GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יצחק קמחי: אני לא עושה את ההבחנה הזאת, אני לא מסוגל לעשות אותה.
אורית זוארץ: לא כל שכן.
יצחק קמחי: לא, אני אומר, בכנות - -
ישראל חסון: רגע, אני רוצה להציע לך הצעה.
ישראל חסון: אני חושב שאתה מסוגל לעשות את זה יחסית בקלות.
ישראל חסון: אתה, כל מה שאתה צריך, זה קודם כל לקבוע מה ההגדרות של מזיק.
ישראל חסון: לא הגדרה משפטית.
ישראל חסון: טווח.
ישראל חסון: אם זה עוסק באקמולי, או אם זה מתעסק בתרופות, או אם זה מתעסק במוצרים שבהגדרה הם עלולים להזיק לבריאות הילד, לאני לא יודע מה, אני הייתי - - -
יצחק קמחי: אין לי את היכולת לבוא ולבחון מסוכנות של מוצרים או בריאות שלהם.
יצחק קמחי: אני אתן לך דוגמה מלפני שבוע - - -
ישראל חסון: יש לי אליך שאלה: המלצה לילד על תרופה, צריך בשביל זה יום לימודים ארוך, בשביל להבין שאסור לעשות את זה?
יצחק קמחי: בוודאי שלא צריך לזה יום לימודים ארוך.
ישראל חסון: אוקי, אז אני אומר לך - - -
יצחק קמחי: אבל אני אומר לך: ההמלצה היא פה לאמא, היא לא לילד.
אורית זוארץ: מה זה לאמא?
אורית זוארץ: האמא יושבת ורואה את הקלטת?
יצחק קדמן: האמא רואה את הקלטת?
יצחק קדמן: באמת.
יצחק קמחי: אבקת כביסה – מי?
יצחק קמחי: זה לילד?
ישראל חסון: סליחה רגע, להגיד לך משהו?
ישראל חסון: כשהילד שלך בן השנתיים יהיה רגיש לאקמול, ואסור לו לקחת אקמול והוא חייב לקחת משהו אחר, והוא יבוא לאמא ויגיד לה: אני רוצה רק אקמול, ויתעקש אתה רק על אקמול, ויסרב לקחת כל דבר מלבד אקמול, זה מזיק?
ישראל חסון: מזיק.
ישראל חסון: עכשיו, אתה יודע לשים טווח של מוצר והשפעה.
ישראל חסון: אני אומר לך: אם דנים, למשל, על תרופות, או אם יש פרסומת סמויה על תרופות, זה דבר שבכלל לא צריכים לחכות שנייה.
ישראל חסון: לטעמי לא צריך לחכות שנייה.
ישראל חסון: עכשיו, מה זה לא לחכות שנייה?
ישראל חסון: אני אסביר.
ישראל חסון: אתה קודם כל שואל: איך אני אדע את זה?
ישראל חסון: כמו שמשרד התמ"ת מחזיק את יפעת בכדי שכל דבר שכתוב עליו "פואד" יקפוץ, ויישלח לנו צילום של העיתון הזה, אז בבקשה, אפשר להקצות סכום קטן מאד – כי הנושא של מוצרים לילדים, זה לא דבר שכל יום יוצא, כמו עיתון הארץ, מעריב, ידיעות והמודיע.
ישראל חסון: הוא לא יוצא בתדירות כל כך גדולה.
ישראל חסון: אפשר למצוא פתרון שמישהו יעשה סריקה ויפנה את תשומת לבך – לא מעבר לזה.
ישראל חסון: אם זה נכנס תחת הרובריקה של מה שנקרא חומרים או אמצעים שעלולים לפגוע בבריאות של הילד – אתה יודע מה?
ישראל חסון: תתחיל לעורר תודעה.
ישראל חסון: אני לא מדבר על מעבר לזה.
ישראל חסון: עד שתביא לי את התשובה השלמה והמלאה, תעוררו תודעה.
ישראל חסון: אבל לא יכול להיות שאנחנו חיים במציאות שכל הסקאלה תחת הכותרת אין לי מה לעשות.
ישראל חסון: אז קח את החלק של הסקאלה שאתה יכול לבוא ולהגיד, מה שנקרא: בסבירות יותר גבוהה, מזיקה לילד, תתחילו לעורר תודעה.
ישראל חסון: תשלחו מכתבים, תתריעו, תזהירו, תגידו, תביאו לידיעת הציבור.
ישראל חסון: תהפכו את זה למשהו לא לגיטימי.
ישראל חסון: חברה מסחרית שתדע שהיא משתמשת באמצעי שברמת התודעה הציבורית הוא לא לגיטימי, הוא לא לגיטימי – לא ברמת התודעה של חברת הכנסת אורית זוארץ, אלא ברמה – הוא לא לגיטימי, אתה כבר במקום אחר.
ישראל חסון: אז כבר גם הכדאיות שלו לעשות את זה מצטמצמת.
ישראל חסון: תתחילו לעשות את זה במסגרת תחנות האם והילד.
ישראל חסון: תתחילו לעשות את הדברים האלה, ודברים ש- לא עולה לנו שום דבר ברמת התודעה, וזה רק תיאום פנים ממשלתי.
ישראל חסון: אחרת, אם אתה לוקח את כל המכלול הזה כ"אן-בלוק" כמו שהוא, אז וואלה, באמת, אין לי פתרון למצוין, אז אני לא עושה בינתיים כלום.
