GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ישראלה ברייב: זאת העבודה שהצלחתי להשיג כדי לפרנס את הילדים שלי בכבוד.
ישראלה ברייב: אתם מורידים את הפרנסה שאני מצליחה להביא לילדים שלי, כי המגנט מפריע לכם על הדלת.
ישראלה ברייב: גם אני מקבלת הרבה מגנטים.
ישראלה ברייב: חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ דיברה ופשוט ריגשה אותי.
ישראלה ברייב: היא נכנסה לי ללב.
ישראלה ברייב: היא היחידה שהבינה אותי.
ישראלה ברייב: אתם יכולים להגיד לי שהמגנט הזה מפריע לכם כל כך?
ישראלה ברייב: אתם תיתנו אוכל לילדים שלי?
ישראלה ברייב: אני מרוויחה בין 4000 ל-5000 שקלים, תלוי לכמה זמן אני יוצאת .
ישראלה ברייב: אני עובדת בחברת כפיים, חברה שמעסיקה אנשים עם פיגור שכלי, אנשים שלא יכלו להתקבל לאף מקום.
ישראלה ברייב: הם יוצרים את המגנטים, את הפליירים.
ישראלה ברייב: מעסיקים אותם כדי שלא ישבו בבית.
ישראלה ברייב: האנשים שמפיצים איתי אלו אמהות חד-הוריות, אנשים משכבה מאוד נמוכה, עולים מחבר העמים, פנסיונרים שלא יכולים להתקבל לאף מקום.
ישראלה ברייב: מדובר באנשים ששורדים את חיי היום יום ומנסים להביא את הפרנסה שלהם בכבוד, לא לשבת ולחפש אבטלה.
ישראלה ברייב: גם אני יכולה לשבת ולבקש אבטלה מהמדינה.
ישראלה ברייב: אני רוצה לתת דוגמה לילדים שלי בכך שבזיעה שלי אני מצליחה לפרנס אותם בכבוד ולתת להם אוכל הביתה.
ישראלה ברייב: מה שאומרים לי פה זה שבגלל המגנט הזה אני לא אוכל לפרנס את הילדים שלי.
ישראלה ברייב: מה זה כל-כך מפריע?
זבולון אורלב: כל מה שמבקשים ממך זה שבמקום לשים את זה על הדלת תשימי את זה בתיבת הדואר.
ישראלה ברייב: כשזורקים מגנט קטן לתוך תיבת הדואר לוקח הרבה זמן כדי להוציא אותו.
ישראלה ברייב: הוא מאבד את האפקט שלו.
גיא רזניק: יש הרבה ישובים בישראל שאין להם תיבת דואר כי רשות הדואר לקחה בעלות ומונופול ואפשרה לחלק רק במרכז חלוקה.
גיא רזניק: אין אפשרות לפרסם אצלם אלא רק לשים מגנט על השער.
זבולון אורלב: אתה רוצה לאנוס אותו על ידי כך שתיכנס לרכוש שלו ותדביק לו?
ישראלה ברייב: לגביה הרעלים שדיברו עליהם כאן.
ישראלה ברייב: בחיים שאנחנו חיים אנחנו אוכלים ונושמים בלי סוף רעלים.
ישראלה ברייב: האנשים שעובדים איתי אלה אנשים לפני צבא ואחרי צבא, סטודנטים.
ישראלה ברייב: אתם לא מסתכלים על כל המגזר.
ישראלה ברייב: גם ככה המצב הכלכלי קשה.
ישראלה ברייב: מדובר בהישרדות.
ישראלה ברייב: זאת מלחמה של כל משפחה.
ישראלה ברייב: החברה שבה אני עובדת הצליחה להיכנס למעמד האישי שלי בתור אמא ל-5 ילדים.
ישראלה ברייב: אם מתקשרים אלי מבית הספר, אם הילד חולה או אם קרה משהו אני תמיד זמינה.
דוד אזולאי: אני לא רוצה לפגוע לך בפרנסה, אבל אני גם לא רוצה שתפגעי ברכוש שלי.
דוד אזולאי: שילמתי עליו הרבה כסף.
ישראלה ברייב: אני לא פוגעת.
ישראלה ברייב: אם שמתי לך מגנט קטן זאת פגיעה?
דוד אזולאי: אני לא רוצה.
ישראלה ברייב: אני מייצגת את עצמי ולא אף אחד אחר.
ישראלה ברייב: אתה תהיה מוכן למצוא לי עבודה אם תחוקק את החוק הזה?
דוד אזולאי: את חושבת שבאנו לפגוע בך?
ישראל ברייב: אם תחוקק את החוק הזה אני לא אוכל להביא לחם וחלב הביתה.
ישראל ברייב: מגנט כזה שאני מחלקת הציל את החיים של הילד שלי.
ישראל ברייב: הילד שלי נכנס בשמשה והבת שלי הצליחה להתקשר בזכות המגנט למגן דוד.
דוד אזולאי: כל מה שאני אומר זה לשים את זה בתיבה, לא על הדלת.
ישראל ברייב: ברגע שתוציאו את המגנטים מהדלתות לתיבות הדואר אתם באופן אוטומטי מצמצמים לכל המנכ"לים ולכל מי שמעסיק אותנו 50% מהעבודה.
ישראל ברייב: כתוצאה מזה אני נפגעת, כי מתוך 200 עובדים הם ייקחו רק 100 עובדים.
