GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, אני לא מבין את הבעיה.
אופיר אקוניס: יהיה מנגנון ברשות השנייה שאתה מכיר אותה היטב.
אופיר אקוניס: ואז הם יקבעו.
אופיר אקוניס: או שיאשרו, או שלא יאשרו.
אופיר אקוניס: זה שיהיה מנגנון לא אומר שהם יאשרו את ההתקשרות.
קריאה: אבל, ישנה איזושהי סכנה אם לא יתורגם ברבות השנים שבעל רישיון אחד יפיק לבעל רישיון אחר, והנה אתה נועל את עצמך ב- - -
משה דנון: זו היתה הסכנה, ולכן זה נרשם וחוקק.
משה דנון: אתה מציע הצעה טובה, אבל איך מונעים?
מנשה סמירה: כל מקרה ייבדק לגופו על-ידי הממונה על ההגבלים, ועל ידי הרשות השנייה, וזה יפורסם.
מנשה סמירה: אם באמת אתה רואה שיש בעניין הזה היסחפות, יש מה להגיד על העניין הזה.
אופיר אקוניס: מדובר על מנגנון חדש שמציע מנכ"ל הרשות השנייה שייפנו לרשות והממונה על ההגבלים.
נחמן שי: זה גם המנגנון הקיים, הוא לא השתנה.
נחמן שי: שכל אחד יחיה את חייו.
אופיר אקוניס: אז זה בלי שינויים.
אופיר אקוניס: אז להצביע על זה בלי שינויים.
אופיר אקוניס: זה מה שבעצם מציע חבר הכנסת שי.
אופיר אקוניס: אתה מציע לאמץ את עמדת הממשלה כמו שהיא חד וחלק, ללא שום תיקון.
אופיר אקוניס: נפל דבר בישראל, חבר הכנסת שי שמציע לאמץ את נוסח הממשלה בלי שום תיקון.
אסי מסינג: הסעיף הזה - במתכונת של הצעת החוק אנחנו לא הצענו שינוי.
אסי מסינג: רק חשוב להבין שגם כשמסתכלים על סעיף (ב) כפי שהוא קיים היום, מאחר והוא נועד לאותו ערוץ אז הוא מאוד מאוד רחב מבחינת סוגי המשדרים שאפשר לתת לגביהם אישור, ובוודאי שהוא לא יכול להיות מתאים במתכונת כפי שהוא גם לגבי שני ערוצים מתחרים.
אסי מסינג: כי כל הטענות, למשל, שנאמרו כאן היו על משדרי ספורט.
אסי מסינג: אבל, לא דובר על תעודה, לא דובר על תוכניות אחרות, ואני מתקשה להבין את הרציונאל בצורך לרכוש אותן.
נגה רובינשטיין: אין שום סיבה.
נגה רובינשטיין: מה הסיבה שבתעודה תהיה להם אפשרות לרכוש הפקה באופן משותף?
אופיר אקוניס: כלומר, אתם מציעים להשאיר אותו בלי התוספת שהציע מנכ"ל הרשות השנייה.
אופיר אקוניס: יש מענה.
אופיר אקוניס: אבל, אומרת היועצת המשפטית של משרד התקשורת, ובצדק, שאין סיבה לתת להם, למשל, תעודה לשדר על שני צ'אנלים.
מנשה סמירה: אבל, החלק השני מדבר על מקרים מיוחדים.
נגה רובינשטיין: איזה מקרים מיוחדים?
נגה רובינשטיין: ולמה לא עם רשות השידור ולא עם הוט ויס?
נגה רובינשטיין: למה דווקא בין בעלי רישיונות שמתחרים אחד בשני?
דורון אבני: ההבהרה של מר מסינג היא נכונה במובן הזה שאי אפשר לקחת את סעיף קטן (ב) כנוסחו כפי שהוא היום בחוק, ולאמץ אותו as is לעניין שיתוף פעולה בין בעלי רישיונות, ולו בגלל שהוא מדובר באחד השיקולים, כפי שקראה פה היועצת המשפטית של הוועדה, להבטחת רצף שידורים שזה לא רלוונטי בין שיתוף פעולה בין בעלי רישיונות.
דורון אבני: מה שאנחנו אומרים - שיש כאן מקום לפתוח.
דורון אבני: אנחנו מסכימים שהדבר הזה צריך להיעשות במסורה ובשום שכל.
דורון אבני: לכן, אנחנו חושבים שצריך להסמיך את הרשות השנייה לקבוע כללים - -
אתי בנדלר: - - רלוונטי להרבה מאוד סעיפים כאן.
דורון אבני: אנחנו מסכימים.
דורון אבני: וכן, לקבוע כללים בעניין הזה שהכללים האלה יגדירו בצורה מאוד מדויקת מתי מאשרים ומתי לא מאשרים - פרמטרים כללים - ועדיין כל מקרה ייבחן לגופו.
דורון אבני: זה סמכות של הרשות השנייה, לצד סמכות של הממונה על ההגבלים העסקיים כפי שהדבר נעשה היום, לבחון כל בקשה כזאת לגופה.
נגה רובינשטיין: מה הסיבה?
נגה רובינשטיין: הרשות השנייה לא הציגה את הטעם למה צריך שיתופי פעולה בין בעלי רישיונות שמתחרים אחד בשני.