יצחק קמחי: אני מסכים אתך שהאויב של הטוב הוא הטוב ביותר.
יצחק קמחי: זאת לא הנקודה.
ישראל חסון: אז בוא, תגיד, למה אי אפשר לעשות את זה?
יצחק קמחי: אז אני אומר עוד הפעם: אל"ף, אני קודם כל מקבל את ההצעה.
יצחק קמחי: ישנם דברים שאפשר לבוא ולנסות ולעורר מודעות.
יצחק קמחי: ובעצם הדיון הזה מעוררים מודעות וגם זה לא חשוב פחות.
ישראל חסון: הבעיה שלי זה איך תעורר את המודעות בתחנה לאם ולילד בגבעת זאב.
אורית זוארץ: לאן אתה לוקח את זה.
יצחק קמחי: לא, אני לא יכול להגיע לתחנת האם והילד.
ישראל חסון: למה אתה לא יכול?
יצחק קמחי: כי אני לא יכול להגיע.
אורית זוארץ: זה עניין של סדר עדיפויות.
אורית זוארץ: לא, זה עניין של סדר עדיפויות.
ישראל חסון: לפי דעתי, שר המסחר והתעשייה יושב בשולחן אחד עם סגן שר הבריאות.
ישראל חסון: תיאום בין משרדי, שדואג להעביר את התופעה הזו, שאומרת: רבותיי, תיזהרו.
ישראל חסון: יש בקלטות פרסומות סמויות.
ישראל חסון: מנשר שיתלו אותו בתחנה לאם ולילד.
ישראל חסון: להתחיל ליצור תודעה.
יצחק קמחי: ברמת המנשרים אפשר לעשות.
ישראל חסון: ולבוא ולתת דוגמאות שניתנות שם פרסומות סמויות לתרופות.
ישראל חסון: תיזהרו, אסור לעשות את זה.
ישראל חסון: אני מתערב אתך שכל חברת תרופות שתדע שזה מה שתלוי בתחנה לאם ולילד ובמרפאות קופת חולים – כי זו חובתו, גם של משרד הבריאות וגם שלכם – תחשוב פעמיים אם לממן מחר את הקלטת הבאה.
ישראל חסון: ובסוף, כשיהיה לך תיקון החוק לעבירה מנהלית, כשתהיה לך רשות, נשמח מאד שגם תאכוף את זה.
ישראל חסון: אבל עד אז אי אפשר להשאיר את המגרש הזה מוזנח.
אורית זוארץ: אני רוצה להתייחס לדברים, כי אני יושבת כאן ומבחינתי זאת שערורייה.
אורית זוארץ: שיושב כאן גורם שמייצג, על פי הכותרת לפחות, שנמצאת כאן:
אורית זוארץ: ממונה על הגנת הצרכן.
אורית זוארץ: ואתה יושב ואתה אומר: אני לא עושה כלום, אני לא מתכוון לעשות שום דבר - -
יצחק קמחי: אני לא אמרתי את זה.
יצחק קמחי: אני לא אמרתי את זה, גברת זוארץ.
אורית זוארץ: במקום להגן על הצרכנים אתה יושב ומגן על החברות.
יצחק קמחי: לא, אל תשימי דברים בפי, בבקשה.
אורית זוארץ: זה מה שאמרת: אני לא עושה כלום.
אורית זוארץ: זה מה שאמרת.
יצחק קמחי: אמרתי שיש לי מגבלות במה שאני יכול לעשות כאן.
אורית זוארץ: נכון להיום אני לא עושה כלום.
אורית זוארץ: זו היתה האמירה שלך.
אורית זוארץ: אתה לא מגן על הצרכנים, אתה מגן על היצרנים של הקלטות.
אורית זוארץ: אתה - - -
יצחק קמחי: לא, אני נורא מבקש - - -
אורית זוארץ: אני רואה את זה חמור.
אורית זוארץ: כל הרצון הטוב שלך לגבי העתיד – אני מברכת.
אורית זוארץ: - -
יצחק קמחי: לא, אבל זה לא – אני אומר: יש גבול.
יצחק קמחי: את יכולה לנסות - - -
אורית זוארץ: יושבת כאן מישהי מהרשות להגנת הצרכן, והיא מציעה לך הצעות אופרטיביות שאתה יכול לאמץ אותן, להוציא מכתבי אזהרה - - -
ישראל חסון: אורית, יש לי בשבילך הצעה, ברשותך.
אורית זוארץ: לא, זו פשוט שערוריה.
אורית זוארץ: מעבר לעובדה שאנחנו מעלים את זה לסדר היום וכבוד היושב ראש מציע לך הצעות.
אורית זוארץ: אני חושבת שבתוך המשרד הענק והגרנדיוזי הזה אפשר למצוא מישהו שיתעסק בנושא הזה.
ישראל חסון: אורית, אני רוצה להציע לך משהו בבקשה, ברשותך.
ישראל חסון: שמענו את מה שאמרה הממשלה בנושא הזה, ואנחנו לא רושמים את זה לפנינו בסיפוק רב אלא להפך.
ישראל חסון: ומאחר שהבהרנו פה שאנחנו רואים את הדברים בחומרה, אנחנו חושבים שהממשלה צריכה, במסגרת המגבלות הקיימות, לפעול גם ליצירת תודעה שמונעת פרסומות וגם לאכיפה של הנושא הזה, אנחנו מבקשים שבעוד ארבעה חודשים יתייצב פה המשרד, משרד המסחר והתעשייה, ידווח מה הוא עשה ומה התוכניות שלו להמשך הדרך, לעשות.
