GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אברהם פורז: מר איינהורן, זה דומה למצב בו באמצע הכביש עובר נהר, ואתה אומר לנהג: אתה יכול להגיע ליעדך, אבל בגשר לא תעבור.
בני איינהורן: אדוני, האם מה שאמרת זה שישית או UNBUNDLING?
בני איינהורן: יש כאן בעיה.
דוידה לחמן-מסר: האם אפשר לענות?
אברהם פורז: אני לא רוצה שתעני.
אברהם פורז: מר איינהורן, אני רוצה להגיד לך את השקפתי.
אברהם פורז: לפחות מבחינתי, אני לא אסתפק בזה שאתם תגידו ש-5/6 הם שלכם ושכל היתר ייכנס לשישית.
אברהם פורז: עליי זה לא מקובל.
נסים דהן: במיוחד שהשישית היא לא מהיום למחר.
אברהם פורז: אגב, זה לא פוגע בשום זכות שלך, כי לדעתי האטרקטיביות שלך שאנשים יהיו מחוברים לכבלים רק הולכת וגדלה, אם נניח יש יוצאי אלבניה בארץ, ולך יש ערוץ אלבני.
בני איינהורן: אבל אדוני יסביר לי למה הוא צריך את השישית.
בני איינהורן: השישית נולדה לפני עשר שנים, כשלא ידעו להגיד יפה את המילים של UNBUNDLING, של OPEN ACCESS או של כל הדברים האלה שמתירים לכל מי שמנחה המועצה לעבור.
בני איינהורן: אתה יכול להגיד: גם בסעיף UNB
בני איינהורן: UNDLING אני יכול לקחת 100% מהתשתית שלך ולהעביר אחרים.
בני איינהורן: למה אתה שומר את שתי הגרסאות?
אברהם פורז: אני בין הבודדים פה – גם הגברת שטרנבך היתה בסרט הזה – ששמרו את השישית, משום שחשבנו שהיא לא תשמש את הטלוויזיה, אלא למטרות טלקומוניקציה אחרות, וחשבנו שהתשתית הזאת תוכל לשמש לדברים אחרים.
דני רוזן: אתה בטוח?
דני רוזן: כי לפי הטקסטים זה כנראה נשמר לערוצים.
דוידה לחמן-מסר: ממש לא.
בני איינהורן: כלומר, חזיתם UNBUNDLING.
דוידה לחמן-מסר: לא UNBUNDLING.
בני איינהורן: מה זה UNBUNDLING?
בני איינהורן: יסבירו מה זה.
אברהם פורז: להפך, אנחנו חשבנו אז על אפשרות ליצור בעתיד תחרות לבזק, נניח בתחום הטלפוניה.
אברהם פורז: אגב, UNBUNDLING זה במובן הזה שיכול להיות שמישהו אחר ישתמש בשישית, אבל זה לא נועד למטרה של תחרות בטלוויזיה.
אברהם פורז: אז לא היתה לנו ראיית נולד כל כך רחבה, אבל עכשיו אנחנו מדברים על היום.
אברהם פורז: היום, לפחות לשיטתי, אני לא מסתפק בזה שאתה אומר:
אברהם פורז: תעשו מה שאתם רוצים עם שישית אחת, 5/6 הם רק אצלי.
בני איינהורן: לא אמרתי זאת.
אברהם פורז: אנחנו אומרים לך שבשעה שיש עליך חובה להעביר ערוץ נשים – אני לא אומר אם נכריח אותך או לא – אתה צריך לאפשר לו להשתמש במוקד השידור.
בני איינהורן: אני רוצה עוד פעם להסביר את הדברים, כי אולי לא הובנתי כהלכה.
בני איינהורן: אני אומר שסעיף ה-UNBUNDLING שהוא פתוח מאד, מאפשר לך להעביר כל דבר: מאפשר לך להעביר את ערוץ הנשים ומאפשר להעביר מתחרה שקוראים לו אופק, על התשתית שלי.
בני איינהורן: אין כאן בעיה בסעיף הזה, שמתיר את הכל.
בני איינהורן: אני פשוט אומר שנוצרים בחוק הזה שני דברים, שלאחר מכן תבוא המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, ותסביר לנו למה היא לוקחת את השישית – לדברים אחרים.
בני איינהורן: לכן אני אומר שאנחנו כותבים סעיף UNBUNDLING מאד ברור, שבעצם נותן לשר סמכות להעביר על התשתית שלנו כל אדם.
אברהם פורז: וגם דרך האולפן שלך.
בני איינהורן: נכון, אני מסכים, הן במסגרת האולפן והן במסגרת התשתית, הן לשידורים והן לבזק.
בני איינהורן: למה אדוני שומר גם את המסגרת האחרת, שעליה יש תלי תלים של פרשנות, ואנחנו לא יודעים לצאת ממנה?
דורית ענבר: למה אנחנו לא יודעים לצאת ממנה?
דורית ענבר: היא קיימת וחיה.
נסים דהן: השישית היא עתודה, למה צריך להזכיר אותה?
אברהם פורז: זה כמו שבחברה להשכרת רכב יגידו לי: יש כאן מכונית, רק חסר לה גלגל אחד, ועכשיו תיסע.
אברהם פורז: אם אין מוקד, יכול להיות שבלי המוקד המכונית לא נוסעת.
בני איינהורן: לא אמרתי את זה.