מנשה סמירה: אני אסביר פעם נוספת.
אופיר אקוניס: הוא יסביר, ואחר כך נצביע על הסעיף.
אופיר אקוניס: יש או את הצעת הממשלה כמו שהיא, או שנעלה תוספת כפי שביקש או הציע מנכ"ל רשות השנייה.
אתי בנדלר: הוא מציע?
אתי בנדלר: בכל הכבוד, חבר הכנסת יכול להציע שינוי.
אתי בנדלר: הוא העלה את האפשרות.
אופיר אקוניס: הוא העלה.
אופיר אקוניס: נו, אז אני מציע, מה זה משנה?
אופיר אקוניס: נציע ונצביע על אחד משני הנוסחים.
מנשה סמירה: אני מבקש להסביר פעם נוספת.
מנשה סמירה: ישנם אירועים מסוימים שישנה חשיבות מרובה שהם יגיעו לציבור הרחב בערוצי הברודקאסט, אירועים שמן הסתם בשגרה או בשוטף יהיה קשה מאוד לערוץ אחד מסוים להרים אותם, במיוחד לנוכח התחרות.
לאה ורון: מר סמירה, האם אתה מדבר רק על אירועי ספורט?
מנשה סמירה: למשל, לא רק.
לאה ורון: לא, זה למשל או רק?
מנשה סמירה: לאה, ברשותך, ניקח את אירועי הספורט כדוגמה, ואחר כך נראה.
מנשה סמירה: אני לא רוצה עכשיו, יכול להיות שצריך להגביל את זה.
מנשה סמירה: קודם כל, נבין את העיקרון.
מנשה סמירה: נדבר כרגע על אירועי הספורט, בסדר?
מנשה סמירה: ישנם אירועים שחשוב שהם יגיעו לציבור הרחב באופן חופשי בערוצי הברודקאסט.
מנשה סמירה: לנוכח התחרות שאמורה להתגבר מעצם זה שאנחנו עוברים למשטר של רישיונות, והעובדה שהעוגה תתפזר בין יותר שחקנים, יהיה קשה מאוד לערוץ אחד ברודקאסט שהוא חופשי באוויר להפיק ולהרים אירועים כאלה, ולהביא אותם לידיעת הציבור באופן חופשי.
מנשה סמירה: ומן הסתם מה שיקרה, הציבור ייאלץ, כמו שקורה היום הרבה, ללכת לערוצי pay, ולשלם מכיסו עוד על מנת לראות את האירועים הגדולים הללו שהיום הוא לא יכול לקבל אותם באופן חופשי.
מנשה סמירה: ראו דוגמה, אולימפיאדת החורף.
מנשה סמירה: אומנם זה היה בתוך ערוץ, אבל זה יכול להיות דוגמה.
מנשה סמירה: זה לא אירוע שמביא רייטינג שיחזיק את העלויות שלו.
נחמן שי: האם אותה תוכנית תשודר בשני הערוצים באותה עת?
קריאות: כן, ודאי.
מנשה סמירה: תלוי מה הממונה על ההגבלים יאשר.
מנשה סמירה: יש אפשרות כזאת, יש אפשרות שנייה שזה יהיה לסירוגין.
מנשה סמירה: יש אפשרות שלישית.
אופיר אקוניס: מר סמירה, אתם תקבעו?
מנשה סמירה: לא אנחנו, הממונה.
אופיר אקוניס: אם אתה מאשר אז תאשר.
אופיר אקוניס: אם אתה לא מאשר, אל תאשר.
מנשה סמירה: בסדר, אז אנחנו נאשר.
אופיר אקוניס: או לא תאשר.
מנשה סמירה: אני לא רוצה כרגע לסכם כי כל אירוע לגופו.
מנשה סמירה: ולכן, צריך לחשוב על מתן האפשרות עם מגבלות, לא אוטומאטי.
מנשה סמירה: לא לחסום, כי אם נחסום פה אז לא משאירים שיקול דעת לדברים שאכן נצטרך אותם - אירוע לאומי, טקסים לאומיים שיכול להיות שיש מקום לחשוב על שיתוף פעולה.
נחמן שי: כולם משדרים בלאו הכי את שני הטקסים הלאומיים האלה.
מנשה סמירה: אבל, למה לבזבז כספים ועלויות אם אפשר לשמור את הכסף להפקות?
מנשה סמירה: למה אנחנו צריכים להפעיל ארבעה אולפנים בו זמנית אם יכולים להפעיל אירוע כזה שיש לו צפייה נרחבת?
מנשה סמירה: כל מה שאנחנו באים ואומרים – יש עדיין מנגנון להתווכח.
מנשה סמירה: לא ייתן את זה באופן גורף.
אופיר אקוניס: מנשה, הבנו את הצעתך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם אפשר לשאול את קשת ואת רשת ואת ערוץ 10 מה דעתם על זה?
אופיר אקוניס: שמענו את דעתם.
מיכל רפאלי כדורי: אם הוועדה דנה בצרכים ציבוריים שבשבילם שווה לאפשר שיתופי פעולה, אני חושבת שזהו המקום להרחיב את העניין.
מיכל רפאלי כדורי: הוועדה דיברה הרבה על הצורך בהרחבת נושא החדשות, ולאפשר לכבלים וללוויין לעשות חדשות.