ישראל חסון: ובדרך הזו תוכלי לייצר בקרה מתמשכת על הפעילות הזו, ונראה מה הם עושים.
ישראל חסון: שמעו פה את דברינו.
ישראל חסון: אם עורך דין קמחי ירצה לאמץ, יאמץ.
ישראל חסון: אם הוא לא ירצה לאמץ, נצטרך להגיד לו בדיון הבא מה אנחנו חושבים על זה.
ישראל חסון: אולי יש לו רעיון יותר טוב.
אורית זוארץ: כשיושב כאן אדם שמייצג את הממשלה ואומר שזה לא בסדר העדיפויות, אז יש לי בעיה עם זה.
אורית זוארץ: בסדר, נקבל דיווח או שנבקש דיון נוסף, אבל בעיני זו ממש שערורייה, כל מה שקורה פה.
לאה ורון: זאת אומרת שאדוני מסכם, בין היתר, שהמשרד יעביר דיווח בכתב לוועדה?
אורית זוארץ: על השינויים שהם מקדמים במסגרת - - -
ישראל חסון: על הפעולות שהם נוקטים על מנת להביא לתודעה ולצמצם את התופעה.
אורית זוארץ: ועד להקמת הרשות.
אורית זוארץ: חשוב לחדד, שלא ידחו את זה עד להקמת הרשות.
ישראל חסון: זה לארבעה חודשים.
ישראל חסון: אורית, ארבעה חודשים.
ישראל חסון: מתחמים בזמן.
אופיר אקוניס: אני פותח סדרה של ישיבות ועדת כלכלה לשבוע זה.
אופיר אקוניס: היום אנחנו עוסקים בשלוש ישיבות ברציפות בעניינים של תעבורה ותחבורה.
אופיר אקוניס: אנחנו מתחילים בתיקון פקודת התעבורה (חובת התקנת אמצעים אלקטרוניים למניעת נעילת אדם ברכב).
אופיר אקוניס: הצעת חוק של חבר הכנסת יעקב כץ, שהפכה במליאת הכנסת להצעה לסדר.
אופיר אקוניס: לאחר מכן נתקדם להצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הגדרת שיכור), נמשיך בהצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מסירת מידע ביחס לשירותי התחבורה הציבורית).
אופיר אקוניס: לאחר מכן אנחנו כבר בהצעת חוק איסור אפליה במוצרים, וזה בעצם ברביזיה של חבר הכנסת מילר.
אופיר אקוניס: כמובן, אנחנו ממשיכים להעלות את נושא התחבורה והבטיחות בדרכים לראש סדר העדיפויות של ועדת הכלכלה.
אופיר אקוניס: אנחנו, כמובן, משתתפים בצערה של משפחת חשין על התאונה הטרגית ביום שישי בכבישים.
אופיר אקוניס: אבל ברשותכם, אני גם אנצל את ההזדמנות כנהג לפנות לרוכבי האופניים – פשוט לנסוע בזהירות, לא חייבים לנסוע על הכבישים המהירים.
אופיר אקוניס: הכבישים המהירים נועדו לנסיעת מכוניות, אוטובוסים, כלי רכב, משאיות – לא לנסיעת אופניים.
אופיר אקוניס: אני מבין את הרצון לרכיבה ספורטיבית.
אופיר אקוניס: אולי הגברת ראובני תספר לנו – אם אינני טועה התמרור המוצב בתחילת כל כביש אוסר כניסת כלי רכב מסוג מסוים, ובתוך זה גם אופניים?
אופיר אקוניס: כי אם לא, אולי כדאי להציע לתקן את החוק.
חוה ראובני: אינני יודעת מה היה התִמרור הספציפי בכביש הזה.
חוה ראובני: התִמרור בכל כביש נגזר מנתוניו הספציפיים והשימושים שמתאימים לו.
אופיר אקוניס: למשל, בכניסה לנתיבי איילון ברור כשמש שאסורה נסיעת אופניים.
אופיר אקוניס: כך גם בכביש 6, בכביש 5 – בכבישים הבינעירוניים.
חוה ראובני: יש כבישים שאם הם מוגדרים דרך מהירה, מעצם טיבם, על-פי דין, בלי תמרור אפילו הדין קובע שאסורה נסיעת אופניים, אבל יש כבישים אחרים, כמו כביש 5 שהוא לא דרך מהירה, אלא בינעירונית.
חוה ראובני: יש דרכים בינעירוניות שיש בהן תמרורים ספציפיים שאוסרים על כך.
חוה ראובני: אני לא יודעת להתייחס לכביש מסוים זה או אחר.
יעקב יעקב אדלר: רק 444.
אופיר אקוניס: כן, שהוא כביש פנימי.
אופיר אקוניס: בכל זאת אנחנו מנצלים, חבר הכנסת כץ, את ההזדמנות לבקש; היום, אם אינני טועה, התחילה חופשת הקיץ של בתי הספר התיכוניים, ובשבוע הבא ביום חמישי מתחילה חופשת הקיץ של בתי-הספר היסודיים ושל גני הילדים.
