GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורן טוקטלי: אחרי שהוא עבר את התהליך הזה- -
טלב אלסאנע: הוא רוצה - - - ולהיות בחווה.
עמיר פרץ: אין לי בעיה, אבל אני לא רוצה שיהיה שם אזור תעשייה.
עמיר פרץ: להקים וילה, זה בסדר, אבל שלא יקים אזור תעשייה.
אורן טוקטלי: אחרי שהחוואי קיבל את האישור הכללי העקרוני הוא עדיין זקוק להרבה מאוד אישורים קונקרטיים – למים, לשטחי רעייה וכיוצא באלה גורמי ייצור.
אורן טוקטלי: הוא יהיה זקוק להם גם בהמשך.
יעקב קוינט: כל משרד עושה תכנון ותעדוף של הקצאת המשאבים שלו- -
אורן טוקטלי: הכול בסדר.
אורן טוקטלי: כל מה שמוצע כאן הוא שיהיה לגוף אחד מרכזי רשות להסתכל בראייה כוללת ולהמליץ.
ישראל חסון: אתה סיימת?
אורן טוקטלי: יש עוד נקודה אחת שנתבקשנו בפעם הקודמת להגיב עליה, ובמידה מסוימת זה עלה גם היום: איך יהיו הכללים בהשוואה שבין הוותיקים והחדשים.
אורן טוקטלי: בעניין הזה אנחנו מציעים להכניס תיקון קל לסעיף 3(א) שבו כתוב: "תנאים ואמות מידה והכרה במיזם חקלאי תיירותי משולב", ואחרי המילה "משולב", להכניס "קיים או חדש".
אורן טוקטלי: זה כדי להבהיר שאותם כללים יחולו גם על קיימים וגם על חדשים, שלא יהיו הבדלים בעניין הזה.
שלמה מולה: אבל כשאנחנו מגיעים לסעיף 4 רואים הוראות מעבר לגבי מה שהיה, אז למה עכשיו אתה רוצה- -
אורן טוקטלי: הייתה שאלה איך מבטיחים שיהיו אותם כללים לחדשים כמו לוותיקים או לחדשים כמו לוותיקים.
אורן טוקטלי: ברגע שאתה אומר שהכללים יחולו גם על הוותיקים וגם על החדשים אתה בעצם פותר את הבעיה.
ישראל חסון: עורך דין יעקב קוינט.
יעקב קוינט: אני אמרתי שכל משרד עושה את התעדוף שלו לפי המשאבים שעומדים לרשותו.
יעקב קוינט: לא יהיה נכון לתת למשרד אחד שהוא לא משרד ולא גורם מקצועי, שיעשה שקלול, והוא זה שימליץ לחלק את כל המשאבים, אם זה קרקע, מים, היתרי רעייה, במיוחד היום כשאנחנו עומדים בפני הקמה של רשות רעייה – וגם אם זה לנושא חשוב כמו חוות רעייה.
ישראל חסון: תודה, אדוני.
ישראל חסון: בבקשה, גברתי.
חגית הלמר: אני מהחברה להגנת הטבע.
חגית הלמר: העברנו כמה הערות בשבוע שעבר.
חגית הלמר: בהתייחס לסעיף 7(א) יש איזושהי התייחסות לדבריו של חבר הכנסת סוויד.
חגית הלמר: אנחנו מציעים להוסיף בסוף סעיף קטן 7(א): "התנאים ואמות המידה כאמור יהיו בהתאם למצב התכנוני המאושר, על-פי חוק התכנון והבנייה ולא יחרגו מהם".
חגית הלמר: במובן שמיזם לא יוכל לקבל הכרה אם הוא מציע הצעה שחורגת מאמות המידה התכנוניות ומנסה לפרוץ את גבולות התכנון.
חגית הלמר: זאת הצעה אחת – שהכללים ואמות המידה לא יוכלו לחרוג ממה שמותר בשטח.
ישראל חסון: יושב פה מר שמאי אסיף שמקובל על כולנו כסמכות התכנונית העליונה בארץ, ואומר שאין שום בעיה עם הדבר הזה משום שלגבי פרויקטים עתידיים זה כפוף.
ישראל חסון: אני שואל אותך למה הצורך לשים את זה גם בסעיף הזה.
ג'מאל זחאלקה: הוא יהיה אחראי גם בעוד 20 שנה?
ג'מאל זחאלקה: החוק צריך לקבוע.
ג'מאל זחאלקה: אתה סומך עליו, תגיד?
ישראל חסון: דרך אגב, הוא לא החוק.
ישראל חסון: גם אתה לא תהיה פה בעוד 20 שנה.
ישראל חסון: אולי כן, אני לא יודע.
ישראל חסון: אני לא.
שמאי אסיף: אני דווקא מתכוון.
ישראל חסון: זה אם פרס יאשר לך.
חגית הלמר: הבעיה תהיה אם בחסות החוק הזה ייקבעו אמות מידה גבוהות מבחינת הדרישות של המיזם, ואז - - - ויצטרכו לעמוד בלחץ של התמודדות עם מיזם שהוא לכאורה מנהלי, ועבר אמות מידה.
אתי בנדלר: אני לא מבינה, את אומרת שהכללים שייקבעו יהיו ברמה נורמטיבית גבוהה מההוראות לפי חוק התכנון והבנייה?
חגית הלמר: שצריך להגביל את זה כך שלא יהיו גבוהות ולא יחרגו מאמות המידה.