דני רוזן: בהיסטוריה היתה רשת שיכולה היתה להעביר 50 ערוצים אנלוגיים, שמילאו את כל הרשת.
דני רוזן: היום אנחנו בעולם חדש, שבו על מנת להעביר מאות ערוצים אנלוגיים או דיגיטליים, צריך רוחב סרט זניח בהשוואה לרוחב הסרט של רשת הבזק הציבורית.
דני רוזן: רוב הקיבולת הולכת למוקדי שידורים שמתחרים ומוקדי שידורים נוספים וכל מיני שירותי בזק למיניהם וכו'.
דני רוזן: מצד שני, בפירוש יכול להיות שצריך לקחת את הרשת הענקית הזאת – הרי צריך להשקיע בה כסף, כדי שהקיבולת שלה תגדל – וצריך לייעד קיבולת לצורך העברת שידורים.
דני רוזן: אל תשכחו שכל תשתית הכבלים וכל החוטים האלה שמונחים באדמה והסיבים האופטיים, אחרי השינוי נהפכים לרשת בזק ציבורית, בהנחה שהכבלים ירצו רשיון לרשת בזק ציבורית.
דני רוזן: ברשת בזק הציבורית צריך להקצות נפח מסוים לשינוי, שעליו חלה הסדרה של השידורים.
דני רוזן: אז קודם כל סעיף (ח) מאפשר לשר לייעד קיבולת ברשת הבזק הציבורית לצורכי שידורים.
נסים דהן: קיבולת לאיזו תקופה?
נסים דהן: קיבולת גם משתנה מיום ליום.
דני רוזן: אם אתה מבקש מהמועצה רשיון למוקד שידורים ואתה מקבל, כדי להגיע למנויים אתה צריך רשת בזק ציבורית.
דני רוזן: אם נותנים לך – עלא-כיפכ, אבל אם לא – על השר לחייב להעמיד לרשותך קיבולת, אחרת הרשיון שלך לא שווה דבר.
דני רוזן: זה בעצם מה שכתוב בסעיף (ח).
דני רוזן: נקודה שנייה – הקמת מוקד שידורים, וחלים עליך הכללים של 5/6 ושישית.
דני רוזן: עכשיו אתה בא למכור לאדון הזה את השישית ואתה דורש ממנו תנאים בלתי סבירים, מציע לו מחירים בלתי סבירים ולא מוכן לספר לו מי הלקוח שהזמין את הסרט כדי שיוכל לחייב אותו.
דני רוזן: כל הסעיף נועד, כדי שאפשר יהיה לקבוע את כל הכללים האלה.
דני רוזן: זה בעצם מה שכתוב בשני הסעיפים שאנחנו מדברים עליהם.
דוידה לחמן-מסר: נושא השישית הוא תשתית שהוקצתה לציבור, למדינה, כדי שתקבע מה סדרי העדיפויות בשימוש בתשתית לפי אותם ערוצים, לדוגמה: ערוצים מיועדים שזה סוג של שימוש.
דוידה לחמן-מסר: מה מייחד את הערוצים הייעודים על פני יתר הערוצים?
דוידה לחמן-מסר: שיש בהם פרסומת.
דוידה לחמן-מסר: ביתר ערוצי השידורים בכבלים אין פרסומת.
דוידה לחמן-מסר: למה יש ערוצים ייעודיים?
דוידה לחמן-מסר: כי המדינה אמרה: אף יזם פרטי לא יפיץ ערוץ כזה במסגרת רשת הכבלים, וגם לא בעלי הזיכיונות או קבלנים מטעמם, ולכן נעשה מוצר מיוחד.
דוידה לחמן-מסר: לכן השישית נועדה לאותם צרכים, שהמדינה רוצה לתת להם העדפה מיוחדת.
אברהם פורז: מה יוצא לי מזה שכשאתם מדברים היא אומרת "לא נכון", וכשהיא מדברת אתם אומרים "לא נכון"?
אברהם פורז: אתם אומרים עכשיו "לא נכון" על כל מה שהיא אומרת.
דוידה לחמן-מסר: יש כאן תצהירים של בג"צ.
דוידה לחמן-מסר: היה גם פעם רעיון, שאולי אפשר שהשישית גם תהיה חלק מהאינטרנט, אבל אני לא רוצה להיכנס לזה.
דוידה לחמן-מסר: נכון שהשישית משמשת עכשיו לשידורים.
דוידה לחמן-מסר: יש כאלה שאומרים שצריכים להבטיח אותה גם לשירותים, ולא רק לשידורים כמו שמוצע בהצעת החוק.
דוידה לחמן-מסר: במקביל, יש פה תופעה אחרת.
דוידה לחמן-מסר: בעל רשיון כללי לשידורים מציע חבילה של ערוצים, שהוא החליט איך להרכיב אותה.
דוידה לחמן-מסר: אני רוצה לשדר ערוץ נשים, או חמישה ערוצים, ובשביל זה אני צריכה לקבל חמישה רשיונות מיוחדים ולא אחד – אלוהים יודע למה, אבל נניח.
אברהם פורז: אם את חושבת שצריך לעשות שינוי, תגידי לנו.
דוידה לחמן-מסר: אני לא יכולה, זאת הצעה ממשלתית.
דוידה לחמן-מסר: אני רוצה להפיק רשיון מיוחד.
