצא את הפתרון.
דני רוזן: הפתרון פשוט.
אברהם פורז: בעיקרון אנחנו רואים במקום הקטן והמצומצם הזה, שבו מכניסים את הקלטות פנימה ועושים את החלק הטכני, חלק מהחברה של התוכן.
אברהם פורז: מה זה משנה?
דני רוזן: זה לא משנה איזו חברה הוא יהיה.
דני רוזן: כמו שהיום חברת הלוויין מפעילה מוקד.
אברהם פורז: אתה יודע מה?
אברהם פורז: אני לא יכול להגיד לך שמה שאתה אומר זה מופרך, אבל אתה גם לא יכול להגיד לי שמה שאני אומר זה מופרך.
אברהם פורז: אז מתקבלת החלטה או ככה או כך.
אברהם פורז: אז לא נורא.
בני איינהורן: זו תהיה בעיה תפעולית רצינית.
אברהם פורז: לא תהיה שום בעיה תפעולית.
דוידה לחמן-מסר: אני רוצה להגיד למר איינהורן את הפתרון.
אברהם פורז: נגיע לזה אחר כך.
אתי בנדלר: 6יב3?
אתי בנדלר: מעבר מזיכיון לרשיון.
אתי בנדלר: "ניתן רשיון כללי לחברה בעלת זיקה…" יש לי בעיה כי אני עכשיו כבר לא יודעת, לעומת רשיון מיוחד, הכל התערבב לי פה.
אברהם פורז: נכון, אבל את תדעי.
אברהם פורז: כי אנחנו מדברים על רשיון כללי שהוא בתחום הטלקומוניקציה ואנחנו מדברים על רשיון לשידורים שהוא בשידורים.
דני רוזן: אבל מוקד השידור, החלק הטכני התשתיתי שהוא מוקד שידור, לדעתי צריך להיות בעל רשיון מיוחד לקומוניקציה ושלום על ישראל.
דני רוזן: כמו שקורה היום בחברת הלוויין.
דני רוזן: ככה חברת הלוויין עובדת.
אברהם פורז: טוב מאד.
אברהם פורז: זה המודל.
אברהם פורז: המודל הלווייני זה המודל.
דוידה לחמן-מסר: אדוני, יש פה בעיה.
דוידה לחמן-מסר: זה לא נכון.
דוידה לחמן-מסר: תן לי להסביר לך.
דני רוזן: סליחה, טעות שלי.
דני רוזן: בלוויין רק האפלינג הוא בעל רשיון מיוחד.
דני רוזן: מוקד השידור הוא בעל רשיון של הלוויין.
אברהם פורז: רבותי, ברור שהחלקים הטכניים מפקחים עליהם גם כך וגם כך.
אברהם פורז: אבל, מאחר שאנחנו עוסקים פה בשאלת הבעלויות, באיזשהו מקום אנחנו צריכים את המוקד הזה להעביר, או לחברת הטלקומוניקציה או לחברת התוכן.
אברהם פורז: אנחנו החלטנו שזה כרגע, לצורך הקריאה הראשונה, תוכן.
אברהם פורז: "כולה" חדר עם כמה מוניטורים.
מיכל רפאלי-כדורי: לא, זו הרבה השקעה.
מיכל רפאלי-כדורי: חדר ששווה חמישה עשר מיליון דולר הוא לא חדר עם מוניטורים.
גדעון אביטל: רגע.
גדעון אביטל: אדוני היושב ראש, יש לי עוד מה לומר, לגבי סעיף התמורה.
אברהם פורז: סעיף התמורה עם הבורר והכל?
אברהם פורז: מר אביטל, אני יכול לבקש ממך טובה?
אברהם פורז: שתעלה את זה שוב לאחר הקריאה הראשונה?
גדעון אביטל: זה עניין מהותי ואני מבקש לומר את זה עכשיו.
גדעון אביטל: הנוסח הנוכחי יוצא מהנחה שיש חובת תשלום תמורה.