אתי בנדלר: כדי להפיס את דעת הנוכחים כאן אני רוצה לומר שככל שמדובר בחוות עתידיות אין בהוראות האלה כדי לייתר הוראת דין כלשהי, גם לא את חוק רישוי עסקים, ככל שזה יהיה במסגרת מיזם תיירותי שהוא עסק שמחייב רישוי ועוד אלף ואחד הוראות, לפי חוק ההתגוננות האזרחית, ומה שאת לא רוצה.
אתי בנדלר: אני לא צריכה לכתוב את הדברים האלה שהם ברורים מאליהם.
אתי בנדלר: כל אמירה בנושא הזה עלולה לקבל פרשנות מצמצמת לאחר מכן.
אתי בנדלר: כי ככל שלא אומרים שזה על אף הוראות כל דין, ברור שהוראות כל דין אחר, חלות.
ישראל חסון: תודה רבה לך, גברתי.
ישראל חסון: אם אני יכול לבקש, בפעם הבאה את החילוץ יותר מוקדם.
טלב אלסאנע: אדוני היושב ראש, לגבי ההסתייגות לגבי סעיף 7.
טלב אלסאנע: בהמשך לסיפא של 7(א):
טלב אלסאנע: אני מבקש שכל הכללים ואמות המידה שיהיו להכרה במיזם חקלאי תיירותי משולב יהיו בהתאם לעקרון השוויון ולעקרון הצדק החלוקתי.
ישראל חסון: גברתי, מה המשמעות של זה?
עמיר פרץ: - - - הסתייגות.
עמיר פרץ: זה יעלה במליאה.
טלב אלסאנע: - - - דפוקים כל החיים שלכם, זה חשוב לכם.
עמיר פרץ: אתה רוצה להצביע על זה, נכון?
טלב אלסאנע: זה מכניס את עקרון השוויון לנושא.
ישראל חסון: עוד הערות לסעיף 3, רבותיי.
ישראל חסון: כן, גברתי.
חגית הלמר: הסעיף צופה פני עתיד.
חגית הלמר: אנחנו רוצים להימנע מהמצב שהביאו אותנו עד הלום.
חגית הלמר: חלק מהמצב הזה נבע מכך שחברות עלו על השטח כשבידיהן אישורים מנהליים ולא אישורים תכנוניים.
חגית הלמר: זאת אומרת הדרך הייתה חצי בשלה לעלות על השטח, ואף על פי כן עלו.
חגית הלמר: לכן החברה להגנת הטבע הציעה שבאותו סעיף צופה פני עתיד ייכתב שעל אף האישורים או התורות או ההמלצות שיינתנו, מיזם שעלה על השטח – ונגדיר לצורך העניין מה זה "עלה על השטח" – בלי שישלים את התהליך של ההמלצה להקים ואחריו ההכרה וההקצאה ואחריו האישור התכנוני, ניתן יהיה לפנות אותו מהשטח גם אם עלה.
חגית הלמר: זה כדי להסיר את אי הוודאות שהביאה אותנו לכאן.
ארז קמיניץ: גם אם יהיה חוזה שאחד התנאים שבו יהיה התנאי שאת אומרת.
חגית הלמר: אני רוצה להסביר.
חגית הלמר: בנוהל פרוגרמות להתיישבות מדדים שקבע משרד החקלאות בעקבות הבג"צים - -
ישראל חסון: אני חושב שאני הבנתי, גברתי.
ישראל חסון: אני רוצה לשאול את אחד מחברי הכנסת אם מישהו רוצה לאמץ את הדבר הזה או להציע את זה כהסתייגות.
ישראל חסון: זאת הסתייגות של חבר הכנסת סוויד.
אתי בנדלר: אני רק רוצה להבין את ההערה- -
קריאה: היא רוצה לפנות את כל החוות בצורה מנומסת.
אתי בנדלר: אני פשוט רוצה להבין את ההערה הזאת, חבר הכנסת סוויד, כשאתה מציע את זה כהסתייגות.
אתי בנדלר: אתה הבנת אותה?
חנא סוייד: לחלוטין.
ישראל חסון: תסבירי לי אותה.
אתי בנדלר: אני לא הצלחתי להבין.
אתי בנדלר: אם הבנתי נכון כל מה שהיא אומרת זה שאם מישהו פעל בניגוד לחוק, נא לפעול לפי החוק.
אתי בנדלר: זה בעצם מה שהיא מציעה.
חנא סוייד: אני אגיד לך איך אני הבנתי את זה.
חנא סוייד: אנחנו מדברים כאן על כיבוד החוק כדבר מובן מאליו.
חנא סוייד: זה בסדר גמור.
חנא סוייד: גם אני אישית יוצא מאותה נקודת מבט.
חנא סוייד: אבל במקרה הזה כל החוק הזה נסב סביב דבר שהתפתח בצורה לא חוקית.
חנא סוייד: אנחנו רוצים לשכוח מה קורה פה?
חנא סוייד: לכן אני מבין בדיוק מה הכוונה.
חנא סוייד: זה קצת תמים, זה קצת מובן מאליו, אבל בגלל הרקע של כל הדבר הזה אני מאמץ את ההסתייגות הזאת.
ישראל חסון: בסדר גמור, תודה.
ישראל חסון: ארז, אתה רוצה לומר משהו?
ארז קמיניץ: לא השתנה הרבה ממה שאמרתי קודם.