אופיר אקוניס: המדויק הוא שאתם הצעתם, ואנחנו ביקשנו את עמדת הממשלה, והיא לא נמסרה עד עצם היום.
מיכל רפאלי כדורי: על זה אתה לא יכול לכעוס עליי.
מיכל רפאלי כדורי: אני מבקשת לומר לפרוטוקול שאולי זה המקום לאפשר שיתוף פעולה, לחדד בחקיקה את האפשרות לשיתוף פעולה כשמדובר בחדשות ארציות לכבלים וללוויין, מה שהיום החוק לא מאפשר, לדעתי.
מיכל רפאלי כדורי: זה לטובת הציבור ולפלורליזם.
שאול מגנזי: אנחנו לא נלהבים מהסיפור הזה.
שאול מגנזי: בואו נגיד גם את האמת, לא מדובר כאן באיזה משהו שהולך להיות המוני.
שאול מגנזי: מדובר על משהו שהוא הולך להיות במסורה, ובאמת מדובר על משהו שהוא ישרת את הציבור - רק על אירועים גדולים ועצומים.
שאול מגנזי: אני אתן דוגמה לא מאירוע ספורט.
שאול מגנזי: מחר רוצים לצלם איזושהי סדרה היסטורית.
שאול מגנזי: אם מישהו חושב שערוץ ברודקאסט יתעסק עם צילם סדרה היסטורית - הוא לא יתעסק עם זה.
אופיר אקוניס: מתי שידרת לאחרונה סדרה היסטורית?
אופיר אקוניס: זה משודר בערוץ אחד או בערוץ ההיסטוריה.
נחמן שי: הסדרה על הרמב"ם היא סדרה מאוד יפה.
נחמן שי: זה נקרא אוצרות העם היהודי.
אופיר אקוניס: איפה היא שודרה?
נחמן שי: זה אצלם בארכיון.
קריאה: אצלנו אני יכולה להגיד על אלטלנה.
אופיר אקוניס: מר חן, בבקשה.
ניצן חן: אני מתאפק, אבל אני לא יכול להשאיר את הדברים ללא תגובה.
ניצן חן: מנכ"ל רשות השנייה רמז פעמיים-שלוש על הזליגה לערוצי pay.
ניצן חן: יש רגולאטור בשם מועצת הכבלים והלוויין שחלק מיעדיו זה לשמור את האי זליגה לערוץ pay, ואנחנו עובדים על זה יום יום, שעה שעה.
ניצן חן: אבל, לא יכול להיות שכל פעם בשביל לנמק תכלית מסוימת, מעלים את הנושא של זליגה לערוצים בתשלומים.
ניצן חן: טלוויזיה רב ערוצית רוב רובה, בטח בחבילת הבסיס, זה ערוצים שניתנים לציבור הרחב ללא תוספת תשלום מעבר לחבילת הבסיס.
ניצן חן: זה נימוק שלא צריך לשכנע את חברי הוועדה בשינוי שערוצי הברודקאסט רוצים.
מנשה סמירה: אם זה היה משודר בחבילה הצרה ולא ב-pay, ניחא.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כדי לפתור את הבעיה הזאת אולי כדאי לחשוב על איזשהם אירועים באמת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מכירה מה זה אירועים בארץ.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה מתחיל מאירוע טקסים, אחר כך הם יחליטו לעשות ביחד דרמות, אחרי זה היסטוריה ביחד, וביחד, וביחד, וביחד, וככה זה במדינת ישראל.
אופיר אקוניס: אין להם שום אינטרס מסחרי לעשות את זה.
מנשה סמירה: 15 שנה המנגנון הזה קיים.
מנשה סמירה: איזה שת"פים היו לא מטופלים?
מנשה סמירה: הרשות השנייה הוכיחה שהוא לא ניתן באופן חופשי.
מנשה סמירה: יכולנו גם שם לעשות את החגיגה.
מנשה סמירה: הראייה - המגבלות קיימות.
מנשה סמירה: את הסעיף של הרצף השבועי סיימנו.
מנשה סמירה: עכשיו אנחנו באים ואומרים - על אירועים גדולים, מיוחדים, עם מגבלות, עם קריטריונים.
אופיר אקוניס: חברת הכנסת ברקוביץ, הממשלה מציעה סעיף, ומה לעשות?
אופיר אקוניס: לפעמים, הממשלה גם צודקת.
אופיר אקוניס: היא מציעה סעיף שמגביר תחרות, והסעיף כמו שהוא נדמה לי ש- - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא לא מגביר.
אופיר אקוניס: בוודאי שהוא מגביר.
אופיר אקוניס: הוא מגביר בצורה מז'ורית תחרות, שהם ישדרו בנפרד.
אתי בנדלר: הצעת החוק איננה כוללת סעיף שמאפשר שיתופי פעולה, כפי שהציע מר סמירה.
אתי בנדלר: מר סמירה הציע עכשיו סעיף חדש שלא כלול בהצעת החוק, ונציגי הממשלה מתנגדים להצעה שלו.
אופיר אקוניס: נכון, הם מציעים להשאיר את זה.
אופיר אקוניס: הממשלה מציעה להגביר את התחרות, זה הכול, וזה בסדר.
אתי בנדלר: בואו נגיד כך - הממשלה לא הציעה סעיף שמצמצם את התחרות.