ירון לוינסון: אנחנו חושבים שהחוק הזה הוא חיובי.
ירון לוינסון: החוק הזה לא בא כיוון שראו יום אחד שיש כמה מחלקים, אלא זאת תופעה שהולכת ומתגברת.
ירון לוינסון: אני לא בטוח שיש צרכנים שאומרים שהם בעד זה.
ירון לוינסון: מה שאני שמעתי זה תלונות על ההדבקות, תלונות על האנשים שמסתובבים בתוך הבתים ומפריעים לפרטיות.
ירון לוינסון: לי באופן אישי לא איכפת שישימו מדבקה, אבל אני יודע שאנשים מתעצבנים וזורקים את זה בחדר המדרגות.
ירון לוינסון: הפליירים הפכו למשהו בלתי נסבל.
ירון לוינסון: זה הבית שלי, זה הרכוש שלי.
ירון לוינסון: על מה אנחנו מתווכחים?
ירון לוינסון: על הדלת שלי ישימו מה שאני רוצה.
ירון לוינסון: זאת הזכות הכי בסיסית שיש.
ירון לוינסון: אני לא רוצה לפגוע פה באף אחד, אבל הדלת היא הדלת שלי.
ירון לוינסון: אם מישהו רוצה שישימו לו גם לוח מודעות.
ירון לוינסון: התיבות זה דבר מקובל.
ירון לוינסון: דיברו פה על סובלנות.
ירון לוינסון: הצעת החוק הגיעה כי הסובלנות פקעה.
ירון לוינסון: חבר הכנסת אזולאי לא דואג פחות ממישהו אחר לעניין זכויות היצרנים.
דוד אזולאי: אני מוכן שידביקו על הדלת שלי את כל המודעות תמורת תשלום.
ירון לוינסון: האופציה של תיבות דואר היא אופציה שבאה בחשבון.
ירון לוינסון: אני לא חושב שצריכים לפגוע בדייר או בצרכן במדינת ישראל ללא הסכמתו.
שושן שניר: דיברו על מיליארד שקלים.
שושן שניר: כל שוק המשלוחים מתבסס על הדבקת המגנטים האלה.
שושן שניר: אנחנו מפרנסים מאות עובדים.
שושן שניר: מר אורלב, האם כשאגיע למפתחן דלתך ואבקש כוס מים אתה תיתן לי?
זבולון אורלב: ברצון רב.
זבולון אורלב: אני אראה בזה מצווה חשובה.
שושן שניר: הדלת זה מקום החפיפה הסביר שאני יכול להגיע אליך ולשים לך משהו בלי להשחית, בלי להזיק, בלי להדביק.
שושן שניר: אתה מקסימום תיקח ותזרוק אותו לפח.
זבולון אורלב: אתה מחליט מה לעשות בדלת שלי?
זבולון אורלב: פה לא מדובר בדבר של צדקה וחסד, פה מדובר באינטרסים מסחריים, במטרות רווח.
זבולון אורלב: החוק מדבר על עוסק, הוא לא מדבר על ארגון צדקה שיבקש צדקה.
זבולון אורלב: אתה מדבר על פעילות עסקית שבה אני מבקש ממך לכבד את הנכס הפרטי שלי.
זבולון אורלב: אם יש לך עסק ואתה רוצה לפרסם תשים לי בתיבת הדואר.
זבולון אורלב: אני לא מוכן לקבל אותך ליד הדלת.
זבולון אורלב: אני חושב שאני מייצג את רוב האזרחים.
זבולון אורלב: גם אם מדובר במיעוט אני חייב להגן עליו שלא יגיעו אליו הביתה.
זבולון אורלב: אם רוצים אפשר לבקש רשות מוועד הבית.
שושן שניר: לבקש מוועדי בית זה לא ישים.
שושן שניר: זה לא סביר להתחיל לחפש מאות אלפי ועדי בית.
שושן שניר: אף אחד לא יעשה את זה.
שושן שניר: הם מתחלפים.
שושן שניר: המגנט יידבק לתיבת הדואר ולא תמצא אותו חודשים רבים.
זבולון אורלב: תדביק אותו מבחוץ.
שושן שניר: הוא ייפול לרצפה ואתה תגיד לי שאני מלכלך.
חמד עמאר: יש כאן הצעה להכניס את המגנט לתוך מעטפה ואת המעטפה לתיבת הדואר.
שושן שניר: אתה מוסיף עוד לכלוך ועוד נייר.
שושן שניר: אתה פוגע באפקטיביות של המפרסמים.
שושן שניר: אתם שוכחים שבשוק הזה יש אלפי פיצריות, אלפי בתי עסק קטנים שמתבססים על משלוחים.
שושן שניר: מדובר על אלפים רבים של אנשים שמתפרנסים ומרוויחים שכר מינימום, אולי קצת מעל.
שושן שניר: לא יושבים שם אנשים שמרוויחים מאות אלפי שקלים.
שושן שניר: בחוק כזה אתם פוגעים בעשרות אלפי עובדים.
זבולון אורלב: מאיפה ההמצאה הזאת?
זבולון אורלב: מה, יוכלו פחות פיצות, ישתמשו פחות באינסטלטורים?
שושן שניר: עשרות אלפי עובדים במשק הישראלי ייפגעו.
שושן שניר: אני אישית מספק עבודה לכ-100 בעלי מוגבלויות.