ארז קמיניץ: החוק העיקרי, לטעמי, כמו חוקים רבים אחרים, עוסק בנקודה מצומצמת, ומטרתו היא להוביל בסוף להמלצה של הרשות עם הוועדה המייעצת על מיזם כזה או אחר.
ארז קמיניץ: זאת מטרתו של התיקון של החוק העיקרי.
ארז קמיניץ: הוראת המעבר שבה אכן מתייחסים להפרות חוק כאלה ואחרות ומכשירים אותן בצורה כזאת או אחרת או נותנים קרקע בצורה כזאת או אחרת, היא למעשה, חיצונית לחוק העיקרי.
ארז קמיניץ: לכן לא יהיה נורא אם תהיה התייחסות גם להיבט התכנוני, אבל כמו בחוקים אחרים, כמו שאנחנו לא מתייחסים ל- - - לא צריכים להתייחס להיבטי השוויון כברורים לפי דין; לא צריכים להתייחס לעבירות פליליות אחרות – לא צריך גם להתייחס לדיני התכנון והבנייה.
ארז קמיניץ: הם יחולו בכל מקרה.
ארז קמיניץ: אין לי ספק שאחד הפרמטרים פעל כדין.
ארז קמיניץ: בטח בכללים שייקבעו יהיה שזה בגיר.
חנא סוייד: אילולא הוראת המעבר, אתה צודק.
ארז קמיניץ: אבל הוראת המעבר היא הוראה שאיננה קשורה לחוק העיקרי.
חנא סוייד: היא יוצרת אווירה חדשה, מוזרה וזרה.
ישראל חסון: גברתי חגית, את הולכת להתווכח עכשיו עם דבריו של ארז?
ישראל חסון: אני חושב שמיצינו את הנקודה הזאת.
ישראל חסון: לדעתי, מה שאת אמרת קיבל תשובה הן מהיועצת המשפטית והן מנציג משרד המשפטים.
ישראל חסון: בבקשה, חבר הכנסת זחאלקה.
ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לחזק את הצעתו של חבר הכנסת טלב אלסאנע.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו יודעים בדיוק למה חבר הכנסת אלסאנע ואנחנו מתקוממים נגד החוק הזה.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו רוצים להבטיח שעיקרון השוויון והצדק החלוקתי ייקבע בחוק ולא ישמש כלי לשלילת זכויותיהם של אחרים.
ג'מאל זחאלקה: הדברים ברורים.
ג'מאל זחאלקה: אלה דברים מהותיים כאן, כי אם אני תומך בשוויון אני בטוח שייעשה שימוש לרעה בחוק הזה.
ישראל חסון: אפשר לשאול אותך שאלה, אדוני?
ישראל חסון: קיימנו בישיבה הקודמת דיון של כשעתיים על הצד החוקתי של החוק הזה, על הסוגיות של שוויון וכל הסוגיות.
ישראל חסון: אני מאוד מבקש להתקדם.
ישראל חסון: אני מבקש התייחסויות לסעיף 3, אם אפשר.
ג'מאל זחאלקה: לסעיף 3 ולגופו של עניין: יכול להיות שהיה דיון של שעות – אנחנו לא הסכמנו על סיכום.
ג'מאל זחאלקה: אני וחבר הכנסת אלסאנע וגם חברי כנסת אחרים לא מקבלים את הסיכום שהיה.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו רוצים לשריין את עקרון השוויון גם בחוק כי אנחנו רואים איך השימוש ייעשה, אנחנו לא מתייחסים רק לנייר ולשפה ולאותיות שיש בחוק- -
ישראל חסון: אתה רוצה שאני אצביע עכשיו על ההסתייגויות?
ג'מאל זחאלקה: - - אנחנו מתייחסים לשאלה איך החוק הזה הולך להיות מיושם.
טלב אלסאנע: אולי שיוזמי החוק יאמצו.
טלב אלסאנע: אם מחפשים צדק, וההצעה היא צודקת אז שיאמצו את השוויון בהצעת החוק.
ג'מאל זחאלקה: הרשה לי להגיד, שזה בעצם מה שאומרת הוועדה: אנחנו נעשה שימוש לרעה בחוק כדי לפגוע באוכלוסייה הערבית בנגב.
ג'מאל זחאלקה: מה מפריע לך לאמץ את עקרון השוויון כאן?
ישראל חסון: סליחה?
אתי בנדלר: עקרון השוויון והצדק החלוקתי הוכרו כעקרונות שמחייבים את רשויות המנהל כך וכך, ולא בכל חוק אנחנו מכניסים את זה.
אתי בנדלר: יש עקרונות- - -
ג'מאל זחאלקה: לא בכל חוק.
ג'מאל זחאלקה: בחוק שאנחנו יודעים שבא לשלול זכויות של אחרים אנחנו רוצים לרסן את התחולה שתשלול את הזכויות האלה.
ג'מאל זחאלקה: זה מהות העניין.
טלב אלסאנע: למה יש היגיון בדרישה הזאת?
טלב אלסאנע: כי כאן אנחנו מעבירים את כל הסמכות לקביעת הכללים לרשות הפיתוח בהתייעצות עם השר וועדת הכלכלה.
טלב אלסאנע: זה לפחות צריך להיות העיקרון המנחה לאותה רשות שתפעל במסגרת הסמכות שאנחנו מעבירים לה, ואנחנו מדגישים את עניין השוויון.
ישראל חסון: אני באמת חושב שנימקתם את ההסתייגות.