דוידה לחמן-מסר: אני באה אל בעל הרשיון הכללי לשידורים, והוא אומר לי: אני מוכן להעביר אותך, אם תשלמי לי 10% מההכנסות שלך, או 20% מההכנסות שלך, ואני אומר לו: אני לא רוצה.
דוידה לחמן-מסר: הוא יגיד לי: אז אני לא מעביר אותך.
דוידה לחמן-מסר: אני רוצה להגיע לבית של מישהי שחובבת ערוצים כאלה מעל לראשו של בעל הרשיון הכללי לשידורים.
דוידה לחמן-מסר: לצורך זה נועד הסעיף הזה.
דוידה לחמן-מסר: הסעיף הזה נועד כדי לאפשר את ה-ACCESS.
דוידה לחמן-מסר: השר ישקול.
דוידה לחמן-מסר: אין כאן קביעה פוזיטיבית של חובה, אלא הוא מאפשר תחרות, כך שהיד על ההדק לא תהיה של בעל הרשיון הכללי לשידורים לחיות או לחדול.
אברהם פורז: אני חושב שהוויכוח הזה הוא לא בקשר לסעיף הזה, כי עם כל הכבוד, אני לפחות מבין שכל מה שרוצים להסביר לנו זה שבאופן פיסי הוא יוכל לבצע את זה.
אברהם פורז: הוא אומר: זה גם במיתקן בזק, לרבות מוקד השידור, מה הסיפור?
בני איינהורן: מה שאנחנו אומרים לך זה שעוד חמישה עמודים יש סעיף שמגדיר את זה בצורה אחרת.
אברהם פורז: אנחנו כרגע נאשר את זה, ואם אנחנו נגיע בהמשך לאיזו מסקנה שעשינו משגה, נחזור חזרה.
אברהם פורז: כרגע זה ברור שאם אתה רוצה להגיע ליעד, יכול להיות שאתה גם צריך לעבור דרך האולפן.
אסתר שטרנבך: האם מותר לבעל רשיון לשידורי כבלים לדעת כמה קיבולת תישאר לו ומי ירוץ לו על הרשת?
אברהם פורז: לא, הוא לא יכול לדעת.
אסתר שטרנבך: אתה רוצה את ערוץ הנשים.
אסתר שטרנבך: זה לא ערוץ הנשים, זה כל בעל רשיון אחר לשידורים, כולל שידורי הלוויין.
דוידה לחמן-מסר: אז נכתוב "למעט".
דני רוזן: לא, זה חל גם על שידורי לוויין.
אסתר שטרנבך: זה לא חל, איפה זה חל?
בני איינהורן: איך המעריך יידע כמה כסף לקחת מאתנו, אם לא ברור מה נשאר לנו?
אברהם פורז: הסעיף הזה אומר שאם יש - אז גם משתמשים במוקד.
נסים דהן: אבל מכיוון שיש לשר סמכויות, הוא יכול לתת לו רשיון שידור.
נסים דהן: אם ייתן לו רשיון שידור, אתה לא צריך לתת לו אכיפה.
דוידה לחמן-מסר: לא, צריך.
אברהם פורז: בואו נעבור לסעיף הבא.
אברהם פורז: הסעיף הזה כרגע מאושר.
דני רוזן: אולי הוא רוצה רשיון בלי להקים מוקד?
נסים דהן: אמרנו שרשיון שידור זה הרשיון המורחב ביותר.
נסים דהן: אני לא מדבר על רשיון שידור מיוחד.
בני איינהורן: הכל ודאי בתחום התשלומים שלנו, וחוסר ודאי בתחום מה שמותר לנו.
אברהם פורז: מר איינהורן, כל סעיף ה-UNBUNDLING והאפשרות לכפות עליך מעבר של מישהו דרך התשתיות שלך הוא סעיף שבאופן מוחלט מכניס אותך לאי ודאות.
אברהם פורז: ברם, אנחנו מדברים על גורם ציבורי ולא פרטי, שצריך לשמוע את הטענות שלכם ולהחליט החלטה עניינית.
אברהם פורז: אם אתה תסביר לו שכבר אין לך קיבולת, אולי הוא לא ייתן לו רשיון שידור, אבל אני אומר שבשעה שהחליט לתת רשיון שידור כי לא קיבל את טיעוניך נגד, אתה לא יכול להגיד לו: בסדר, אבל אתה תחפש לעצמך את הסוויצ'ים ברחובות, כי זה לא הגיוני.
אסתר שטרנבך: אז למה אי אפשר להביא את הצעות החוק שבמסגרת ההוראה - -
בני איינהורן: קבעו מסגרת.
אברהם פורז: אתם רוצים שתהיה לנו מידה יותר מדי גדולה של יכולת נבואית, ואני לפחות רוצה להשאיר את הדברים פתוחים, כי אנחנו לא יודעים איך יתפתחו הדברים.
אברהם פורז: צריך לאפשר גמישות.
בני איינהורן: אדוני, אבל בנושא התשלומים שלנו אין בטוח.
אברהם פורז: מי אמר שלא תקבל כסף על ה-UNBUNDLING?
אברהם פורז: הרי רק לפני חמש דקות הצדקנו אתכם שאולי צריך גם לשלם משהו על התשתית.
בני איינהורן: לא ברור לי מה שפסקת.
אסתר שטרנבך: למה זה לא חל על הלוויין באותה מידה?
אסתר שטרנבך: זה לא נקבע.
דוידה לחמן-מסר: סעיף (5) חל גם על הלוויין.