אופיר אקוניס: מההורים שייסעו בוודאי לבלות ומהנהגים אנחנו מבקשים לנהוג בזהירות מרבית, על-פי חוקי הדרך, על-פי הכללים, במהירות המותרת, במסלול הנכון, בלי לזגזג, בלי לחתוך נתיבים, לאותת, לקיים את כל מה שנדרש כדי שתאונות טרגיות כפי שהתרחשה האחרונה שבהן ביום שישי בשעות הבוקר לא יחזרו, ולא נראה את תאונות הדרכים בחופשת הקיץ.
אופיר אקוניס: אם אינני טועה יש ריבוי בקיץ בתאונות דרכים בגלל אנשים שנוסעים על כבישים שהם לא מורגלים בדרך כלל, הם לא נתיב הנסיעה שלהם לעבודה, הם נוסעים לצפון ולדרום; זה טוב לנסוע וטוב לבלות, אבל אם אפשר, כמובן, בזהירות המרבית ועל-פי חוקי הדרך.
אופיר אקוניס: אנחנו מתחילים את הישיבה הנוכחית.
אופיר אקוניס: חבר הכנסת כץ, אתה העלית על סדר יומה של הכנסת הצעת חוק בעניין הזה.
אופיר אקוניס: אם אני מבין נכון, עמדת ועדת השרים לחקיקה הייתה להתנגד להצעת החוק, כפי שאמר שר התחבורה והבטיחות בדרכים ישראל כץ, יש מספר סיבות, לדבריו, אבל הבדיקה שקיים משרד התחבורה העלתה שהמערכת המוצעת, שאתה הצעת באותה הצעת חוק טרם קיימת בענף הרכב.
אופיר אקוניס: אז אנחנו נשמע את הצעתך.
אופיר אקוניס: אם אינני טועה הייתי במליאה, ואתה הסכמת להפוך את הצעת החוק להצעה לסדר.
אופיר אקוניס: ברשותך, תציג לנו את הרעיון שעמד בבסיס הצעת החוק.
יעקב כץ: אני מודה לך מאוד היושב ראש על הכינוס של הוועדה.
יעקב כץ: אני ביקשתי מספר פעמים, ואני חייב לציין שהיית ער לנושא שאני העליתי באותה ישיבה גם כהצעת חוק מכיוון שגם אתה אב לילדים, ואנחנו כולנו אנשי ציבור, ואנחנו ערים למתרחש סביבנו.
יעקב כץ: גם אני רוצה להצטרף אליך בשליחת הניחומים למשפחתו של המשנה לנשיא בית המשפט העליון לשעבר, השופט מיכאל חשין.
יעקב כץ: המקום ינחם אותו עם שאר אבלי ציון וירושלים.
יעקב כץ: מן השמים ינוחמו, ושלא נראה עוד צער לא בתאונות ולא באבדות בדרכים בכלל.
יעקב כץ: ההחלטה שלי להפוך את זה להצעה לסדר במליאה הייתה כשראיתי שהשר כץ ואני לא רק דומים בשם שלנו אלא גם ברצונות שלנו.
יעקב כץ: ראיתי שהוא מגמגם וקשה לו להתנגד לחוק הזה משום שהוא הרגיש שמשהו פה לא תקין.
יעקב כץ: אחרי הכול מדובר פה ב"כל המציל נפש אחת מישראל כאילו הציל עולם מלא".
יעקב כץ: אם נוכל בהוצאות מינמליות שיש להן פתרון מעשי בהתקנה בסכומים מינימליים של מערכת שתאפשר להורה או לאדם מבוגר או לאדם שעזב את רכבו מסיבה כזאת או אחרת – וברוב המקרים זה לא מרוע לב.
יעקב כץ: אני עצמי אדם לא רע והשארתי פעם את הילדה הקטנה שלי באוטו.
יעקב כץ: היא עברה אחורה לוולוו שלי ונעלמה לי, ומישהו ראה אותה מבחוץ, וברוך השם היום היא אמא לשלושה ילדים.
יעקב כץ: אילולא הוא היה ער לזה – והיה יום חם – אני הייתי מאבד את בתי.
יעקב כץ: ואני לא רשלן.
יעקב כץ: לכן אני אומר, שזה קורה; אתה עסוק בטלפון, אתה מדבר, אתה יוצא החוצה רגע – אתה שוכח.
יעקב כץ: יתר על כן סיפר לי חבר הכנסת הרב מוזס שפעם אחת הנהג שלו יצא החוצה לקנות עיתון לרבע שעה, והחלונות ננעלו.
יעקב כץ: היום המכוניות הן אוטומטיות.
יעקב כץ: הוא ישב בתוך האוטו כשהחלונות היו פתוחים- -
אופיר אקוניס: חבר הכנסת מוזס עצמו היה באוטו?
יעקב כץ: חבר הכנסת מוזס אומר שפתאום החלונות ננעלו לו.
יעקב כץ: הוא לא ידע לפתוח אותם, המכונית הייתה סגורה; הוא לא ידע איך להפעיל אותם, הכול אלקטרוני.
יעקב כץ: התחיל להיות לו חם, הוא עוד הולך עם מעיל ועם כובע, בקיצור, הוא התחיל לדפוק על השמשות, והוא אומר שהוא כמעט נחנק באוטו.
יעקב כץ: ביום שרבי הטמפרטורות עולות באוטו בתוך רבע שעה ל-70 מעלות צלזיוס.
יעקב כץ: ביום רגיל זה עולה ל-47 מעלות שזה גם דבר בלתי אפשרי.
יעקב כץ: איך אנחנו יודעים שזה בלתי אפשרי?
