GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד תדמור: יש עיקרון בהגבלים עסקיים שלמונופול אסור לנצל את כוחו לרעה.
דוד תדמור: קח למשל את חברת החשמל…
אברהם פורז: מה אתה מציע בעניין הקונקרטי?
דוד תדמור: מאד פשוט.
דוד תדמור: ככל שמדובר בשירות שניתן למונופולים על ידי בעל רשיון כללי – באיזשהו תחום.
דוד תדמור: תקשורת, טלקומוניקציה או קוקה קולה, לא משנה בכלל – אסור להתנות התניה שהיא עברה על החוק.
אברהם פורז: אז מה אתה אומר?
אברהם פורז: שעו"ד מטלון הוא פרנואידי?
דוד תדמור: אני לעולם לא אגיד דבר כזה.
בני איינהורן: הוא רק משרת אינטרס של מתחרה.
בני איינהורן: הוא לא פרנואיד.
אברהם פורז: הרי מה הויכוח ביניכם?
אברהם פורז: אתה טוען שהסמכות קיימת ממילא והוא טוען שלא.
דוד תדמור: אני אומר שבמקום שיש פגיעה בתחרות או בציבור, הסמכות קיימת ממילא.
דוד תדמור: במקום שהפגיעה הזאת איננה קיימת, לא צריך ליצור חקיקה שאוסרת.
דוד תדמור: שילוב שירותים במקום שיש פגיעה אסור, אבל במקום שאין פגיעה הוא בסך הכל הזדמנות עסקית למישהו אחר.
דוד תדמור: אם אתה הולך ומוכר שני דברים ביחד…
אברהם פורז: הסעיף הזה מבחינתך מיותר?
דוד תדמור: אני חושב שהוא סעיף רע מבחינה כלכלית.
אברהם פורז: כן, מר מטלון.
מוריאל מטלון: זה נכון לגבי מונופול.
מוריאל מטלון: כאשר נותנים היום רשיון בזק לכבלים, הם לא מונופול.
מוריאל מטלון: עוד ירחק היום עד שהם יהיו מונופול.
דוד תדמור: אז בוא אני אעזור לך.
דוד תדמור: אסור למישהו בעל מונופולין בכבלים להתנות את השירות שנקרא כבלים, בשירות שנקרא טלקומוניקציה.
דוידה לחמן-מסר: וגם להפך.
דוד תדמור: לגבי ההפך, השאלה הזאת נדונה היטב גם בפסיקה.
דוד תדמור: אין בזה פגיעה כלכלית.
דוד תדמור: אתה מנסה ליצור עיוות שהוא פועל יוצא של אינטרס… לא נכון.
דוד תדמור: לבוא ולומר על מי שאין לו כוח בתחום, שאסור לו לשלב את זה עם מוצר אחר, זה דבר לא נכון.
דוידה לחמן-מסר: אני רוצה להסביר על מה מר מטלון דיבר.
דוידה לחמן-מסר: חברות הכבלים, כידוע, עדיין לא הוכרזו על ידי הממונה כמונופול בתשתית.
דוד תדמור: מה זאת אומרת?
דוידה לחמן-מסר: לא הוכרזו.
דוידה לחמן-מסר: אתה אמרת שאתה הולך להכריז ועוד לא הכרזת.
דוד תדמור: אין אבחנה בתשתית, כי אין אפשרות להשתמש בתשתית.
דוידה לחמן-מסר: אבל לא הכרזת עליהן כמונופול.
דוד תדמור: אי אפשר.
יזהר טל: ההכרזה היא לא תנאי לתחולת הכלל שאוסר שימוש לרעה.
דוידה לחמן-מסר: מה שמר מטלון מתכוון, זה כך: מחר, חברות הכבלים נכנסות לתחום האינטרנט והן יציעו לחבר הכנסת איתן, תתחבר אלינו לאינטרנט, אנחנו חדשים בתחום, עוד לא התחלנו לפעול.
דוידה לחמן-מסר: תתחבר אלינו ואנחנו ניתן לך הנחות בתחום שידורי הכבלים.
דוד תדמור: לא יכולים.
דוידה לחמן-מסר: אומר ד"ר תדמור: לא יכולים.
דוד תדמור: לא רשאים.
דוידה לחמן-מסר: אוקיי.
דוידה לחמן-מסר: עכשיו, הם אומרים אחרת: תתחבר לכבלים וניתן לך הנחה באינטרנט.
דוד תדמור: על אחת כמה וכמה שלא יכולים.
דוד תדמור: דוגמא שלישית?
דוידה לחמן-מסר: סליחה, אז מה הדוגמא שמר מטלון כיוון אליה?
אברהם פורז: חבל על הזמן.
דוידה לחמן-מסר: אני מבקשת, אם הסעיף מיותר, תכניס אותו, הוא לא יפריע לאף אחד.
דוידה לחמן-מסר: אנחנו בתחרות בתחום התקשורת.
דוידה לחמן-מסר: זה לא יכול להיות שכל דבר הוא אומר: זה לא חל, זה כן חל.
אברהם פורז: אנחנו בעד זה – אני מדבר על הרעיון – שהדבר הזה יהיה לא אפשרי.
אברהם פורז: זאת אומרת שאתה לא יכול, אם נניח יש לך אינטרנט או יש לך כבלים, להגיד: תקבל הנחה או משהו כזה.
אברהם פורז: אלה שתי דיסציפלינות שעובדות במקביל.