אסתר שטרנבך: למה לא כתוב "לרבות מיתקן שידור לווייני"?
אברהם פורז: הגברת שטרנבך, אני מבקש ממך שתקראי את הסעיף הזה בשקט אחרי סיום הישיבה, ואם את תגיעי למסקנה שזה לא חל על הלוויין, תחזרי ותסבי את תשומת לבי.
אברהם פורז: אנחנו סיכמנו כרגע את פסקה (ז).
אברהם פורז: עוד לא הגענו לפסקה (ח).
אברהם פורז: רבותיי, אנחנו נעשה הפסקה קצרה.
אברהם פורז: הדיון יתחדש בשעה 13:10
נסים דהן: אנחנו דנים בסעיף (ח).
אברהם פורז: "(ח) בלי לגרוע מהאמור בסעיף זה, רשאי השר, לשם הבטחת התחרות בתחום הבזק ובתחום השידורים ורמת השירותים בהם, לקבוע ברשיון הוראות בדבר חובתו של בעל רשיון לייעד קיבולת ברשת הבזק הציבורית שלו להעברת שידורים.
אריק רשף: צריך גם לייעד קיבולת לשירותי בזק.
דני רוזן: "להעברת שידורים ושירותי בזק".
בני איינהורן: הבעיה שלנו היא שבזה פורצים את כל גבולות השישית, ובעצם משאירים חוסר ודאות מוחלט.
אברהם פורז: זאת פריצת השישית.
מיכאל איתן: זה מעבר לשישית.
מיכאל איתן: מה מקובל בארצות הברית?
בני איינהורן: זה מה שהצענו להציג.
בני איינהורן: צריך לייעד לכל סעיף 5 יום שלם כדי להציג מה קיים בעולם, גם בתחומים האלה.
דני רוזן: הכבלים היום זה דבר אחד שנקרא זיכיון לכבלים.
דני רוזן: זה מתפרק לשידורים ולרשת בזק ציבורית.
דני רוזן: רשת בזק ציבורית היא כל הסיבים האופטיים וכו', ועכשיו קוראים לזה רשת בזק ציבורית.
דני רוזן: זה ישמש להרבה מאד שירותים, כמו: אינטרנט מהיר, טלפוניה, תמסורת וגם להעברת שידורים.
דני רוזן: נאמר שהחלטת גם להתחרות בשידורים ואתה רוצה להקים מוקד שידורים שלך ולהגיע ממנו דרך רשת בזק ציבורית.
דני רוזן: אתה צריך להבטיח שיקצו לך קיבולת, כדי שתוכל לעשות את זה.
דני רוזן: זאת מטרת הסעיף הזה.
דני רוזן: מה הבעיה?
דני רוזן: הבעיה היא פשוטה מאד.
דני רוזן: אם מדובר ברוחב סרט מסוים ברשת והיא לא משודרגת, וצריך להשקיע מיליארדים כדי להגדיל את רוחב הסרט, ואתה לא מוכן לשלם ולהם אין אפשרות להשקיע מיליארדים, אני חושב שהשר בצורה הגיונית יסכים שאי אפשר לאפשר לך את הקיבולת שאתה רוצה.
דני רוזן: אבל אם הרשת שודרגה והקיבולת קיימת, סביר להניח שהשר יכול להורות להקצות לך קיבולת מסוימת למטרות שידורים, ונושא המחיר מוגדר במקום אחר – או שהם יגיעו להסכמה על המחיר, או שייקבע המחיר בדרך אחרת.
מיכאל איתן: השר יהיה פה כל יכול.
דני רוזן: אתן לך עוד דוגמה.
דני רוזן: בואו נגיד שהכבלים קיבלו רשיון אינטרנט מהיר, והם מרוויחים כסף רב מבזק, אבל מפסידים מהשידורים, ולכן הם רוצים לצמצם את השידורים.
מיכאל איתן: אם אין שידורים, הם לא יכולים להרוויח מבזק.
דני רוזן: לא, בוא נגיד שהם רוצים לצמצם את השידורים.
נסים דהן: טלפוניה הם יכולים.
מיכאל איתן: הם לא יכולים.
דני רוזן: בואו נגיד שהם רוצים לצמצם את מה שמוקצה לשידורים.
דני רוזן: השר יכול להגיד שהוא לא מוכן לצמצם שידורים.
דני רוזן: החוק הזה עובד לכל הכיוונים.
אברהם פורז: בישיבה הקודמת אמרנו שבעל זיכיון לשידורי כבלים רשאי לומר שהוא לא רוצה את החוק החדש, אלא את החוק הישן, וזאת זכותו.
מיכאל איתן: למה זאת זכותו?
נסים דהן: יש חוות דעת שכשנגמר הזיכיון - -
דני רוזן: החוק הישן.
אברהם פורז: אני רוצה להגיד מה אני הצעתי בישיבה הקודמת.
אברהם פורז: אני לא יודע האם נכחתם בישיבה הקודמת.
אברהם פורז: אמרתי שזכותו להגיד שהוא לא רוצה דבר, אבל עוד שנתיים נגמרת תקופת הזיכיון ואז יש חוות דעת שהוא חייב למכור ומצבו לא טוב, והוא גם לא יכול להעביר אינטרנט מהיר בינתיים; או שהוא יכול להגיד שהוא מוכן לקבל עליו את המשטר החדש, לספק אינטרנט, טלקומוניקציה, ואולי טלפוניה.