יעקב כץ: בחקלאות בדרום אומרים שהטמפרטורות הן 46 מעלות, ואף ישראלי לא יכול לעבוד שם.
יעקב כץ: ילד קטן נחנק תוך שניות.
יעקב כץ: לכן כשמדובר בהצלת נפשות חובה עלינו כאנשי ציבור לעשות כל מה שניתן.
יעקב כץ: אני ביקשתי מהעוזרים שלי מספר פעמים בחודשים האחרונים כשהיו מקרים שילדים נשכחו באוטו באשקלון או בכל מיני מקומות – אמרתי, תעבירו לאקוניס מיד כדי שיראה.
יעקב כץ: היום קרה ששני ילדים נשכחו, אתמול מישהו שכח את הילד שלו.
יעקב כץ: בתקשורת אני מניח שמזכירים מספר מקרים, אבל לא מזכירים את כל המקרים.
יעקב כץ: לא כל הורה מספר מתי הוא שכח את ילדו.
יעקב כץ: אבל אם חס וחלילה יהיה מקרה נוסף שילד חס וחלילה יישכח, ומצבו יהיה קשה, אנחנו נכה על לב.
יעקב כץ: אז כשדיברתי עם השר כץ ואמרתי לו שיש פתרונות, הוא אמר שאם יש פתרונות הוא יחבור אליי.
יעקב כץ: אני אמרתי שאני כל כך חפץ שהחוק הזה יעבור, אז ראשית אני מבקש, חבר הכנסת אקוניס, שההצעה תבוא מצד ועדת הכלכלה.
יעקב כץ: אני מסיר את חתימתי, כי אני עדיין ראש אופוזיציה, ואני לא יודע מתי אני אהיה בקואליציה.
יעקב כץ: אז כדי שהחוק הזה יעבור לא אכפת לי ששמי לא יופיע עליו, ולו רק כדי שהחוק הזה יעבור.
יעקב כץ: היום מרכיבים במכוניות כל מיני מערכות GPS ומערכות יקרות שמאפשרות לאנשים סתם ליהנות מתוספות שעושים לבן-אדם "כיף" באוטו במערכת המודרנית.
יעקב כץ: אז כשמדובר בהצלה של ילד או מבוגר במקרה ששמשות נסגרות אוטומטית ואנשים לא שמים לב – כל ילד הוא עולם מלא.
יעקב כץ: אם היינו יכולים להציל ילד ולחייב שהמכוניות תזוודנה במכשיר קטן ולא יקר שיכול "להיבלע" במחיר הגדול, חובה עלינו לעשות את זה.
יעקב כץ: כל משפחה שילדו יינצל וכל הורה במשפחות עם 10 או 11 ילדים, לפעמים אפילו לא ברשעותו – האבא חושב שהאמא הוציאה את הילד, האמא חושבת שהאבא הוציא את הילד, והילדים נשארים באוטו עשרים דקות, חצי שעה – הלך הילד או "נדפק" לו המוח.
יעקב כץ: במקרה הזה אנחנו חייבים להיות סוּפֶּר רגישים כי במקרה הבא שיקרה, ואנחנו לא נאשר את זה – חבר הכנסת אקוניס, אתה תאמר ואני אומר – במה חטאנו, במה עווינו, שאנחנו שותפים חס וחלילה לתוצאה שקרתה.
יעקב כץ: לכן אני מבקש לשמוע פה את האנשים שהגיעו.
יעקב כץ: השר אמר לי, כצל'ה, אם אכן ניתן במחיר זול לייצר את הדבר הזה, אני מסיר את ההתנגדות שלי, אני רק שמעתי מהמומחים שלי במשרד התחבורה שהדבר הזה בלתי אפשרי, שהוא יקר ולא מעשי.
יעקב כץ: אבל אם הדבר הזה הוא מעשי, והוא לא יקר, וניתן לייצר אותו – אנחנו צריכים להיות אלה שמעודדים.
יעקב כץ: אני מודה לך מאוד ואומר שאם זה לעיכובא שהחוק יובא בשמי, אני מוותר שזה יובא בשמי – שזה יובא בשם הוועדה.
יעקב כץ: לדורות כל ילדי ישראל שנצלו ממה שקרה, יקראו להם "אקוניס" בשם הנוסף של הילד.
אופיר אקוניס: לא, אין צורך.
אופיר אקוניס: אני גם אומר לך מדוע- -
יעקב כץ: משה אקוניס יענק
יעקב כץ: לביץ', משה אקוניס מסי- -
אופיר אקוניס: אני אגיד לך מה אקוניס מבקש.
אופיר אקוניס: אני מצטער, אני חולק עליך שאנחנו צריכים לקחת אחריות כנבחרי ציבור על חוסר אחריות של הורים שעושים את זה.
אופיר אקוניס: אני מעולם לא שכחתי ילד שלי או את הילדה שלי במכונית- -
לאה ורון: וגם לא תשכח.
אופיר אקוניס: ואני גם לא אשכח.
אופיר אקוניס: אי אפשר להעביר אחריות של הורה לאחריות המחוקק, עם כל הכבוד.
אופיר אקוניס: קודם כול שיהיו אחראים גם על עצם הנהיגה שלהם, גם על האופן שבו הם נוהגים וגם בעניין של לשכוח או לא לשכוח את הילדים במכונית.
אופיר אקוניס: בעניין הזה זאת בכלל חובה מוסרית של הורה וקודם כול האינסטינקט הכי בסיסי של הורה לראות שהילדים שלו יוצאים מהמכונית בצד הנכון של המדרכה בצורה שקטה וראויה.