ישראל חסון: יש גם תשובות.
ישראל חסון: יש פה גם חברי כנסת.
ג'מאל זחאלקה: לא נחה דעתנו.
ישראל חסון: בסדר, אנחנו תכף נצביע.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו למודי ניסיון.
ישראל חסון: אולי יהיו הפתעות.
ארז ארז צפדיה: אני מעמותת "במקום" – מתכננים למען זכויות תכנון.
ארז ארז צפדיה: אני רוצה להעיר מתוקף ניסיוני המחקרי בנושאים שקשורים למצבים שבהם נעשו חריגות לחוק בנושא של מקרקעין ובניסיונות של המחוקק לאשר בדיעבד את אותן תפיסות של מקרקעין, שבסופו של דבר בהרבה מאוד מקרים בעולם, זה הוביל למקרים של תסיסה חברתית, ולכן יש כאן חשיבות רבה להדגשת עניין אי השוויון.
ארז ארז צפדיה: ברשותכם אני רוצה לתת שתי דוגמות, אם יורשה לי: דוגמה אחת היא של שכונת יוקרה באיסטנבול- -
ישראל חסון: סליחה, רגע, אדוני, לפני שאנחנו מקבלים עכשיו סקירה אקדמית – סעיף 3.
ארז צפדיה: לא תהיה סקירה אקדמית.
ארז צפדיה: כולי בסעיף 3.
ארז צפדיה: באיסטנבול תפיסה של מקרקעין, של שטח שמור, שמורת טבע לבנייה של שכונת יוקרה – כל הניסיונות בדיעבד להכיר בשכונה הזאת עלו בתוהו.
ארז צפדיה: זה יצר תסיסה חברתית שבסופו של דבר הובילה למצב שכיום השכונה הזאת נחשבת לא חוקית אף על פי ששועי אוכלוסיית טורקיה גרה בה.
ארז צפדיה: לא צריך לחזור לדוגמה של רודזיה כדי להבין - -
ישראל חסון: אני רוצה שתיתן לי עוד כמה דוגמות מתורכיה.
ישראל חסון: אני יכול להפנות אותך לערכים כאלה ואחרים של התנהלות של כל מיני- -
טלב אלסאנע: חוק כזה לא עובר בתורכיה.
ישראל חסון: אני יכול גם לשלוח אותך לאזורים בתורכיה- -
טלב אלסאנע: מתוך ניסיוני, בשום פנים ואופן.
ארז צפדיה: אני יכול לתת כאן עשרות דוגמות- -
ישראל חסון: דרך אגב, המנהיג התורכי הנערץ הנוכחי יכול לתת לך עוד כמה דוגמות בסקנדרון.
ישראל חסון: בתור אחד שהלך את זה ברגל בגיל 7.5 אני יכול לספר לך איך זה עובד שם.
ארז צפדיה: בסדר גמור, אני שמח מאוד שאתה יכול להגיד לי את זה.
ארז צפדיה: הדבר הזה מדגיש את החשיבות של הכנסת עקרון השוויון לסעיף 3.
ארז צפדיה: אנחנו מתעלמים מהאפשרויות של תסיסה חברתית שעשויה להיגזר כתוצאה מאי הכנסת הסעיף הזה של הכרה בשוויון ובצדק החלוקתי מהסיבה הפשוטה שבסופו של יום אנחנו לא דנים בפרויקט חדשני שנעשה כרגע על שטח ריק, אלא הוא נעשה בסיטואציה שבה יש כבר כמה עשרות חוות בשטח.
ארז צפדיה: לכן דווקא במקרה הזה חשוב להדגיש את חובת השוויון.
ישראל חסון: רבותיי, אני מבקש להצביע על ההסתייגות.
שמוליק דוד: אני מעוניין להתייחס לסעיף 3.
שמוליק דוד: אני רוצה להתחבר לדברים שאמר אורן טוקטלי ולראות איזה סוג של רמז הוא רומז לנו.
שמוליק דוד: הסיפור כאן איננו מוגדר.
שמוליק דוד: מהות הפרויקט או מהות המיזם שבו מדובר לא מוגדרת.
שמוליק דוד: זה יכול להיות בכל הטווח של לונה פארק לחוות תרנגולות.
שמוליק דוד: בתוך המרחב הרחב הזה קשה לדעת איזה השלכות סביבתיות, אלו השלכות תכנוניות ואלו השלכות אחרות יכולות להיות למיזם.
שמוליק דוד: לכן חשוב להגדיר את מהות המיזם ואיזה טווח של דברים נכנסים לתוך המרחב הזה.
שמוליק דוד: האם היפודרום נכנס לעניין הזה או האם חווה או שדות כאלה ואחרים – כל זה יכול להיכנס לכאורה למסגרת החקיקה.
ג'מאל זחאלקה: גם קרנפים.
שמוליק דוד: גם קשה לדעת אלו השלכות - - - יהיו לוועדה.
שמוליק דוד: אנחנו ראינו בתהליכים שהתרחשו עד עכשיו, שהתחילו את המהלך בנקודה מסוימת, ואז זה התגלגל, כלומר ביקשו עוד בתים לצימרים- -
ישראל חסון: אדוני, הנקודה שלך מאוד ברורה.
ישראל חסון: אתה מוכן לעבור לנקודה נוספת אם יש לך?
שמוליק דוד: אני אומר לטובת התושבים שאמורים להתגורר בתוך החוות ולטובת היוזמים, שהבהירות- -
ישראל חסון: הנקודה שלך מובנת.