אברהם פורז: אבל אנחנו אומרים שברגע שנכנסת למגרש החדש, יש גם עונש.
אברהם פורז: במגרש החדש יש לא רק סוכריות, אלא גם מקלות.
אברהם פורז: אחד המקלות - הכניסה לעידן שבו ניתן לשר שיקול הדעת לקחת ממנו לא רק שישית כמו שהיה בחוק הקודם, אלא למעשה יותר מזה.
אברהם פורז: מאחר שאין לי יכולת נבואית, ומאחר ששיקול הדעת של השר ניתן להתקפה בבג"צ אם הוא מפעיל שיקול דעת עקום, אני חושב שאין מנוס אלא לאשר את הסעיף הזה.
מיכאל איתן: למה אנחנו צריכים להמציא את הגלגל?
מיכאל איתן: בואו נבדוק מה קורה בעולם.
מיכאל איתן: זה חשוב מאד.
מיכאל איתן: אני לא אומר שאנחנו חייבים להעתיק את מה שקורה שם.
אברהם פורז: אני לא חושב שיש מודל כזה.
אייל מלודן: לך לכיוון שוודיה לדוגמה.
אברהם פורז: אני מציע שכרגע נשאיר את הסעיף הזה פתוח.
אברהם פורז: תביאו לנו אינפורמציה לגבי מה שקורה במדינות אחרות.
דני רוזן: אני הבאתי לך מסמך מקיף.
אברהם פורז: תן לי תמצית רק לגבי השאלה הזאת - מה קורה במקומות אחרים בנקודה הזאת.
אברהם פורז: אחר כך בני איינהורן יגיד לנו את דעתו בנושא.
דני רוזן: אני רק רוצה להגיד לך שאתה הכתבת לי אז בדיוק מה שאתה רוצה, וזה מה שנתתי לך.
בני איינהורן: בחוק הזה יש ייחודיות מסוימת - וזה גם סעיף התמורה, למרות שהיא עוד לא נקבעה - לפי משרד האוצר יש כאן תשתית שאנחנו יכולים להעביר עליה גם שידורים וגם שירותי תקשורת וכך הלאה, ויכולים לעשות מכך הון כה רב, ולכן אנחנו צריכים לשלם לפי זה.
אברהם פורז: כמה פעמים אני צריך להזכיר לך שנתתי לך קודם גם אפשרות מעבר - -
בני איינהורן: אני מפחד שמה שאתה אמרת, לא בדיוק נכתב כמו שאתה אמרת.
בני איינהורן: אם מה שאתה אמרת נכון, אני הולך אתך עד הסוף.
בני איינהורן: אם ישלמו לי תמורה הוגנת עבור זה שייקחו לי 100% מהתשתית ואני אוכל לשבת באיזה אי ומישהו אחר יפעיל את התשתית עבור אחרים ואני אקבל רק תמורה, בוודאי שאין לי התנגדות.
בני איינהורן: הבעיה היא שהחשש שלי הוא שהשר יקבע שאני צריך לקבל, כמו שאומרים על המחבר, ומצפים ממני שאני אשקיע.
אברהם פורז: מר איינהורן, יש לך בעיה בהחלט לא פשוטה, שאתה מצוי בידי הרגולטור, בידי שר, באמת כבן ערובה, ואני יכול להבין את המצוקה שאתם נתונים בה.
אברהם פורז: מצד שני, אין לי פתרון יותר טוב מזה.
אברהם פורז: אנחנו נכנסים לכל כך הרבה תחומים שהיכולת הנבואית לגביהם היא קטנה, ואז מה נותר לנו?
אברהם פורז: שבהנחה שהשר הוא איש אובייקטיבי, ואין לו מניות בחברת UNBUNDLING, בחברה שרוצה להתעלק עליך, ואין לו מניות אצלך, הוא יפעיל שיקול דעת נכון, ויש גם בג"צ.
אברהם פורז: אין פתרון יותר טוב.
בני איינהורן: יש שני פתרונות.
בני איינהורן: מה הצענו?
בני איינהורן: בארצות הברית יש ארגון שיש לו הרבה יותר משאבים, וקוראים לו FCC.
בני איינהורן: תעתיק את המודל מתחילתו ועד סופו בתרגום, ותעשה רק התאמות נדרשות למדינה.
אייל מלודן: לך לפי המודל הקנדי, למה לפי המודל בארצות הברית?
בני איינהורן: עם כל הכבוד לנו היושבים בשולחן הזה, עם כל מערכת הלחצים של כל האינטרסנטים, קשה באמת לקבוע נוסחה.
בני איינהורן: אני מדבר על מקומות אחרים, בין אם זה ארצות הברית, בין אם זה אירופה ובין אם זה אנגליה.
בני איינהורן: אנחנו הסכמנו לקחת כל מודל של כל מדינה מערבית, ולאמץ אותו מתחילתו ועד סופו.
אייל מלודן: בואו נדבר על המודל הקנדי.
אברהם פורז: מר איינהורן, אנחנו יכולים ללמוד מדוגמאות של מדינות אחרות, אבל אנחנו לא יכולים להעתיק מהן.
אברהם פורז: אם היינו מגיעים למדבר, אפשר היה להתחיל הכל מההתחלה.