אופיר אקוניס: כמובן, קודם כול אחריות ההורה.
אופיר אקוניס: אז אל תיקח על עצמך, חבר הכנסת כץ, אחריות שאיננה במקומה.
יעקב כץ: פעם זה היה על חמור ועל סוס – היום סוגרים אותו, נועלים אותו.
אופיר אקוניס: אנחנו נשמע עכשיו את עמדת משרד התחבורה.
אופיר אקוניס: אני לא בדיוק הבנתי מתשובת השר האם המשרד תומך בחוק אבל לא יכול להביא אותו לחקיקה כי הוא לא בר ביצוע, ומהן הסיבות.
אופיר אקוניס: אני, כמובן, רוצה לשמוע את המציעים – איך עובדת השיטה הזאת.
אופיר אקוניס: אם ל"אנשים באדום" יש עמדה, נשמח לשמוע.
חוה ראובני: ראשית ברצוני להצטרף לעמדת היושב ראש.
חוה ראובני: קשה לי לדבר כדבר מובן מאליו מתבקש, נורמלי וטבעי במהלך החיים הרגיל, ששוכחים ילדים ברכב.
חוה ראובני: אני עצמי אמא למספר ילדים, וגם לי לא קרה, ובעזרת השם גם לא יקרה אף פעם.
חוה ראובני: זה דבר שאפשר בהחלט להימנע ממנו.
חוה ראובני: לצערי, אני לא רואה פה נציגים של אגף הרכב שהם הגורם המקצועי אצלנו במשרד, אז אני אנסה כמיטב יכולתי להציג את העמדה שלהם כפי שהועברה אלינו.
חוה ראובני: אנחנו, כמובן, לא מתנגדים להתקנה וולונטרית של מערכות כאלה, ככל שישנן.
חוה ראובני: אנחנו לא מכירים מערכות כאלה שעברו תקינה בינלאומית שאנחנו יכולים להגיד שאין מניעה להתקין אותן בכלי רכב.
חוה ראובני: כל התקנה של מערכת בכלי רכב שמתחברת למערכות האלקטרוניות שלו היא סוג של שינוי מבנה.
חוה ראובני: זה חייב להתאים לרכב.
חוה ראובני: אנחנו לא מאפשרים את זה בשום הקשר בשום מערכת אם זה לא מאושר על-ידי יצרן.
חוה ראובני: אנחנו לא מכירים מערכות כאלה שמאושרות על-ידי יצרנים, ואם יש מערכות שמאושרות על-ידי יצרנים בודדים, אם נקבע את זה כתנאי לרישום רכב אנחנו ניצור פה חסמי ייבוא על דגמי רכב, ונביא למצב של היצע נמוך של דגמי רכב, וכמובן מאליו – העלאת מחירים.
חוה ראובני: זה בניגוד למדיניות הכללית שלנו במשרד לנסות להתיישר עם תקינה בינלאומית, בין אם אלה רכבים שמיוצרים באירופה שלהם תקינה אירופית ובין אם רכבים המיוצרים בצפון אמריקה שלהם תקינת נפט"א.
חוה ראובני: כך יש לקנות מוצרי מדף ולהיות מתואמים ולא להמציא המצאות ישראליות שלנו.
חוה ראובני: אין כדבר הזה בעולם כרגע שהוא מוכר בתקינה הבינלאומית.
חוה ראובני: אם יהיה, אם יפותח, אם נראה שיש – גם אנשים שלנו לא יודעים; דיברתי עם הרשות הלאומית לפני הדיון, וגם המומחים שלהם אינם מכירים מערכות כאלה אף על פי שהם גם אומרים שזה לא בדיוק בליבת העיסוק שלהם, אבל הם בדקו וגם הם לא מכירים מערכות כאלה בעלות הכרה בינלאומית – ומכאן ההתנגדות, לא מבחינת עלויות- -
יעקב כץ: אם יש פתרון וזה יקר ואפשר- - - אפשר להיות ראשונים.
יעקב כץ: "ישראל באומות כלב באברים" – אם אנחנו יכולים להיות ראשונים- -
חוה ראובני: אין לי התנגדות שמציון תצא תורה, אבל שוב, חייבים לעשות מהלך של תיאום עם כלל היצרנים.
יעקב כץ: אז נתנה את זה בזה.
חוה ראובני: מדינת ישראל, בהיותה מדינה שאיננה מייצרת רכב, אין אצלה הגופים שעוסקים בהליך הזה.
יעקב כץ: לכן דיברנו שזה יהיה בעוד שנה כדי שאפשר יהיה להכין את זה.
יעקב כץ: לא דיברנו לכפות מיד להתקין את זה בכלי רכב, אלא כאשר המוצר הזה יהיה קיים.
חוה ראובני: אם הוא קיים אין לנו התנגדות שהוא יותקן.
חוה ראובני: אנחנו לא רואים מניעה.
חוה ראובני: לא נגיד שהרכב לא יעבור טסט אם יש בו כזה דבר.
חוה ראובני: זה ברור ומובן מאליו.
יעקב כץ: כבוד היושב ראש, לדעתי, משרד התחבורה היה צריך לדרבן, להגיד, אדרבה – תעשו, תחפשו, אפשר יהיה להציל, תתאמצו.
יעקב כץ: את אמא לילדים?
יעקב כץ: שלא יקרה לך.