גדעון אביטל: עכשיו, מומחה קבע שיש חובת תשלום.
אברהם פורז: מר אביטל, אני רוצה להבהיר: הנוסח שמר רוזן קרא לנו, יכנס As Is.
אברהם פורז: בנוסח שלי, הכל פתוח.
אברהם פורז: אני לא קובע שהוא חייב לשלם, אבל גם השאלה הזאת היא לא שאלה עקרונית.
אברהם פורז: כי אם הוא יקבע שאי אפשר לקבוע שיש בכלל איזושהי טובת הנאה ולכן הוא קובע באופן שרירותי מאה אלף שקל, באותו יום תהיה מסיבה מאד גדולה בחברות הכבלים, שרק עלותה תהיה יותר ממאה אלף שקל.
גדעון אביטל: אני בכל זאת רוצה לומר את הדבר הזה.
בני איינהורן: לא בוודאות, אדוני.
בני איינהורן: אולי אנחנו מצפים לקבל פיצוי?
דוידה לחמן-מסר: אדוני, אתם לא הבנתם.
דוידה לחמן-מסר: הוא אומר שאין עליהם חובה לשלם, לפני הכרעה בעצם החובה.
דוידה לחמן-מסר: חובת תשלום קיימת.
אברהם פורז: אני כבר אומר לך, בעיני, המעריך הזה יהיה פתוח…
גדעון אביטל: אדוני היושב ראש משיב לי, גברת לחמן-מסר משיבה לי.
גדעון אביטל: אני עוד לא אמרתי את המשפט שרציתי לומר.
אברהם פורז: תגיד.
גדעון אביטל: אני מבקש שהמומחה יקבע אם יש חובת תשלום תמורה ואם כן את שיעורה.
גדעון אביטל: בסעיף(2)(א) כתוב: שיעור התמורה יקבע בידי מומחה.
אברהם פורז: הגברת בנדלר, תכניסי גם את הוורסיה הזאת.
אברהם פורז: עם ובלי.
אתי בנדלר: וורסיה שלישית?
אברהם פורז: שנזכור להתייחס לזה כשנגיע לזה.
דוידה לחמן-מסר: אדוני, אתה פותח את כל השאלה הפרשנית של עצם החיוב.
דוידה לחמן-מסר: אתה בעצמך אמרת שזה לא עומד לוויכוח והשאלה היא רק כמה.
אברהם פורז: אם נקבע מאה שקל אז מה הבעיה?
דוידה לחמן-מסר: סליחה.
דוידה לחמן-מסר: מה שמר אביטל אומר זה, שקודם הוא צריך להחליט אם חייבים לשלם ורק אחר כך לעסוק בשאלת הכמה.
דוידה לחמן-מסר: אני אומרת: השאלה אם חייבים לשלם או לא היא שאלה אלמנטרית.
דוידה לחמן-מסר: בוודאי שחייבים לשלם.
אברהם פורז: מאיפה אני יודע?
דוידה לחמן-מסר: לך לבג"ץ.
אברהם פורז: מותר לכנסת לחשוב שגם השאלה אם חייבים לשלם או לא, פתוחה.
דוידה לחמן-מסר: לוותר על נכסי ציבור?
אברהם פורז: או, תגידי, יש גם איזשהו חוק של בגידה.
דוידה לחמן-מסר: לא, אני רוצה להבין את זה.
אברהם פורז: נו, באמת.
אברהם פורז: אסור לכנסת לומר שאדם שיקבע בהסכמה בין השר למדינה ואם לא, אז על ידי נשיא בית משפט מחוזי, רשאי לשקול את השאלה אם בכלל מגיע תשלום?
אברהם פורז: אולי לא מגיע בכלל?
אברהם פורז: אסור לשקול את זה?
אלדר דוכן: צריך לדייק יותר בנוסח, כי זה שקיימת חובת תשלום, אני מניח שזה גם אתה אומר שצריך.