דוד תדמור: אסור.
אברהם פורז: אסור.
אברהם פורז: עכשיו, השאלה היא אם צריך לכתוב את זה או לא.
דוד תדמור: זה רע מאד לכתוב, כי אם זה אסור ממילא, אז בזה שכתבת את זה כאן…
אברהם פורז: תן לי את הקרדיט שאני עוד מבין משהו בחיים.
אברהם פורז: אני מבקש מהגברת בנדלר, שתנסה לבדוק את השאלה המשפטית.
אברהם פורז: זה מה שאנחנו מנסים להגיע אליו.
אברהם פורז: השאלה היא אם צריך לכתוב את זה או לא צריך לכתוב את זה.
אברהם פורז: זו שאלה משפטית מובהקת.
אברהם פורז: האם הדינים הקיימים מאפשרים את זה, כטענת ד"ר תדמור, או הדינים הקיימים לא אומרים את זה כטענת גברת לחמן-מסר ומר מטלון.
דוידה לחמן-מסר: כשהדינים הקיימים אומרים את זה, הם פונים למר תדמור.
דוידה לחמן-מסר: רוצה מר מטלון סיוע של בית משפט ישיר בעניין הזה ולא סיוע של ההגבלים העסקיים.
אברהם פורז: אני מבקש שד"ר תדמור יעביר לגברת בנדלר, על חצי עמוד, למה לא צריך חקיקה - כי זה אוטומטית - ומר מטלון יעביר למה צריך לכתוב - כי אחרת זה ייפול בין הכיסאות.
אברהם פורז: את, גברת בנדלר, בהתייעצות עם יושב ראש הוועדה, תראי את הדבר הנכון לעשות משפטית.
אברהם פורז: את המטרה אנחנו רוצים.
אברהם פורז: אנחנו לא רוצים שזה יהיה מותנה.
דוד תדמור: אנחנו גם לא רוצים לפתוח פתח לטענות של אחרים, שכאן יש חקיקה שאוסרת באופן ספציפי ובמקומות אחרים לא.
דוד תדמור: מאד אנחנו לא רוצים.
אברהם פורז: תכתוב.
אלדר דוכן: את הבעיה הזאת אפשר לפתור אם נכתוב:
אלדר דוכן: מבלי לגרוע בהוראת כל דין וכולי.
אברהם פורז: תראו, אני יכול עכשיו להיכנס לשעה דיון – ושעה זה קצר – בשאלה המשפטית, האם כדי להשיג את המטרה צריך לכתוב או לא צריך לכתוב.
אברהם פורז: אנחנו לא נעשה את זה.
אברהם פורז: אנחנו רוצים שהדברים האלה יהיו נפרדים וגמרנו את הסיפור.
דוידה לחמן-מסר: אנחנו מבקשים לשקול את האפשרות להכניס את זה, כדי שמי שנפגע יוכל ללכת לבית משפט…
דוד תדמור: גם היום הוא יכול.
דוד תדמור: לפי סעיף 50 לחוק ההגבלים הוא יכול לפנות לכל בית משפט.
דוידה לחמן-מסר: רק אם הוא הכריז עליו כעל מונופול.
דוידה לחמן-מסר: הוא צריך להוכיח שהוא מונופול.
דוד תדמור: את לא מכירה את החוק.
דוד תדמור: תקראי אותו ותלמדי אותו.
דוד תדמור: הוא לא צריך להוכיח כלום.
אברהם פורז: תצעקו אחד על השני.
אברהם פורז: אתם נהנים?
אברהם פורז: גם את יכולה להגיש על חצי עמוד למה את חושבת שצריך להכניס את זה פנימה.
אברהם פורז: כל מי שרוצה להעביר על חצי עמוד, מוזמן להגיש את חוות דעתו בעניין.
אתי בנדלר: ייעוד כספי התמורה, 6יב4.
אתי בנדלר: "השר, בהסכמת שר האוצר, רשאי לקבוע כי עד 20% מן התמורה יוקצו…
אברהם פורז: זו התמורה ההיא, הגדולה, שדיברנו עליה?
אתי בנדלר: זו ההגדרה של תמורה שם.
אברהם פורז: ככל שנקבעה תמורה.
אברהם פורז: אתם נגד "ככל שנקבעה".
יואל נווה: אנחנו נגד הסעיף וזו גם דעת וועדת השרים.
אברהם פורז: תפקידי העיקרי זה משכין שלום בין משרדי הממשלה.
אברהם פורז: תשימו לב, שהמתקוטטים העיקריים זה סגנית היועץ המשפטי, הממונה על ההגבלים, משרד האוצר.
מיכאל איתן: מותר לי להציע משהו?
מיכאל איתן: אני היום שקט.
מיכאל איתן: אני מותש מהעניינים השוטפים, מענייני דיומא.
מיכאל איתן: אבל אני שואל את עצמי אם אנחנו עומדים במשימה שהצבנו לעצמנו.
מיכאל איתן: אנחנו נמצאים בסעיף 33.
אתי בנדלר: אנחנו בסעיף 20.
אברהם פורז: אני יודע מה שאתה רוצה לומר, אם לעשות הוראת שעה…
מיכאל איתן: אני מציע, שאתה תהיה קצת פחות יסודי כרגע.
מיכאל איתן: תשתדל לעבור הרבה יותר מהר.
מיכאל איתן: כדי שלפחות נגיע לקריאה ראשונה ונחזור – כי יכול להיות שכל הסיפור ייפתח עוד הפעם – עם שני החוקים.
