GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יריב לוין: מה שלא נתון לויכוח הוא שמשעה שישנה הסכמה, לצורך העניין – שברחוב X בתחנה Y יוצג שלט, חלוקת העבודה, במירכאות, כולל המימון של ההתקנה, ההצבה, התחזוקה- הכל, על זה אין ויכוח.
ישראל חסון: למה אתה לא גומר את כל שלב התיאום בשלב הגשת התכנית על ידי משרד התחבורה?
יריב לוין: כי אני אומר לך מה הבעיה : משרד התחבורה יש לו תכנית שמבוססת על פרמטרים, הם רואים איזשהו עולם אוטופי שבו הם היו מציבים שלט איפה שהם רוצים, והם בונים איזושהי תכנית פריסה.
יריב לוין: הם מגיעים לרשות מקומית X, ואומר ראש הרשות – אני לא מסכים, כי אני לא מוכן לשלם את חלקי, בגלל כל מיני דברים.
יריב לוין: ואז עלתה השאלה: האם אנחנו כופים עליו, והתברר שהדבר הזה בעייתי מאד ולמעשה בלתי ניתן לביצוע, או שאנחנו מתמרצים אותו על ידי כל מיני מענקים וכל מיני דברים שלזה הם הסכימו ונתנו את היד לעניין הזה.
יריב לוין: אבל אז עולה השאלה מה יקרה עם ברשות מקומית, למרות שהצעת לו את המענק הוא לא יעשה.
יריב לוין: אז במקום שהשלט זה יילך לאיבוד, אנחנו אומרים – נשים אותו במקום אחר, היכן שישנה רשות אחרת שאומרת – 100 אחוז, אני מוכנה לעשות יותר אפילו ממה שאתם חושבים - -
שלי יחימוביץ': שלא תישאר במצב של תת ביצוע, שמה שסיכמנו עליו בחוק לא ייושם.
יריב לוין: זה המנגנון היחיד שיכול לעבוד.
ישראל חסון: אני חוזר אליך ברמה הפרקטית.
ישראל חסון: אז אתה בא למשרד התחבורה ואתה אומר להם את הדבר הבא- כשאתה מגיש תכנית, תעשה תכנית ל-400 תחנות בשנה, ו-50% יגידו לך לא, 50% יגידו לך כן, באיזשהו חתך מסוים.
ישראל חסון: אם אתה משאיר את זה רק להסכמה ולהידברות ביניהם, לפי דעתי רק רשויות שרוצות בזה - אתה תיצור מציאות כזו שזה יהיה בפלחים מאד מסוימים בציבוריות הישראלית, וזה יהיה באזורים מאד מסוימים, אני כבר אגיד לך איפה סביר שיהיה יותר, ואיפה סביר שיהיה פחות.
שלי יחימוביץ': אגב, זה בסדר שבמקומות שאתה מדבר עליהם יהיה יותר כיוון שאלה מקומות צפופי התחבורה הקשים ביותר.
שלי יחימוביץ': אם אתה מדבר על גוש המרכז – יש לנו עניין שזה יהיה במרכז.
ישראל חסון: אם אני מבין נכון את רוח הדברים שלכם, אתם רוצים לתת את השירות הזה לכלל האוכלוסייה, ואת רוצה שאדם שעומד בצומת לנסוע מחיפה לנצרת או מחיפה לצפת, שיידע תוך כמה זמן מגיע לו האוטובוס, שזה חשוב לא פחות מזה שרוצה לנסוע מז'בוטינסקי לבן יהודה.
ישראל חסון: אם אתה מסרבל את התהליך של האישור ואתה לא משאיר את זה – אתה אומר, מה שנקרא, ברמת התכנון, שזו התחנה האחרונה.
ישראל חסון: אז אתה יוצר פה תהליך שהוא ארוך מאד.
שלי יחימוביץ': גם אין דרך אחרת.
שלי יחימוביץ': אנחנו כבר שברנו את הראש עם כל הדרכים האפשריות.
שלי יחימוביץ': כל ההשגות שלך מובנות.
שלי יחימוביץ': אנחנו מנסים למצוא פתרון.
ישראל חסון: אז אני אומר לך – הפתרון הוא בזה שאת תטילי על משרד התחבורה לעשות תכנון יתר לשנה, ואז - -
שלי יחימוביץ': - להתמודד עם אי הסכמה של רשות מקומית.
ישראל חסון: התכנון הזה קיים.
שלמה כץ: התכנון הזה קיים, הבעיה היא לא שם.
שלי יחימוביץ': הבעיה שלנו היא עם רשות שאומרת – לא רוצה.
שלי יחימוביץ': פרקטית – זה לא יילך.
יריב לוין: ההערכה שלנו היא כזו – אין ספק שבהתחלה אתה תמצא את זה במקומות מאד מסוימים, שרא רשות שם יהיה minded לעניין ויגיד – אני רוצה לעשות את זה.
שלי יחימוביץ': אתה יודע מה?
שלי יחימוביץ': אתה תמצא את זה לפני בחירות.
יריב לוין: אנחנו משוכנעים שהתהליך הזה, ברגע שזה יהיה בבבת ים, בחולון, ראש העיר – לא תהיה לו ברירה, הוא יצטרך גם לעשות, כי התושבים ילחצו עליו, ואני אומר לך שה - - יהיה ב- 2012, לפני הבחירות לרשויות.