שושן שניר: אני יכול לקחת אותך, מר זבולון אורלב, לטיול איתי במרכזי תעסוקה שיקומיים שאני מספק להם עבודה יום יומית.
שושן שניר: יש כ-100 עובדים מוגבלים.
שושן שניר: אף אחד אחר במשק לא מוכן להעסיק אותם ולתת להם עבודה.
שושן שניר: אנחנו משתדלים לייצר ולתת להם עבודה.
בני רוזנר: אני רוצה לעשות חיבור בין העובדת המכובדת ללקוח האינסטלטור.
בני רוזנר: הבאתי איתי ספר שבו מרוכזים כל בתי הדפוס בארץ ונותני השירותים לבתי הדפוס.
בני רוזנר: מדובר על 4000 בתי דפוס שמעסיקים כ-15 עובדים כל אחד.
בני רוזנר: אנחנו מדברים על 60 אלף עובדים.
בני רוזנר: נותני השירותים הנוספים לענף הדפוס הם גרפיקאים, מעצבים, ספקי נייר, צבע, מכונות, מכונאים, מובילים.
בני רוזנר: אנחנו מדברים על תעשייה של קרוב ל-100 אלף שעוסקת בענף הדפוס.
בני רוזנר: ענף הדפוס מחבר בין העובדת האם חד הורית לאינסטלטור.
בני רוזנר: אם נרד מהדלתות לתיבות הדואר לא יקרה שום דבר, אנחנו רק נקטין את השוק ב-30%,40%.
בני רוזנר: לא ישתלם לנו לפרסם ולא ישתלם לאם החד-הורית לעבוד.
בני רוזנר: על הדלתות אנחנו משלמים יותר ממה שמשלמים בחלוקה בתיבות.
בני רוזנר: זאת הסיבה שאין כל כך הרבה כמו שאתם מנסים לתאר.
בני רוזנר: אתה מקבל בממוצע 2,3 דברי פרסום על הדלת.
בני רוזנר: מה שאתם עושים זה מקטינים לנו את השוק.
זבולון אורלב: אתה מחזיר אותי לתאונות הדרכים.
זבולון אורלב: הקטנת תאונות הדרכים גורמת לאבטלה במוסכים ובבתי החולים.
בני רוזנר: אתה מדבר איתי על חיים ומוות, אני מדבר איתך על פרנסה, על אוכל.
זבולון אורלב: המוסכים זה פרנסה.
זבולון אורלב: ככל שגרף התאונות יורד כך צריך להעסיק פחות ולפטר אנשים.
בני רוזנר: שם אתה מדבר על פצועים והרוגים, פה אני מדבר איתך על המגנט שאם אתה רוצה אתה יכול לשמור אותו ואם לא אתה יכול לזרוק אותו.
זבולון אורלב: אם אתה מדבר על 100 אלף עובדים אני חייב לחזור לתאונות הדרכים.
זבולון אורלב: אתה מדבר על נתונים מופרכים.
בני רוזנר: נכון, אתה צודק, זה לא 100 אלף, זה קצת יותר.
בני רוזנר: 4000 בתי דפוס כפול 15 עובדים זה 60 אלף.
זבולון אורלב: הם עוסקים רק בזה?
בני רוזנר: 80%90% מהמחזור זה דברי פרסום.
אברהם בירנבאום: מה עם הפרנסה של אלה שאינם מפרסמים ואתם גוזלים את הפרנסה שלהם?
בני רוזנר: הם מוזמנים לפרסם איתנו במחירים הוגנים.
אברהם בירנבאום: אם כולם לא יפרסמו זה יחסוך כסף.
בני רוזנר: אם כולם לא יוכלו ולא ישתו גם הכנרת תתמלא.
בני רוזנר: כל מה שגורם לנזק, אם זה הדבקה על שמשות, על מעליות, על משקופים, חד וחלק מאסר עולם עם עבודת פרך.
בני רוזנר: אפשר לרתום את 5,6 חברות ההפצה הגדולות בארץ להפצה בחינם עבור תאונות הדרכים, עבור פעולות מחזור, עבור פרויקטים כאלה ואחרים.
בני רוזנר: אני מוכן לחלק חינם עבור מדינת ישראל דברים שאתם תחליטו עליהם.
חמד עמאר: הממשלה ביקשה שהתיקונים לא יהיו בחוק הגנת הצרכן אלא בחוק שמירת הניקיון.
חמד עמאר: האם הממשלה גיבשה הצעת תיקון?
חמד עמאר: בהחלטת הממשלה כתוב שהצעת החוק תחול על הדבקה בלבד.
חמד עמאר: מה בקשר למגנטים?
דוד אזולאי: אני מציע שנעביר את זה היום לקריאה ראשונה.
דוד אזולאי: יש זמן לממשלה להביא את כל ההסתייגויות שלה לקריאה שנייה ושלישית.
אתי בנדלר: אתה מציע שהתיקון יהיה במסגרת חוק הגנת הצרכן?
דוד אזולאי: אנחנו ניצמד להחלטת הממשלה.
אתי בנדלר: אני רוצה להפנות את תשומת הלב של חברי הכנסת לסעיף קיים בחוק שמירת ניקיון, התשמ"ד-1984.
אתי בנדלר: אני מדברת על סעיף 5א שיש בו חזקות לעניין לכלוך רשות הרבים.
