GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ארז קמיניץ: דיברנו על דרך היין.
חנא סוייד: לא, אני דיברתי בכלל.
ארז קמיניץ: אתה מדבר על הנגב הצפוני.
חנא סוייד: אני לא דיברתי לא על הנגב הצפוני ולא על משהו אחר.
חנא סוייד: אני דיברתי על חוות בודדים בנגב.
ארז קמיניץ: אתה אומר שיש שישה-שבעה מקרים?
ישראל חסון: עצרו, רבותיי.
ישראל חסון: חבר הכנסת סוייד, השאלה שלך אליו הייתה נגד כמה התחילו בהליכים משפטיים.
ישראל חסון: אתה שאלת נגד כמה הוגשו תביעות.
יעקב קוינט: על זה ארז ענה.
חנא סוייד: אני שאלתי בכמה חוות יש בעיות, יש חקירות, יש אי סדרים.
חנא סוייד: הוא אמר לי שהוגשו כך וכך תיקים ומתנהלת חקירה בכך וכך מקרים.
ישראל חסון: הבנו.
ישראל חסון: אני רוצה להציע הצעה.
ישראל חסון: מה שקורה באמת בפועל בשטח זה שברגע שמתקדם הליך תכנוני או מתקיים הליך תכנוני, אני לא חושב שיש איזשהו אינטרס למינהל לא לאשר חוזה.
יעקב קוינט: לא, אתה לא טועה.
אריאל צבי: אלא אם כן ניתנה תשובה שלילית.
ישראל חסון: תשובה שלילית זה מה שנקרא סרט אחר כי אז חוזרים לאותה נקודה בה ארז ציין שבמידה שרשויות התכנון אומרות שאין כאן ייתכנות תכנונית, אנחנו במקום אחר.
ישראל חסון: אני מזכיר לכולם מה אמר שמאי אסיף לפרוטוקול בדיון הקודם.
ישראל חסון: הוא אמר שתמ"א 35 יודעת להכיל בקרבה.
ארז קמיניץ: היא לא אוסרת.
ישראל חסון: היא לא אוסרת והיא תדע להכיל בקרבה.
ישראל חסון: אמר את זה?
ישראל חסון: אמר.
ישראל חסון: תמורת זה אנחנו הוצאנו את ההתייחסות שאומרת על אף כל דין תמ"א 35.
ישראל חסון: לפיכך המצב שלנו נכון להיום הוא כדלהלן.
ישראל חסון: אני מציע את הדבר הבא: על אף האמור בסעיף קטן (ג), חובת רשות מקרקעי ישראל להקנות זכות במקרקעין לא תחול בתום כך וכך שנים ממועד תחילת החוק ותכף נדבר על זה, אם עד אותו מועד לא אושרה תוכנית שהוגשה על פי חוק התכנון והבנייה.
ארז קמיניץ: תוכנית.
ארז קמיניץ: לא צריך על פי חוק התכנון והבנייה.
ארז קמיניץ: בסדר גמור.
ארז קמיניץ: תוכנית כמשמעותה.
ישראל חסון: תוכנית שמאפשרת ניהול מיזם חקלאי-תיירותי.
ישראל חסון: מה מפריע לך?
משה הר-שמש: אושרה זה התהליך הסופי אחרי שעובר ועדה מחוזית ואולי גם מועצה ארצית.
ארז קמיניץ: לא צריך מועצה.
ישראל חסון: כאשר אתה בתהליך, הוא מחדש.
ישראל חסון: במידה שקיבלת תשובה שלילית ברמות התכנון, הוא לא מאשר.
ישראל חסון: בזה נגמר הסיפור.
ישראל חסון: אני מזכיר לכולם מה אמר כאן בדיון הקודם שמאי אסיף.
ישראל חסון: על זה רבים וטובים יוכלו להסתמך בהמשך הדרך.
חנא סוייד: אתה רוצה להתחיל עוד פעם עם הבטחות שלטוניות?
יעקב ברנט: זה ייטול את הסמכות למינהל מקרקעי ישראל להאריך את חוזה ההרשאה לתכנון למרות שהם יראו את האור בקצה המנהרה כי אם אדוני יקבע שם מועד של שבע שנים או עשר שנים, גם אם אלה 12 שנים, אנחנו נגיע למצב שסוף סוף זה הולך להתגבש, אבל הם לא יוכלו להאריך את חוזה החכירה כי החוק יעצור אותם.
ישראל חסון: לא הבנתי מה שאמרת עכשיו.
חנא סוייד: אתם מציירים את המינהל כאויב העם, כאויב החוואים.
חנא סוייד: מאיפה אתם מביאים את זה?
יעקב ברנט: ההפך.
חנא סוייד: אני לא מתרשם כך.
יעקב ברנט: ישבתי ושתקתי.
יעקב ברנט: אני חושב שכן צריך ואפשר להשאיר לשיקול דעת המינהל כי כאשר מתנהל הליך תכנוני במסגרת תוכנית הרשאה לתכנון, המינהל לא יבטל את חוזה ההרשאה סתם כך אם הוא רואה באמת מעשה.
יעקב ברנט: אם החוק יקבע מועד, אחרי המועד הזה זה ייטול את הסמכויות של המינהל להאריך.
משה הר-שמש: אולי אחרי איקס שנים העניין יחזור לאותה ועדה בין-משרדית שהיא זאת שתחליט האם לחדש לתקופה נוספת.
ישראל חסון: רבותיי, הפעולות של המינהל בעניין הזה נתונות לביקורת שיפוטית.