יריב לוין: כולם יעמדו אצלם בתור לריב, שיקצו להם שילוט.
שלי יחימוביץ': זה פרקטיקה, אנחנו מנסים להפוך את זה לישים.
יריב לוין: כי כשאתה תעמוד בבת ים ותראה שלט, אז תושב חולון יבוא לראש העיר שלו ויגיד – למה שם יש ופה אין.
יריב לוין: ואז, כל הדינאמיקה תתהפך.
יריב לוין: אנחנו צריכים לייצר את ההתנעה הראשונית הזו.
שלי יחימוביץ': הבקשה שלנו היא -- אנחנו מסכימים בינינו לחלוטין לגבי מי מממן איזה חלק.
שלי יחימוביץ': הבקשה שלנו היא שזה יפורט.
אתי בנדלר: אספקת השילוט עצמו – משרד התחבורה.
אתי בנדלר: אספקת חשמל באופן רציף לשילוט האלקטרוני?
שלמה כץ: העיריה.
אתי בנדלר: הרשות המקומית.
אתי בנדלר: הקמת תשתית החשמל להצבת השילוט האלקטרוני - -
יריב לוין: עיריה.
יריב לוין: או כל תשתית אחרת.
שלמה כץ: כולל התחזוקה אחר כך.
שלמה כץ: כל החוטים באדמה - -, והתחזוקה שלהם אחר כך.
שלמה כץ: זה העיריה.
שלמה כץ: כל השילוט והמידע על השלט עצמו - משרד התחבורה וגם התחזוקה, אחר כך.
אתי בנדלר: התקנת השילוט בתחנות – תחבורה ותחזוקת השלט?
שלמה כץ: גם תחבורה.
שלמה כץ: כל אחד מתחזק את מה שהוא הקים.
יריב לוין: הם מתחזקים את התשתית, והתחבורה- את השלט עצמו.
ישראל חסון: אירית שביב - -
אתי בנדלר: היא כבר נכנסת לנושא אחר ואני רוצה קודם להבין את העקרונות של הסעיף הזה.
יערה למברגר: בהמשך לעניין המימון – אין לי כל התנגדות, כמו שהיועצת המשפטית לוועדה ציינה, שמשרד התחבורה נושא בחלק והרשות המקומית בחלק.
יערה למברגר: מה שאני חושבת שיהיה לא נכון זה להיכנס בחוק לעניין המענקים.
יערה למברגר: זה עלה פה בדיון, ואני חושבת שנושא מענקים הוא נושא אחר, הוא מעלה פה - -
יריב לוין: כשנדון לקריאה שניה ושלישית נתפור בסוף את החבילה הסופית של איך אנחנו מגדירים ומה יוגדר, באיזה אופן.
מיכה פרלמן: רציתי לשאול איך אתם רואים עכשיו – להגדיר את נושא התכנית וכל המשתמע ממנה, בחוק, עכשיו.
יריב לוין: נשאיר את זה ככה, בינתיים.
מיכה פרלמן: לגבי סעיף (ג)- זה לא מה שתואם.
אתי בנדלר: את סעיף קטן (ג) עוד לא קראתי, ברשותך.
מיכה פרלמן: אז אתם מציעים להשאיר את הנוסח הקיים או את הנוסח שאני קראתי?
יריב לוין: אני מציע שנשאיר כרגע את הנוסח הקיים, מלבד התיקון הזה שדיברנו עליו, שיבטא את תהליך השרשרת הזה שאנחנו מבצעים, בפועל.
אתי בנדלר: דהיינו – 1 ו – 2 יאוחדו לאיזושהי פסקה אחת, כי ההצבה תהיה באותן תחנות שנכללות בתכנית שגיבש המפקח על התעבורה.
ישראל חסון: אדוני מהאוצר, ענו לך, אני מבין שאתה מסכים למה שענו.
חווה ראובני: צריך לשנות את זה גם ל "רשות תמרור מקומית".
מיכה פרלמן: כשנגיע לסעיף (ג) יש לי כמה הערות לסעיף (ג).
כפיר כהן: אני מבקש להתייחס בראשית דבריי לפתיחה של חבר הכנסת לוין איזה שהם דיונים שלקחו בהם חלק נציגי משרד התחבורה ונציגי האוצר לגבי איזה שהן הסכמות.
כפיר כהן: אני מצר על כך שהשלטון המקומי לא היה מעורב בדיונים האלה.
כפיר כהן: אני חשוב שההישג היה רב יותר אילו השלטון המקומי היה שותף לדיונים ולהסכמות מאשר היה מקבל איזה הנחתות.
כפיר כהן: זה היה מקל על הדיון ואני חושב שגם היו יכולים להגיע לאיזה שהם הישגים או הסכמות.
כפיר כהן: הרי בספו של יום השלטון המקומי , הרשויות המקומיות - -
ישראל חסון: ניסיון החיים שלי מלמד שאת העבר אנחנו לא יכולים לשנות, אנחנו יכולים להשפיע על העתיד.
כפיר כהן: אנחנו ממונים על רווחת וטובת חיי התושבים.
כפיר כהן: אני חושב שיש איזה שהוא סירוס של ההצעה הזו שהיא הצעה מבורכת, בכלל, כשזה ניתן כאיזושהי רשות.