ישראל חסון: אתה רוצה להוסיף עוד משהו?
שמוליק דוד: לא.
טלב אלסאנע: אני רוצה להוסיף משפט אחד.
טלב אלסאנע: בהמשך לסעיף 7(א) "תנאים ואמות מידה להכרה במיזם חקלאי", לפני שמכירים במיזמים חקלאיים אני מציע "תנאים ואמות מידה להכרה ביישובים הלא מוכרים בנגב במיזמים חקלאיים ותיירותיים.
טלב אלסאנע: באותה הזדמנות נפתור את כל הבעיות של הנגב אם כבר מדובר בהכרה- -
רוברט אילטוב: אתה בטוח?
טלב אלסאנע: אז בואו נכיר בכול.
טלב אלסאנע: במקום בעיה של 50 אלף נפתור את הבעיה של 80 אלף אנשים, ואז בא לישראל גואל.
ישראל חסון: אני מבסוט שיש סוף לדיון הזה, ואנחנו ניפגש לכוס קפה גם אחרי זה.
טלב אלסאנע: אני מבקש לציין כהסתייגות את הדבר הבא: "תנאים ואמות מידה להכרה ביישובים הלא מוכרים בנגב, או במיזם חקלאי-תיירותי משולב".
ג'מאל זחאלקה: שההרשמה שלהם בתוספת.
ישראל חסון: אני מוכן לעשות איתך הסכם: אנחנו נפנה את כל החוות, אתה תפנה את כל הבדואים, ונתחיל אז לעשות את התנאים, בסדר?
טלב אלסאנע: אני מוכן ללכת, לפי העיקרון, "אחרון נכנס, ראשון יוצא".
טלב אלסאנע: אז אחרונים יישארו.
ישראל חסון: אתה יודע, אנחנו לא קונים דג בים – הולכים על הסכם.
ישראל חסון: הסכם זה הסכם.
טלב אלסאנע: מה ההיגיון- - - זה בוער לך - - -
חנא סוייד: תעשו הפסקה, תסגרו את זה בחוץ.
טלב אלסאנע: - - - לא חשוב לך.
טלב אלסאנע: 50 מתיישבים בודדים – ממש אתה נלחם, כל הכבוד.
טלב אלסאנע: 50 מתיישבים בודדים, 81 אלף דונם, זה ממש אסון אם יישארו.
טלב אלסאנע: 80 אלף אנשים – ילדים, נשים ביישובים לא מוכרים, אתה לא חושב לפתור.
טלב אלסאנע: בוא נפתור את זה.
חנא סוייד: זה שווה לשקול.
טלב אלסאנע: בוא נפתור את זה יחד.
רוברט אילטוב: כבר הצענו בישיבה הקודמת.
רוברט אילטוב: תציע פה, ואנחנו נבדוק את זה.
טלב אלסאנע: אני מציע באותה הצעת חוק להכיר גם במיזמים שלהם - - - לפתור את הבעיה שלהם וגם מקרים בבעיה של היישובים הלא מוכרים.
רוברט אילטוב: זה זכויות יוצרים שלנו.
רוברט אילטוב: תמציא חוק משלך.
רוברט אילטוב: תעשה איזשהו מאמץ.
טלב אלסאנע: אנחנו אזרחי המדינה.
טלב אלסאנע: אתה נבחר ציבור של האזרחים.
רוברט אילטוב: לבריאות.
רוברט אילטוב: תעשה חוק, אתה מחוקק, מותר לך לחוקק.
טלב אלסאנע: לעשות צדק לכולם.
רוברט אילטוב: אנחנו נבחן לגופו של עניין.
טלב אלסאנע: זאת ההצעה הכי נכונה – מכניסים סדר, עושים שלטון חוק, אין דברים לא חוקיים, מכשירים את הכול.
טלב אלסאנע: אנחנו פותרים את הבעיה בזה, ואז תהיה יוזמה מבורכת צודקת.
טלב אלסאנע: לא יכול להיות חצי פתרון.
רוברט אילטוב: - - - לסכסוך הפלסטיני- -
טלב אלסאנע: לא, לא, שם צריך חוק אחר.
חנא סוייד: תסגור את זה עם חסון, לא עם אילטוב.
ישראל חסון: בבקשה, הדובר לפני האחרון.
ישראל חסון: הדובר האחרון שם, ואנחנו ניגשים להצבעה.
שמואל ריפמן: אני לקחתי על עצמי משימה לשכנע את חבר הכנסת טלב אלסאנע לתמוך בהצעה.
שמואל ריפמן: אנחנו חיים ביחד בנגב; מאיימים עלינו אימים כל מיני גורמים שאם יסדירו את אותן 50 חוות, שאתה מדבר עליהן, יסדירו את כל סוגיית הבדואים.
שמואל ריפמן: הלוואי שזה יקרה.
שמואל ריפמן: אתה מכיר אותי לא מהיום.
שמואל ריפמן: אז אני מציע לכל מי שמאיים שדרך החוות יאשרו את כל ההתיישבות הבדואית – הלוואי שזה יקרה.
שמואל ריפמן: אני מציע לך, כמי שמכיר היטב, לתמוך בתוכנית.
שמואל ריפמן: יש עשרות מיזמים חקלאיים ותיירותיים של בדואים שרוצים לקום על הרגליים ולצאת לעבודה.