אלדר דוכן: הוא אומר: השאלה היא אם יש ערך.
אלדר דוכן: השאלה היא כמה זה שווה.
גדעון אביטל: לא.
אברהם פורז: רבותי, אני לא רוצה לכבול את ה So-cold בורר.
אברהם פורז: אני לא רוצה לכבול אותו.
אלדר דוכן: גם לשיטתך.
אלדר דוכן: אתה אומר שבורר, כלכלן, הוא זה שיקבע את המצב המשפטי האם צריך לשלם או לא.
אברהם פורז: מי אמר כלכלן?
אברהם פורז: אגב, בית המשפט יכול גם למנות מעריך, או יותר מאחד.
אתי בנדלר: בכל הגרסאות?
אברהם פורז: יכול להיות בגרסה אחת אחד ובגרסה אחרת יותר.
אברהם פורז: יכול להיות שיהיו שניים.
אברהם פורז: אולי אחד יעסוק בשאלה משפטית, אחד בשאלה כלכלית.
אברהם פורז: אני חושב שהמדינה, אם היא הולכת בתום לב לדבר כזה, צריכה לאפשר העלאת כל טענה.
אברהם פורז: אם חברות הכבלים היו ממנות את הפוסק, זו היתה בעיה רצינית.
אברהם פורז: אבל זה לא מה שהולך לקרות.
אתי בנדלר: הגענו ל 6יב3?
גיורא ארדינסט: לנו, ב די.
גיורא ארדינסט: בי.אס.
גיורא ארדינסט: , יש בקשה לתוספת, לפני 6יב3.
גיורא ארדינסט: אנחנו מדברים עדיין בסעיף שבו מדובר על מהם התנאים למעבר של בעל הזיכיון לרשיון.
גיורא ארדינסט: אנחנו מבקשים שלתנאים יתווסף – אחרי סעיף קטן (2) ולקראת הנוסח, שזה מתחבר עם סעיף ההגדרות - שבעל הזיכיון יתחייב כי כל מנוי שבחר בכך, יהיה זכאי לרכוש ממנו את התיעול – הכוונה לתיעול בבית המנוי – בהתאם לתעריפים שיקבע השר.
אתי בנדלר: הוחלט לדון בזה יחד עם הסעיף של ה Unbandling.
אתי בנדלר: למרות שזה לא Unbandling, הוחלט לדון בזה בצוותא חדה.
אתי בנדלר: יש ויכוח על הנושא הזה.
אברהם פורז: לא יידון עכשיו.
אברהם פורז: זה Unbandling מתוגבר.
אברהם פורז: זה סופר Unbandling.
גיורא ארדינסט: זה Unbandling מאד פשוט.
גיורא ארדינסט: מאד טכני.
אברהם פורז: אני מציע שאנחנו ננתק קודם כל את כל המנויים מהכבלים ואחרי שהם יהיו מנותקים, אז כל אחד יודיע למי הוא רוצה להתחבר ולפי זה או אתה תבוא לחבר או הוא.
אברהם פורז: אבל בשלב ראשון כולם מנותקים.
גיורא ארדינסט: אני חושב שזה סעיף שהוא מאד חשוב ומאד פשוט ליישום, אין כאן פגיעה בזכות קניין.
אברהם פורז: תגיד לי, לא ברור לך שזו טענה שצריכה להיטען בשלב אחר?
גיורא ארדינסט: אני מצטער מאד.
אברהם פורז: אז אני אומר לך: אני כבר מנסה שלוש פעמים לומר לך שזה יידון יחד עם Unbandling ואתה לא רוצה להאזין לי.
אברהם פורז: אז זה יידון עם ה Unbandling.
אתי בנדלר: 6יב3 (א).
אתי בנדלר: "ניתן רשיון כללי לחברה בעלת זיקה, כאמור בסעיף 6יב(2)(4)(א), יראו את בעל הזיכיון כמי שניתן לו רשיון כללי לשידור.