מיכאל איתן: נלך ונחזור.
מיכאל איתן: אז נעשה את אותן ישיבות, כשאנחנו מרגישים שאנחנו כבר בקריאה שניה ושלישית.
מיכאל איתן: לפחות זה.
מיכאל איתן: הרי אנחנו ממילא משקיעים כל כך הרבה זמן.
אברהם פורז: הרי אתה יודע שיש חיסכון.
אברהם פורז: מה שגומרים עכשיו, לפחות בשמונים אחוז, לא צריך לטפל בו שוב.
מיכאל איתן: אז תן לי להרגיש עכשיו, לי ולכולם, שמה שאנחנו מדברים עכשיו יכול לעלות עוד שבועיים למליאה.
מיכאל איתן: הדיון יהיה אחר.
מיכאל איתן: אנחנו נהיה כולנו בסד של זמן.
אברהם פורז: אני אשתדל להיות יותר שטחי.
מיכאל איתן: מי שרוצה לעכב מקבל היום תמריצים גדולים.
מיכאל איתן: אומר: זאת קריאה ראשונה, זה לא יעלה ונתקע להם עוד מקלות והם לא רציניים והכל הצגה כאן.
מיכאל איתן: תרוץ יותר מהר.
מיכאל איתן: הרי זו רק קריאה ראשונה.
אברהם פורז: אני מקבל את עצתך.
אברהם פורז: אבל לפעמים אין לי ברירה.
אברהם פורז: נתקדם.
אתי בנדלר: "השר, בהסכמת שר האוצר, רשאי לקבוע כי עד 20% מהתמורה, ככל שנקבעה, יוקצו למימון אחד או יותר מאלה: הפקות מקומיות קידום אינטרנט בחינוך – כמשמעו בסעיף 54א תמיכה בטלוויזיה קהילתית.
אברהם פורז: האוצר נגד.
יואל נווה: לא.
יואל נווה: הממשלה נגד.
יואל נווה: יש החלטה של וועדת שרים, גם בהקשר של הצעת החוק הפרטית לגבי הסעיפים האלה, עמדת הממשלה היא נגד ייעוד התמורה.
אברהם פורז: שתי גרסאות.
אברהם פורז: א' נשארים, ב', נמחקים.
אתי בנדלר: יש לי קצת בעיה לנסח סעיף שלא קיים.
אתי בנדלר: זאת אומרת, עמדת הממשלה היא שלא יהיה קיים סעיף כזה ולכן אני לא יודעת בדיוק איך לנסח אותו.
אברהם פורז: הסעיפים האלה ימחקו.
דוידה לחמן-מסר: התמורה תשולם לאוצר המדינה.
אברהם פורז: סעיפים (1), (2), (3), או אתם או בלעדיהם.
אתי בנדלר: טוב, בסדר.
אתי בנדלר: אני לא מבינה למה לקריאה ראשונה.
אתי בנדלר: הרי בנוסח של הממשלה זה לא יופיע.
אברהם פורז: תביאי את זה לקריאה ראשונה, אפשר תמיד להוריד את זה.
אתי בנדלר: תקנות וכללים.
אתי בנדלר: 6יב5 "תקנות וכללים שנקבעו מכוח החוק לעניין זיכיונות, יעמדו בתוקפם ויחולו, בשינויים המחויבים לפי העניין, לגבי רשיון שידור, עד למועד שהשר יקבע בצו, זולת אם בוטלו או שונו קודם לכן לפי חוק זה".
אתי בנדלר: עד למועד שהשר יקבע בצו באישור ועדה, או איך?
אברהם פורז: הסעיף הזה לא משתנה עכשיו, לאור מה שהחלטנו?
דני רוזן: השר בסדר גמור.
בני איינהורן: אדוני, יש כאן התניות שאנחנו לא מוכנים להן.
בני איינהורן: אדוני אמר גם שאם אנחנו בוחרים להישאר עם הזיכיון, לא משתנה דבר.
בני איינהורן: פה יש שלושה דברים – וזה כבר ציינת בפגישה הקודמת – יש כאן שלושה סעיפים שצריך לבטל אותם.
יזהר טל: אני אסביר למה הוא נועד.
אברהם פורז: מר איינהורן, אני אומר לך את זה באופן כללי: אחרי שיהיה נוסח לקריאה ראשונה, אתם תלכו לעבור עליו עם היועצים המשפטיים שלכם ולראות האם מה שאמרתי לכם, שההשארות במצב הקודם מובטחת, קויים ושלא עשינו איזה סעיף, שכביכול מוציא אתכם מהקונכייה בניגוד לרצונכם.
יזהר טל: או שמשנה את הסטטוס המשפטי.
בני איינהורן: ברור שאם יש סעיף שאומר: על אף האמור בסעיף קטן שזה נשאר, אז כל מה שאחריו צריך לרדת.
יזהר טל: יש מטרה לסעיף הזה.
יזהר טל: הרי גם באופציה שהם כן מקבלים רשיון כללי לשידור, עדיין זה לא קורה במכה אחת שכל הכללים והתקנות מתחלפים.
יזהר טל: זה מיועד ליצור המשכיות עד שהדברים האלה ישונו.
אברהם פורז: בסדר, קודם נראה את הדראפט.
בני איינהורן: המוטה פה הוא שהחובה למכור, שמעוגנת רק בחוות דעת של היועץ המשפטי לממשלה, שאנחנו תוקפים אותה בבג"ץ…
דני רוזן: על איזה סעיף אתה מדבר?