אתי בנדלר: ונטען, ולדעתי בצדק, שההצעה של מר סמירה מצמצמת את התחרות.
מנשה סמירה: אני לא מדבר בשם האוצר, אבל אני חושב שיש מקום לשקול את זה.
מנשה סמירה: האוצר מוכן לשקול את זה להציע ל - - -
אופיר אקוניס: האוצר לא מוכן, וגם המשפטים, וגם התקשורת לא מוכנים.
אתי בנדלר: אסי, תגיב.
אופיר אקוניס: תודה, לא צריך.
אופיר אקוניס: שמענו את העמדות שלהם.
דב אברמוביץ: אני פשוט לוקח על עצמי להזכיר דבר שנאמר באחד הדיונים הקודמים על-ידי מנכ"ל חברת JCS גבי רוזנברג שלא נמצא פה.
דב אברמוביץ: הנושא עולה שוב לדיון, ודומה שהדברים נשכחו, ואני בכל זאת מזכיר את זה.
דב אברמוביץ: סעיף 62א כפי שהוא כתוב היום יוצר זהות מוחלטת בין בעל זיכיון לשעבר או בעל רישיון בעתיד, לבין גורם שהוא בעל זיקה אליו.
דב אברמוביץ: כלומר, כל חברת הפקה, אפילו שהזיקה העסקית בפועל היא לא ממשית, או היא זניחה, ובכל מקרה היא קטנה, החוק רואה אותו כאילו הוא בעל הרישיון ממש.
דב אברמוביץ: משרד התקשורת והרשות השנייה כבר מכירים את הנושא הזה.
דב אברמוביץ: הנושא הזה הוצג לפניהם על-ידי JCS כמה וכמה פעמים.
דב אברמוביץ: הסעיף הזה הוא בלתי מידתי, מכיוון שהוא לא נותן לחברות להפקה כאלה מקום להתגדר בו.
דב אברמוביץ: השוק הוא ממילא קטן.
דב אברמוביץ: אם אתה לא יכול למכור לבעלי רישיונות של הרשות השנייה, וההפקות שלך גם לא נחשבות כהפקות מקור חיצוניות ביחס למשדרים הרב-ערוציים אז בעצם אין לך שוק.
דב אברמוביץ: ולכן, נמסרה ליועצת המשפטית של הוועדה בשעתו הצעה שתגביל את הסעיף הזה, ותיצור בכל זאת נתח מסוים של הפקות שיוכלו להיות נרכשות על-ידי חברות הפקה שהן בעלות זיקה כלשהי לבעלי רישיון, בעוד שחלק אחר, נתח אחר, יישמר לחברות הפקה שאין להן זיקה כלל וכלל לבעלי הרישיונות האלה.
דב אברמוביץ: גם אם יש פתרון אחר כמו פתרון של מתן שיקול דעת לרשות השנייה, ייתכן ואפשר לבחון את זה.
דב אברמוביץ: אבל, המצב הקיים שבו יש זיהוי מוחלט בין בעל הזיכיון או בעל הרישיון בעתיד, לבין חברת הפקה שהיא בעלת זיקה בשוק היום שהוא שוק משוכלל מאוד שבאמת הבעלויות יכולות להשתנות ולהתחלף, ופתאום יום בהיר אחד חברת הפקה יכולה למצוא את עצמה במצב שהיא לא יכולה למכור את ההפקות שלה לאף אחד והיא תצטרך להיסגר – זה לא מצב סביר, וצריך לתקן.
אתי בנדלר: אני רק רוצה להעיר שלא זכור לי שאני הצעתי איזשהו סעיף שמצמצם את זה – ממש לא.
דב אברמוביץ: לא שאת הצעת, שנמסרה לך.
אופיר אקוניס: הם העבירו לך.
נחמן שי: אני תומך ברעיון הזה כל עוד הוא לא פוגע בהיקפים של ההפקה המקומית.
אופיר אקוניס: באיזה רעיון אתה תומך?
נחמן שי: ברעיון לאפשר גם לגוף מסוים שיש בו בעלות של אחד מהזכיינים בכל זאת להפיק תוכניות, ולמכור אותן לזכיינים.
נחמן שי: כרגע המגבלות הן מאוד קשות בעניין הזה.
נחמן שי: הלוא כל הרעיון הוא קצת לפתוח את השוק הזה, ואפשר אז גם להקל בסעיף הזה שנועד בשעתו למנוע, או לבנות פה חומות סיניות.
נחמן שי: למדתי את זה לא מעט, אפשר להקל.
נחמן שי: לא מדובר ביותר מידיי שחקנים כאלה.
נחמן שי: ישנו גוף אחד מרכזי שמשלם מחיר כבד על העובדה שיש בעלות משותפת לבעלים שלו עם אחד הזכיינים.
נחמן שי: אני חושב שפה אפשר ללכת לקראתם.
נחמן שי: אולי אפשר לקבוע אחוז מסוים מההפקות שלהם, או אחוז מסוים מההיקפים.
נחמן שי: צריך להקל בעניין הזה מפני שזה סתם להדיר שחקן מסוים מתוך השוק הזה בגלל עניין הבעלות, ואין לזה שום משמעות.
משה דנון: מצד שני, אתה פוגע בי.