אתי בנדלר: שם כתוב כך: "הכותב, מצייר, משרטט או חורט על מקרקעין של זולתו שלא כדין, או מדביק תולה, מניח או קובע עליהם שלא כדין כל כתב, מודעה או שלט רואים אותו לעניין סעיף 2 כמלכלך את רשות הרבים".
אתי בנדלר: זה לא מכסה את ענייננו, משום שלא ברור שהפעולות שנעשות כאן הן פעולות שלא כדין.
אתי בנדלר: לא יצאו מכלל הנחה שתלייה היא בגדר הדבקה או בגדר קביעה על הרכוש.
אתי בנדלר: הדבר הזה טעון בירור והחלטה ברורה מצד הוועדה.
זבולון אורלב: אני מציע שנעביר בקריאה ראשונה כמו שהממשלה אישרה, כשבדברי ההסבר נאמר שבסוגיית ההצמדה נחזור לדון בקריאה שנייה ושלישית.
זבולון אורלב: אז גם נביא עוד דעות ועוד אנשים.
זבולון אורלב: גם משרדי הממשלה יוכלו להביע את דעתם.
זבולון אורלב: שמענו בסבלנות את החברות, אבל יש גם צד שני למטבע שלא הושמע כאן היום, שאלה הצרכנים.
חמד עמאר: אני מציע שנקבל תשובה מהממשלה לתיקון שנדרש.
חמד עמאר: בדיון הבא נתחיל בקריאה ובהצבעה.
אופיר אקוניס: אנחנו היום בישיבה, על-פי בקשתו של יושב-ראש הכנסת, עד 10:45 בשל התרגיל הלאומי, וכך נעשה.
אופיר אקוניס: אנחנו בתקנות התכנון והבנייה (התקנת מתקן גישה אלחוטית לתקשורת בשיטה התאית).
אופיר אקוניס: מפגישות שקיימתי לפני הישיבה הזאת אני מבין ממשרדי הממשלה שיש חילוקי דעות בין משרדי הממשלה לא לגבי העובדה שצריך להתקין תקנות ולהסדיר את כל העניין הזה, אבל על פרטי התקנות, ותכף נשמע אותם.
אופיר אקוניס: קיבלתי את דוח הצוות הבין משרדי בנושא מתקן גישה אלחוטי, ואחת המסקנות שם היא שהמשרד להגנת הסביבה – הגיעו נתונים ש-86 אחוזים ממתקני השידור שהתווספו לרשת ב-2007 ו-2008 היו מסוג מתקן גישה אלחוטי, כאשר בשנת 2004 היו רק 7 אחוז מסך התקנים שהתווספו לרשת מהסוג הזה, והגידול העצום הזה הוא מעניין.
אופיר אקוניס: בכל מקרה, ברור שצריך להסדיר את התחום הזה, ונשמע את עמדות משרדי הממשלה, חברי הכנסת והאורחים הרבים שנרשמו כאן לדבר.
אופיר אקוניס: גם ביקשו שתי מצגות שונות.
אופיר אקוניס: עדן, תפתח.
דנה נויפלד: זה תקנות של שר הפנים.
אופיר אקוניס: שר הפנים לשעבר, בבקשה.
מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני קודם כל מודה על ההזמנה לוועדה.
מאיר שטרית: באתי לכאן בכוונה כמי שהיה שר פנים וכמי שטיפל בסוגייה הזו בתור שר הפנים.
מאיר שטרית: באתי להאיר את העיניים, כי יש המון שקרים שמופצים במערכת ביחס לעניין האנטנות, שגורמים נזק חמור מאוד לציבור המשתמשים, ואסביר למה אני מתכוון.
מאיר שטרית: למדתי את העניין כשר הפנים, נפגשתי עם פורום החברות הסלולריות, נפגשתי עם אנשי המקצוע בתחום הזה.
מאיר שטרית: העניין הוא נורא פשוט, ולכן אני גם מתפלא על התקנות שהממשלה עכשיו עושה, בגלל זה באתי – אני בהלם לאור השינוי בגישה.
מאיר שטרית: ככל שיש מרחק גדול יותר בין אנטנות, המשמעות היא שהאנטנות צריכות לשדר בצורה הרבה יותר גדולה.
מאיר שטרית: התוצאה של זה למשתמש הפשוט בטלפון שלו - הוא מקבל קרינה חזקה בסדר גודל הרבה יותר גדולה מאשר אם היו, נגיד, על אלף אנטנות או אלפי אנטנות מפוזרות באותו אזור, הקרינה היתה הכי נמוכה.
מאיר שטרית: במילים אחרות, ככל שאנטנות הן קטנות יותר, הקרינה יותר נמוכה לציבור.
מאיר שטרית: האינטרס שלנו כמדינה צריך להיות, לגרום לכך שחברות הסלולר יעשו כמה שאפשר יותר אנטנות, וכדי לעודד אותם לעשות אנטנות קטנות ולא גדולות אני הצעתי כשר הפנים לוותר על הצורך ברישוי לאנטנות קטנות.
מאיר שטרית: מדוע – כי האינטרס שלי הוא שהם יעשו אנטנות קטנות.
מאיר שטרית: אם אני לא פוטר אותם מרישוי לאנטנות קטנות, הם יעדיפו, כמובן, לעשות אנטנות גדולות ככל האפשר, כי אם כבר צריך לעבור תהליך רישוי, והפעם גם הגבילו אותם במספר הרשיונות, כלומר הם יוציאו את הרישוי לאנטנה החזקה ביותר שיכולים לעשות, לכיסוי הרחב ביותר שאפשר, הווה אומר הציבור יקבל את הקרינה החזקה ביותר בסדרי גודל – זה לא פי שניים, פי שלושה; זה בעשרות מונים יותר חזק.