דני רוזן: על הסעיף הבא?
אברהם פורז: מר איינהורן, הויכוח בעיני מיותר.
אברהם פורז: מהסיבה הפשוטה, שאתם בעלי אופציה להחליט שאתם נשארים במשטר המשפטי הקודם, לא רוצים שום דבר.
אברהם פורז: אני נותן לכם את האופציה הזאת.
דני רוזן: יש פה בעיה אחת שאין לו אופציה.
דני רוזן: בוא נניח שהוא בוחר להישאר במשטר הקיים.
דני רוזן: הוא לא רוצה כלום אבל כשנגמרת לו התקופה של הזיכיון, כבר אין לו בעל זיכיון חדש למכור לו.
דני רוזן: אז בזה בא הסעיף החדש ומטפל.
בני איינהורן: כן, אבל זה לבג"ץ ובג"ץ יכריע אם הפרשנות נכונה.
אברהם פורז: אף אחד – אני אומר את דעתי, אני לא היועץ המשפטי לממשלה – לא הבטיח לו מה יהיה בתום התקופה.
בני איינהורן: זה כתוב בחוק.
אברהם פורז: רק רגע אחד.
אברהם פורז: אין לו זכות, בעיני, שמשטר הזיכיונות בתום התקופה לא ישתנה ואז הוא ימכור את זה לאחד שרוצה רשיון.
אתי בנדלר: אבל זה לא מה שכתוב בסעיף המוצע.
אתי בנדלר: הסעיף המוצע אומר שהתקנות והכללים ימשיכו לחול לעניין הזיכיון – אני עוד מבקשת להעיר לגבי 6יב5 - החליט מישהו להישאר במשטר הקודם, אומרים: הם ימשיכו לחול, אלא אם כן הם שונו, זה ברור, עד למועד שהשר יקבע בצו.
יזהר טל: אני מנסה להסביר: זה חל גם על מי שעבר למשטר החדש.
אתי בנדלר: אבל זה לא מה שכתוב כאן.
אתי בנדלר: עכשיו תאר לעצמך שיש תקנות שנקבעו באישור ועדה כלשהי מוועדות הכנסת בהתאם לחוק, יכול השר לקבוע בצו שהן יפקעו בתאריך מסוים, בלי שום ועדה.
אתי בנדלר: זה מה שזה אומר.
אברהם פורז: הגברת בנדלר, זה נורא פשוט: את קוראת הסעיף, את יודעת מה החלטנו קודם ואת מתאימה אותו להחלטותינו.
אתי בנדלר: אדוני, אתה מטיל על כתפי נטל מוגבר.
אתי בנדלר: אני מציעה שזה יהיה באישור ועדת הכלכלה.
אברהם פורז: בשלב זה שיהיה באישור וועדת הכלכלה ואחר כך נראה.
אתי בנדלר: זיכיון הנותר בעינו 6יב6.
אתי בנדלר: (א) "לא ניתן רשיון כללי כאמור בסעיף 6יב2, ימשיך בעל הזיכיון לפעול על פי זיכיונו עד תום תקופת הזיכיון, ולעניין זה יחולו הוראות החוק כנוסחן ערב תחילתו של תיקון מספר 24, ותקנות וכללים שנקבעו על פיו.
אתי בנדלר: (ב) על אף האמור בסעיף קטן (א) – במקום סעיף 6יא(ב) כנוסחו ערב תחילתו של תיקון מספר 24, יבוא: "(ב) בוטל או פג תוקפו של זיכיון, ימכור מי שהיה בעל הזיכיון את רשת הכבלים ששימשה לשידוריו לבעל רשיון שנבחר במכרז, ובלבד שהיא ראויה לשמש תוך התאמה סבירה, כרשת בזק ציבורית.
אתי בנדלר: באין הסכמה בין בעל הזיכיון לבעל הרשיון בדבר מצבה של רשת הכבלים כאמור, או בדבר גובה התשלום בעדה, יכריע השר במחלוקת ורשאי הוא לפטור מרכישת רשת הכבלים, כולה או חלקה.
אתי בנדלר: על החלטת השר ניתן לערור בפני בית משפט מחוזי תוך 45 ימים מיום שהודע לצדדים דבר ההחלטה".
בני איינהורן: זו פגיעה בזכות הקניין בצורה מוחלטת ואנחנו על זה נמצאים בבג"ץ, אדוני.
דוידה לחמן-מסר: סליחה, ממש לא.
אברהם פורז: אני שואל שאלה פשוטה ואני שואל אותה את הגברת לחמן-מסר.
אברהם פורז: אל תענה לי.
אברהם פורז: תמיד זה טוב בשבילך שאני שואל אותה שאלות, כי זה סימן שזה מעורר אצלי תהיות.
אברהם פורז: כשאני שואל אותך, אתה בבעיה.
אברהם פורז: אני שואל את השאלה הבאה: הוא החליט להישאר במשטר הישן.
אברהם פורז: לא רוצה כלום.
אברהם פורז: את משנה לו את המצב המשפטי של תום התקופה?
אברהם פורז: על סמך מה?
דוידה לחמן-מסר: בתום התקופה מה קורה?
דוידה לחמן-מסר: הרי גם היום הסעיף אומר: בוטל או פג זיכיון.
אברהם פורז: מה שהוא אומר, הוא אומר.