אתי בנדלר: הוראות הזיכיון יוסיפו לחול, ככל שהן נוגעות לקיום שידורים ולהפעלת מוקד שידור ובכפוף להוראות השר, עד לקבלת הרשיון הכללי לשידור".
דוידה לחמן-מסר: אני חושבת שהסעיף הזה מיותר.
דני רוזן: יש פה שינוי קל בדבר הזה, שהוא מאד חשוב, אגב.
אברהם פורז: הסעיף הזה כבר, לדעתי, מיותר.
אתי בנדלר: אפשר למחוק?
אברהם פורז: אפשר למחוק.
אברהם פורז: לדעתי הוא לא מה שהחלטנו קודם.
אברהם פורז: הוא לא אקטואלי.
אתי בנדלר: סעיף קטן (ב): "ניתן רשיון כללי לבעל זיכיון, כאמור בסעיף 6יב2(4)(ב), והחברה בעלת הזיקה ביקשה לקבל רשיון כללי לשידור, רשאי השר להורות כי לגבי הזיכיון, תבוא החברה בעלת הזיקה במקומו של בעל הזיכיון ויראו את החברה האמורה כמי שניתן לה רשיון כללי לשידור.
אתי בנדלר: הוראות הזיכיון יוסיפו לחול ככל שהן נוגעות לקיום שידורים ולהפעלת מוקד שידור ובכפוף להוראות השר, עד לקבלת הרשיון הכללי לשידור.
אברהם פורז: ד"ר יזהר טל, תסביר לי על מה מדובר פה.
יזהר טל: אני אסביר.
יזהר טל: זה גם נוגע לדברים שנאמרו קודם על ידי גברת לחמן-מסר.
אברהם פורז: צריך I.Q.
אברהם פורז: מאד גבוה בשביל זה, אני אומר לך.
יזהר טל: שיפרנו את זה ועכשיו זה עוד יותר מורכב.
יזהר טל: הסעיף הזה נועד להתמודד עם השאלה מה קורה בתקופת הביניים.
יזהר טל: הרי אנחנו עושים כאן הסדר של מעבר מזיכיון לרשיון.
יזהר טל: הזיכיון לא נעלם.
אברהם פורז: למי שחפץ בכך.
יזהר טל: ודאי.
יזהר טל: למי שחפץ.
יזהר טל: התפיסה המקורית בהצעה, שהיא גם זו שבהצעה שלך, היא שברגע שחברות הכבלים בחרו בנתיב הזה של קבלת רשיון כללי, הזיכיון יעבור להיות או להיחשב כרשיון שידור.
יזהר טל: לאחר מכן תוקנה הקונספציה הזאת ולפי הנוסח החדש שהוכן והוא הנוסח של עמדת ממשלה, אין כאן מעבר אוטומטי לזיכיון, אלא שהמעבר מהזיכיון לרשיון יחייב את חברות הכבלים באותה פרוצדורה ובאותה פניה ובקשה כמו כל גוף אחר שמבקש רשיון כללי לשידור.
אברהם פורז: כל עוד הוא לא קיבל, נמשך המשטר הישן.
יזהר טל: כן, אבל שים לב: מדוע זה מורכב?
יזהר טל: כי יכול בהחלט להיות כאן מקרה של בעל זיכיון שאכן ביקש וקיבל או עומד לקבל רשיון כללי לטלקומוניקציה, אבל בקטע של רשיון כללי לשידור, ישנה אפשרות גם שהוא לא יקבל אותו.
יזהר טל: למשל, בגלל כללים שיקבעו לבעלויות צולבות.
יזהר טל: אז צריך הסדר מעבר גם לסיטואציה הזאת.
אברהם פורז: אני לא רואה את האפשרות הזאת, שהוא מתחיל לקבל חלקים כן חלקים לא.
דני רוזן: ודאי.
דני רוזן: זו אפשרות מאד ריאלית.