משה דנון: אתה פוגע בחופש התחרות שלי.
אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, אין ספק שזהו סעיף מובהק של הקטנת ריכוזיות והגברת תחרות.
אופיר אקוניס: זה אחד הסעיפים שאנחנו עכשיו רוצים.
אופיר אקוניס: אגב, בכלל המדינה הולכת להקטנת ריכוזיות.
אופיר אקוניס: אני מקווה, כך קראתי.
אתי בנדלר: אני אולי רק אזכיר במה מדובר.
אתי בנדלר: החוק קובע שיעור מסוים של חובת הפקות מקומיות שחלות על בעל זיכיון - עכשיו יחול גם בעל רישיון בהתאם למוצע – שמתוך סך ההפקות המקומיות, אחוז מסוים מהן, שיעור מסוים צריך להיות הפקות מקומיות קנויות.
אתי בנדלר: והשאלה – בעצם מה שמוצע כאן - היא האם לראות את זה כהפקה מקומית קנויה, או הפקה מקומית אחרת?
אתי בנדלר: דהיינו, אם תתקבל ההצעה של מנכ"ל JCS, זה אומר שייראו באותה הפקה כהפקה קנויה, ולא הפקה עצמית.
דורון אבני: אם אפשר רק לתקן, ההעמדה היא עמדת ממשלה.
דורון אבני: אבל, רק להבהיר את הנקודה – כאן לא השאלה אם זה הפקה קנויה או הפקה עצמית.
דורון אבני: כאן עצם השאלה היא האם בכלל הם יכולים להפיק?
דורון אבני: הם לא יכולים להפיק גם לא בהפקה עצמית.
אתי בנדלר: הם יפיקו וייראו את זה כהפקה עצמית.
דורון אבני: לפי הסעיף JCS לא יכולה להפיק לערוץ 2.
דורון אבני: לערוץ 10 היא יכולה.
משה דנון: - - -JCS יכלו להפיק לערוץ 10 כשהבעלים שלהם זה רון לאודר, וזה לא סוגר חברה.
משה דנון: זה שהם לא הפיקו לערוץ 10 – צריך לבחון את מערכת היחסים שם.
משה דנון: ואם רון לאודר קנה את ערוץ 10 והוא גם הבעלים של JCS , שיעשה את החשבון בינו לבין עצמו כשיש לו הפקה איזה שיקולים ואיזה רכישות הוא עושה.
אופיר אקוניס: אנחנו נצביע על פסקאות (37) ו-(38) כהצעת הממשלה, מי בעד?
אופיר אקוניס: אני מצביע בעד.
אופיר אקוניס: אם אתה רוצה להצביע אחרת, תצביע.
נחמן שי: לא, ואני רוצה להשאיר את הנושא הזה של הפקת - - -
אופיר אקוניס: תגיש הסתייגות.
נחמן שי: איך אני מבודד את זה?
נחמן שי: אני בעד אי-שיתוף פעולה ב- - -
אופיר אקוניס: יופי, מצוין - אז זה זה.
נחמן שי: בסדר, אבל לא מונע ממני לנסות לקדם את הנושא השני.
אופיר אקוניס: אתה יכול להגיש הסתייגות.
אתי בנדלר: לא, אתה צריך להגיש נוסח שצריכים להצביע עליו.
נחמן שי: העניין השני.
אתי בנדלר: לעניין השני.
אתי בנדלר: אם הנוסח לא יתקבל אז זה הופך להסתייגות.
אתי בנדלר: אבל, זה קשור לפסקה (38), איך שלא יהיה.
נחמן שי: כרגע אני לא יכול להגיש.
נחמן שי: אני אנסח את זה.
אופיר אקוניס: מייד אחרי הישיבה.
אופיר אקוניס: לא חייב כרגע.
אתי בנדלר: בוא נגיד כך – אל תיתן לי את הנוסח, תגדיר מה אתה רוצה.
אתי בנדלר: הוועדה תצביע על זה ברמת העיקרון.
אתי בנדלר: אם הוועדה לא תקבל את זה, זה יהפוך להסתייגות.
נחמן שי: מה שאני רוצה הוא שחברת הפקה שהיא נמצאת בבעלות אחד הזכיינים תהיה יכולה להפיק תוכניות עבור אחד משני הזכיינים.
משה דנון: אבל, זה בדיוק מה שאמרו פה קודם והתנגדו לזה.
משה דנון: זאת אומרת, שבעל רישיון יכול להפיק לבעל רישיון אחר.
נחמן שי: זה לא דומה לרכישה משותפת של ויזה-ישראכרט-וויזה כאל שקונים ביחד.
אופיר אקוניס: אני מצביע שוב.
אופיר אקוניס: האם בנפרד?
אתי בנדלר: כן, בנפרד.
אתי בנדלר: ולסעיף (38) תצביע קודם על ההצעה של נחמן שי.
אופיר אקוניס: אם כך, אנחנו מצביעים על (37) – הפקה עצמית.
אופיר אקוניס: מי בעד (37)?
אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה בעד – 4 נגד – אין נמנעים – אין.
אופיר אקוניס: פסקה (37) אושרה.
לאה ורון: שלושה חברי כנסת בעד.
לאה ורון: מי נגד?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני הצבעתי בעד.
לאה ורון: אז ארבעה בעד.