אתי בנדלר: אם כך, צריכים להחריג את חובת המינהל לגבי חוזה רק במקרה שמוסד תכנון קבע כי לא ניתן.
אתי בנדלר: זאת ההחלטה אדוני היושב ראש?
ישראל חסון: זאת ההחלטה.
אתי בנדלר: יש עוד מספר החלטות שצריך לקבל בעניין הזה.
אתי בנדלר: הוראת סעיף קטן (ג) לא תחול אם מוסד תכנון קבע כי לא ניתן לנהל מיזם.
קריאה: בהליך תכנוני חלוט.
אתי בנדלר: תמציאו לי את הנוסח הרלוונטי.
ישראל חסון: סגרנו.
אתי בנדלר: החלטות נוספות שיש לקבל, אדוני היושב ראש.
אתי בנדלר: ראשית, האם גם בסעיף קטן (ג) אני מתייחסת רק לחוזה לגבי המקרקעין לצורך ניהול ופיתוח של המיזם.
אתי בנדלר: לא מתייחסת לסוג החוזה.
אתי בנדלר: זה מה שסוכם?
אתי בנדלר: זה מה שסוכם.
אתי בנדלר: חוזה במקרקעין לשם המשך ניהולו ופיתוחו של אותם מקרקעין.
אתי בנדלר: אני לא כותבת איזה סוג.
אתי בנדלר: דבר שני.
אתי בנדלר: אני לא ראיתי מה מתגבש בעניין הזה, האם הוועדה הבין-משרדית תקבע אמות מידה לתמיכה ולסיוע.
אתי בנדלר: אני מציעה שהתשובה תהיה כן, חיובית, ולעניין זה, מה שאני מציעה, ושרבטתי את זה תוך כדי הדיון, לומר: הוועדה הבין-משרדית תחליט בדבר אמות מידה מצטברות או חלופיות להכרה בתמיכה וסיוע כאמור, ובכלל זה: 1.
אתי בנדלר: סיוע כספי, לרבות בשווה כסף שניתן לניהול המיזם.
אתי בנדלר: ייתכנות תכנונית.
אתי בנדלר: המלצות של משרד ממשרדי הממשלה למיזם.
אתי בנדלר: הציעו כאן – אני לא יודעת איך להתייחס לזה – היקף עבירות הבנייה והעוצמה שלהן.
ישראל חסון: אני לא מוכן להיכנס לזה.
אתי בנדלר: מחקתי.
אתי בנדלר: שלושת הדברים האחרים, אדוני רוצה להעמיד אותם להצבעה?
אתי בנדלר: יהיה צורך לאשר גם אותם.
אתי בנדלר: שלוש שאלות נוספות.
אתי בנדלר: הנוסח מדבר לאורכו של סעיף 4 על מיזם חקלאי-תיירותי משולב.
אתי בנדלר: אנחנו יודעים שחלק מהמיזמים היו בעבר מיזמים חקלאיים בלבד.
אתי בנדלר: אם אנחנו נכתוב שהם הוקמו כמיזמים חקלאיים-תיירותיים משולבים, הם לא יוכלו להיכנס.
אתי בנדלר: אני שמה את זה על השולחן כאן.
אתי בנדלר: זאת אומרת, הוועדה צריכה להחליט שני דברים: האם אנחנו דורשים שהמיזם כפי שהוקם בעבר יהיה מיזם משולב, ואם ההחלטה תהיה לא, שלילית, האם דורשים שבעתיד זה יהיה מיזם משולב.
שמואל דוד: זה יכול להיות עניין חדש.
שמואל דוד: אם אנחנו מדברים על חקלאי, זה הופך להיות עניין חדש.
אתי בנדלר: החוק על שלושת סעיפיו העיקריים מדבר על מיזמים חקלאיים-תיירותיים משולבים צופים פני עתיד.
יואב מורג: היות שאנחנו מדברים על העתיד, אין לנו בעיה שיהיה כתוב גם אזורים חקלאיים ובתנאי שבעתיד יהיו מיזמים חקלאיים-תיירותיים.
יואב מורג: כמו שנאמר כאן, זאת מהות החוק.
יואב מורג: אבל צריך לבחון אותם על סמך זה שהם או תיירותי משולב או חקלאי.
אתי בנדלר: זאת אומרת, בעבר זה היה או משולב או חקלאי, צופה פני עתיד משולב.
אתי בנדלר: אני חושבת ההחלטה נכונה.
קריאה: ו/או.
אתי בנדלר: לא, לא כותבים בחוק ו/או.
אתי בנדלר: אנחנו מבינים מה הכוונה.
אתי בנדלר: כל אחד מהם או שניהם.
אתי בנדלר: אם כן, זאת ההחלטה.
אתי בנדלר: חקלאי או משולב בעבר.
אתי בנדלר: עתיד תמיד משולב.
ישראל חסון: או חקלאי או חקלאי-תיירותי משולב.
ישראל חסון: אין תיירותי.
אתי בנדלר: מי שניהל בעבר מיזם חקלאי או מיזם חקלאי-תיירותי משולב, רשאי להגיש בקשה לשם ניהולו של מיזם חקלאי-תיירותי משולב.
אתי בנדלר: הסדרת תשלומים.
אתי בנדלר: כפי שהוצע ואושר לקריאה ראשונה או כפי שנדון כאן בוועדה, התנאי למתן חוזה, להענקת חוזה להמשך ניהול המיזם הוא הסדרת כל תשלומי העבר.