דני רוזן: הוא מקבל רשיון לטלקומוניקציה ואז יש לו עוד שנתיים זמן לראות איך הוא נפטר מהשידור שלו.
יזהר טל: בינתיים הוא ממשיך להיות בעל זיכיון.
אברהם פורז: זה הרבה יותר מסובך ממה שאתם מציגים את זה.
אברהם פורז: בא החוק החדש, חברה מסוימת מחליטה שהיא רוצה ללכת על העניין הזה.
אברהם פורז: כדי לעבור למשטר החדש היא צריכה להפריד את עצמה מתשתית ומתוכן לשתי חברות.
אברהם פורז: אתה מעלה בדעתך שבין שתי החברות, אחת תקבל ואחת לא תקבל?
יזהר טל: עוד פעם.
יזהר טל: חברה אחת היא זאת שתקבל את רשיון הבזק.
יזהר טל: אוקיי?
יזהר טל: בוא נשים אותה בצד.
אברהם פורז: קיבלה.
יזהר טל: לחברה השניה, אם זה בעל הזיכיון או בעל הזיקה, זאת שאין לה את רשיון הבזק, יש כרגע עוד זיכיון שחל לעוד שנה וחצי, נניח.
יזהר טל: אם היא תקבל רשיון שידור, אז אין בעיה.
יזהר טל: היא תעבור למשטר החדש בשידורים, אבל יש אפשרות…
דוידה לחמן-מסר: אין אפשרות כזאת.
יזהר טל: רגע.
יזהר טל: תנו לי להסביר.
יזהר טל: התפיסה המקורית היתה, שהיא אוטומטית עוברת לרשיון שידור, אבל עכשיו, לפי הצעת משרד המשפטים, שמנו את זה רק כאפשרות.
יזהר טל: היא תצטרך לעמוד בכללים.
יזהר טל: כולל בעלויות צולבות.
אברהם פורז: ד"ר טל, לגבי הבעלויות הצולבות, יש לו שלוש שנים זמן להתיישר.
אברהם פורז: אז אין שום סיבה שהוא לא יקבל רשיון לשידורים.
דוידה לחמן-מסר: כמו כולם.
יזהר טל: בינתיים, מה חל?
יזהר טל: הסעיף הזה נועד להסדיר מה חל בינתיים.
אברהם פורז: אין בינתיים.
אברהם פורז: יש מצב כזה – אלא אם כן אני טועה ואז תגידו לי – היתה חברה שהיה לה זיכיון.
אברהם פורז: עכשיו היא התפצלה לשתי חברות שמבקשות רשיון.
אברהם פורז: שתיהן מקבלות רשיון, כל אחד בתחומה.
אברהם פורז: יש זמן לחברת התוכן, בהנחה שהיא בבעלות צולבת לא חוקית, להוריד את האחזקות תוך איזשהו זמן.
אברהם פורז: בשלב הראשון אין בעיה.
אברהם פורז: היא מקבלת.
בני איינהורן: אמרנו שלוש שנים.
אברהם פורז: אסור לך ליצור מצב שהוא קיבל על זה ולא קיבל על זה.
אברהם פורז: אסור לך ליצור מצב שהוא חי בשני משטרים שונים.
אברהם פורז: בתחום השידור הוא במשטר הזיכיונות ובתחום האחר לא.
אברהם פורז: זו מקשה אחת.
אברהם פורז: שני רשיונות.
אברהם פורז: ברגע שניתנו שני הרשיונות, גם לטלקומוניקציה וגם לשידורים, באותו רגע הוא יצא מהמשטר הקודם.
אברהם פורז: רק אז.
דני רוזן: השאלה היא אם זה נכון לעשות את זה כך, כי זה ידחה עוד יותר את מתן השירות לקומוניקציה.
דני רוזן: השאלה היא אם אפשר לתת רשיון לקומוניקציה…
אברהם פורז: את התוכן הוא מקבל מיד.