אופיר אקוניס: את בעד.
אופיר אקוניס: אז אין מתנגדים, אין נמנעים.
אופיר אקוניס: אנחנו עוברים ל-(38).
אתי בנדלר: קודם כל, בסעיף (38) מי בעד ההצעה לתוספת של הצעתו של חבר הכנסת שי?
לאה ורון: חברת הכנסת יוליה שמאלוב ברקוביץ מצביעה במקום חבר הכנסת ישראל חסון.
נחמן שי: לישיבה הבאה אגיש הצעה מנוסחת.
אופיר אקוניס: האם אנחנו יכולים להצביע עכשיו, והוא יגיש את ההצעה שלו?
אתי בנדלר: לא, כי זה חלק מהסעיף.
אופיר אקוניס: זה פשוט מעכב.
נחמן שי: אמרתי מה העיקרון.
אופיר אקוניס: שיגיש את זה, ואז נקבל את ה - - -
אתי בנדלר: בסדר, אני מקבלת.
אתי בנדלר: הוא פשוט ביקש לדחות את ה- - -
אופיר אקוניס: לא, הוא השתכנע שאפשר.
אתי בנדלר: רגע, בעד מה?
אופיר אקוניס: אנחנו מצביעים על (38) כמו שהוא?
אתי בנדלר: אדוני, כשיש הצעה לתיקון צריכים להצביע קודם על ההצעה לתיקון.
אופיר אקוניס: אז אנחנו מצביעים על ההצעה לתיקון, ואחר כך על הסעיף עצמו.
לאה ורון: על הצעתו של חבר הכנסת נחמן שי.
אופיר אקוניס: דבר מסורבל, אבל בסדר.
אופיר אקוניס: אני גם מוכן להצביע בעד ההצעה שלך, בעד העובדה שתגיש את ההצעה.
אופיר אקוניס: זה לא אומר שנקבל.
אתי בנדלר: לא, לא – בעד ההצעה לגופה.
אופיר אקוניס: אני מצביע עכשיו על (38) כמו שהוא, זה הכול.
אופיר אקוניס: סעיף (38) כמו שהוא, כמו שמציעה הממשלה.
אופיר אקוניס: אני מציע את (38) כמו שהוא, זה מה שאני מציע להצביע - כמו שהוא, כמו שמציעה הממשלה.
אופיר אקוניס: רוצה להגיש הסתייגות – שיגיש לו הסתייגות או תיקון, או לא להצביע עליו.
אתי בנדלר: אדוני, אני רוצה להסביר מה זה הסתייגות.
אתי בנדלר: הסתייגות היא הצעה לתיקון נוסח שאם היא נופלת בהצבעה, היא הופכת להסתייגות.
אתי בנדלר: אבל, כדי שנדע אם היא הפכה להסתייגות, צריכים קודם כל להצביע עליה.
אתי בנדלר: ולכן, צריכים לראות אם הצעתו של חבר הכנסת שי מתקבלת.
אתי בנדלר: אם היא מתקבלת אז מצביעים על פסקה (38) עם התיקון של חבר הכנסת שי.
אתי בנדלר: אם ההצעה שלו איננה מתקבלת, מצביעים על נוסח הסעיף כפי שהוצע על-ידי הממשלה.
אתי בנדלר: ואם ההצעה הזאת מתקבלת, הצעתו של חבר הכנסת שי תהפוך להסתייגות לנוסח הממשלה.
אופיר אקוניס: אוקיי, אז אני מוכן לקבל את ההצעה של חבר הכנסת שי.
אופיר אקוניס: אז אנחנו מצביעים עליה.
לאה ורון: אוקיי, קודם מצביעים על הצעתו של חבר הכנסת נחמן שי.
אופיר אקוניס: בדיוק, כי הדבר הזה פשוט מעכב.
לאה ורון: מי בעד?
לאה ורון: 2 - בעד.
לאה ורון: חברת הכנסת שמאלוב ברקוביץ?
אופיר אקוניס: בעד.
אופיר אקוניס: הסרבול הזה הוא נורא.
אופיר אקוניס: הוא מיותר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מוכרחה להגיד לכם, אני ממש לא הבנתי בכלל.
לאה ורון: האם את נגד או נמנעת?
לאה ורון: את נמנעת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא יודעת בעד מה אני, ונגד מה אני.
אופיר אקוניס: לא משנה יש רוב בלאו הכי.
אופיר אקוניס: הצבעתי בעד.
אופיר אקוניס: הצעתו של חבר הכנסת שי אושרה.
קריאות: אולי יוסבר על מה הצביעו כאן.
אתי בנדלר: הצעתו של חבר הכנסת שי שמאפשרת - - -
אופיר אקוניס: אני אגיש רביזיה על שלושים ו- - -
קריאה: זה מאוד פוגע.
אופיר אקוניס: אין ברירה פה, הכול נכנס לנו לאיזה סרבול.
אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי עבר.
נגה רובינשטיין: מה ההצעה אומרת?
אופיר אקוניס: שהוא מביא נוסח אחר.
נגה רובינשטיין: האם מצביעים על זה שהוא יעביר נוסח אחר?
לאה ורון: כן, אבל הוא אמר מה העיקרון.
לאה ורון: הוא לא חייב לנסח את זה.