מאיר שטרית: אם בריאות הציבור חשובה לנו, אני מציע להתעלם מכל השטויות.
מאיר שטרית: בעולם כולו אין בירוקרטיה כל כך מטופשת, ואין איזה עליהום כזה כללי.
מאיר שטרית: אני מציע בעניין זה לפטור כל אנטנות הקטנות, עד רמה מסוימת כדי לתת אינסנטיב לחברות הסלולר להתקין אנטנות קטנות בלי רשיון, לפטור אותם מרישוי.
מאיר שטרית: רישוי יידרש רק לאנטנות גדולות.
מאיר שטרית: זה הדבר הנכון מבחינת המדינה לעשות- -
קריאה: למה אתה מתכוון ב"קטנות"?
מאיר שטרית: בעצמת השידור.
מאיר שטרית: המשמעות תהיה, שהקרינה תהיה הרבה יותר נמוכה.
מאיר שטרית: תשאל כל איש מקצוע, יגיד לך שזה המצב.
צבי שבח: חבר הכנסת שטרית, אתה היית מוכן לישון בחדר שמולו יש אנטנה?
מאיר שטרית: אתה מוכן לא לדבר בטלפון סלולרי?
מאיר שטרית: אם הייתי חברה סלולרית, אתה יודע מה הייתי עושה?
מאיר שטרית: הייתי סוגר את הסלולר לשבוע ימים, היית מתחנן על ארבע שיפתחו את הסלולרים.
מאיר שטרית: אז אני אומר – תפסיקו עם המשחק הזה.
מאיר שטרית: העליהום הזה כללי, לא צודק, לא נכון.
יבגניה גוזלוב: -
מאיר שטרית: אל תפריעי לי.
מאיר שטרית: תפסיקו עם המשחקים האלה והתביעות.
מאיר שטרית: אני מכיר את הסוגייה הזאת.
מאיר שטרית: לכן אני אומר לכם – הגישה, מבחינתי, לדאוג שהאזרח המשתמש בטלפון יקבל את הקרינה הנמוכה ביותר.
מאיר שטרית: מה שאתם עושים בפעולות שלכם, אתם גורמים לכך שחברות הסלולר יתקינו את האנטנות החזקות ביותר, ויגרמו את הנזק לציבור הבריאותי החריף ביותר.
מאיר שטרית: לכן, אדוני, באתי להגיד, שזו היתה עמדת הממשלה בזמני לפחות, אז דור-דור ודורשיו, ואני מציע לוועדה הזאת לא לגרום לכך שיהיה אינסנטיב לחברות לבנות אנטנות גדולות.
מאיר שטרית: ההפך – תיצור להם אינסנטיב לבנות אנטנות קטנות.
מאיר שטרית: זה הדבר הנכון ביותר מבחינת הציבור.
כרמל שאמה-הכהן: אני לא יודע אם האנטנות גורמות קרינה וגורמות סרטן, כן או לא.
כרמל שאמה-הכהן: בטוח הן גורמות למתח למי שרואה אנטנה מול העיניים שלו, ואז, אם לא ימותו מסרטן, ימותו מדברים אחרים.
כרמל שאמה-הכהן: עד שהציבור לא יהיה רגוע, כל עוד הדעות חלוקות, אנטנות הן בעיה.
מאיר שטרית: במדינות רבות בעולם מה שעשו זה דבר פשוט – מדינות קבעו שכל - זה נשמע אבסורדי, אבל הן קבעו שכל מוסדות הציבור – גני ילדים, מעונות, בתי ספר – יהיה להם אנטנות קטנות.
מאיר שטרית: למה – כי אז אתה אמנם יוצר - - רחבה מאוד של אנטנות, מרחיק אותן מהציבור, לכאורה זה קרוב ליד ילדים, אבל יש להם אומץ לקבל את ההחלטה הנכונה, כי אז הקרינה היא הכי נמוכה.
מאיר שטרית: בכל העולם – קח את אנשי המדע הכי טובים, תבדוק, תראה.
כרמל שאמה-הכהן: שיציגו לנו.
מאיר שטרית: ככל שמספר האנטנות הגדול הוא יותר קטן, הקרינה נמוכה יותר.
כרמל שאמה-הכהן: יש עמדה של ה-FDA?
אופיר אקוניס: יש נציגים של כל המשרדים.
אופיר אקוניס: אני שואל אתכם, אם אתם רוצים לומר את דבריכם כעת, או לשמוע – יש כאן שתי עמדות שאנחנו צריכים לשמוע: אחת של היועץ המשפטי לממשלה, שביקש משר הפנים- -
יצחק וקנין: את הדעה שמאיר אומר אני שמעתי, ואני חושב שיש צדק- -
מאיר שטרית: אני לא מחסידיהם של- -
אופיר אקוניס: ידוע.
אופיר אקוניס: אני אבקש מארז קמיניץ – אני מבין שהתקנות הללו הן מסקנה של שר הפנים כתוצאה מאיזושהי אמירה של היועץ המשפטי לממשלה.