כפיר כהן: הרי בסופו של יום - - לא תקבל את השיפוי הנכון לצורך העניין הזה – תגיד לא, כמו שאמרה חברת הכנסת שלי יחימוביץ, בצדק רב.
כפיר כהן: לגבי מענק פיקס, כזה או אחר, איך זה יחושב, אמר חבר הכנסת לוין שזה ייכנס לקראת קריאה שניה.
כפיר כהן: למה להגיע לשם?
יריב לוין: אני אומר לך למה – כי לנו היתה ציפיה, אני אומר לך את האמת – שכאשר באים לרשות מקומית ואומרים לה: את הולכת לקבל חבילה שלמה של הטבות, אם אפשר לקרוא לזה, לשירות ישיר את האזרחים שלך והתושבים שלך, כולל שלט, כולל הזנה שלו, וכל מה שצריך, וכל מה שאת מתבקשת לעשות זה לתת את התרומה הקטנה שלך בהכנת התשתית לעניין הזה – ציפינו שתגידו יופי, כל הכבוד ושתשמחו.
יריב לוין: במקום זה נתקלנו בגישה של - מה פתאום לחייב אותנו, ולעשות תשתית לתחנה יעלה לנו עשרות אלפי שקלים ואנחנו לא מוכנים להשקיע שקל, לא רוצים שום דבר.
יריב לוין: זו היתה העמדה שהובעה פה באופן הברור ביותר.
יריב לוין: אנחנו הלכנו ועשינו חושבים, והגענו בצער רב למסקנה שאם זהו הגישה שלכם יהיה לנו יותר פשוט מלשכנע אתכם, להגיע למסקנה שבעצם תייתר את הצורך בהגיע אתכם לסיכום על ידי כך שלא נכפה עליכם שום דבר.
יריב לוין: מי שירצה – יבוא, מי שלא ירצה – אי אפשר לכפות עליו שום דבר.
יריב לוין: אתה שואל אותי אם זה הדבר הנכון?
יריב לוין: לא, אני לא חושב שזה לא הדבר הנכון.
יריב לוין: לא היתה לנו ברירה בגלל העמדה שאתם הצגתם, לא בגלל שום עניין אחר.
יריב לוין: ואז בא משרד האוצר ועשה צעד – אני אומר לך, בדרך כלל אנחנו פה תוקפים את האוצר ותוקפים את הפקידים.
יריב לוין: אני אומר לך באמת לזכותם, מתוך רצון אמיתי והכרה בחשיבות של העניין הזה, אמרו: אתם יודעים מה?
יריב לוין: כדי שנצליח להתניע את זה, אפילו נכניס את היד עוד יותר עמוק לכיס, וחוץ מכל מה שנתנו, נעזור גם לרשויות שירצו להשתלב בעניין הזה.
יריב לוין: אני חושב שמה שאתם יכולים להגיד זה רק – תודה רבה.
יריב לוין: עכשיו, להתערב, אם נעשה את זה בקריאה שניה או בקריאה שלישית?
יריב לוין: אני הייתי שמח אם הייתם באים לקריאה שניה, אולי חוזרים אחורה צעד ובאים ואומרים: לא, אנחנו בכל זאת חושבים שיש מקום שזה לא יילך על בסיס וולונטרי, אלא שכל רשות תחוייב את המעט שהיא צריכה לתת כאן כדי שנעשה פריסה נכונה, אמיתית, עניינית של השילוט, על פי צרכים אמיתיים.
יריב לוין: על זה אנחנו בטח נברך.
יריב לוין: אבל כל עוד זה לא ככה, בא האוצר ואומר: אנחנו מוכנים לתת לכם מענק.
יריב לוין: עכשיו אתם אומרים: לא, אם הם מוכנים לתת מענק, אנחנו רוצים שהוא יהיה עכשיו בקריאה השניה.
כפיר כהן: זה לא מה שאמרתי.
כפיר כהן: אני בסך הכל אני מבקש, ויש בזה מעט היגיון, שהדברים האלה יהיו בתיאום ולא כהנחתה.
יריב לוין: מה תיאום?
יריב לוין: באים ואומרים לך: אתה רוצה?
יריב לוין: תיקח.
יריב לוין: לא רוצה –אל תיקח.
כפיר כהן: אבל למה ככה?
כפיר כהן: אתה אמרת בעצמך שזה לא משרת - -
יריב לוין: אבל ניסינו להגיע אתכם לתיאום.
יריב לוין: אתם הבעתם עמדה חד משמעית - -
כפיר כהן: כי כשאנחנו אמרנו עשרות אלפי שקלים ואדוני אמר 800 שקלים להקמה של תחנה כזו, אז כנראה שיש איזשהו פער שצריך לתת עליו את הדעת.
יריב לוין: אז אנחנו נגמור את החוק בעוד 10 שנים.
כפיר כהן: הרי כבר ישבתם, דנתם.
כפיר כהן: הייתם מזמינים עוד נציג, היה אומר את דעתו, זה הכל.
יריב לוין: אבל דעתכם נשמעה.
יריב לוין: אתם לא מוכנים לשלם – לא 1,800 ולא 10,000.
יריב לוין: זו היתה עמדה שהובעה פה.
כפיר כהן: לא נכון.
כפיר כהן: אפשר לשבת, כשמתדיינים.
כפיר כהן: לא בפורום הזה.