אברהם פורז: אבל אנחנו לא במדבר, אתם כבר השקעתם, אחרים השקיעו בנסיבות מסוימות, במכרזים, ואנחנו לא אמריקה במובן העבר, אז גם העתיד לא יכול להיות כמו באמריקה.
מיכאל איתן: אבל אנחנו במטריה שקיימת בכל מקום לגבי הצורך להבטיח תחרות והסמכויות שנותנים לרגולטור על מנת שהוא יוכל לקיים תחרות.
מיכאל איתן: לכן אנחנו יכולים גם בתנאים אחרים להבין עד איפה הרחיקו לכת במדינה קפיטליסטית כמו ארצות הברית.
דוידה לחמן-מסר: או אנגליה.
אברהם פורז: מאה אחוז, בשמחה, אבל לא להעתיק את הכל באופן אוטומטי.
בני איינהורן: לא להעתיק באופן אוטומטי, אבל אדוני צריך לזכור, שאולי להבדיל מבזק שהיא באמת מונופול ציבורי, אנחנו חברה עסקית.
אבי (אברהם) גבאי: שוכחים כל הזמן שיש 46% בעלי מניות פרטיים בבזק.
בני איינהורן: סליחה.
בני איינהורן: הפחד הגדול שלי הוא שבסוף תהליך שנבלה כאן ביחד, ייצא איזשהו חוק שאנחנו בסוף נעשה פלוס ומינוס בצד הכלכלי.
אברהם פורז: תהיה לך זכות להישאר במשטר הקודם.
בני איינהורן: אנחנו גם לא רוצים את זה, ואני חושב שאף אחד מהנוכחים לא רוצה את זה, ולכן כל פעם שיש סעיף שלוקח מאתנו, בין אם זה תשלום ישיר ובין אם מהתשתית, חייבים באיזשהו מקום להבין שבסוף יכולים להביא אותנו לאיזו פינה שגם אנחנו לא רוצים להיות בה.
מיכאל איתן: אתם כל הזמן יוצאים מנקודת הנחה שלוקחים מכם, אבל בעצם לא לוקחים מכם.
אברהם פורז: גם לוקחים וגם נותנים.
מיכאל איתן: אתה משווה את מצבך היום למצב שהיה ערב כניסתכם לעסק, וזה לא נכון.
מיכאל איתן: קיבלתם הרבה, כי נכנסתם בתנאים של אי ודאות.
מיכאל איתן: היום אתם בתנאים של ודאות, אז אתם לא יכולים להתמודד באותם תנאים שקיבלתם מההתחלה.
בני איינהורן: אני מסכים אתך שאני מקבל - אני מקבל אינטרנט, אני מקבל תקשורת – ולכן אני צריך לתת.
בני איינהורן: אני רק רוצה שיהיה איזשהו איזון.
בני איינהורן: הבעיה שלי היא שבנקודות שאני מתעמת לגביהן עם הגברת לחמן-מסר, כל הזמן נוגסים.
דני רוזן: החקיקה המודרנית במדינות המערב נותנת יותר ויותר סמכויות לגופים מסדירים בכל העולם של UNBUNDLING, OPEN ACCESS כדי להבטיח את הפלורליזם בנושא, ואכן כל ערוץ - לדוגמה של שידורים - אפשר להעביר אותו לכל מקום וכך הלאה.
דני רוזן: מצד שני, התופעה החדשה היא תופעה שקרתה לפני כמה שבועות באנגליה בחוק שהוגש לפרלמנט על ידי הממשלה ועוד לא אושר שם, וזו החמרה מאד מהותית בכל הסוגייה של CROSS MEDIA OENERSHIP, וגם הרבה יותר ממה שמציעים פה.
דני רוזן: אי אפשר להתעלם מהמגמה הזאת במערב.
דני רוזן: אנחנו מחוקקים עכשיו חוק שמסדיר את כל נושא השידורים, ואנחנו בין המדינות המערביות הראשונות שעושות את זה.
דני רוזן: באופן נורמלי, הכוונה המקורית היתה לעשות את זה בעוד כמה שנים יותר מאוחר, כשהתמונה תהיה יותר ברורה.
דני רוזן: מה לעשות, כנראה שצריך להיות חלוצים בכמה דברים.
אברהם פורז: בכפוף לכך שאנחנו בעתיד עוד נדון בזה, נכון לרגע זה, בעיניי במשטר החדש אפשר גם לשנות את השישית.
דני רוזן: נגיע לשישית.
אברהם פורז: סעיף (ח) אומר שאתה יכול לסטות מהשישית.
אברהם פורז: כרגע נשאיר אותו פתוח.
אברהם פורז: שכנעו אותנו שיש צורך בזה.
בני איינהורן: אין לי בעיה לא לשכנע, ובלבד שהמעריך - -
אברהם פורז: אני מאשר למר איינהורן להציג בפנינו את התזה.
נסים דהן: אדוני היושב ראש, אנחנו הצענו שלא לאשר את זה עד שנקבל סקירה הרבה יותר רחבה.
אברהם פורז: הסעיף לא אושר, אלא נשאר פתוח.
אסתר שטרנבך: לגבי סעיף (5)(ז), הצעת שאני אדבר עם אנשי משרד התקשורת, ואכן הניסוח של הסעיף הוא כזה שהוא לא חל גם על הלוויין.
דני רוזן: אנחנו נציע איזה תיקון טכני לבעיה הזאת.