יעקב כץ: אבל לאותה אמא שקרה לפני שנה, והילד שלה עד היום צמח – זה קורה, מה נעשה?
יעקב כץ: גם תאונות לא קורות לכל אחד.
יעקב כץ: זה רק אחוז קטן.
יעקב כץ: ל-99% מהאנשים אין תאונות דרכים, אבל כל יום שומעים על תאונה.
יעקב כץ: 99% מהאנשים שרוכבים על אופניים לא נפגעים, אבל ילד אחד נפגע.
יעקב כץ: המטרה שלנו היא לדאוג שגם האחד הזה לא ייפגע.
יעקב כץ: זה לא עניין שאת עושה טובה.
יעקב כץ: תתאמצי.
יעקב כץ: תגידי, תעשו, תציגו, תוכיחו.
יעקב כץ: "לי זה לא קרה וזה לא יקרה"?
יעקב כץ: "אל יתהלל חוגר כמפתח".
אופיר אקוניס: נשמע את החברה המציעה.
אסף יצחקי: בוקר טוב.
אסף יצחקי: אני אסף.
אסף יצחקי: אני מודה לכם על היוזמה המבורכת.
אסף יצחקי: לא כל יום רואים רצון לקדם וכל כך מהר.
אסף יצחקי: אני יודע שחקיקה זה דבר שלוקח זמן, תהליכים.
אסף יצחקי: אבל פה מדובר בהצלת חיים באמת.
אסף יצחקי: אנחנו חיים בעולם הטכנולוגי, ובעולם טכנולוגי ההתעסקות לא צריכה להיות בשאלה האם האבא אחראי או שוכח את ילדיו, אלא יותר בכיוון שחבר הכנסת כץ אמר, שהרכבים הטכנולוגיים יכולים להינעל ולנעול את ילדינו גם אם יצאתי לקנות חלב במכולת השכונתית וסמכתי על כך שהשארתי את החלונות פתוחים ושהילד שלי בריא ושלם.
אסף יצחקי: בטכנולוגיה צריך להילחם בטכנולוגיה.
אופיר אקוניס: אני מציע לך לקחת את הילד לקנות איתך את החלב.
אופיר אקוניס: למה הילד צריך להישאר במכונית?
אסף יצחקי: הוא שומר על החנייה.
אופיר אקוניס: קודם כול אני מקווה שהוא מחנה כחוק, והוא למשל לא קונה חלב בחנייה כפולה.
אופיר אקוניס: אני מקווה שהוא מחנה בחנייה הרגילה.
אופיר אקוניס: הגברת ראובני, אם זה בשבת הוא יכול לחנות עד 16:00 בתחנת האוטובוס, כפי שעשינו פה.
חוה ראובני: ושהוא לא יודע להתניע את הרכב.
אופיר אקוניס: נכון, יש אחריות.
אופיר אקוניס: תראה, בהמשך לתפיסה שלי – מדינה ליברלית נורמלית לא מחוקקת את עצמה לדעת.
אופיר אקוניס: היא לא מחוקקת שהשמש זורחת במזרח אף על פי שבוודאי עוד יעלו כאן
אופיר אקוניס: הצעות כאלה כדי שמישהו ישיג לעצמו איזו כותרת כי שבועיים הוא לא היה בעיתון.
אופיר אקוניס: אם הבנתם אותי.
יעקב כץ: לכן אני נתתי לך את זה כדי שאתה תהיה בעיתון.
אופיר אקוניס: לא, אני בעיתון בדברים שהופכים בסופו של דבר לדברים אמיתיים, לא לכותרות.
יעקב כץ: זה דבר מאוד אמיתי, כי הוא גם יהיה בסוף.
אופיר אקוניס: נכון, לא אמרתי על זה.
יעקב כץ: כי במקרה הבא שילד אחד ייתקע באוטו אתה תרוץ ותגיד, בואו נעשה את זה- - -
אופיר אקוניס: "אחריות הורית" זה מושג ידוע זה לא פרוזה.
אופיר אקוניס: אבל בהנחה שהטרגדיה באמת קורה – מה אתה מציע?
אסף יצחקי: אנחנו לא חושבים שיש פה משהו פופוליסטי- -
אופיר אקוניס: ברור שלא, אף אחד לא אמר.
אסף יצחקי: אנחנו גם מדברים על רכבים ציבוריים שלא נגעתם בהם בכלל, אבל זאת אמירה חשובה מאוד: רכב ציבורי הוא רכב שמסיע ילדים.
אסף יצחקי: אפילו הילד יירדם באוטובוס, והנהג ישכח אותו, והוא לא ייחנק למוות, אבל זה עדיין מציל חיים.
אסף יצחקי: אנחנו מתעסקים בעולם הזה.
אסף יצחקי: הטכנולוגיה שלנו יודעת להתממשק בפשטות גם למערכות הרכב השונות.
אסף יצחקי: גברת ראובני דיברה קודם על תקינה בינלאומית, אבל היום רכבים מגיעים כבר עם "מוח", עם כל מיני רכיבים כמו פוינטר או איתוראן – רכבים שאמורים להציל דברים אחרים, כמו גניבה.
אסף יצחקי: אנחנו יודעים להתממשק לרכיבים האלה; אנחנו יודעים באמצעות ה"מוח" של אותו רכיב לשלוט על החלונות, להודיע למוקד שיש חיים כרגע ברכב כי יש שם תנועה.