אתי בנדלר: אני רוצה לוודא שכאשר אנחנו מדברים על הסדרת כל השימושים בעד השימושים שנעשו במקרקעין בעבר, אנחנו לא מדברים רק על המקרקעין שלגביהם נחתם החוזה בעבר אלא כל המקרקעין שבפועל נעשה בהם שימוש.
ישראל חסון: אכן.
אתי בנדלר: שאלה אחרונה היא האם רוצים להגביל את התקופה להגשת בקשה לפי סעיף קטן (ב).
אתי בנדלר: סעיף קטן (ב) אומר שמי שמחזיק במקרקעין לצורך ניהול מיזם בנגב וכולי, רשאי להגיש בקשה.
ישראל חסון: חבר הכנסת מולה, אני מעונין מאוד להגביל את התקופה הזאת.
ישראל חסון: אני רוצה להגביל את התקופה לשנה וחצי, גג שנתיים.
ישראל חסון: אתה יכול להגיש את הבקשה לתקופה הזאת וזה שלא מעכשיו אתה יכול להגיש בקשות לזמן רב.
שלמה מולה: שנה וחצי מיום כניסתו של החוק לתוקף.
אתי בנדלר: הבקשה היא הבקשה שמוגשת לרשות מקרקעי ישראל להקנות לו חוזה אבל יש תהליכים פרילימינריים שכדי שהוא יוכל להגיש את הבקשה לרשות מקרקעי ישראל, הוא צריך לפנות לשר שנועץ בוועדה הבין-משרדית.
אתי בנדלר: אם אנחנו מדברים על הבקשה שמוגשת למינהל, אנחנו מדברים על בקשה לשר.
אתי בנדלר: אם זה כך, אנחנו צריכים להגדיר את זה ולומר שהבקשה לצורך העניין היא בקשה המוגשת לשר.
ישראל חסון: ודאי.
ישראל חסון: לשר.
אתי בנדלר: ושנה וחצי מיום תחילת החוק.
אתי בנדלר: זאת אומרת, הסעיף הזה יהיה בתוקף, סעיף 4, רק לגבי אלה שהגישו בקשה שנה וחצי ממועד תחילת החוק.
אתי בנדלר: מועד תחילת החוק, אם אנחנו לא כותבים אחרת, הוא מועד פרסומו ברשומות.
אתי בנדלר: השאלה היא אם רוצים גם – ואני לא בטוחה שאני תומכת בזה, אבל אני מעמידה את זה בפני הוועדה – לקבוע מועד לקביעת כללים ראשונים לפי סעיף 3 להכרה של המיזמים החדשים, העתידיים, לא אלה שהוראת המעבר חלה עליהם.
ישראל חסון: אני חושב שזה הכרחי, אבל מהניסיון שלי אני יודע שגם אם כותבים חודש, חודשיים, שלושה, נפגשים אחרי ארבע שנים ואומרים: הקדמנו.
אריאל כהאן: תמיד מי שיכתוב, זאת הוועדה הבין-משרדית.
אתי בנדלר: זאת הרשות באישור השר וועדת הכלכלה של הכנסת.
אתי בנדלר: לעניין הכללים, זה לא עם הוועדה הבין-משרדית.
אתי בנדלר: הוועדה הבין-משרדית דנה בבקשות פרטניות ולא בקביעת כללים.
אתי בנדלר: השאלה אם אדוני רוצה בכל זאת לקבוע מועד לכללים ראשונים שיובאו לאישור ועדת הכלכלה של הכנסת.
ישראל חסון: אני רוצה לקבוע מועד.
ישראל חסון: זה דבר שאתם צריכים לרכז אותו.
אריאל צבי: הרשות צריכה לקבוע כללים ואחר כך זה עובר אלינו.
אריאל צבי: אני לא יודע אם הרשות כרגע ערוכה לקביעת כללים כאלה, אבל אני חושב שצריך לקבוע מגבלת זמן.
אתי בנדלר: זה צריך להיות ריאלי כי אני מניחה שהם יתחילו דבר ראשון לעסוק דווקא במיזמים הקיימים.
ישראל חסון: 24 חודשים.
אתי בנדלר: כללים ראשונים לפי הסעיף עליו אנחנו מדברים יובאו לאישור ועדת הכלכלה של הכנסת בתוך שנתיים ממועד תחילתו של החוק.
ישראל חסון: אנחנו נזכיר לכם אחרי שנתיים וחצי.
חנא סוייד: אדוני היושב ראש, אני הצעתי ניסוח חלופי להוראת המעבר.
חנא סוייד: אני מבקש שנצביע עליה.
חגית הלמר: אני יודעת שכולם רוצים לסיים את הדיון בהצעת החוק, אבל ממש ברגע האחרון נכנס כאן שינוי מהותי שאני לא בטוחה ששמו לב אליו, של הגדרת מיזם לצורך הוראת המעבר.
חגית הלמר: לאורך כל הדיונים הרבים והארוכים, המיזם היה מיזם חקלאי-תיירותי במשולב ולא בכדי גם תוכנית דרך היין היא תוכנית שאין לה הצדקה בלי ההיבט התיירותי.
חגית הלמר: ברגע האחרון משנים את המיזם למיזם חקלאי בלבד.
ישראל חסון: חגית, את מסבירה את דבריך בבהירות רבה.
ארז קמיניץ: אני רוצה להתייחס.
ארז קמיניץ: האמת היא שזה עובר לשני הכיוונים.