ארז קמיניץ: אדוני, הנושא הזה של מתקני גישה אלחוטית נמצא על שולחנה של הממשלה, של המשרדים הרלוונטיים, כבר מספר שנים, והבחינה שלו נעשית לאורך תקופה ארוכה ונוכח בחינה עובדתית גם של מספרים, גם של עובדות וגם, כמובן, של ההיבטים המשפטיים.
ארז קמיניץ: צריך להכניס את הדברים לקונסטלציה הנכונה.
ארז קמיניץ: היום מוקמות אנטנות סלולריות, מתקני גישה אלחוטית, להלן מג"א, מוקמות בהקשר התכנוני לפי סעיף 266ג לחוק התכנון והבנייה, שמאפשר הקמה של מתקן גישה אלחוטית בפטור מהיתר.
ארז קמיניץ: זה סעיף מאוד ייחודי.
ארז קמיניץ: סעיפי פטור בדיני תכנון ובנייה הם סעיפים מאוד ייחודיים.
ארז קמיניץ: סעיפים כאלה מייצרים עקיפה מוחלטות של דיני התכנון והבנייה על כל האינטרסים התכנוניים שהם מייצגים.
ארז קמיניץ: באופן כללי, האינטרסים המשמעותיים שאנחנו מכירים הם זכויות תכנוניות, הגם שבונים ליד ביתו מבנה כזה או אחר- -
מאיר שטרית: איך היועץ המשפטי פטר את כל התקנת האנטנות לטלוויזיה מרשיון?
מאיר שטרית: זה לא עקיפת חוק תכנון ובנייה?
ארז קמיניץ: ההתקנה של דבר נוסף, שהוא בפטור, הוא צלחות לווין; גם הוא נמצא בפטור, גם הוא משהו ייחודי.
ארז קמיניץ: סעיפי פטור הם סעיפי פטור מאוד ייחודיים.
יצחק וקנין: הפטור הזה הוא גורף או חלקי?
ארז קמיניץ: הוא גורף כרגע.
אופיר אקוניס: מקורו של הפטור היה באמצע שנות ה-90 להגברת התחרות, כשנכנסה החברה השנייה לשוק?
ארז קמיניץ: לא, זה היה בכלל לצורך LMBS וצרכים אחרים בכלל, חברת אופק בשעתו, שניסתה להכניס טכנולוגיה אחרת לחלוטין, טכנולוגיה של תקשורת בשיטה הקווית.
ארז קמיניץ: החברות הסלולריות מצאו את הסעיף הזה כדי להשתמש בו גם לטכנולוגיה הזו, משום שקשה עליהם, כמו שקשה הדבר על כל יזם וכל גורם במשק.
ארז קמיניץ: שומו שמיים, צריך להגיש בקשה להיתר.
ארז קמיניץ: נכון, כשפועלים לפי החוקים התכנוניים, יש סוג מסוים של בירוקרטיה, שבמקומות מסוימים בארץ לוקחים תקופת זמן מסוימת, ובמקומות אחרים, כפי ששמענו משר הפנים לשעבר בדיון אחר, לוקח הרבה פחות.
ארז קמיניץ: בסדר, אבל זו פרוצדורה שצריך לעבור, שמשמרת את הזכויות התכנוניות של הפרט, שיידע מה נבנה ליד ביתו או על גגו, ושיוכל להגיב לאמירה הזאת בצורה כזאת או אחרת, ומשמרת גם את זכויותיו הקנייניות, משמע אם נבנה ליד ביתו מגדל מגורים, כי כך החליט מוסד התכנון אגב הליך תכנוני שקיים, יכול להיות שהחליטו: אדוני, נכון שזה פוגע בך, ובכל זאת האינטרס של הקמת המבנה, האינטרס של הקמת האנטנה חשוב יותר, אבל יש לך אפשרות להיפרע, לפי סעיף 197, נניח, לחוק התכנון והבנייה, יש לך זכויות קנייניות כאלה ואחרות.
ארז קמיניץ: סעיפי פטור מדלגים על הזכויות האלה – גם על הזכויות התכנוניות וגם על הזכויות הקנייניות, ומאפשרים ליזם, במקרה הזה החברות הסלולריות, לבנות איפה שהם רוצים, מה שהם רוצים וכמה שהם רוצים, בלי שהציבור יידע בכלל על הקיום, אלא לאחר שהדבר נבנה ורואים אותו מול העיניים, וגם זה לא תמיד, כי מסתירים לפעמים, ובלי יכולת של הציבור להיפרע גם אם הפגיעה הזאת היא מוצדקת, ואני לא אומר – אנטנות סלולריות והקמה של אנטנות סלולריות, אין מחלוקת בדבר, שאנטנות, וגם עדיף האינטרס של אנטנות רבות וקטנות, כמובן שחייבים אותו.
ארז קמיניץ: זה לא אומר שלא צריך לעשות את זה לפי הליכי התכנון הרגילים.
ארז קמיניץ: בשלב מסוים הטענות האלה הובאו בפני היועץ המשפטי לממשלה.
ארז קמיניץ: הואיל והיתה טענה, שהחברות הסלולריות מצאו את סעיף הפטור הזה, משתמשות בו כבדרך של שגרה ולא כחריג שבחריגים, היועץ המשפטי לממשלה ביקש שתיעשה עבודה בין משרדית בעניין.