ישראל חסון: אני מוכרח להודות שסיימת את הטענה הזו של "לא תואם".
אופיר אקוניס: אז אני מבין, אם יורשה לי, שחשבנו שיש הסכמות, ומגלים - -
יריב לוין: הוויכוח הזה הוא לא - -אנחנו פטרנו אותם מכל העניין .
יריב לוין: רוצים?
יריב לוין: –יבואו.
יריב לוין: לא רוצים?
יריב לוין: לא יבואו.
כפיר כהן: אתה מסרס את כל העניין.
יריב לוין: בנקודה הזו הם באו ואמרו – לא רוצים.
יריב לוין: אמרנו – לא רוצים?
יריב לוין: לא צריך, לא נחייב אתכם.
יריב לוין: בנקודה הזו סיימנו את העניין.
יריב לוין: עכשיו הם רוצים להתדיין אתנו על מה הם יקבלו אם הם יסכימו.
כפיר כהן: אתה רוצה לקדם חוק, אני פה כדי לסייע לך, לא כדי לסכל אותו.
יריב לוין: אז אמרתי לך – תבואו עם עמדה.
יריב לוין: אני מבטיח לך פה, לפרוטוקול, שאני אשמח לתאם אתך, בהנחה שתודיע לי שיש לכם עמדה קונסטרוקטיבית שאומרת שני דברים: 1.
יריב לוין: אנחנו מסכימים, בתנאים כאלה ואחרים שנדון עליהם, שזה יהיה חובה ולא רשות 2.
יריב לוין: אנחנו מוכנים לשלם עלויות מסוימות מתוך הסיפור הזה, בוא נתווכח על מה.
אתי בנדלר: בעצם, מה שמתגבש כאן זה – שסעיף קטן (א) ישתנה לחלוטין, והעקרונות שייקבעו בו, בעצם - -
אופיר אקוניס: אז על איזה נוסח אנחנו נצביע?
אתי בנדלר: אנחנו לא מצביעים על נוסח, מצביעים על עקרונות.
אתי בנדלר: ברמה העקרונית, העקרונות שגובשו שכל ההתקנות של השילוט האלקטרוני בתחום רשויות מקומיות יהיו בהתאם לתכנית שיגבש המפקח על התעבורה, לאחר שרשות מקומית והמפקח על התעבורה הגיעו להסכמה בדבר הצבת שילוט אלקטרוני בתחום רשות מקומית.
אתי בנדלר: חלוקת ההוצאות תהיה כפי שהקראתי קודם ונרשם בדיוק- השילוט עצמו והתחזוקה של השילוט עצמו והתפעול שלו יהיו על ידי משרד התחבורה.
אתי בנדלר: הקמת התשתית לשילוט תהיה על חשבון הרשות המקומית.
אתי בנדלר: זה, פחות או יותר, מה שייקבע בסעיף קטן (א).
אתי בנדלר: לגבי סעיף קטן (ב), לגבי מתקן תחבורתי – אז החובה תחול על בעל רישיון למתקן תחבורתי אבל אני עדיין לא יודעת אם בעל רישיון למתקן תחבורתי גם הוא אמור להגיע להסכמה עם המפקח על התעבורה, או שכאן תחול עליו חובה מוחלטת.
שלמה כץ: פה תחול חובה מוחלטת.
אתי בנדלר: אז החובה תחול על בעל רישיון למתקן תחבורתי.
אתי בנדלר: משאין בעל רישיון – לא תחול חובה.
אתי בנדלר: יתנו רישיון, יתנו את זה, יודיעו לו - - ואז מה לגבי העלויות?
שלמה כץ: זה חלק מעלויות המתקן.
שלמה כץ: זה פחות בעייתי - -
אתי בנדלר: במקרה זה, במתקן שיותקן בתחום מתקן תחבורתי, בשילוט שיותקן בתחום מתקן תחבורתי – אתם תספקו את השילוט עצמו?
אתי בנדלר: האם חלוקת ההוצאות תהיה באותה דרך?
אתי בנדלר: אם כך, אלה העקרונות, אני מקווה שאל אתקל בבעיות קשות בעת הניסוח.
לאה ורון: אבל היתה בקשה של חברת הכנסת יחימוביץ שחלוקת העלויות – לא תצוין בשלב הזה, בחוק, אלא רק לאחר הקריאה הראשונה.
שלי יחימוביץ': אם אפשר עכשיו – אז למה לא?
שלמה כץ: אני מבין שהיועצת המשפטית של הוועדה התכוונה לחלוקת האחריות.
שלמה כץ: Once יש אחריות אז ברור גם מי נושא - -
אופיר אקוניס: אז אנחנו מצביעים על העקרונות – העקרונות אושרו.
אתי בנדלר: לעניין סעיף קטן (ג)- זה החלק הבעייתי יותר:
אופיר אקוניס: אתם מסכימים למחוק את זה?
יריב לוין: מסכימים.
תמר קינן: אבל חשוב שהציבור יידע מה התכנית של המפקח על התעבורה.
אתי בנדלר: אולי ראוי – משהגיעה רשות מקומית והמפקח על התעבורה להסכמה על תכנית להצבת שילוט בתחום רשות מקומית, המפקח על התעבורה יפרסם את התכנית.
אופיר אקוניס: זה העיקרון.