דורית ענבר: אני רוצה לדבר על עניין החיוב לשלם תמורה למי שמעביר ערוץ ייעודי, כדוגמת ערוץ הקניות או כל ערוץ ייעודי אחר.
אברהם פורז: כרגע לא מדובר על ערוץ ייעודי.
דורית ענבר: ברור, אבל אני חוזרת לזה.
דורית ענבר: כל עוד יש חיוב לתשלום לחברות הכבלים, צריך לבנות איזשהו מנגנון שיחשב את זה גם לגבי פלטפורמות אחרות.
אברהם פורז: האם כשהוצאתם עכשיו מכרז לערוץ החדשות, קבעתם גם מה ישולם לחברות הכבלים עבור ההעברה?
דורית ענבר: לא, אבל אנחנו הבהרנו שם שיש חובה כזאת והסבנו לכך את תשומת לבם של המתמודדים, וביקשנו מהם להקצות לכך סכומים.
אברהם פורז: ומי יקבע את זה?
אברהם פורז: שר התקשורת?
דורית ענבר: כפי שקבוע בחוק, הם צריכים להגיע להבנה מסחרית בינם ובין עצמם.
דורית ענבר: אם הם לא מגיעים להבנה, הם יכולים לפנות לשר, והשר יחשב זאת על פי הפורמולה שקבועה בחוק.
בני איינהורן: הפורמולה של ערוץ הקניות, וזה יהיה אותו דבר.
דורית ענבר: בסדר, אבל יש שם פורמולה.
דורית ענבר: אתם לא פניתם אף פעם.
בני איינהורן: לא נכון.
בני איינהורן: פנינו כל הזמן.
דורית ענבר: בכל מקרה, עד לרגע זה אין חיוב מקביל לגבי פלטפורמות אחרות.
דורית ענבר: כל עוד מחייבים ערוצים של MUST CARRY לשלם, הם צריכים לשלם.
דורית ענבר: יכול להיות שהסכומים ייצאו שונים, תלוי בפלטפורמות ובעלויות.
אברהם פורז: אני מבקש שיהיה ניסוח שיאמר שברגע שיש אפשרות של שימוש בתשתית של אחר לכל מטרה שלא תהיה, הסעיפים האלה יחולו.
אברהם פורז: אין ארוחות חינם.
אברהם פורז: אין אחד שיכול לטייל – לא משנה לצורכי מה, טלוויזיה, קומוניקציה – בתשתית של מישהו בחינם.
דני רוזן: רשות השידור, למשל, לא צריכה לשלם שערוץ אחד יעבור בכבלים.
אברהם פורז: את זה קבענו באופן סטטוטורי.
דורית ענבר: בעולם יש מקומות ויש ערוצים שמועברים MUST CARRY והם לא משלמים, זאת אומרת שמעצם החיוב להעברה, גם יש פטור מתשלום.
דורית ענבר: חיוב ההעברה הוא לא בתשלום.
דורית ענבר: אבל כל עוד יש הסדר כזה בחוק, עליו לפחות להיות שוויוני ברמה העקרונית.
דורית ענבר: אני שוב אומרת שגובה הסכום לא יהיה שווה לכולם.
אברהם פורז: האם ברור, לדוגמה, שבהנחה שלרשות השידור יהיה מחר עוד ערוץ, תהיה אפשרות לחייב את הכבלים להעביר אותו?
דני רוזן: לפי החוק היום חייבים להעביר אותו.
דורית ענבר: אבל לגבי רשות השידור או הרשות השנייה אין חיוב תשלום.
אברהם פורז: לא, אני אתן לכם דוגמה.
אברהם פורז: נניח שמחר רשות השידור פותחת עוד ערוץ.
דני רוזן: אני אקריא את הסעיף 6כא: "בעל רשיון כללי לשידור יעביר, העברה מלאה, בזמן אמיתי, ללא כל קטיעה או עריכה, את שידורי הרדיו.
דני רוזן: ..
דני רוזן: ואת שידורי הטלוויזיה המשודרים לפי כל חוק לציבור בישראל והניתנים לקליטה מהאוויר בשידור קרקעי או בשידור לווייני, למעט בשידור מוצפן שקליטתו מותנית בתשלום".
דני רוזן: המועצה רשאית לפטור מהחובה האמורה, ובסעיף (ב) כתוב: "בעל רשיון כללי לשידור אינו חייב, בשל העברה כאמור.
דני רוזן: בתשלום כלשהו למי שמשדר את השידור המקורי ולבעלי זכויות היוצרים וזכויות המבצעים בשידורים".
אברהם פורז: הסעיף בסדר.
אברהם פורז: אנחנו נגיע לזה.
נסים דהן: לפי סעיף (ח), אפשר לוותר על הסעיף ההוא - -
דורית ענבר: זה מתייחס למצב אחר.
דני רוזן: זה מתייחס למצב שיש מעט מאד ערוצים ציבוריים כאלה.
דורית ענבר: אין מנוס אלא להשאיר את העניין הזה לשיקול דעת, ובכל מקרה צריך לייעד קווטה.
אברהם פורז: הגברת ענבר, אני קראתי הרגע את הסעיף, והוא אומר כך: אם רשות השידור תחליט מחר לשדר עוד ערוץ והוא ישודר כחוק דרך לוויין, אתם צריכים להעביר אותו, זולת אם אתם משחררים אותם מהחובה.
אברהם פורז: מה רע בסידור הזה?