שמואל ריפמן: תתמוך בזה.
שמואל ריפמן: אל תתפתה לכל מיני אמירות שאומרים לך פה מ"במקום" ומהחברה להגנת הטבע וכל מיני אחרים.
שמואל ריפמן: תודה.
ישראל חסון: תרשה לי להוסיף.
טלב אלסאנע: אני מצטרף לקריאה שלך: בוא נכשיר גם של היישובים, גם של החוות – נפתור את הבעיה.
טלב אלסאנע: למה אתה רוצה שנעזור בבעיה שלך, ואתה לא עוזר לפתור את הבעיה שלנו?
טלב אלסאנע: אנחנו אזרחי מדינה- -
שמואל ריפמן: יש 20 מיזמים בדואים שמחכים להחלטה של הוועדה כדי שנוכל להרים אותם על הרגליים.
טלב אלסאנע: יש 80 אלף אנשים שמחכים 60 שנה לפתרון הזה.
ישראל חסון: טלב, אני אגיד לך את זה בצורה נורא פשוטה.
ישראל חסון: אתה מדבר פה עם שני אנשים שמתכוונים באמת למה שהם אומרים- -
טלב אלסאנע: נכון- - -
ישראל חסון: ואתה יודע שכשהפנית את השאלה הזאת בפעם קודמת אמרתי לך, שאני בתוקף תפקידי כאן כחבר כנסת מוכן להירתם.
ישראל חסון: אני אומר את זה פה שוב: אין לי שום בעיה אם תביא את אותו גוף שמסוגל לייצג את הדבר הזה – אני מוכן להירתם.
ישראל חסון: פנו אליי וזיהיתי בעיה בנושא מסוים – אני לא חושב שזה עומד בסתירה כלשהי או בהתנגשות כלשהי או במשהו שסותר את האינטרסים של פתרון בעיית הבדואים בנגב.
ישראל חסון: אם הייתי חושב שזה מתנגש, אם הייתי חושב שיש פה כוונה להכניס אצבע לעין למישהו – טלב, אני לא הייתי במקום הזה.
ישראל חסון: אתה יודע את זה שאני לא הייתי נשאר במקום הזה.
ישראל חסון: אני בעד למצוא את הפתרון שמאפשר קיום מכובד.
ישראל חסון: זה שיש בלגן יותר גדול במקום אחר זה לא אומר שלא צריך לעשות סדר במקום כזה.
ישראל חסון: אני אומר לך את זה.
חנא סוייד: אדוני היושב ראש, בעיקרון- -
ג'מאל זחאלקה: אם לא הייתי מכיר אותך הייתי אומר שאתה נאיבי.
חנא סוייד: בעיקרון אתה צודק, אבל מה שמקומם, אדוני היושב ראש, שיושבים כאן בכנסת ויש יוזמה של חקיקה ומתייחסים בכפפות של משי לכל הדברים שנעשו כאן, שאנחנו יודעים אותם, בעוד בכל יום הורסים לאוכלוסייה הבדואית בנגב בתים ועוקרים אותם מהאדמות שלהם וזורקים אותם.
חנא סוייד: בשבוע שעבר ביקרתי משפחה שהרסו לה את האוהלים, את הבית, והעתיקו אותם עמוק-עמוק לתוך המדבר.
חנא סוייד: אז כשאני רואה הבדל כזה בין היחס הזה לבין היחס הזה, זה מה שמקומם.
חנא סוייד: תאמין לי, לא אכפת לי שיהיו עוד 100 חוות כאלה.
חנא סוייד: לא אכפת לי.
חנא סוייד: להפך, אני אשמח גם ואעזור, אבל כשאני רואה את השוני ואת הדיכוטומיה ביחס זה לא מכובד.
חנא סוייד: בגלל זה אנחנו באים לכאן נגד החוק הזה.
ישראל חסון: חבר הכנסת סוויד, אני מוכרח לומר לך, שלפי דעתי, בקטע הזה יש במידה רבה טעות לוגית במה שאתה אומר, כי כשנבוא ונצטרך להסדיר את הסיפור של ההתיישבות הבדואית אנחנו נצטרך להכשיר- -
חנא סוייד: אנחנו נצטרך את התקדים הזה, אתה אומר.
ישראל חסון: חכה רגע, שים את זה רגע בצד.
ג'מאל זחאלקה: אז מה מפריע לך להכניס את עקרון השוויון?
חנא סוייד: בסדר, אני חלקית מקבל את מה שאתה אומר, לכן אנחנו לא עושים מלחמת עולם.
חנא סוייד: אנחנו עושים עקב בצד אגודל.
חנא סוייד: ככה אנחנו מכלכלים את צעדינו.
ישראל חסון: לפי דעתי, אתם מנהלים פה מלחמה במשהו שהייתם יכולים לגייס לטובתכם.
חנא סוייד: אנחנו רק מנסים להעמיד דברים על דיוקם, אנחנו רק מנסים להבליט כאן את האבסורד שבדבר הזה, וזה מה שאנחנו עושים.
חנא סוייד: אני מאוד רוצה שהחוק הזה יעבור.
ישראל חסון: חבר הכנסת סוויד, יש לי אליך שאלה.
ישראל חסון: אני בכוונה לא אפשרתי – מי כמוך יודע, שסביב החוק הזה כמה דיברנו וכמה אפשרנו לכל אחד.