אתי בנדלר: אני מבינה שהחוק ישתוק לגמרי לגבי התהליך מבחינת לוח הזמנים, בשלב זה – זאת אומרת, תוך כמה זמן רשות מקומית תציב שילוט – כי הכל בהתאם להסכמות, אני מבינה.
אתי בנדלר: הכל יהיה כפוף להסכמות.
אופיר אקוניס: אם המציעים מסכימים.
אתי בנדלר: הוא לא צריך לקבוע תכנית ולפרסם תכנית, אז אין לי בעצם מה - - אלה בעצם היו הנחיות למפקח על התעבורה, אבל הוא - - -עכשיו לשום דבר.
יריב לוין: אני מקווה שלא אתבדה אבל אני אופטימי שבכך שבנקודה מסוימת הגלגל יתהפך, הביקוש יהיה גדול וההיצע יהיה יותר נמוך, ואז הדברים האלה יהפכו מאד רלבנטיים, כי כשתהיה דרישה ל – 400 שלט - -
אתי בנדלר: אם הוא לא מפרסם תכנית, איך אני אומרת ש- -
יריב לוין: לכן אני חושב שאת העיקרון שהוא יפרסם את התכנית מבחינת מה הוא רוצה – הרי התהליך, אני רואה אותו בצורה הזו: יבוא משרד התחבורה, יפרסם תכנית של 200 שלט לשנה, יבוא לאותן רשויות מקומיות שהשלטים בתחומן, ויגיד- רבותיי, תודיעי לי תוך 30 יום מי מכם רוצה בתנאים האלה להצטרף.
יריב לוין: מי שיצטרף – 100 אחוז.
יריב לוין: מי שלא, אז ילכו ל – plan B ולאלטרנטיבות.
יריב לוין: לכן אני בעד להשאיר את זה, כי בשלב מסוים, אני מניח, התוצאה תהיה שאנשים ירצו לדעת למה אני קיבלתי והוא לא.
יריב לוין: אני חושב שיש היגיון לשמר את המסגרת הזו.
יריב לוין: המסגרת היא נכונה.
יערה למברגר: אז ההצעה היא לפרסם תכנית אידיאלית עתידית?
יריב לוין: אני אגיד לך איך אני רואה את התהליך – נניח שהחוק אושר, מחר בבוקר מתחילים לעבוד.
יריב לוין: עכשיו בא משרד התחבורה ואומר- 100%.
יריב לוין: לו הדברים היו תלויים בי הייתי מציב 200 שלטים ראשונים במקומות א', ב', ג', ו – ד'.
יריב לוין: אלה 200 התחנות שנמצאות אצלי בראש סדר העדיפויות.
יריב לוין: הוא מפרסם את זה.
יריב לוין: אומר- רבותיי, תוך 30 יום, כל רשות מקומית שמסכימה להצבת השלטים האלה אצלה, על פי התנאים האלה, תודיע לי.
יריב לוין: מי שיגיד מסכים אני – נמצא בפנים.
אתי בנדלר: אז הוא יפרסם תכנית עקרונית להצבת שילוט.
אתי בנדלר: אני לא חושבת שהוא צריך לדבר על 200 שלטים - - -
קריאה: לפחות 200 בשנה –
אתי בנדלר: אני חושבת שהוא צריך לפרסם תכנית עקרונית, והוא רשאי להודיע, הוא צריך לפנות, לדעתי, לכל רשות מקומית הכלולה בתכנית הזו ולהודיע לה על כך שהיא רשאית לפנות אליו.
תמר קינן: אבל להערכתי חשוב גם ברגע שהגיעו להסכמה עם רשות מקומית – גם את זה לפרסם באתר האינטרנט, שהציבור יידע גם מה משרד התחבורה הציע וגם אחר כך מה סוכם.
לאה ורון: הסעיף הזה חל על המפקח והוא בשלב הראשון מפרסם תכנית ל – 200 תחנות?
אתי בנדלר: לא ל – 200 תחנות -- - 200 מדי שנה.
יריב לוין: בואי נניח שיבואו אליו 20 ראשי רשויות ויגידו – אני רוצה את העיר שלי לשים.
יריב לוין: אז יגידו- למה נתת אצלו ככה ואצל ההוא אחרת, וכן הלאה.
יריב לוין: יש בזה היגיון.
אתי בנדלר: אז אם כך: "המפקח על התעבורה יפרסם.
אתי בנדלר: ..." – צריך לכתוב גם עד מתי: "...
אתי בנדלר: לא יאוחר מ..." – "תכנית ארצית עקרונית להצבת שילוט בתחנות ויודיע על כך לרשויות המקומיות הנכללות באותה תכנית.
אתי בנדלר: רשות מקומית המעוניינת להציב שלטים בתחומה תפנה למפקח על התעבורה ותנסה להגיע אתו להסכמה בדבר יישום התכנית בתחומה".
אתי בנדלר: הגיעו להסכמה –יחולו ההוראות שדיברנו עליהן בהמשך.
מיכה פרלמן: אני קצת חושש מאוטופיה במקרה כזה שיהיו הרבה מאד ותהיה איזושהי מגבלה תקציבית.
מיכה פרלמן: אנמי לא יודע אם תהיה.
מיכה פרלמן: אז אני רוצה לאפשר לעצמי איזושהי יכולת להגיד שהשיקולים של משרד התחבורה גם מותנים בתקציב, את אומרת, זה צריך להיות מובן מאליו.