דני רוזן: תהליך ייצור רשיונות התוכן וכל התהליך הזה, אני מניח, ייקח באופן טבעי את הזמן שלו.
דני רוזן: רשיון לקומוניקציה זה רשיון מהמדף.
אברהם פורז: אני אגיד לך משהו.
אברהם פורז: אני הייתי מוכן לאיזושהי הוראת ביניים.
אברהם פורז: הוראת מעבר.
דני רוזן: זהו בדיוק.
דני רוזן: זה סעיף הוראת המעבר.
אברהם פורז: אני אומר מה היא צריכה לכלול ואחר כך אנחנו נבדוק את הנוסח.
אברהם פורז: הוראת המעבר תהיה לחודשים ספורים בלבד, נניח לחצי שנה, שבמהלכה הוא יוכל להתחיל להעביר טלקומוניקציה, אבל ברגע שהוא התחיל בזה, הוא כבר בנתיב שחייב להסתיים ברשיון.
דני רוזן: זהו בדיוק, כי אם הזיכיון נגמר ב 2002, 2003, אין לך הרבה זמן לפתור את זה.
יזהר טל: זה מה שמסביר הסעיף החדש.
יזהר טל: עוד לא הקראנו אותו.
אברהם פורז: רבותיי, אני לא יכול, באווירה כזאת, לשבת ולראות אם הנוסח מתאים למחשבה.
אברהם פורז: אני אומר דבר פשוט: אתם אומרים ככה: עד שהם יופרדו לשתי חברות ועד שזה וכולי וכולי.
אברהם פורז: זה צריך להיות מצב כזה שקודם כל, התאגיד הזה, הקיים, בעל הזיכיון, מודיע לך שאחרי שעבר החוק החדש הם רוצים לעבור למשטר החדש.
אברהם פורז: היה והם הודיעו לך שהם רוצים לעבור למשטר החדש, אתה יכול בשלב הראשון לתת להם רשיון לחצי שנה.
אברהם פורז: שיועלו כבר עכשיו להתחיל להעביר, נניח, אינטרנט מהיר, שירותי בזק.
אברהם פורז: בתום החצי שנה הוא כבר חייב להיות במצב החדש, כשהוא כבר השלים את הפיצול בין החברות והוא כבר מוכן.
דני רוזן: מה קורה אם הוא לא הצליח לעשות את זה בתוך החצי שנה הזאת?
אברהם פורז: קרוב לוודאי שזה בגלל בעיות פיסקליות מבחינת שנת מס, אז נניח שבתחילת שנת המס שלאחר מכן.
דני רוזן: זה בדיוק מה שכתוב.
אתי בנדלר: לא כתובה כאן תקופה.
יזהר טל: תסתכלי על הנוסח החדש שנתתי לך.
יזהר טל: את מסתכלת על הנוסח המקורי שלכם.
אתי בנדלר: אני כל הזמן קוראת את הנוסח המקורי.
אתי בנדלר: זה חדש לך?
אתי בנדלר: זאת הצעת החוק של חבר הכנסת פורז וסיכמנו, שכשאתה חושב שצריכים שינויי נוסח, תעיר את תשומת הלב לזה.
יזהר טל: אני כרגע מעיר את תשומת הלב לזה.
יזהר טל: אני אומר לחבר הכנסת פורז, אבל הוא לא רוצה לעבור על הנוסח, אלא רק על העקרונות.
אברהם פורז: אני לא יכול לעבור על הנוסח.
יזהר טל: אין בעיה.
יזהר טל: לכן נתתי את הנוסח ביד לעו"ד בנדלר.
אברהם פורז: עכשיו שמענו מה צריך להיות.
אברהם פורז: מה הבעיה מר איינהורן?
בני איינהורן: עוד הערה.
בני איינהורן: השיטה המוצעת שאנחנו צריכים לפצל ולמכור נכסים שלמים מחברה לחברה…
אברהם פורז: אתם לא מוכרים.