ארז קמיניץ: היועץ המשפטי של הוועדה העלה את הסוגייה הזאת כבר בדיון הקודם, אבל בתחילת הדרך גם אני חשבתי שחקלאי-תיירותי משולב זה העניין, בעבר.
ארז קמיניץ: מצד שני צריך לחשוב על הנקודה הנוספת.
ארז קמיניץ: אנשים שהפרו חוק והכניסו צימרים לשימוש תיירותי, לכאורה אני אתן להם פרס ולא לאנשים שעשו רק חקלאות וחיכו לאישור התכנוני.
ארז קמיניץ: אני דווקא עם החקלאי.
חנא סוייד: אתה דווקא הורדת את הקריטריון הזה של עבירות בנייה.
ארז קמיניץ: אני לא הורדתי אדוני.
ארז קמיניץ: אני ביקשתי שהקריטריון הזה יהיה.
ארז קמיניץ: אני מבקש שהקריטריון הזה של עבירות בנייה יילקח בחשבון.
ישראל חסון: רבותיי, תודה רבה.
ישראל חסון: אנחנו עכשיו מצביעים על ההצעה של חבר הכנסת חנא סוייד, האם מקבלים את ההסתייגות, כן או לא.
ישראל חסון: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת חנא סוייד?
לאה ורון: חבר הכנסת סוייד מצביע במקום חבר הכנסת דני דנון.
לאה ורון: חבר הכנסת שלמה מולה מצביע במקום חבר הכנסת רוברט טיבייב.
ישראל חסון: אנחנו מצביעים על הצעתו של חבר הכנסת חנא סוייד.
ישראל חסון: ה צ ב ע ה ההצעה לא התקבלה
לאה ורון: ההצעה לא התקבלה ולפיכך היא הופכת להסתייגות.
חנא סוייד: עוד ההערה.
חנא סוייד: הוצג כאן על ידי נציג משרד המשפטים שההתייחסות לעבירות הבנייה תהיה אחד הקריטריונים.
ישראל חסון: זה הוצע על ידי חגית ולא על ידי נציג משרד המשפטים.
חנא סוייד: לא, לא על ידי חגית.
ארז קמיניץ: ברור שיש עבירות בנייה, ברור שיש הפרות חוק ולא רק עבירות בנייה.
חנא סוייד: אתה אחר כך תאמר מה שאתה רוצה.
חנא סוייד: אני רק מסכם מה שאני שמעתי והבנתי.
חנא סוייד: ההתייחסות והעמדה לעבירות בנייה תהיה אחד השיקולים בקביעת הזכאות או ההיתר או ההכרה וההסדרה של המיזם.
חנא סוייד: אני צודק?
ארז קמיניץ: אחד השיקולים.
ארז קמיניץ: ברור שיש עבירות בנייה וצריך לקחת בחשבון את זה.
ארז קמיניץ: ברקע הוועדה תמיד יש עבירות בנייה.
ארז קמיניץ: האם הוועדה תוכל לשקול בין יתר השיקולים גם את עוצמתן של עבירות הבנייה.
ישראל חסון: בלימודי משפטים אין תשובות קצרות?
ישראל חסון: כן, יש, תמשיך.
חנא סוייד: אני אומר לך למה.
חנא סוייד: באטמוספרה אחרת תשאל אותו את השאלה הזאת והוא יאמר לך כן, בהחלט.
חנא סוייד: באטמוספרה הזאת הוא יאמר לך מה שהוא אומר.
ארז קמיניץ: על מה הפליאה?
ארז קמיניץ: ברור שיש כאן חוק.
חנא סוייד: אני הייתי מצפה שתאמר כן.
ארז קמיניץ: אמרתי כן אבל צריך להבין.
ישראל חסון: ארז, אתה מפקיע ממני סמכות שעמלתי עליה שלושים שנים.
ישראל חסון: שלושים שנים אני מחכה לנהל את הדיון הזה.
ישראל חסון: תן לי.
ישראל חסון: חבר הכנסת סוייד, מה הטענה שלך?
ישראל חסון: על מה אתה רוצה עכשיו להצביע?
חנא סוייד: אני רוצה שתהיה התייחסות לעבירות בנייה, עבירות נגד חוק התכנון והבנייה ועבירות נגד חוק מינהל מקרקעי ישראל וכל העבירות שנעשו נגד חוקים במדינת ישראל.
חנא סוייד: אני רוצה שזה יהווה פרמטר.
ישראל חסון: דרך אגב, זה יהיה בעתיד גם הבסיס להסדר עם הבדואים?
ישראל חסון: אני מציע שנשאיר את זכות השיבה.
ישראל חסון: חבר הכנסת סוייד, די.
חנא סוייד: מה די?
חנא סוייד: אני לא מבין על מה אתה אומר לי די.
ישראל חסון: אתה רוצה להציע את זה כהסתייגות.
חנא סוייד: קודם כל, מה הקשר לזכות השיבה?
חנא סוייד: אני לא מבין למה אתה מכניס מלים כאלו.
חנא סוייד: זה לא שייך ולא רלוונטי.
חנא סוייד: אני מעלה נקודה שאני חושב שהיא נכונה מבחינה משפטית.
שלמה מולה: תגיש את זה כהסתייגות ונצביע.
ישראל חסון: אתה רוצה להעלות את זה כהסתייגות?
קריאה: אני עוד לא הבנתי מה מציע חבר הכנסת סוייד.
ארז קמיניץ: אתה מציע שתהיה התייחסות לעבירות בנייה כשלעצמן?
חנא סוייד: יש מספר פרמטרים ואני מציע שזה יהיה אחד מהם.