מיכה פרלמן: הרי מפיצים איזושהי תכנית אוטופית.
מיכה פרלמן: בסוף - -
חווה ראובני: אולי כדאי לכלול בה סדרי עדיפויות.
יריב לוין: אפשר, אם רוצים, להוסיף סעיף.
אופיר אקוניס: אנחנו מצביעים על העיקרון של (ג) ומשאירים את (ד).
יריב לוין: אפשר, אם רוצים, להוסיף ב- (ד) סעיף קטן שיהיה מספר התחנות המיועדות לאותה שנה, כך שאם אתה תהיה ב- 300 זה שונה מ- 500.
אופיר אקוניס: לסעיף (ד) אתה רוצה להוסיף עוד נקודה?
אופיר אקוניס: בשביל מה לך, חבל.
אתי בנדלר: בסעיף קטן (ג) – התכנית תהיה תכנית שנתית?
אתי בנדלר: הוא יפרסם אחת לשנה תכנית?
יריב לוין: כן, כדי שהוא יוכל גם - -
אתי בנדלר: עד מתי המפקח על התעבורה יפרסם מדי שנה תכנית לגבי אותה שנה, לגבי השנה הבאה?
שלמה כץ: שאלה של ביקוש.
אתי בנדלר: אתה מגבש את זה בלי שום קשר.
יריב לוין: בואו ניתן לו עד סוף ינואר.
יריב לוין: עד 1 בפברואר.
אתי בנדלר: עד סוף ינואר של כל שנה- תכנית עקרונית מוצעת לגבי אותה שנה.
יריב לוין: כי אז הוא יודע מה אושר לו בתקציב המדינה.
שלמה כץ: אני רוצה לתת לו כל שנה את המשחק לראות מה הוא ביצע, ולעשות את ההתאמות, גם יש שינויים – עיר חדשה - -
יריב לוין: הוא חייב שתהיה לו גמישות, פה.
מיכה פרלמן: או אולי צריך להוסיף את – (6) – ובהתאם למסגרת התקציב העומד לרשותה, או בהתאם לסדרי העדיפויות – משהו בסגנון, שייתן בסוף את היכולת למפקח על התעבורה במשרד התחבורה לבוא ולהגיד שזה כן צריך להתכנס לאיזושהי מסגרת.
חווה ראובני: זה לא צריך להיות - -.
חווה ראובני: צריך, אולי, לתת לו סמכות.
יריב לוין: אגב, זו לא רשימה סגורה.
יריב לוין: זה בין היתר, זה לא רק.
מיכה פרלמן: אבל התיאום לא רשום עם משרד האוצר.
חווה ראובני: זה יהיה חלק מהתיאום של הרשות המקומית עם המפקח על המחוז, מה התקציב שעומד - -
אופיר אקוניס: אני מצביע על עקרונות של סעיף 3 ושל סעיף קטן (ד).
אופיר אקוניס: העקרונות שהציעה היועצת המשפטית לסעיף (ג) ולסעיף (ד) כמו שהוא כתוב.
אופיר אקוניס: מי בעד? אושר.
אתי בנדלר: אין צורך כי אני אתייחס לזה במפורש.
חווה ראובני: אני מבקשת לחזור ולהזכיר – זה לא רשות מקומית אלא רשות תמרור מקומית.
אתי בנדלר: רשות תמרור מקומית – היא תהיה האחראית להצבה?
אתי בנדלר: לא הרשות המקומית?
חווה ראובני: במגזר העירוני, רשות התמרור המקומית והרשות – הן היינו הך.
חווה ראובני: במילים "רשות תמרור מקומית" פתרנו את הבעיה של התחנות בדרכים הבינעירוניות, שם מע"ץ היא רשות התמרור המקומית.
חווה ראובני: במספר כבישים ייעודיים - - - תחנות, שיהיה לנו כתובת, שזה לא יהיה המועצה האזורית גליל עליון, שהיא האחראית.
מיכה פרלמן: בהמשך לבקשתי לגבי סעיף (ד), אם אני זוכר נכון, בסעיף (א), כשדיברנו על העקרונות, אמרנו שיש חובת פניה לרשות מקומית למשרד התחבורה.
מיכה פרלמן: אני לא בטוח שהזכרנו בפירוש חובת תיאום.
מיכה פרלמן: זאת אומרת, ברגע שהיא מבקשת, והיא אומרת שהיא לוקחת על עצמה את חלוקת הסיכונים, או בעצם – חלוקת האחריות, וחלוקת התקציב, אז לא ברור שיש למשרד התחבורה איזושהי סמכות מעבר לזה להגיד לה לא.
יריב לוין: רק אם היא פונה על פי התכנית.
מיכה פרלמן: אבל אני אומר – אני רוצה שיתאפשר למפקח על התעבורה שיקול דעת תקציבי, אני רוצה שתהיה חובת תיאום כזו או אחרת שתיתן לו את היכולת לבוא ולהגיד – אנחנו רוצים, אולי זה יידחה לשנה הבאה או – אנחנו לא יכולים לעשות את זה עכשיו.
יריב לוין: אבל הוא, מלכתחילה, מפרסם את התכנית.
אתי בנדלר: אם הבנתי נכון – ואולי אני אשנה בכלל את כל הסדר של הסעיפים: המפקח מפרסם תכנית עקרונית.