דוידה לחמן-מסר: הסעיף אומר: ימכור לבעל זיכיון חדש.
בני איינהורן: הוא לא אומר את זה.
דוידה לחמן-מסר: בסדר.
דוידה לחמן-מסר: ירכוש בעל זיכיון חדש…
אברהם פורז: תראו, אתם חושבים שאני לא יודע על זה שום דבר, על הסעיף הזה?
אברהם פורז: ועל חוות דעת היועץ המשפטי?
מיכאל איתן: אם אתה יודע, למה אתה נכנס לויכוח הזה?
אברהם פורז: אני אשם בנוסח של הסעיף הזה.
אברהם פורז: אתה לא מבין?
אברהם פורז: כל ה"ברוך" הוא בגללי.
אברהם פורז: האמת היא שאז לא חשבנו על הסיטואציה הזאת.
אברהם פורז: חשבנו מה קורה אם בעל הזיכיון תוך כדי התקופה שובר את הראש ומה קורה אתו.
אברהם פורז: לא חשבנו על זה כך.
אברהם פורז: אבל, זה לא משנה מה חשבנו.
מיכאל איתן: חבל על הזמן להיכנס לויכוח עכשיו.
מיכאל איתן: מה יעזור לנו ויכוח עכשיו?
מיכאל איתן: אף צד לא יוותר.
אברהם פורז: ברור שלא יוותר.
מיכאל איתן: יהיה לך ויכוח בקריאה השניה שוב.
מיכאל איתן: למה עכשיו?
מיכאל איתן: פעם אחת נתווכח.
מיכאל איתן: למה עכשיו להתווכח?
דוידה לחמן-מסר: דרך אגב, את הויכוח הגדול כבר עשינו.
דוידה לחמן-מסר: אין בעל זיכיון לשידורי כבלים.
דוידה לחמן-מסר: יש בעל רשיון שרוכש תשתית כבלים, לצורך טלקומוניקציה.
אברהם פורז: אז הדבר היחיד שאפשר לומר זה…
בני איינהורן: שתוחלף המילה זיכיון ברשיון.
בני איינהורן: נכון.
בני איינהורן: אם זה כל השינוי.
אברהם פורז: תראי, בתום התקופה - אני שואל שאלה ותגידי לי אם אני צודק – הוא החליט: לא רוצה ללכת לפי החוק החדש, הוא עדיין מפעיל זיכיון בטלוויזיה בכבלים.
אברהם פורז: נגמרה לו התקופה, נניח לרגע שאפילו האריכו לו בארבע שנים, כי הוא מילא בקפידה וכולי.
אברהם פורז: הגענו לסוף התקופה.
אברהם פורז: עכשיו יש שתי אפשרויות: או שהוא פונה לקבל רשיון מכם והוא הופך לבעל רשיון, או בתום התקופה, מאחר וזה משטר רשיונות, הוא מוכר לבעל רשיון אחר.
אברהם פורז: אם אנחנו לא כותבים כלום, זו לא המלצה משפטית?
דוידה לחמן-מסר: השאלה למי הוא מוכר, היא השאלה הקרדינלית.
דוידה לחמן-מסר: אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שעדיין לא יהיו עשר תשתיות ולכן סברנו, שהשאלה למי הוא ימכור את הרשת, היא שאלה שצריכה לעבור אותו מכרז כמו שהיה קודם.
דוידה לחמן-מסר: הדין הקודם דיבר על מכרז.
אברהם פורז: נגמרה התקופה.
אברהם פורז: הוא בא ומבקש רשיון, אז אתם מאריכים לו את הרשיון או לא מאריכים לו את הרשיון?
אברהם פורז: נניח החלטתם לא להאריך את הרשיון.
אברהם פורז: … זיכיון.
אברהם פורז: כבר אין זיכיון.
אברהם פורז: נגמר.
יזהר טל: אז לתת רשיון.
אברהם פורז: אתם לא רוצים לתת.
אברהם פורז: אם הוא מבקש רשיון והוא מקבל, אין בעיה.
אברהם פורז: זה שלו ונגמר הסיפור.
אברהם פורז: לא נתתם לו רשיון, זאת השאלה.
אברהם פורז: מה קרה אם הוא פנה לקבל רשיון ולא קיבל?
דוידה לחמן-מסר: אז אנחנו שומרים את המשטר הקודם.
דוידה לחמן-מסר: אומרים: יהיה מכרז על הזכות לרכוש את התשתית שלו.
דוידה לחמן-מסר: הוא לא יכול להחליט בעצמו.
אברהם פורז: את יכולה לומר, שבתום התקופה הזאת, אם הוא לא זכה ברשיון ואחר קיבל רשיון, הוא חייב למכור לאחר את התשתית, לבעל רשיון אחר.
אלדר דוכן: אחר לא יכול לקבל רשיון אם אין לו תשתית.
אברהם פורז: מי אמר?
בני איינהורן: אתה מטעה.
בני איינהורן: יכול לקבל רשיון.
דוידה לחמן-מסר: אתה מטעה ברגע זה.
אברהם פורז: ד"ר טל, אני רוצה לשאול אותך שאלה.
יזהר טל: אם לא כותבים כלום, הוא יכול לעשות בתשתית כרצונו.
אברהם פורז: אז עכשיו, אתה יודע מה?
אברהם פורז: אני מבקש שיהיה כתוב שאם בתום התקופה הרשיון לא חודש, הוא יהיה חייב למכור את זה לאדם אחר שקיבל רשיון מאת השר…
דוידה לחמן-מסר: אין.