ישראל חסון: תגדיר את ההסתייגות שלך.
ישראל חסון: ההגדרה שלך היא שאחד הפרמטרים, למה?
ישראל חסון: אני שואל למה.
ישראל חסון: לאישור?
ישראל חסון: העובדה שיש הפרה או אי הפרה?
ארז קמיניץ: ברור שיש הפרה.
ישראל חסון: בעיניי אין לדבר הזה משמעות מהטעם הפשוט, משום שאני יכול לומר לבן אדם שהפר כך או כך שהוא נכנס למסלול ואני אאשר לו בהמשך כך.
ישראל חסון: בזה נגמר הדיון.
ישראל חסון: מאחר שזה המצב, אני לא יודע לתקן את העבר.
ישראל חסון: אני יודע להשפיע על העתיד.
ישראל חסון: העובדה שהוא כזה או כזה, כרגע, בשלב הזה, היא לא רלוונטית לגבי לשם קבלת ההחלטה הספציפית הזאת.
ישראל חסון: היא יכולה להיות רלוונטית למה שאני אאשר לו מחר.
ישראל חסון: אני פשוט לא מבין מה הרעיון הזה, אבל בסדר, זאת ההצעה של חבר הכנסת סוייד ואני מעלה אותה להצבעה.
ישראל חסון: ה צ ב ע ה הצעתו של חבר הכנסת סוייד לא התקבלה אתה יכול להעלות אותה כהסתייגות.
ישראל חסון: אם משרד המשפטים רוצה להעלות את זה, בבקשה, ששר המשפטים יכתוב את זה כהסתייגות ונדבר.
ישראל חסון: אנחנו יכולים לקרוא את סעיף 4 כפי שהתגבש?
אתי בנדלר: כמובן אין לי את הנוסח אבל אני יכולה לומר פחות או יותר מהם העקרונות שהוועדה מאמצת.
אתי בנדלר: מדובר על מי שמחזיק במקרקעין כהגדרתו – ואת ההגדרות קראתי.
אתי בנדלר: ההגדרות בסעיף 4 יהיו ככל הנראה: הוועדה הבין-משרדית שהיא אותה ועדה בין-משרדית שהגדרנו בסעיף 6(א) החדש במסגרת ההצעה.
אתי בנדלר: במאמר מוסגר אני אומר שדובר בישיבה הקודמת וגם בישיבה הזאת שלוועדה הבין-משרדית יהיה מעמד מייעץ.
אתי בנדלר: הקראתי איזשהו נוסח בסעיף הקודם עליו הוצבע ואפשר היה להבין ממנו שיש לה מעמד מאשר.
אתי בנדלר: כדי לנקות את הדברים, אני מבינה שהחלטת הוועדה היא שלוועדה הבין-משרדית יש מעמד מייעץ.
אתי בנדלר: אכן?
אתי בנדלר: תהיה לי כאן הגדרה של הוועדה הבין-משרדית שהיא אותה ועדה בין-משרדית שהוקמה לצורך ייעוץ בדבר המיזמים העתידיים.
אתי בנדלר: מחזיק מקרקעין, כפי שקראתי.
אתי בנדלר: מיזם חקלאי-תיירותי משולב.
אתי בנדלר: שוב, אותן הגדרות של החוק העיקרי.
אתי בנדלר: מקרקעין, אמרנו שזה מקרקעין לגביהם נחתם חוזה לפני תחילתו של החוק.
אתי בנדלר: העיקרון הוא שמי שמחזיק במקרקעין לצורך ניהול מיזם בנגב, והשר לפיתוח הנגב והגליל, לאחר שקיבל את המלצת הוועדה הבין-משרדית אישר לגבי המיזם כי הוא מיזם חקלאי או מיזם חקלאי-תיירותי משולב שפעל שלוש שנים לפחות לפני תחילתו של חוק זה בתמיכה ובסיוע של משרד ממשרדי הממשלה או של רשות מקרקעי ישראל לצורך ניהול אותו מיזם – זאת אומרת, התמיכה והסיוע היו לצורך ניהול המיזם – רשאי לבקש מרשות מקרקעי ישראל להקנות לו חוזה לגבי המקרקעין לשם המשך ניהולו ופיתוחו של אותו מיזם.
יעקב קוינט: לא, זה לא אותו מיזם.
יעקב קוינט: זה צריך להיות מיזם משולב.
אתי בנדלר: לצורך ניהולו ופיתוחו של מיזם חקלאי משולב.
אתי בנדלר: הוועדה הבין-משרדית תקבע או תחליט – נראה איך לנסח את זה – על אמות מידה מצטברות או חלופיות להכרה בתמיכה ובסיוע כאמור ובכלל זה – אלה לא אמות המידה היחידות המחייבות – סיוע כספי לרבות: 1.
אתי בנדלר: שווה כסף שניתן לניהול מיזם.
אתי בנדלר: הייתכנות התכנונית של אותו מיזם לשם קיום מיזם חקלאי-תיירותי משולב.
אתי בנדלר: המלצות שניתנו על ידי משרד ממשרדי הממשלה לקיום המיזם.
אתי בנדלר: כאן לסעיף הזה יש הסתייגות של חבר הכנסת סוייד שמבקש להכניס גם את היקף עבירות הבנייה ועוצמתן.
ישראל חסון: מה זה המושג עוצמה?
אתי בנדלר: חומרתן.
לאה ורון: בדבריו הוא לא התייחס לא לעוצמה ולא לחומרה.