אברהם פורז: אתם רק, בשלב זה, עושים סדר בתוך עצמכם ואתם מעבירים מכיס לכיס.
בני איינהורן: יש גם עניין של מס בכל התהליך הזה, שמוצע פה רק בשביל להפריד את הנושא של הבעלויות הצולבות, בתוך אמצע התשתית.
בני איינהורן: זה עוד דבר.
דוידה לחמן-מסר: לא, סליחה.
דוידה לחמן-מסר: גם בחוק המקורי היו שתי חברות.
בני איינהורן: אני יודע.
דוד תדמור: אתה חייב להסדיר את הוצאות המס במפורש פה.
דוידה לחמן-מסר: לא נותנים פטור ממס עכשיו.
אברהם פורז: אתם אנשי אגף התקציבים, אבל בכל זאת אתם גם באוצר, למרות הכל.
דוידה לחמן-מסר: מס פרסונלי?
אברהם פורז: אני לא יכול, אם אני מחייב תאגיד לחלק את עצמו לשניים מכוח חקיקה, להגיד לו: עכשיו תשלם מס על זה.
מוריאל מטלון: השאלה היא מה עשית בבנקאות.
דוידה לחמן-מסר: סליחה, מה זה בבנקאות?
דוידה לחמן-מסר: בשום מקום לא עשינו את זה.
דוידה לחמן-מסר: מה, אנחנו גם נפטור אותם ממס?
אברהם פורז: את יודעת שכשיש הפקעה…
דוידה לחמן-מסר: זאת לא הפקעה.
דוידה לחמן-מסר: אתה נותן להם להיכנס לתחום חדש בתנאי שהם יתפצלו לשני תאגידים.
דוידה לחמן-מסר: מה פתאום להקל עליהם בחבות המס?
אברהם פורז: שני התאגידים זה רעיון שעכשיו נולד, פה.
יזהר טל: זה היה בחוק המקורי.
דוידה לחמן-מסר: זה היה בחוק המקורי.
דוידה לחמן-מסר: אין חבות במס?
אברהם פורז: לקראת הישיבה הבאה תזמינו מישהו שמתמצא בעניין הזה של מיסוי בעניין הזה של מיזוגים, פירוקים וכל הדברים האלה, נשמע את חוות דעתו.
דני רוזן: אם יורשה לי רק להגיד דבר אחד קטן, סעיף 6יב3 בהצעת החוק הממשלתית, פותר את כל הבעיות האלה.
יואל נווה: בעלי המניות לא משתנים?
יואל נווה: ההרכב לא משתנה?
אברהם פורז: אני מבקש מכם, מאחר ששמעתם את הדיון, אני רוצה לקבל אינפורמציה, איזה מסים חלים במקרה כזה, יש פה העברה של מקרקעין, אולי מס שבח, מס רווחי הון, אני לא יודע.
אברהם פורז: צריך לבדוק.
אברהם פורז: במקביל אני מציע, מר אביטל, שמטעמכם אקבל איזשהו פירוט.
אברהם פורז: על עמוד אחד, לא צריך דוקטורט.
דני רוזן: עשית טעות שמחקת את (א).
אברהם פורז: אני לא מחקתי כלום.
אתי בנדלר: את (א) מחקת.
אברהם פורז: בסדר, אוקיי.
דוידה לחמן-מסר: זה לא פותר את הבעיה של המס.
אברהם פורז: מר אביטל, בהנחה שהמחוקק מחייב אתכם להפריד את זה לשתי חברות, תביאו לנו מה ההשלכות הפיסקליות.
אברהם פורז: תביאו במקביל.
אברהם פורז: לא יודע אם נפטור אתכם.
אברהם פורז: אולי לא נפטור אתכם.
יואל נווה: צריך לעשות הפרדה בין פיצול במבנה בעלות זה, מה שבדרך כלל אין בו חבות מס, לבין נושא הדילול, אם יצטרך, על פני שלוש שנים, שמישהו יצטרך למכור משהו.