אברהם פורז: רשיון.
דוידה לחמן-מסר: אבל אי אפשר לקבל רשיון בלי תשתית.
יזהר טל: אפשר.
דני רוזן: חברת אופק מקבלת רשיון בלי תשתית.
דוידה לחמן-מסר: אבל היא חייבת לפרוש תשתית.
אברהם פורז: ד"ר טל, אני מבקש ממך לעזור לי רק בניסוח הסעיף הזה.
מיכאל איתן: סליחה, אני רוצה לשאול שאלה.
מיכאל איתן: זאת אומרת, יכול לבוא בן אדם שאין לו תשתית ולהגיד: אני מתמודד ואני ארכוש את התשתית אחרי שתחליטו?
אלדר דוכן: לאיזה רשיון תיתן את התשתית.
יזהר טל: אני רוצה לענות.
אברהם פורז: ד"ר טל, אל תענה.
אברהם פורז: התפקיד שלך זה לא לענות.
אברהם פורז: התפקיד העיקרי שלך, בעיני, הוא לקדם את החוק.
אברהם פורז: עכשיו ככה: בתום התקופה…
מיכאל איתן: מה שהוא מתכוון זה שאתה עונה רק לשאלות של היושב ראש.
אברהם פורז: אתה שאלת משהו?
מיכאל איתן: תמשיך, תמשיך.
מיכאל איתן: אני מוותר על הזכות הזו.
גדעון אביטל: אדוני היושב ראש, בכל זאת אנחנו מבקשים להישמע בעניין הזה שהוא קריטי מבחינתנו.
אברהם פורז: מה שאני מבקש זה לנסח כרגע את הסעיף הבא.
אברהם פורז: אם ניסחתם – טוב.
אברהם פורז: לא ניסחתם – עוד יותר טוב.
אברהם פורז: בתום תקופת הרשיון זכאים בעלי הכבלים לבקש רשיון חדש.
אברהם פורז: היה ולא ניתן להם הרשיון החדש, רשאי השר לחייב אותם להעביר את הרשיון למישהו אחר בתמורה.
אברהם פורז: והתמורה תקבע בדיוק באותו מנגנון.
בני איינהורן: במשא ומתן בין הצדדים.
אברהם פורז: במשא ומתן.
דוידה לחמן-מסר: מעריך אמרנו.
אברהם פורז: התמורה, אם לא תהיה הסכמה בין בעל הרשיון החדש – זה שזכה – לביניכם, התמורה תקבע על ידי מעריך.
דני רוזן: זה בדיוק מה שכתוב בחוק הממשלתי.
יזהר טל: אנחנו נתנו את ההצעה.
יזהר טל: אני מציע שאם אתם רוצים אחרת, אז הגברת בנדלר תכין נוסח.
גדעון אביטל: אדוני היושב ראש, אנחנו לא מבינים למה צריך לנסח כאן סעיף.
גדעון אביטל: זה שינוי רטרואקטיבי של זכויות מותנות.
אברהם פורז: זה לא שינוי כזה.
גדעון אביטל: אני סבור שכן.
מיכאל איתן: חבל על הזמן.
מיכאל איתן: אני רוצה לשאול שאלה פרקטית.
מיכאל איתן: אם עכשיו הוא ידבר ואתה תחליט, בקריאה השניה הוא לא ידבר יותר?
אברהם פורז: ידבר.
מיכאל איתן: אז תעזוב את זה עכשיו.
מיכאל איתן: בשביל מה לנו?
אברהם פורז: הוא חושב שהוא יוצר איזשהו משקל יותר נוח רק בשלב הזה.
מיכאל איתן: אז עזוב את זה.
אברהם פורז: אני כבר אומר, אנחנו חייבים לתת את הדעת.
אברהם פורז: תראו, יש שתי אפשרויות.
אברהם פורז: אפשרות אחת שזה אוטומטית.
אברהם פורז: אני מניח, אגב, שכל הסיטואציה הזאת לא תהיה, ממילא הוא יקבל רשיון וכל הסיפור הזה לא יהיה אקטואלי.
אברהם פורז: אבל היה ולא יינתן רשיון, אנחנו צריכים לחשוב מה עם התשתית הזאת.
אברהם פורז: לאן היא הולכת?
גדעון אביטל: אדוני היושב ראש, העניין נתון גם בפני בג"ץ.
גדעון אביטל: אי אפשר להתעלם מהעמדה שלנו.
גדעון אביטל: אפשר לא לקבל אותה.
גדעון אביטל: גם עמדת משרד התקשורת היתה - לפני שניתנה הכרעת היועץ המשפטי לממשלה, אי אפשר להתעלם מהעובדות האלה, הכל גם בפני בית משפט - שאין עלינו חובת מכירה של התשתית.
דוידה לחמן-מסר: לטענתך.
גדעון אביטל: לטענתנו וזו היתה גם עמדת משרד התקשורת לפני חוות דעתו של היועץ המשפטי לממשלה.
גדעון אביטל: גם אם היתה חובת מכירה, אנחנו סבורים שהיא לבעל זיכיון בלעדי שיבוא במקומנו ויקבע במסחר.
גדעון אביטל: אנחנו סבורים, שבכל מקרה אחר התשתית היא שלנו ואנחנו נפעל בכך לפי שיקול דעתנו.