לאה ורון: הוא התייחס רק להיקף עבירות הבנייה.
לאה ורון: עבירות נגד חוק התכנון והבנייה, עבירות נגד חוק מינהל מקרקעי ישראל.
לאה ורון: הוא לא דיבר על החומרה.
אתי בנדלר: הוא התייחס להפרות חוק.
אתי בנדלר: חבל שהוא הלך.
אתי בנדלר: אולי אפשר לקרוא לו כדי להבהיר את הנושא הזה.
יעקב ברנט: הוא דיבר על עבירות בנייה ועבירות נגד חוק מינהל מקרקעי ישראל.
אתי בנדלר: אבל אין דבר כזה.
אתי בנדלר: השאלה היא אם הוא מדבר באופן כללי על עבירות או על ההיקף והחומרה.
לאה ורון: הוא אמר שתהיה התייחסות לעבירות בנייה, עבירות נגד חוק התכנון והבנייה, נגד חוק מינהל מקרקעי ישראל.
לאה ורון: כלומר, כל העבירות שנעשו, שזה יהיה אחד מהפרמטרים בוועדה הבין-משרדית.
אתי בנדלר: את הסעיף הזה אני מבקשת לקבל ממך.
אתי בנדלר: סעיף קטן (ג) יאמר ברמה העקרונית שעל אף הוראות כל דין, רשות מקרקעי ישראל תקנה למבקש כאמור בסעיף קטן (ב) שהמציא אישור כאמור באותו סעיף קטן זכות במקרקעין לשם ניהולו ופיתוחו של מיזם חקלאי-תיירותי משולב.
אתי בנדלר: הקניית זכות כאמור אינה טעונה מכרז ובלבד שהמבקש הסדיר את תשלומיו לרשות מקרקעי ישראל בשל כל השימושים במקרקעין – וכאן למקרקעין תהיה הגדרה רחבה מההגדרה עליה דיברנו קודם – שנעשו עד למועד חתימת החוזה בהתאם להוראות סעיף קטן זה.
אתי בנדלר: עוד מוצע שבקשה תוגש לשר בתוך 18 חודשים ממועד התחילה של החוק.
אתי בנדלר: זה לגבי סעיף 4.
איתי עצמון: יש עוד דבר.
איתי עצמון: יש נושא שהועלה כאן שהוראות הסעיף לא יחולו אם מוסד תכנון קבע שלא ניתן לאשר מיזם בהליך תכנוני חלוט.
איתי עצמון: אני לא יודע איך לנסח את זה, אבל זה הועלה כאן.
אתי בנדלר: זה סייג לתחילה.
ארז קמיניץ: ב-4(ב) כתוב רשות מקרקעי ישראל והיא הופרדה ממשרדי הממשלה אבל היא יחידה בתוך משרד ממשלתי.
ארז קמיניץ: זאת יחידה פנים ממשלתית וזה כתוב בחוק מינהל מקרקעי ישראל.
ארז קמיניץ: אין צורך להכניס אותה.
אתי בנדלר: זה ברמת הנוסח.
אתי בנדלר: האם עברתי על כל העקרונות?
חגית הלמר: פרק הזמן נקבע, אבל צריך לתקן את זה.
אתי בנדלר: נדמה לי שעברתי על כל העקרונות שמוצע להצביע עליהם בסעיף הזה.
חגית הלמר: היה סעיף צופה פני עתיד, לקבוע פרק זמן.
ישראל חסון: היא עוד לא סיימה את דבריה.
ישראל חסון: היא עוד לא הגיע לזה.
אתי בנדלר: החובה להקנות זכות במקרקעין תפקע אם תתקבל החלטה על ידי מוסד תכנוני, החלטה חלוטה, שלא ניתן לנהל מיזם חקלאי-תיירותי משולב.
יעקב קוינט: מעבר לזה, ביקשנו לתת שיקול דעת למינהל.
אתי בנדלר: ממש לא.
יעקב קוינט: אני מבקש שיהיה שיקול דעת למינהל.
אתי בנדלר: שיקול דעת לגבי מה?
יעקב קוינט: כאשר התכנון מסתיים בלא כלום.
יעקב קוינט: כלומר, אין תכנון, לא קורה תכנון, אין החלטה חלוטה של רשות.
ארז קמיניץ: זה לא סותר את שיקול הדעת הרגיל של המינהל.
ארז קמיניץ: הניסוח הזה הוא לא סופי.
ארז קמיניץ: אם רוצים לדבר על העקרונות, נדבר על העקרונות.
ארז קמיניץ: ההחלטה היחידה שמחייבת את המינהל, כאשר יש תכנון שאוסר, במצב הזה המינהל לא יקנה.
ארז קמיניץ: כל היתר נמצא בשיקול דעת.
אתי בנדלר: לא, סוג החוזה נמצא בשיקול דעת ולא עצם הענקת זכות במקרקעין.
ארז קמיניץ: אם יש מצב בו המינהל בעולם הרגיל לא היה ממשיך ומעניק את חוזה ההרשאה לתכנון משום שהתכנון לא מתקדם, אנחנו משאירים את אותו שיקול הדעת.
ירון סולומון: המינהל לא מתכנן.
ארז קמיניץ: המינהל לא מתכנן.
ארז קמיניץ: המינהל כבר הרבה זמן לא מתכנן ובוודאי את אלה הוא לא יתכנן.
ארז קמיניץ: זה לא תפקידו של המינהל לתכנן אלא תפקידם של הגורמים האחרים.