לאה ורון: העיקרון שחבר הכנסת שי אמר הוא שחברת הפקה הנמצאת בבעלות של אחד הזכיינים תוכל להפיק עבור זכיינים אחרים.
קריאה: אני לא מאמין.
לאה ורון: - - - על-ידי הוועדה, וחבר הכנסת אקוניס הגיש רביזיה.
נגה רובינשטיין: יש לי שאלה.
נגה רובינשטיין: זאת אומרת, האם בעל השליטה בקשת מחר יוכל למכור הפקה לערוץ 10?
נגה רובינשטיין: האם זה המשמעות של הצעתך?
נגה רובינשטיין: אבל, זה הנוסח שאמרת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא הצבעתי בכלל כי עוד לא הבנתי על מה מדברים.
אופיר אקוניס: לא הצביעה.
אופיר אקוניס: בואו ניתן ליועצת המשפטית של הוועדה לפתור לנו את כל הפלונטר שנוצר פה בהצבעה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם אפשר לעשות מהתחלה, כי אני פשוט לא הבנתי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נראה לי שנכנסו לפה מאה דברים שונים.
אתי בנדלר: חבר הכנסת שי הציע הצעה, והיתה לגביה הצבעה.
אתי בנדלר: שני חברי כנסת הצביעו בעד ההצעה.
אופיר אקוניס: שלושה.
אתי בנדלר: שלושה חברי כנסת הצביעו בעד ההצעה של חבר הכנסת שי.
אתי בנדלר: ולכן, היא התקבלה.
אתי בנדלר: משהסתיימה ההצעה, הציע חבר הכנסת אקוניס, יושב-ראש הוועדה, רביזיה.
אתי בנדלר: ולכן, הבקשה לדיון מחדש תידון - - -
נגה רובינשטיין: המשמעות של ההצעה היא שבעל השליטה של קשת יוכל למכור לערוץ 10 את ה- - - שלו.
נגה רובינשטיין: אין יותר הפקה עצמאית.
משה דנון: כל תחנת שידור תקים חברות הפקה מפה ועד לירושלים, ויפיקו אחד לשני, וכולם יחגגו – סבבה.
משה דנון: מה זה קשור להפקות מקור בכלל?
משה דנון: יש פה בעיה עסקית הרבה יותר חמורה.
נגה רובינשטיין: ההצעה שאתה ניסחת כנראה בגלל לוח זמנים, היא נורא קיצונית.
נגה רובינשטיין: היא הצעה שפותחת את הכול מבלי שום מגבלה.
נגה רובינשטיין: זאת אומרת, שמחר ערוץ 10 יוכל להפיק לכולם, או שערוץ 2 יוכל להפיק לכולם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, אני חושבת שהבעיה פה היא הגדרה של מה זה בעל רישיון של JCS, למשל?
נגה רובינשטיין: לא, מה זה הפקה עצמית, ומה זה הפקה חיצונית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה פחות בעיה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שהבעיה היא כמו שאמר דב אברמוביץ היא בעצם ההגדרה של JCS שנחשבת לבעל רישיון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: צריך להחליף הגדרה ל-JCS.
לאה ורון: רבותי, תאפשרו ליושב ראש לנהל, ולרשמת הפרוטוקולים לרשום.
אופיר אקוניס: האם את סיימת את התסבוכת שנקלענו אליה, בבקשה?
אתי בנדלר: מאחר שהתקבלה הצעה שרק העקרונות שלה הונחו, היא התקבלה, אבל אתה ביקשת דיון מחדש, אני מציעה, אדוני היושב ראש, שהבקשה לדיון מחדש, והדיון מחדש יתקיימו בישיבה הבאה.
לאה ורון: אנחנו גם נוודא שיגיעו נציגים של ההגבלים העסקיים לדיון הבא, למרות שהם הוזמנו גם לדיון הזה.
נחמן שי: אני אסביר לך מה אני רוצה, ואת תסבירי.
אופיר אקוניס: לא, אתה לא תסביר.
אופיר אקוניס: אתה תעביר נוסח, ונדון עליו.
אתי בנדלר: ועד אז נקבל נוסח.
אתי בנדלר: הנוסח יופץ, ומלוא המשמעויות שלו יידונו במסגרת הבקשה לדיון מחדש ככל שיהיו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש לי בעיה קצת עם מה שאתם עושים עכשיו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מניחה שזה משהו שכבר נדון הרבה פעמים, זה משהו שכאשר שהגישו את הצעת החוק הזאת כבר טיפלו בזה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתם באים כאילו לשנות.
אופיר אקוניס: האם את חושבת שאת מצביעה על ההצעה כמו שהיא?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא יודעת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני בכלל לא מצביעה בשעתיים הקרובות כי אני לא מבינה על מה אתם מדברים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש פה משהו שאני לא יודעת איך להגדיר אותו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל, אני יכולה להבין מאוד את היוצרים.
אופיר אקוניס: אם את מבינה את היוצרים המשמעות היא שאת מצביעה כמו שהיא.
אתי בנדלר: הצעת הממשלה ללא - - -
אמיר רוזנברג: יש פה פגיעה.
אמיר רוזנברג: זה שערוץ אחד לא יכול לעשות שיתוף פעולה עם ערוץ שני, ולהפיק עבורו - זה ברור, כולם מסכימים.