דורית ענבר: בעקרון, אין רע.
אברהם פורז: אם מחר מישהו יקבל רשיון להעביר ערוץ מיוחד דרך לוויין, ואתם תחשבו שלא מן הראוי לחייב את חברות הכבלים להעביר אותו - -
דורית ענבר: יש לפחות שלושה סוגים של שידורים שחייבים העברה: ערוצי MUST CARRY, ערוצים שהם ערוצים ייעודים, ונכון לעכשיו לפי הטיוטה החדשה גם ערוצים של רשיונות שידור מיוחדים.
דורית ענבר: לכל אחד מהדברים הללו צריך לדאוג שתהיה קיבולת מספקת ושיועברו.
דורית ענבר: לזה צריך שיקול דעת.
אברהם פורז: אז אמרנו שנקיים על זה עוד דיון.
דני רוזן: הסעיף הבא הוא סעיף 8, שהוא תיקון לסעיף 6 בחוק העיקרי, ושעוסק בביטול רשיון, הגבלתו או התלייתו: "בסעיף 6 לחוק העיקרי – בפסקה (2א) במקום "לפי סעיף 13", יבוא "לפי סעיף 11(ב) או סעיף 13"; אחרי פסקה (2א) יבוא: "(2ב) בעל הרשיון הפר תנאי מתנאי הרשיון שאינו תנאי מהותי, ולא תיקן את ההפרה כפי שהורה לו השר".
דני רוזן: הסעיף הזה עוסק בביטול הרשיון.
דני רוזן: סעיף (2א) נותן את העילות השונות לביטול רשיון, אחרי שניתנה לבעל הרשיון ההזדמנות להביע טענותיו.
דני רוזן: סעיף 11(ב) זה סעיף שאומר שאם ראה השר שבעל הרשיון פועל באופן שעלול לגרום לפגיעה במתן שירותי בזק באורח תקין וסדיר, או כדי לגרום לפגיעה משמעותית בתחרות בתחום הבזק, רשאי הוא להורות לבעל הרשיון "בדבר צעדים שעליו לנקוט כדי למנוע את הפגיעה.
אברהם פורז: איפה אתה רואה את זה?
דני רוזן: אני קורא את זה מהתיקון שלנו.
דני רוזן: אנחנו נגיע אליו.
נסים דהן: כל הפרה של הוראות השר ממילא צריכה לגרום להגבלת הרשיון.
נסים דהן: למה צריך להבחין בין הפרה משמעותית להפרה לא משמעותית?
דני רוזן: אם זאת הפרה משמעותית, לוקחים את הרשיון, ואם זאת הפרה לא משמעותית, נותנים אפשרות לתקן.
נסים דהן: אם הוא יתקן, זאת לא הפרה.
נסים דהן: אם בעל רשיון הפר הפרה, הוא יקבל התראה, ואם הוא לא יתקן אותה – שיגיד שלום.
דני רוזן: זה התיקון בדיוק.
נסים דהן: אז לא צריך לומר הפרה משמעותית.
דני רוזן: בהפרה משמעותית מבטלים את הרשיון בכל מקרה.
דני רוזן: בהפרה לא משמעותית נותנים אפשרות לתקן.
נסים דהן: דוידה לחמן-מסר אמרה שלא מבטלים בכל מקרה.
דני רוזן: אני לא יודע, אני ביטלתי די הרבה רשיונות.
דוידה לחמן-מסר: אבל לא בגופים כאלה.
דוידה לחמן-מסר: לקטנים מבטלים.
דני רוזן: אני לא יודע.
דני רוזן: פעם היה רק בעל רשיון אחד בזק ורט"ן, ומחר יהיו 20 בעלי רשיונות.
אברהם פורז: זה עניין טכני.
אריק רשף: עכשיו אנחנו נכנסים לפרק ב'1 שדן בנושא השידורים: "9.
אריק רשף: בסעיף 6א לחוק העיקרי – בהגדרה "אזור", במקום "שגבולותיו נקבעו במכרז למתן זיכיון לשידורי כבלים", יבוא "שבו חייב בעל רשיון שידור, על פי רשיונו, לספק שידורים".
אריק רשף: ההסבר לכך הוא פשוט, האזורים בעבר היו אזורים על פי חלוקה שנקבעה בתקנות.
דוידה לחמן-מסר: האם לא צריך לכתוב "בעל רשיון שידור כללי"?
אברהם פורז: עכשיו זה כבר לא טריטוריאלי.
דורית ענבר: יש לי הערה, אבל היא נוגעת לסעיף 6כ, אז אני מציעה שכשנגיע לשם, אומר אותה.
אברהם פורז: בנוגע לשינויים באזור?
דורית ענבר: כן, הלא מה היתה המשמעות בעבר?
דורית ענבר: אזור היה אזור של הזיכיון, ולכל חברה היו כמה אזורי זיכיונות.
דורית ענבר: ההגדרה הזאת שימשה לפי סעיף 6כ לחובה שהיתה מוטלת על חברות הכבלים לעשות שידורי חדשות אזוריים וטלוויזיה קהילתית באזורים וכן הלאה.
דורית ענבר: כיוון ששינו עכשיו את הגדרת אזור שחלה כטריטוריה אחת על כל החברה, בעצם מקלים מאד על החבר'ה האלה שבוכים שהם לא מקבלים דבר.
דני רוזן: אנחנו נגיע לסעיף 6כ.