ארז קמיניץ: נניח שהתכנון לא הוגש בכלל, הוא לא הוגש במשך עשר שנים, זה לא קיים הרבה אבל בעולם הרגיל מצבים כאלה, המינהל לא מאריך יותר את חוזה ההרשאה לתכנון.
ארז קמיניץ: אם יש סיטואציה כזאת, אני חושב שצריך לנהוג באותה דרך.
ארז קמיניץ: אפשר להגביל את זה אם אתם רוצים בתקופת זמן.
אתי בנדלר: אני רוצה להבין בדיוק את הסיטואציה עליה אתה מדבר.
אתי בנדלר: מצב אחד הוא שרשות תכנון סגרה את האפשרות לניהול מיזם.
ארז קמיניץ: כאן אין בעיה.
אתי בנדלר: מצב שני הוא שלא הוגשה בכלל בקשה.
ארז קמיניץ: או שלא הוגשה או שהוגשה והיא לא מקודמת במשך עשר שנים.
לאה ורון: הוועדה עסקה בכך שתוכניות הרבה פעמים לא מקודמות לא רק בגלל אותם יזמים אלא בגלל הרשויות.
אריאל צבי: אם זה לא תלוי ביזמים, אז המינהל יאריך.
לאה ורון: אבל אי אפשר שמה שקורה לגבי המינהל אנחנו נאמר בחוק.
ארז קמיניץ: הצגת הדברים לא נכונה.
ארז קמיניץ: צריך להבין על מה מדברים.
ארז קמיניץ: כאשר מדברים, צריך להבין על מה מדברים.
ארז קמיניץ: מה שאמר כאן היועץ המשפטי של המינהל הוא שבעולם הרגיל, כאשר המינהל משתכנע שהבעיה של היעדר התקיימות התכנון, אינה בעיה של היזם ויש איזשהו אופק בדיוני הוועדה המחוזית, אז הוא כן מאריך וזה קורה חדשות לבקרים.
ארז קמיניץ: חברים, אנחנו נמצאים בעולם הזה כל הזמן.
ארז קמיניץ: מתי הוא לא יאריך?
ארז קמיניץ: כאשר נניח נתנו ליזם תנאים לקיים.
ארז קמיניץ: בתכנון אמרו ליזם שכדי שנוכל להפקיד את התוכנית, אנא, מלא תנאים אלה ואלה אבל היזם לא עושה את זה כי לא בא לו.
ארז קמיניץ: זה קורה.
ארז קמיניץ: למה הוא עושה את זה?
ארז קמיניץ: הוא הגיש את התוכנית לא בגלל שהוא רוצה אלא הוא הגיש את התוכנית כי הוא רוצה להעריך את שווי הקרקע כדי למכור אותה לאחר.
ארז קמיניץ: זה קורה במוסדות תכנון?
ארז קמיניץ: קורה.
ארז קמיניץ: בגלל זה מדינת ישראל הגישה רפורמה בתכנון ובנייה?
ארז קמיניץ: בגלל זה היא הגישה.
ארז קמיניץ: גם בגלל זה.
ארז קמיניץ: לכן בסיטואציה הזאת המינהל, אם היזם לא עומד בתנאים שביקשה למשל הוועדה המחוזית לצורך הפקדת התוכנית ולא עומד בה שנה ולא עומד בה שנתיים ולא עומד שלוש שנים, המינהל לא יאריך.
ארז קמיניץ: אני מפציר בוועדה לא להיכנס לניואנסים בעניין הזה ולהשאיר בהיבט הזה את שיקול הדעת למינהל.
ארז קמיניץ: המינהל הוא רשות מינהלית ואם הוא יפעל שלא בסבירות ולא יאריך את החוזה, יפנו נגדו וידעו איך לפעול.
ירון סולומון: יש לתת אפשרות לחזור אל הוועדה ואל השר.
ארז קמיניץ: יש בתי משפט.
ארז קמיניץ: אם המינהל לא פועל בסדר, יש בתי משפט.
ישראל חסון: אני חושב שאתם צריכים לאזן את זה.
אתי בנדלר: צריכה להיות החלטה.
אתי בנדלר: יש כאן שינוי.
אתי בנדלר: משאירים את הענקת החוזה לשיקול דעת המינהל.
ארז קמיניץ: קודם כל, הוא חייב להעניק את החוזה ואת זה החוק יאמר בכל מקרה.
אתי בנדלר: לצורך ההמשך.
ארז קמיניץ: נכון, הוא חייב.
ארז קמיניץ: לגבי הארכה של חוזה הרשאה, צריך לנהוג בדרך בה נהגו.
אתי בנדלר: התחלנו בזה שהחוק דיבר על חוזה חכירה לדורות.
אתי בנדלר: שכנעתם את הוועדה שאין מקום להשתמש במונח הזה אלא לדבר גם על חוזה הרשאה ועכשיו אתה אומר שאם אני נותן חוזה הרשאה, אני גם יכול ---
ארז קמיניץ: אפשר להשאיר את הנקודה הזאת ולפחות לא להידרש אליה עד לשורשי בעייתה?
אתי בנדלר: אני רוצה להבהיר מדוע.
אתי בנדלר: אחרי שהוועדה מסיימת את דיוניה, אני כבולה לעקרונות שאושרו בוועדה.
אתי בנדלר: אינני יכולה לשחק בניסוח והניסוח צריך להביא לידי ביטוי את החלטות הוועדה.
אתי בנדלר: ככל שהחלטות הוועדה יהיו הענקת זכויות, אני לא יכולה לנסח את זה בצורה מעורפלת שתשאיר שיקול דעת למינהל.