אסף יצחקי: יש חיישנים ובמאות שקלים בודדים, זאת אומרת, זה מוצר לא יקר, לא מסובך מדי- -
לאה ורון: כמה זה אמור לעלות?
אסף יצחקי: אני רוצה להישאר בגדר של כמה מאות שקלים ולהגיד שיש מוצרים שונים עם עלויות שונות.
אסף יצחקי: זה יהיה תלוי במוצר ובשירות.
אופיר אקוניס: בין 100 ל-999 ₪.
אסף יצחקי: לא יותר מזה, וזה תלוי בסוג הרכב – רכב ציבורי גדול או לא, כמה צריך למגן אותו, האם זה רכב ישן או חדש – עד כמה מסובך המוח ברכב החדש.
אסף יצחקי: אבל אנחנו לא מתעסקים במערכות בטיחות – לא נוגעים בברקסים, בניגוד לכל מיני מערכות שמתלבשות על הברקסים או על הגז.
אופיר אקוניס: אז איך זה עובד?
חוה ראובני: ברגע שזה מתלבש על המערכות האלקטרוניות של הרכב, על המחשבים וכולי- -
אסף יצחקי: זה לא.
חוה ראובני: - - אז אני צריכה על התקנות כאלה שהיצרנים יגידו שמבחינתם זה לא משבש את פעילות הרכב.
אסף יצחקי: ברור.
אסף יצחקי: מיד ניתן לד"ר גרשונוביץ לדבר.
אסף יצחקי: הוא היזם, הוא ניגש אלינו ואמר שיש לו רעיון.
אסף יצחקי: אנחנו מאוד אוהבים לקבל רעיונות חברתיים שמצילים חיים.
אסף יצחקי: אולי באמת נשמע.
אופיר אקוניס: איך זה עובד?
עמיקם גרשונוביץ: תודה רבה.
עמיקם גרשונוביץ: המערכת הזאת תוכננה בעקבות כל מיני מקרים כאלה כמו שתיאר חבר הכנסת כץ.
יעקב כץ: אגב, צריך לומר שבזמנו הראינו את זה לאקוניס בחדר.
אופיר אקוניס: כן, ראיתי.
אופיר אקוניס: עכשיו אנחנו בפורום אחר.
עמיקם גרשונוביץ: אני מודה ומתוודה שאני הגעתי לעניין הזה גם בגלל מקרה אישי – השארתי את הבן שלי בן חצי שנה באוטו לחמש דקות.
עמיקם גרשונוביץ: שכחתי.
עמיקם גרשונוביץ: הלכתי להוריד איזה תיק, וחזרתי והילד כבר היה אדום כמו עגבנייה- -
אופיר אקוניס: לא עשית טוב.
עמיקם גרשונוביץ: לא עשיתי טוב.
עמיקם גרשונוביץ: אני חסר אחריות.
עמיקם גרשונוביץ: התחלתי לחקור, לבדוק ולראות מקרים בכל רחבי העולם; בחתך האנשים בעולם שזה קרה להם אין שם אף אחד שעשה את זה בכוונה.
עמיקם גרשונוביץ: אין שם אף אחד שהוא לא בן אדם סביר- -
אופיר אקוניס: ברור, ברור.
עמיקם גרשונוביץ: יש פרופסורים באוניברסיטה, ויש אמהות- -
עמיקם גרשונוביץ: - - ויש הכול.
יעקב כץ: שני רופאים באשקלון שהשאירו את הילדים שלהם.
אופיר אקוניס: לא, לא, שם הייתה סיבה אחרת.
אופיר אקוניס: הוא טען שאיננו רוצה להדביק את ילדיו.
אופיר אקוניס: אגב, מי שבריא ולא צריך להיזקק לשירותים בבית חולים, שלא יבוא.
עמיקם גרשונוביץ: וזה אדם בעל השכלה רפואית שאמור להבין ואמור לדעת - -
יעקב אדלר: - - -
אופיר אקוניס: שם היה תירוץ.
אופיר אקוניס: שם הייתה סיבה.
יעקב כץ: סגר את הילדים באוטו.
עמיקם גרשונוביץ: זה בן אדם שלא רצה להרוג את ילדיו.
עמיקם גרשונוביץ: זה בן אדם שמחוסר מחשבה, עם רקע רפואי – עשה את זה.
עמיקם גרשונוביץ: נגיד שאנחנו לא מדברים על הורים.
עמיקם גרשונוביץ: אנחנו הרי מפקידים את ילדינו ברכבי הסעות – היו לא מעט מקרים של ילדים שמתו בתוך רכב הסעה.
עמיקם גרשונוביץ: יש אדם שמרצה עכשיו כ-20 שנה בכלא מכיוון שהשאיר ילדה בבאר-שבע בתוך טרנזיט וגילה את זה בצהריים.
עמיקם גרשונוביץ: לא משנה, זה רק העניין שדובר בו קודם איך בכלל מגיעים לפתח מערכת כזאת.
עמיקם גרשונוביץ: בכל מקרה, כל הדברים שגברת ראובני הזכירה ודברים נוספים עמדו לנגד עיניי כאשר החלטתי לפתח את המערכת הזאת.
עמיקם גרשונוביץ: אנחנו לא מתערבים באף מערכת של הרכב כדי לאפשר לכל אחד להתקין את זה.
עמיקם גרשונוביץ: אנחנו נכנסים לתוך מערכות הרכב אך ורק דרך דברים שמותר להתקין ברכב בכל רחבי העולם.