גדעון אביטל: הנחת העבודה היא זאת: הרי חזקה היא שאנשים יפעלו לפי השיקולים הכלכליים שלהם.
גדעון אביטל: בתנאים מסוימים, במחיר מסוים, בנסיבות מסוימות, תהיה נכונות למכור את הדבר הזה.
גדעון אביטל: אבל אנחנו סבורים שהכנסת תקבע עכשיו שהיא מאמצת את פרשנות היועץ המשפטי לממשלה לדין קודם בסוגייה שפתוחה בפני בג"ץ – הכנסת רשאית לעשות הכל, אבל לפי דעתנו – זה דבר שלא ראוי שייעשה.
גדעון אביטל: כל מה שאמרתי הוא לפי תפיסתנו ולפי גישתנו ולא לפי גישתו של אף אחד אחר ושלא יתפרש אחרת.
אברהם פורז: אני שואל שאלה אחרת, מר אביטל.
אברהם פורז: השאלה היא כזאת: עברנו למשטר של רשיונות.
אברהם פורז: זה אתם לא חולקים, שזכותה של המדינה לעבור למשטר של רשיונות בתום תקופת הזיכיונות שלכם.
גדעון אביטל: נכון.
אברהם פורז: אז כל הסיפור של בעל זיכיון אחר וכל הסעיף במתכונתו הנוכחית חייב להשתנות באיזושהי דרך.
אברהם פורז: כי אין בעל זיכיון אחר.
אברהם פורז: אין בעל זיכיון אחר, מה הלאה?
בני איינהורן: אין בעיה, אבל אז, בנקודה הזו, אין לנו חובה למכור את התשתית.
בני איינהורן: כי אז כל אחד יכול להגיש בקשות לרשיון.
בני איינהורן: אין גורם אחד ויחיד.
בני איינהורן: מה היה הרעיון הקודם?
אברהם פורז: אבל יש לכם פה בני ערובה.
אברהם פורז: יש לכם קבוצה של מיליוני אזרחים שנמצאים אצלכם.
גדעון אביטל: הם יכולים לקבל שירות מחברת Yes, הם יוכלו לקבל שירותי דוקומוניקציה מאופק ומברק ומסלקום בעוד שנה וחצי.
אברהם פורז: מר אביטל, אם אנחנו מצד אחד מאמצים את הפרשנות שלהם, כביכול, מצד שני מעבירים את כל המחלוקת לידי גורם חיצוני וזה לא שהם באופן חד צדדי קובעים, אז מה?
גדעון אביטל: אז אולי מגיע לנו פיצוי ואנחנו לא צריכים לשלם תמורה בנסיבות האלה – וזה לא עולה מהצעת החוק כפי שהיא עכשיו.
אברהם פורז: למה פיצוי?
אברהם פורז: הרי נגמר הסיפור.
אברהם פורז: הזיכיון פג.
בני איינהורן: אדוני, באותה תקופה אין יותר זיכיון.
בני איינהורן: אין עדיין גורם אחד שייקח.
בני איינהורן: בתום התקופה לשיטת המדינה, כל מי שרוצה מגיש בקשה לרשיון.
אברהם פורז: בוא לא נתעלם.
אברהם פורז: אם זה היה מוצר שיש עוד חמישים כמוהו ואפשר להתחבר למחרת, אז יכולת להגיד את זה.
אברהם פורז: תגיד לוויין ותגיד עוד חמישים שחקנים.
אברהם פורז: אבל באיזשהו מקום זו תשתית שהיא גם איזשהו Utility.
בני איינהורן: אז המדינה לא יכולה לקבוע לי למי אני אמכור את הרשיון, כשגם אני יכול לבקש רשיון ויכולים רבים לקבל רשיון.
בני איינהורן: עכשיו, לגבי רשיון, ברור שאין כאן עניין שבעל הרשיון החדש משלם משהו למדינה.
אברהם פורז: מר איינהורן, אני רוצה להגיד לך, בלי לקבוע עמדה משפטית, לדעתי, אם אנחנו לא נוגעים בסעיף, בית משפט יפרש את זה שאתה חייב למכור לבעל רשיון.
בני איינהורן: אז בוא ניתן את זה לבית משפט.
בני איינהורן: אנחנו בעד.
בני איינהורן: אנחנו רוצים שבית משפט יפרש כי אנחנו חושבים – לא רק אנחנו.
בני איינהורן: גם שר התקשורת חושב – שחוות הדעת של הגברת לחמן-מסר לא היתה נכונה.
דוידה לחמן-מסר: לא שלי.
בני איינהורן: סליחה, של היועץ המשפטי לממשלה.
בני איינהורן: צודקת.
דוידה לחמן-מסר: אני מבקשת ממך, אתה לא יודע מי כתב את זה.
דוידה לחמן-מסר: גם אני לא יודעת מי כתב לך 25 עמודים עבור שר התקשורת.
בני איינהורן: גם אני לא יודע.
דוידה לחמן-מסר: לא, אבל יש שמה הנחות מסוימות.
בני איינהורן: על כל פנים, בשביל זה באמת זה נמצא על שולחנו של בג"ץ.
בני איינהורן: שבג"ץ יכריע.
בני איינהורן: מקובל עלינו.
בני איינהורן: רצינו יותר מזה.
בני איינהורן: רצינו בורר, שופט עליון, שיסתכל על זה מקצה לקצה ויחליט.
אברהם פורז: האמת היא שאנחנו מדברים על דבר לגמרי תיאורטי.