אתי בנדלר: הוא מפרסם את זה באתר האינטרנט ובמקביל – פונה לכל רשויות התמרור המקומיות שהתכנית מתייחסת אליהן.
אתי בנדלר: רשות תמרור מקומית המעוניינת בכך פונה למפקח על התעבורה, וככל שמגיעים להסכמה, ובהתאם לאותה הסכמה, חלה חובת התקנת השילוט.
אתי בנדלר: אוקי?
אופיר אקוניס: אנחנו מצביעים – מי בעד?
אתי בנדלר: חבר הכנסת חסון שמילא את מקומך ביקש לתת רשות דיבור לעורכת הדין עירית שביב ואני ביקשתי להשעות את ההערות שלה.
עירית שביב: אני פשוט רציתי לבקש שיוסף סעיף שהשילוט והמפה – השירות ומרכז המידע והשילוט האלקטרוני, יהיו נגישים לאנשים עם מוגבלות, כי בעצם יש איזושהי סיבה היסטורית שפרק הנגישות בפרק חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות לא חל על התחבורה הציבורית, והדרישות בתקנות התחבורה הציבורית הן מאד מינימאליות.
אופיר אקוניס: כלומר, איך זה יבוא לידי ביטוי?
אופיר אקוניס: מה ההצעה שלך?
עירית שביב: אני שלחתי את ההצעה שלי לוועדה וליועצת המשפטית, שבעצם – הם יהיו נגישים בהתאם לפרק ה(1) בחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.
אתי בנדלר: הנוסח שהוצע על ידי נציבות שוויון לזכויות אנשים עם מוגבלות אומר כך: מוצע להוסיף סעיף שיאמר- נגישות לאנשים עם מוגבלות – השילוט והמפה כאמור בסעיף - - השירות הניתן במרכז המידע הארצי כאמור בסעיף הרלבנטי והשילוט האלקטרוני כאמור בסעיף - - יהיו נגישים לאנשים עם מוגבלות בהתאם לפרק ה (1) לחוק שוויון לאנשים עם מוגבלות.
שלי יחימוביץ': אני לא מבינה משהו – יש את החוק הרלבנטי לגבי אנשים עם מוגבלויות.
שלי יחימוביץ': האם בכל חקיקה שלנו אנחנו צריכים לכתוב שהחקיקה שלנו כפופה לחוק?
שלי יחימוביץ': הרי זה ברור לחלוטין.
אתי בנדלר: חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות יש בו פרקים שונים, פרקים רבים.
אתי בנדלר: פרק ה' שבו דן במפורש בשירותי תחבורה ציבורית.
אתי בנדלר: פרק ה (1) חל גם במקום ציבורי, בשירות ציבורי, שבין היתר, "שירות ציבורי" כולל גם תחנות אוטובוסים, שירות אוטובוס, רכבות, תובלה אווירית וכל כיוצא בזה, ובנוסף יש הוראות שונות מאד רחבות, מאד מוקפדות, והעיקר הוא סעיף 19(ט) לאותו חוק האומר – לעניין מקומות ציבוריים קיימים או מקומות ציבוריים שאינם בניינים שהוקמו לאחר המועד הקובע, יקבע שר המשפטים הוראות בדבר התאמות הנגישות הנדרשות, בין בדרך כלל ובין לסוגי מקומות, כדי לאפשר לאדם עם מוגבלות נגישות במקום באופן סביר, בהתחשב בתקן הישראלי, וגו' - ויש כאן הנגשה של זה והנגשה של דברים אחרים.
שלי יחימוביץ': כמובן שאנחנו בעד הנגשה לאנשים בעלי מוגבלויות, כן?
אתי בנדלר: זה חוק ספציפי שבעצם מקיף את כל הענפים האפשריים, למיטב ידיעתי, שיש צורך להנגיש אותם לאנשים עם מוגבלות.
אתי בנדלר: אני מוכרחה לומר שאולי יש, אני לא נתקלתי בהוראות חוק ספציפיות מעבר לחוק הזה ולתקנות לפיו שמתייחסות לנושא, מאז שהחוק הזה נחקק.
שמעון מויאל: אני מבקש לתמוך בעמדה של היועצת המשפטית.
שמעון מויאל: יש - - את נושא השילוט במסגרת תקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.
עירית שביב: מה שזה אומר – שאנשים עם מוגבלות לא יוכלו ליהנות מהחוק - -
אתי בנדלר: למה לא יותקנו תקנות מכוח החוק הספציפי?
שמעון מויאל: יש כותרת שנקראת "שילוט" עם הפניה לתקנים ספציפייים לנגישות.
שמעון מויאל: זה חל על זה.
עירית שביב: השילוט הזה חל על שילוט אלקטרוני, רק במתקן מרכזי.
אתי בנדלר: אז תתקנו את התקנות שמה, מדוע לעשות את זה כאן?
עירית שביב: אנחנו פועלים לתיקון התקנות.
עירית שביב: זה ייקח כמה שנים טובות, וכאן אנחנו - - בחוק הזה - -
יריב לוין: אין היגיון לייצר בכל חקיקה כזו הסבר ספציפי.
אופיר אקוניס: אני סומך על היושב ראש כאשר התקנות יגיעו, שהוא יעביר אותם יותר מהר ממה שאני מעביר.
אופיר אקוניס: לכן אני מקבל את עמדה של היועצת המשפטית, וגם המציעים מקבלים.