אמיר רוזנברג: כל השאלה היא מה קורה כאשר מישהו הוא בעל ערוץ, והוא יכול לעקוף את זה באמצעות זה שהוא יקים לעצמו חברת הפקה.
אמיר רוזנברג: כרגע יש אחת שקמה, יש בה איזה פגיעה מסוימת.
אמיר רוזנברג: אבל, הוא יכול להקים לעצמו גם חברת הפקה חדשה.
אמיר רוזנברג: ואז במקום שהוא יפיק, החברה שבבעלותו, בבעלות מי שמחזיק בעצמו את הערוץ, היא תפיק עבור הערוץ השני, ובזה רוקנת את הסעיף הזה מתוכן.
אמיר רוזנברג: ההצעה שהעקרונות שהם בלתי מסויגים והם גורפים שהועברו עכשיו על-ידי חבר הכנסת שי, הם עקרונות כאלה שהם מרוקנים את הסעיף הזה מכל תוכן, וכל הסעיף של הצלבת בעלות אין לו שום נפקות מעשית.
אמיר רוזנברג: יש לזה משמעויות, אנחנו לא נדבר על המשמעויות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מתחילה לקלוט מה קורה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שצריך באיזושהי דרך לעשות הפרדה בין בעל רישיון, לבין אותם גופים שיש להם זיקה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי, למשל, אם לוקחים את JCS, JCS לא הוקמה אחרי שלאודר הגיע לערוץ 10.
קריאה: אבל, הוא קנה את ערוץ 10 כשיש לו את JCS ביד.
קריאה: הוא היה יכול למכור אותה, ולקנות את ערוץ 10.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שנייה, רגע.
דנה נויפלד: למה זה משנה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה משנה מאוד, כי ברגע שמישהו רוצה להצטרף, כמו שלאודר הצטרף לערוץ 2, אז הוא פוגע מאוד חזק בכל אלה שנמצאים איתו, ובעצם במקרה הזה JCS מאוד נפגעת עכשיו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לכן, אני חושבת שאולי צריך פה לדבר על ההגדרות של מה זה זיקה, ומה זה בעל רישיון, כי לדעתי זוהי הבעיה כאן למעשה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נהיה פה בליל שכולם אותם הדבר.
אמיר רוזנברג: שלא תהיה טעות, זה שלא בעקבות החוק הזה JCS לא יכולה להפיק עבור אף אחד.
אמיר רוזנברג: החוק הזה אומר דבר אחד שערוץ 10 מחליט לא להשתמש בו.
אמיר רוזנברג: הוא אומר - JCS יכולה להפיק עבור ערוץ 10 - - -
קריאה: והכבלים והלוויין כי לא יוכר לה.
אמיר רוזנברג: לא, יוכר לה כהפקה עצמית בתוך ההפקות המקומיות.
אמיר רוזנברג: אין שום בעיה, זה בסדר.
נחמן שי: חבל על הזמן שלנו, אני אביא הצעה ונגדיר את זה באחוזים.
נחמן שי: לא יהיה 100%, יהיה אחוז מסוים.
אופיר אקוניס: תשתדל להביא אותה במהירות, כי אנחנו מתעכבים על סעיף שהיינו יכולים לאשר כבר, ולהתקדם – חבל.
אופיר אקוניס: הסעיף הזה הוא חשוב, הוא אמור להגביר את התחרותיות ולהקטין את הריכוזיות, ואנחנו רוצים את זה, וזו כל מטרת החוק.
אופיר אקוניס: הצעת חבר הכנסת נחמן שי בולמת את הקטנת הריכוזיות – זו בעיה חמורה.
אופיר אקוניס: אם כן, נעשה את זה בפעם הבאה ביחד – גם את הבקשה לרביזיה שלי, וגם את ההצעה.
אופיר אקוניס: אם תוכל עד סוף השבוע, או עד תחילת השבוע הבא תעביר את ההצעה שלך.
אופיר אקוניס: האם יש לנו עוד הצבעות?
אתי בנדלר: אנחנו יכולים לעבור עכשיו לפסקה (41).
אתי בנדלר: אני רואה שחבר הכנסת שאמה יצא.
אתי בנדלר: זהו נושא של הגנת ינוקא.
אופיר אקוניס: לפני זה היה נושא החדשות.
אתי בנדלר: מספר חברת החדשות.
אתי בנדלר: אוקיי, הנושא שנדון הוא פסקאות (44) ו-(51), הדיון שנערך לבקשת חבר הכנסת נחמן שי.
אופיר אקוניס: חלק הצביעו.
קריאה: מר שי התמקד בשאלה של כמה חברות חדשות יצטרכו להיות.
לאה ורון: גם עלה הנושא של הוט ויס – הבקשה שלהן לשדר.
קריאה: חבר הכנסת שי התמקד בפסקה (51).
אתי בנדלר: נכון, פסקה (51).
קריאה: אבל, הוא לא הציע את הוט ויס.
אופיר אקוניס: אף אחד לא הציע.
אופיר אקוניס: החברות הציעו, והממשלה לא הביאה עמדה.
אתי בנדלר: אני רק רוצה להזכיר לכם רק מה היה.
אתי בנדלר: פסקה (51) בהצעת החוק, מוצע להוסיף בסעיף 70א, ואני מפנה אתכם לעמוד 472.