אברהם פורז: אתה יודע למה זה תיאורטי?
אברהם פורז: כי אני לא מעלה בדעתי שאתם לא תלכו למשטר החדש ותישארו במשטר הישן ותתווכחו שם.
אברהם פורז: כל הסיפור הוא תיאורטי.
אברהם פורז: הרי אתם לא תעשו את השטות הזאת.
גדעון אביטל: אבל אדוני, הסעיף הנוכחי צריך להיות לנגד עיניו של המומחה.
אברהם פורז: אני מציע ככה, גברת בנדלר.
אברהם פורז: אני רוצה להתקדם.
אברהם פורז: את לוקחת את הסעיף הנוכחי, כפי שהוא מנוסח לחוק הבזק, מעתיקה אותו וכותבת במקום המילה "זיכיון" "רשיון".
אלדר דוכן: אם בעת הזאת אתה לא משנה את ה"ירכוש" ל"ימכור", יגידו: עכשיו אתה כבר מודע לזה.
אברהם פורז: בסעיף 6יא(8) כתוב ככה: "בוטל או פג תוקפו של זיכיון וניתן רשיון חדש במקומו – ככה כתוב, אני כרגע מעתיק ומחליף למילה רשיון – ירכוש בעל הרשיון החדש בתשלום מאת בעל הזיכיון הקודם, את זכויותיו בתחנת השידור ששימשה לשידוריו ובלבד שהתחנה ראויה לשימוש לצורכי המשך השידורים.
אברהם פורז: באין הסכמה בין בעל הזיכיון הקודם לבין בעל הרשיון, בדבר מצבה של תחנת השידור כאמור או בדבר גובה התשלום בעדה - יכריע השר במחלוקת ורשאי הוא לפטור מרכישת תחנת השידור, כולה או חלקה.
אברהם פורז: על החלטת השר ניתן לערער בפני בית משפט".
אתי בנדלר: השר או המעריך?
אברהם פורז: כרגע נשאר השר.
אברהם פורז: רשאי הוא לפטור מרכישת תחנת השידור, כולה או חלקה, החלטת השר ניתנת לערעור בבית המשפט.
אברהם פורז: כל מה שעשינו פה, לא שינינו שום דבר במצב המשפטי, למעט העובדה שעברנו ממשטר של זיכיון למשטר של רשיון.
אברהם פורז: מה יהיה בעתיד, לא יודעים.
אברהם פורז: ובאווירה אופטימית זאת בשלב זה נעשה הפסקה עד יום רביעי הקרוב בשעה 08:30 בבוקר.
אברהם פורז: אני פותח את ישיבת ועדת הכלכלה.
אברהם פורז: על סדר היום הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (תיקון מס' 122) (חישוב נפרד לבני זוג שמקור הכנסתם אחד).
אברהם פורז: במהלך הדיונים האלה עלו רעיונות מצד אנשי מס הכנסה לממן את חלקו את החוק, שאגב, עד היום לא ברור כמה הוא עולה כי יש וריאציות שונות, על יד ביטול של פטורים שלדעתם היו פטורים בלתי מוצדקים.
אברהם פורז: המדובר בנכים הזמניים ואנחנו כבר דיברנו על זה.
אברהם פורז: מדובר על פטנט, על יורשים שמקבלים הכנסה אחרי פטירת המוריש.
אברהם פורז: דובר על סגירת הפרצות בקשר לאנשים שקונים חברות בהפסדים רק כדי לגלגל את ההפסדים על החברה ובכנסת הנוכחית העלו בפניי את בעיית עיריית אילת וכל מיני עניינים שקיימים שם.
אברהם פורז: לאחרונה, בשיחה נוספת הועלו בפניי בעיות לגבי מס שבח מקרקעין, לגבי מי שמוכר נכס שלא כל אחוזי הבנייה מנוצלים.
אברהם פורז: החלטת ועדת המשנה למסים של ועדת הכספים אז הייתה לקדם את החקיקה בכפוף לביטול הפטורים האלה.
אברהם פורז: אני הצעתי לבטל עוד שני דברים.
אברהם פורז: הדבר הראשון הוא ביטול הנחות במס למשמרת שנייה ושלישית שלדעתי גם היום הם לא מוצדקים.
אברהם פורז: אם זה כדאי למעסיק שיעבדו משמרת שנייה ושלישית שיתכבד וישלם.
אברהם פורז: הדבר השני, בזמנו הצענו גם לבטל את הפטור ממס על השכרת דירות ולחזור למצב הקודם שעל השכרת דירה משלמים מס קצוב של 10% מהתקבול בלי פתיחת תיק, בלי דיווחים ובלי כלום.
אברהם פורז: זה נראה לנו דבר צודק.
אברהם פורז: ההמלצות של ועדת המשנה למסים היו אמורות להיות מטופלות על ידי מליאת ועדת הכספים.
אברהם פורז: דא עקא שיושב ראש ועדת הכספים דאז חבר הכנסת רביץ לא הביא זאת להצבעה.
אברהם פורז: משחלף זמן אני פניתי בתוקף האפשרות המוקנת לפי תקנון הכנסת לוועדת הכנסת בראשותו של חבר הכנסת פנחסי , וביקשתי ממנו להעביר את הטיפול בהצעת החוק לוועדת הכלכלה.
אברהם פורז: אני מצהיר בזה באופן חד-משמעי שלא היה לי שמץ של מושג שאני עומד להיות יושב ראש ועדת הכלכלה.