ארז קמיניץ: עבודה בין משרדית מצאה שאכן החברות הסלולריות משתמשות במסלול החריג הזה בצורה שהיא לא חריג, היא הכלל, והן בונות את רוב האנטנות בצורה הזו, ומשכך מצא היועץ המשפטי לנכון להנחות ולומר שהשימוש הלא חריג הזה, אלא שימוש הכלל הזה צריך להיפסק, ולא יכול להימשך.
יצחק וקנין: עד מתי זה היה, המצב שאתה מתאר?
ארז קמיניץ: עד היום.
נחמן שי: באיזה היקף?
אופיר אקוניס: 86 אחוז - זה אחת המסקנות של אותו צוות בין משרדי, שפתחתי אתו את הישיבה.
ארז קמיניץ: 86 אחוז של האנטנות האלה, הציבור לא יכול לעמוד על זכויותיו התכנוניות.
ארז קמיניץ: הוא יודע על קיומה של האנטנה רק בדיעבד, אם בכלל.
ארז קמיניץ: הוא לא יכול לעמוד על זכויותיו הקנייניות, משום שזה ניתן בפטור, ולכן אין אפשרות להגיש- -
יצחק וקנין: אני מבין שבתקנה שאתם מציעים עכשיו זה בעצם להקטין את ההיתר הגורף.
אופיר אקוניס: ארז אמר שהם רוצים מסלול רגיל.
ארז קמיניץ: אנחנו רוצים להגיע לתוצאה שאומרת:
ארז קמיניץ: בוא נחזיר את עולם הפטורים לעולם המקובל של חריג ולא של כלל, ולכן הכלל צריך להיות שהולכים בדרך התכנונית הרגילה, ושמענו טענות גם של החברות הסלולריות, גם שהביאו מצד התקנות – ייתכן שיש מצבים שבהם צריך לדאוג שזה יוקם בפטור, אבל זה צריך להיות החריג ולא הכלל.
ארז קמיניץ: זאת המטרה של התקנות באופן כללי.
ארז קמיניץ: יש בתקנות האלה גם התחשבות במפעילים חדשים – אנחנו ניגע בזה אחר כך.
אופיר אקוניס: גם משרד המשפטים מציע לשמור את מסלול הפטור הקיים למפעילים החדשים?
ארז קמיניץ: יש התחשבות, ניתן להם יחס מיוחד.
ארז קמיניץ: אנחנו שומעים, אדוני, כבר שלוש שנים על קיומו של מפעיל חדש.
דנה נויפלד: בינתיים עוד אין מתחרה חדש, והכללים קיימים, אבל לא בגלל זה- -
אופיר אקוניס: זה לא דבר שמשמח אותנו, שאין מפעיל חדש.
אופיר אקוניס: לא נקבע את זה.
דנה נויפלד: אבל לא בגלל התקנות.
אופיר אקוניס: השאלה, מה עושות התקנות למפעיל חדש שרוצה להיכנס ולפתוח את השוק לתחרות.
ארז קמיניץ: ברגע שיש סעיף פטור בחוק התכנון והבנייה, שצריך לפרש אותו גם בהיבט המשפטי- -
מאיר שטרית: להגיד: עד עצמה מסוימת – פטור; מעל עצמה מסוימת - אתה חייב.
ארז קמיניץ: הפרשנות המשפטית של סעיף הפטור, שאגב, הכניסה של התדרים הסלולריים לפטור הזה נעשה בגלל תקנות שהתקין שר התקשורת, היועץ המשפטי לממשלה בחן את חוקיות התקנות שהתקין שר התקשורת, שבעטין נכנסו האנטנות הסלולריות לסעיף הפטור הזה, והוא מצא שהמצב כפי שהוא היום, שהמשמעות היא שרוב האנטנות הסלולריות מוקמות בפטור, והופך החריג להיות כלל, המצב הזה אינו יכול להימשך.
מאיר שטרית: בגלל שזה תקנה.
כרמל שאמה-הכהן: באיזה כמות חריג הוא חריג?
ארז קמיניץ: 86 אחוז.
ארז קמיניץ: - -
ליאור ורונה: 50 אחוז.
ליאור ורונה: מאיפה הוא הגיע ל-86 אחוז?
ארז קמיניץ: גם 50 אחוז- -
ליאור ורונה: אז אל תגיד: 86 אחוז.
דנה נויפלד: מרבית האנטנות.
ליאור ורונה: 50 אחוז – בדוק, ספור, בוא נתחיל לספור ממחר.
ארז קמיניץ: גם אם 50 אחוז, בעיניי, זה לא חריג, אנחנו מציעים- -
אופיר אקוניס: תן לו לסיים, בבקשה.
ארז קמיניץ: המספרים שאנחנו נקבנו בהם, שנראים הגיוניים וחריגים, זה, למשל, 5 אחוז - זה מופיע בתקנות.
ארז קמיניץ: 5 אחוז זה מספר סביר.
מאיר שטרית: אנטנות חזקות- -
דנה נויפלד: זה לא קשור לגודל.
מאיר שטרית: הולכים עד הסוף.
ארז קמיניץ: כי יש להם אינטרס לומר את זה.
ארז קמיניץ: תמ"א 36א1, שבעזרת השם ובמהרה בימינו תעבור סוף-סוף במועצה הארצית והממשלה תאשר אותה- -
מאיר שטרית: בינתיים מבטלים את חוק התכנון והבנייה.