חנא סוייד: נכון, אני רק חושש שריפמן ישכנע אותך עכשיו לנהוג בישיבה הזאת כמו שהוא מנהל את הישיבות של המועצה האזורית.
ישראל חסון: אני מוכן ללמוד משמוליק המון דברים.
חנא סוייד: גם אני.
ישראל חסון: יפה.
ישראל חסון: יכול להיות שגם את זה.
ישראל חסון: חבר הכנסת פרץ, רצית להתייחס?
עמיר פרץ: רצית לתת קודם לו.
אתי בנדלר: אני גם רוצה להציע תיקונים בסעיף.
אלוכילי אברהים: שלום לכולם.
אלוכילי אברהים: אני ראש המועצה של הכפרים הלא מוכרים.
אלוכילי אברהים: צר לי לשמוע דברים לא טובים פה נגד היישובים שלנו.
אלוכילי אברהים: היום אתה יושב ומדבר על חוות, ואתה רוצה להכיר בחוות – בסדר, כל הכבוד.
אלוכילי אברהים: אבל שכחת שיש 80 אלף תושבים שהם 60 שנה - -
ישראל חסון: סלח לי, אדוני, אתה דיברת בדיון הקודם, עצור רגע.
ישראל חסון: סעיף 3 בלבד.
חנא סוייד: הוא מדבר על הזכות לשוויון, שהיא אינהרנטית לזה.
ישראל חסון: אני ממש מבקש מכם.
ישראל חסון: אי אפשר להגיד – האדון דיבר בדיון הקודם, יש לנו פה עבודה, הזמן שלי הוא גם חשוב כמו הכבוד שלו.
חנא סוייד: דיברו כאן על הזכות לשוויון - - - חלוקתית.
חנא סוייד: הוא מייצג- -
טלב אלסאנע: הוא רק התחיל לדבר.
טלב אלסאנע: לתת לו לדבר.
אלוכילי אברהים: אתה לא יכול להגביל אותי - -
ישראל חסון: או, אני יכול.
אלוכילי אברהים: - - במה שכואב לי היום.
ישראל חסון: במקרה זה, אני יכול.
חנא סוייד: בעניין סעיף 3.
אלוכילי אברהים: אתה היום הולך להכיר בחוות.
אלוכילי אברהים: גם אתמול וגם היום הורסים לנו בתים יום-יום, ואתם מתעלמים מזה – פשוט מאוד – מהשוויון שאתם מדברים עליו.
אלוכילי אברהים: השוויון הוא רחוק מאוד אחד מהשני.
אלוכילי אברהים: אנחנו מבקשים את השוויון הזה, אם הוא נמצא.
אלוכילי אברהים: אני מחפש אותו.
אלוכילי אברהים: אני מבקש מכולם, גם מחברי הכנסת, כולל איתך שכל בן אדם יתחשב באנשים שנמצאים.
אלוכילי אברהים: הבדואים בנגב הם לא רעים בכלל, הם טובים עם היהודים.
אלוכילי אברהים: אבל אם אתה עושה אפליות המחירים לא יהיו טובים בינינו.
אלוכילי אברהים: זה לא איום, אבל אי אפשר לשתוק על מדיניות של הריסה.
אלוכילי אברהים: אתה הולך לבנות היום.
ישראל חסון: אדוני, תודה.
ישראל חסון: יש לך הערות על סעיף 3?
אלוכילי אברהים: אני מבקש ממך שתתחשב גם בזה.
אלוכילי אברהים: זה לא משהו שנולד היום.
אלוכילי אברהים: לפני שמדברים מילה אחת על מה שקיים היום דברו על מה שהיה לפני כן, להכיר בנו וביישובים שלנו.
ישראל חסון: חבר הכנסת פרץ, בבקשה.
עמיר פרץ: אדוני היושב ראש, הדיון שמתפתח כאן הוא בהחלט ראוי.
עמיר פרץ: בוודאי אין ספק שחברי הכנסת שנמצאים כאן – לפחות אני יכול להעיד על עצמי – רוצים מאוד לעשות הכול כדי לקדם את הפתרון גם בשביל היישובים הבלתי מוכרים, ובכלל כל הנושאים שעולים שם.
עמיר פרץ: יחד עם זאת הסעיף שמונח כאן – אם אפשר להוסיף את המשפט, והוא לא פוגע במהות החוק מתוך שוויון וכולי, זה בסדר, אבל אם זה סותר את שיטת החקיקה, כי הרי לא נוכל להוסיף לכל חוק סעיף מקדים ובתנאי שזה עומד בעקרונות השוויון והחלוקה, צדק סביבתי ונגד פשיעה וכיוצא בזה.
עמיר פרץ: אבל אם הדבר לא נוגד את החוק, והיועצת המשפטית תמצא דרך לשלב לפחות את עקרון השוויון אני לא מתנגד לכך, בהחלט לא.
ג'מאל זחאלקה: חבר הכנסת פרץ, אנחנו מתנגדים לחוק בגלל הסיפור שלך על השמן שרוצים להוציא אותו להורג.
ג'מאל זחאלקה: תספר לכולם, ככה תבין בדיוק למה אנחנו מתנגדים.
ג'מאל זחאלקה: אתה יותר מכל אחד אחר.
ג'מאל זחאלקה: זה סיפור ששווה לשמוע אותו.
עמיר פרץ: יכול להיות שזאת הזדמנות בשבילנו – ואני אומר כמו חבר הכנסת חסון, שאני מוכן יחד איתו להתייצב בהתמודדות מול השאלה שעומדת לפתחנו.