אברהם פורז: הדילול, אני לא אפטור אותו ממס רווחי הון בגלל שהוא מוכר ברווח.
אברהם פורז: אני לא מדבר על הדילול.
אברהם פורז: אני לא יודע, אם בנק לאומי, כשהוא נפרד מאפריקה ישראל, לא שילם מסים.
דוידה לחמן-מסר: הוא שילם.
יואל נווה: הפיצול במבנה בעלות זה, לדעתי לא צריך…
אברהם פורז: זה מה שאני רוצה לבדוק.
אברהם פורז: אבל אני לא יודע אם אתה מומחה בתחום הזה.
אברהם פורז: אתה מומחה?
אברהם פורז: אנחנו צריכים לבדוק.
דוידה לחמן-מסר: עכשיו עבר חוק המיזוגים…
לאה ורון: הויכוח לא עכשיו.
לאה ורון: הוא יהיה בישיבה הבאה.
לאה ורון: חבל.
עמית שכטר: רק במשפט אחד, אני רוצה להזכיר בכל פעם את האחרים שנכנסים לתחום הזה.
עמית שכטר: גם אנחנו, על פי התקנות – לא על פי החוק – מחויבים להקים תאגידים נפרדים לצורך הכניסה לתחום הזה.
דוידה לחמן-מסר: והם לא קיבלו הוראות חוק.
אברהם פורז: יש הבדל בין אחד שאומרים לו: אתה לא נמצא, תקים תאגיד כדי להיכנס, לבין אחד שנמצא ואני מחייב אותו לחתום.
דוידה לחמן-מסר: אבל הוא נמצא.
דוידה לחמן-מסר: הוא לא נמצא בתחום התקשורת.
אברהם פורז: הוא לא נמצא בטלוויזיה.
דני רוזן: האם אפשר לבקש להחזיר את סעיף קטן(א) שאמרת למחוק?
דני רוזן: כי זה יוצר מצב מאד בעייתי.
אברהם פורז: אני לא אמרתי למחוק.
אתי בנדלר: אמרת למחוק.
לאה ורון: אמרת למחוק והצעת נוסח אחר.
אברהם פורז: הסעיף לא ימחק ככל שהוא תואם את מה שדיברנו פה.
אברהם פורז: אני לא יכול לנסח.
אברהם פורז: אני לא מסוגל.
אברהם פורז: הגברת בנדלר, תבדקי את זה.
אברהם פורז: אם זה תואם את מה שדיברנו, זה ייכנס.
אברהם פורז: לא תואם לא ייכנס.
דוידה לחמן-מסר: הוא לא תואם.
מוריאל מטלון: ברשות אדוני, בסיטואציה שבה ניתן גם רשיון בזק כללי וגם רשיון לשידור, זה המקום לקבוע שלא תהיה התניה של שירות בשירות.
מוריאל מטלון: לקבוע סעיף שיאמר שאם לתאגיד כבלים גם כשהוא מפוצל בין שתי חברות אחיות יש רשיון כזה ורשיון כזה, הם לא יוכלו לשווק מסגרת של חבילה משולבת, שבה הם נותנים הטבות בחברה אחת, אם אתה מתקשר אתם בחברה השניה.
מוריאל מטלון: יש לנו נוסח של סעיף שאומר, שהיה וניתן רשיון כללי ורשיון לשידור, לא יותנו השירותים שינתנו במסגרת רשיון אחד, באלה שינתנו במסגרת משנהו.
אברהם פורז: יש לך בעיה עם זה?
דוד תדמור: לי יש בעיה עם זה.
דוד תדמור: יש עיקרון בהגבלים עסקיים שאוסר על בעל מונופולין לנצל לרעה את כוחו.
דוידה לחמן-מסר: זה לא מונופול.
דוידה לחמן-מסר: יש תחרות.
אברהם פורז: עזוב.
אברהם פורז: תתעלם מהם, דבר.