ארז קמיניץ: למרות כל המטלות שמוטלות על משרד הפנים – אני לא מייצג פה את משרד הפנים, אבל אני חבר מועצה ארצית – הוזמנתי לדיון בשעה 17:00 ביום שלישי על תמ"א 36א1, משום שמנהל מינהל התכנון וכל משרד הפנים מבקשים כבר להעביר את התמ"א הזאת, לא רק את משרד הפנים.
ארז קמיניץ: אז בסדר, למשרד התקשורת יש המון הערות על תמ"א 36א1, משהו כמו 60 או 70 במספר.
ארז קמיניץ: נתכנס כולנו בשעה 17:00, אם ייגמר הדיון ברפורמה נתכנס כולנו בשעה 17:00 במועצה הארצית ביום שלישי, 1 ביוני, וננסה לסיים את התמ"א.
ארז קמיניץ: המשמעות של זה היא, המסלולים להקמת אנטנות קטנות יותר, הם מסלולים הרבה יותר מתמרצים את האנטנות הסלולריות, כי ההליך בהם הרבה יותר פשוט מאשר באנטנות גדולות.
ארז קמיניץ: אני לא מבין מדוע הגברת תחרות והרצון לקיים תקשורת סלולרית ענפה וטובה מחייב לקפוץ על כל הליכי התכנון תוך פגיעה מהותית בציבור, בזכויות התכנוניות והקנייניות שלו.
מאיר שטרית: האם מעורבות היועץ המשפטי נובעת מזה שהתקנות הן תקנות ולא חוק?
ארז קמיניץ: הוא יכול להתערב גם כאשר מדובר בחוק ובפרשנות של חוק, ודאי כשמוגשת עתירה נגד חוקיות של תקנות - הוא חייב להתערב.
ארז קמיניץ: הוא התערב גם בגלל פניות שהתקבלו מהציבור ומשרדי ממשלה, גם הוגשה עתירה לבג"ץ על חוקיות התקנות.
ארז קמיניץ: היועץ המשפטי לממשלה היה חייב להידרש- -
אתי בנדלר: אני מבקשת להרחיב, להשלמת התמונה המשפטית, שיספר לוועדה על העתירה, ומה עמדת היועץ המשפטי לממשלה בעתירה, כי היא מאוד רלוונטית לדיון בתקנות.
מאיר שטרית: אם זה לא ייפתר בוועדה, אני מתכוון להגיש הצעת חוק פרטית, שתתיר התקנת אנטנות קטנות עד הספק מסוים ללא שום תהליך רישוי.
דנה נויפלד: עם הסתרה מהציבור.
מאיר שטרית: תתמודדו חוקית בכנסת.
אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, ביקשת הבהרה מהייעוץ המשפטי לממשלה.
נחמן שי: היועץ המשפטי לממשלה תומך בתקנות האלה, כשהוועדה תאשר אותן.
נחמן שי: שתיים, תן לי לוח זמנים, כי אני מבין שאחד השיקולים הוא לוח זמנים, מול הפטור, מסלול הפטור לעומת מסלול ההיתר.
דנה נויפלד: אני אבקש להציג את התקנות, ואציג גם את המסלולים.
אופיר אקוניס: לפני כן, היועצת המשפטית לוועדה ביקשה.
אתי בנדלר: אני מבקשת שתביאו לתשומת לב הוועדה את הפרטים בקשר לעתירה שהוגשה ועמדת היועץ המשפטי לממשלה לגבי אפשרות של מתן צו על תנאי, ככל שהוועדה לא תאשר את התקנות.
אפרת דון יחיא: אני רוצה להשלים נקודות – תיארו כבר את הרקע, אבל להוסיף כמה עניינים כדי שיבינו, גם בהמשך למה שחבר הכנסת שטרית אמר.
אפרת דון יחיא: ב-2001 הוסף התיקון בחוק התכנון והבנייה ובחוק התקשורת, שמאפשר את הפטור, מה שארז ציין, שמאפשר פטור למתקני גישה אלחוטית.
אפרת דון יחיא: מתקן גישה אלחוטית הוגדר בחוק התקשורת, הממדים שלו נקבעו בחוק התקשורת – הממדים שנקבעו הם: 30, 50 על 80 - קופסה שלתוכה אמורים להיכנס כל המרכיבים, ויש לזה משמעות.
יצחק וקנין: האם גם הפרמטר השני של הקרינה של אותה קופסה נלקח בחשבון?
אפרת דון יחיא: ודאי, זה פרמטר מהותי.
אפרת דון יחיא: כשנה לאחר תיקון החוק שר התקשורת התקין תקנות, שבהן הוא קבע את התדרים שניתן יהיה להכניס לאותה קופסה, במילים של בני אדם, שמשמשות את חברות הסלולר.
אפרת דון יחיא: מאז 2002 ועד היום אנו מזהים ריבוי שימוש בשיטה הזו, של הוצאת פטור.
נחמן שי: כמות.
אפרת דון יחיא: הכמות שהוזכרה פה היא 86 אחוזים.
אופיר אקוניס: מתקני מג"א.
נתי שוברט: נכון לאתמול, שבדקתי- -
אופיר אקוניס: שואל חבר הכנסת וקנין על המספרים.
אופיר אקוניס: גם לך יש המספרים?
אפרת דון יחיא: הדוח שיצא הוא בעקבות בדיוק סוג כזה של דיון, שהתקיים בפני היועץ המשפטי לממשלה, והוא ביקש עובדות, הוא ביקש להבין באמת כדי להכריע, ולכן הוא הנחה את המשרדים לשבת ולייצר דוח.