מיכה פרלמן: אפשר פה לחדד שאז דיברנו על זה שסוגיית הטלפונים, שזה לא מתחייב שזו תהיה שיחת חינם.
יריב לוין: לא אומרים את זה פה.
אתי בנדלר: לא מדובר פה על בעל רישיון לשירותי טלפון נייד או נייח.
אופיר אקוניס: תודה, אושר.
גיתית שיינין: אני מסיטי פס.
גיתית שיינין: אין לנו, כמובן שום התנגדות, אנחנו מברכים על היוזמה הזו, אנחנו גם פועלים לשיתוף פעולה בנושא הזה.
גיתית שיינין: רק ספציפית לעניין הזה אני רוצה להעיר ליידוע שיש לנו איזה שהם בנושא הזיכיון – מסגרת שלמה קבועה של סנקציות.
גיתית שיינין: כאשר באים ומוסיפים איזה שהן סנקציות – כאן מדובר על אי חידוש רישיון, כאשר חוזה הזיכיון בעצם בא ונותן מלכתחילה זיכיון ל- 30 שנה, וזה די סותר באיזשהו מקום את הרעיון הזה, אז אולי אפשר היה - - היו"ר אופיר אקוניס: אני לא רואה פה מה הבעיה.
גיתית שיינין: קריאה: תעמדו בתנאים ולא תהיה בעיה.
אתי בנדלר: אני רוצה להעיר כאן שזה מנוסח בלשון מנדטורית - -
אופיר אקוניס: לחברת סיטי פס יהיה אינטרס לתת - -
גיתית שיינין: זה ברור לחלוטין.
אתי בנדלר: אינ מדברת כרגע על כל מפעיל של תחבורה ציבורית או בעל רישיון להפעלת מתקן תחבורתי – אין שיקול דעת למפקח על התעבורה לחדש רישיון.
אתי בנדלר: הוא חייב לבטל את הרישיון אלא אם כן הוא נוכח שבעל הרישיון עשה כל שביכולתו כדי למלא אחר ההוראות.
אתי בנדלר: זאת אומרת, יש כאן הוראה שמחייבת אי חידוש רישיון למפעילים.
אתי בנדלר: זו סנקנציה מאד חריפה וצריכים להיות ערים לזה.
אתי בנדלר: ללא שיקול דעת, למעשה.
שלמה כץ: - במקומות שהוא עשה, כמו שכתוב בחוק.
אתי בנדלר: כל שביכולתו.
שלמה כץ: ובענין הזה אני לא חושב ששונה הזיכיון של סיטי פס מהזיכיון שיש למפעיל תחבורה ציבורית שזכה במכרז.
גיתית שניינין: רק שיש כאן, מבחינת הרציונאלים הכלכליים שעומדים בבסיס הרישיון, כאשר אתה מדבר על חברה שבאה וקיבלה זיכיון שמלכתחילה זו המטרה של השקעת הכספים שהושקעו בו, גם מצד המדינה וגם - -
אופיר אקוניס: תודה, רבותיי.
אופיר אקוניס: סעיף אחרון.
אתי בנדלר: זה סעיף מאד רחב, מאד לאקוני, מאחר שההוראות בפקודת מסילות הברזל מאד לא מגובשות, הייתי אומרת, במקרה הטוב, לא מעודכנות.
אתי בנדלר: באופן כללי מדובר כאן על כך שכל ההוראות האלה יחולו גם על הרכבת הארצית וגם על רכבת מקומית, רכבת קלה.
אתי בנדלר: לא כל כך ברורות הוראות ההתאמה הנדרשות לצורך העניין הזה.
אתי בנדלר: זאת אומרת, הסעיף הזה הוא בהחלט חסר.
אתי בנדלר: הוא יותר ברמה של עיקרון.
ירון זפט: רכבת ישראל תומכת בהצעת החוק.
ירון זפט: אם היה רושם שהרכבת מתנגדת להצעת החוק, אנחנו רוצים להפיג אותו.
ירון זפט: עדיין, מכיוון שלרכבת ולאוטובוסים יש מאפיינים שונים, בראש ובראשונה כיוון שהרכבת נוסעת על מסילה ולא על כביש, יש התאמות, כמו שאמרה היועצת המשפטית, שחייבים, לדעתנו, להטמיע אותם כבר בשלב הזה של החקיקה, ולא להשאיר אותן לכותרת "בשינויים המחויבים".
ירון זפט: אנחנו מוכנים לעבור על ההוראות ולעשות את ההתאמות, להציע את ההתאמות שלדעתנו מתחייבות.
ירון זפט: אנחנו יכולים גם להעביר את זה בצורה מסודרת, אולי - -
אופיר אקוניס: בין השניה לשלישית נהיה בהידברות.
יערה למברגר: עשינו, בהקשרים אחרים שהיינו צריכים לעשות – התאמות, שהשר רשאי לקבוע בתקנות שינויים והתאמות שנדרשות, בעצם – החלת ההוראות האלה, אז אפשר לעשות הסמכה –
שמעון מויאל: אנחנו תומכים.
יערה למברגר: דבר נוסף שאני רוצה לחדד – אני חושבת שההגדרה על מי זה יחול, את זה אנחנו יכולים לפתור בנוסח אבל רק אם הוועדה תסכים, כמובן.