יעקב קוינט: אנחנו מבקשים שיושאר שיקול דעת למינהל לא להאריך הרשאה לתכנון כאשר חלפה תקופה מסוימת.
ארז קמיניץ: כאשר חלפה תקופה של נניח פעמיים הרשאה, זה שש ועוד שנה, כך שמגיעים לשבע שנים.
שלמה מולה: מה קורה במצב בו המינהל או כל גוף אחר מבקש מהיזם תנאים בלתי אפשריים?
יעקב קוינט: המינהל לא מבקש בכלל.
ארז קמיניץ: מוסד התכנון.
שלמה מולה: הוועדה המחוזית.
שלמה מולה: מבקשים אמות מידה שהן מאוד מאוד מקשות על היזם.
ארז קמיניץ: אני אענה.
ישראל חסון: סליחה, ארז, תן לי לעשות סדר.
ישראל חסון: אני רוצה לעשות סדר בעניין הזה.
ישראל חסון: אני מאוד מבין את מה שאומרת היועצת המשפטית ואני גם מאוד מבין את מה שעורך דין קמיניץ אומר.
ישראל חסון: חבר הכנסת מולה, הם מדברים על מקרים קיצוניים.
ישראל חסון: אלה מקרים קיצוניים.
ישראל חסון: הוא אומר שתיתן לו הגנה מפני מקרה קיצוני.
ישראל חסון: אני חושב שאפשר לתת הגנה מפני מקרה קיצוני כזה שעומד במבחן הסבירות.
ישראל חסון: אם אתה בא היום למינהל ואומר לו שייקחו 12 שנים, אתה נותן לבן אדם לקדם את כל נושא התכנון, לפעול בנושא התכנון, לזוז בנושא התכנון, יש לו את כל הסעדים בעולם במידה שהתכנון מציב לו תנאים כאלה ואחרים.
ארז קמיניץ: זה שלוש פעמים הארכה.
יעקב קוינט: אני מציע תשע שנים.
ישראל חסון: זה מה שעושה לך את ההבדל.
ארז קמיניץ: זאת הארכה פעמיים.
ישראל חסון: אני הולך לקראתך.
ישראל חסון: עשר שנים.
אתי בנדלר: אם כך, אני רוצה לקרוא את העקרונות.
אתי בנדלר: על אף האמור בסעיף קטן (ג), רשות מקרקעי ישראל לא תהיה חייבת להמשיך ולהקנות זכות במקרקעין אם עד תום עשר שנים ממועד התחילה לא אושרה תוכנית שהוגשה לפי חוק התכנון והבנייה, תוכנית המאשרת ניהול מיזם חקלאי-תיירותי משולב.
אתי בנדלר: החובה תפקע – כאן היא לא תהיה חייבת – אם נשללה האפשרות לניהול מיזם כאמור אף לפני תום אותו מועד.
טל רותם: אדוני היושב ראש, מה שמוצע כאן כרגע הוא לא הגיוני כי בן אדם שלא עשה אף פעולה לטובת קידום התכנון, צריך לתת לו שלוש הארכות.
ארז קמיניץ: הוא מקבל עשר שנים.
טל רותם: אין כאן הגיון.
טל רותם: מגבילים את שיקול הדעת של המינהל.
שלמה מולה: אתם ביקשתם.
טל רותם: לא, אנחנו לא ביקשנו.
טל רותם: אני מהמשרד להגנת הסביבה.
ארז קמיניץ: אפשר לומר: ובלבד שהוגשה תוכנית.
אתי בנדלר: אמרתי.
ארז קמיניץ: ובלבד שהוגשה תוכנית בתוך התקופה הראשונה של שלוש השנים.
ארז קמיניץ: ובלבד שהחלו הליכי תכנון.
אתי בנדלר: אני כותבת שהוגשה, אבל זה לא רציני כי נניח שהוא יגיש למחרת יום התחילה תוכנית, אבל יאמרו לו להמציא עוד חמישה מסמכים ועשר שנים הוא לא המציא אותם.
ארז קמיניץ: שוב, אני אחזור לרפורמה.
ארז קמיניץ: הרפורמה מחייבת הגשת מסמכים.
ישראל חסון: את יודעת להתחייב לי כמשרד להגנת הסביבה שאת תוך עשר שנים יודעת לתת תשובה לנושא?
ישראל חסון: את לא יודעת להתחייב לי על שום נושא.
ישראל חסון: על שום נושא את לא יודעת להתחייב לוועדה הזאת שתדעי לתת תשובה תוך עשר שנים.
ישראל חסון: אל תדרשי מהיזם את מה שאת לא דורשת מעצמך.
ארז קמיניץ: אנחנו צריכים להיכנס לרזולוציות בעייתיות?
לאה ורון: איך אתם מציעים לנסח את זה?
ארז קמיניץ: כפי שאתי בנדלר אמרה.
ישראל חסון: מה זה איך הם מציעים?
ישראל חסון: ההצעה שמוגשת היא מה שאתי בנדלר הקריאה.
ישראל חסון: כאשר רשות ממשלתית תדע לעמוד כאן ולומר שהיא יודעת לאשר תוך, אני אומר שאני יודע להגיש תוך.
אתי בנדלר: אני חושבת שסיכמתי את כל העקרונות של הסעיף.
אתי בנדלר: האם הוועדה מצביעה ומאשרת?
אתי בנדלר: יש הערות לסעיף אחר אבל על זה אפשר להצביע.