עמיר פרץ: חבר הכנסת אלסאנע, אני בעד- -
ישראל חסון: אני מוכרח להגיד לכם, במקום שנתווכח על זה בואו תקימו פורום- -
טלב אלסאנע: יש פורום קיים.
טלב אלסאנע: אני נתתי לך הצעת חוק שכוללת את הפירוט.
עמיר פרץ: בוא יחד נעשה את זה.
עמיר פרץ: שלא נגלגל אותו למקום אחר.
עמיר פרץ: זה דווקא יכול לשמש לנו תקדים.
שלמה מולה: אני בעד.
עמיר פרץ: הנה, גם מולה.
חנא סוייד: אתם מצטרפים?
עמיר פרץ: אני מודיע לך חד משמעית.
עמיר פרץ: אולי דווקא פה יש לנו אלמנטים שיכולים לשמש איזשהו תקדים בחקיקה.
עמיר פרץ: אתה חושב שמישהו שמתעלם מהיישובים הבלתי מוכרים או מהנושאים של האוכלוסייה הבדואית פותר את הבעיה?
עמיר פרץ: היא רק מעצימה את עצמה.
עמיר פרץ: להפך.
עמיר פרץ: אני בהחלט חושב שאם האתגר הזה צומח מהדיון הזה, בוא נתמודד איתו.
עמיר פרץ: אני מתחייב יחד איתכם לקדם את זה בכל דרך.
עמיר פרץ: בואו נישען על התקדים הזה.
דוד רותם: למה לך להתחייב, ואחר כך לא לקיים?
ישראל חסון: גברתי היועצת המשפטית, בבקשה.
אתי בנדלר: בהתחשב בהערות – לא בהסתייגויות – שנשמעו והערה נוספת שאני רוצה להעלות, אני רוצה להציע שינוי מסוים בנוסח של פסקאות 7, 8.
אתי בנדלר: השינוי הראשון מתייחס לסעיף קטן (ב) בפסקה 7: "מי ייחשב מחזיק במקרקעין שנעשה בהם שימוש במסגרת מיזם חקלאי-תיירותי משולב".
אתי בנדלר: האירו את עיני שהשימוש במילה "מחזיק" איננה מופיעה בכלל בהקשר לכללים או להוראות שצופות פני עתיד ושהוא רלוונטי אך ורק לעניין המחזיקים בחוות הבודדות הקיימות כרגע, כלומר רק לעניין סעיף 4.
אתי בנדלר: משכך הדבר אין מקום לקבוע הוראות לעניין מי ייחשב מחזיק בכללים שצופים פני עתיד.
טלב אלסאנע: אפשר להגיד: "ייחשב כמחזיק במקרקעין שנעשה בהם שימוש במסגרת מיזם מי שהחזיק במקרקעין לפחות עשר שנים".
טלב אלסאנע: אפשר לקבוע מסגרת של זמן.
ארז קמיניץ: זה עדיין לא- - -
אתי בנדלר: זה לא רלוונטי להוראות שצופות פני עתיד למיזמים חדשים.
ארז קמיניץ: אני מאוד מקווה שזה לא יהיה אחד הכללים.
אתי בנדלר: למיזמים החדשים זה בוודאי לא רלוונטי כי כשקובעים כללים מה ייחשב כמיזם חקלאי תיירותי אין לי עניין של מחזיק קרקע, מדובר בהקצאות- -
עמיר פרץ: - - - לעלות על הקרקע - -
שלמה מולה: מה ההצעה?
אתי בנדלר: אני רוצה למחוק את סעיף קטן (ב), ושפסקה (7) תאמר: "לקבוע בכללים, באישור השר לפיתוח הנגב והגליל וועדת הכלכלה של הכנסת, הוראות, תנאים ואמות מידה להכרה במיזם חקלאי תיירותי משולב, לרבות לעניין היתכנות כלכלית ושימושים נלווים לשימוש במקרקעין הן לחקלאות והן לתיירות".
אתי בנדלר: "הוראות, תנאים ואמות מידה" זה מרחיב את היריעה ואפשר לקבוע גם הוראות לעניין מגורים ולכל עניין אחר.
טלב אלסאנע: אז יהיו לנו ועדות תכנון מיוחדות בנגב?
טלב אלסאנע: תהיה לנו ממשלה מיוחדת?
אתי בנדלר: לא, לא, לא.
אתי בנדלר: ודאי שלא ועדת תכנון חדשה.
אתי בנדלר: כפי שאמרנו, אין בהוראות האלה הצופות פני עתיד כדי לייתר את כל ההוראות, לפי חוק התכנון והבנייה.
אתי בנדלר: אני חוזרת ומצהירה את זה שוב, ככל שמדובר בהקצאות חדשות.
דוד רותם: אם את רוצה לפתור את הבעיה שאת מעלה אז תכתבי, מי ייחשב כמחזיק במקרקעין.
אתי בנדלר: אבל אין לי מחזיק.
דוד רותם: סליחה – "שנעשה בהם שימוש".
אתי בנדלר: לא, זה בסעיף 4, זה לא בסעיף 3.
דוד רותם: זה סעיף 3(ב).
אתי בנדלר: לא, כי כל סעיף 3 מדבר על הקצאות חדשות שאין בהן מחזיקים, על כללים חדשים.
אתי בנדלר: סעיף 4 זה הוראת המעבר, ושם יש מחזיקים.