GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אריה שקד: ברמה היומית חמישה צוותים בראשות הסמנכ"לים של רשות השידור יושבים שעות על גבי שעות מדי יום ומקדמים פרטים ויורדים לרזולוציות הכי נמוכות והכי מפורטות כדי לקדם את הרפורמה.
אריה שקד: יש כמה נקודות קריטיות שאנחנו עלולים להיתקל בהן, כמו למשל הדיון על המבנה הארגוני.
אריה שקד: כאן אני אומר במאמר מוסגר אף על פי שחברי הטוב צבי גרסון אמר שלא דיברנו איתם – הזמנו את כל הוועדים, אנחנו ממתינים לתשובת ועד הנדסה- -
צבי גרסון: לא אמרתי שלא דיברתם.
אריה שקד: סליחה, תן לי לסיים את המשפט.
אופיר אקוניס: אנחנו מסיימים.
אריה שקד: לפני שבועיים התבקשתם להגיש את ההסתייגויות שלכם בכתב ולהגיד לנו מה מקובל עליכם ומה לא, ולא הגשתם.
צבי גרסון: אמרנו שטאסק לא מקובל, והגשנו רפורמה נגדית.
אופיר אקוניס: אז אתם ממשיכים בדיונים, בסדר.
אריה שקד: היום אנחנו נפגשים עם הוועדים האחרים כדי לנסות לקדם את הדיונים ואת ההסכמות על מבנה ארגוני, כך שאנחנו סבורים שכל הדברים הללו ניתנים לגישור ואפשר להגיע להסכמות.
אריה שקד: בד בבד יימשך המשא ומתן על ההסכמים עם כל האיגודים, כך שבסופו של דבר ניתן יהיה לעמוד בתאריכי היעד, לדעתי, אם כל הצדדים יגלו רצון טוב.
ברוך אסקרוב: תודה על הישיבה משום שהיא גם משתלבת עם המסר הראשי שלי, המומנטום.
ברוך אסקרוב: אני מדבר בשם עובדים.
ברוך אסקרוב: עובדים נמצאים בואקום.
ברוך אסקרוב: ניתן להם תאריך יעד לסוף אפריל, והם אומרים, אתם רואים, שום דבר לא קורה.
ברוך אסקרוב: הם זקוקים לדעת כל הזמן על ההתקדמות משום שאם לא, אז ה-ד.נ.א. של עובדים ותיקים ברשות השידור הוא פסימי, הוא מיד נשאב להגיד – נו, אמרנו לכם שלא.
ברוך אסקרוב: לכן חשוב לייצר מומנטום אמיתי וגם ליידע בו.
ברוך אסקרוב: כאן אני רוצה ללכת מגמה קדימה ולהצביע על שני דברים: על האחד פרופ' פולק הצביע, והוא עניין המוסדות.
ברוך אסקרוב: משום שאחרת לא רק שלא יהיה תקין, אלא בקלות רבה אפשר יהיה להכות את המעמד החוקי של כל ההחלטות שתתקבלנה, כמו ממשלת מעבר שמחליטה על הסכמי שלום, וכמובן, אין לה בסיס, ואפשר לקעקע אותו בקלות.
אופיר אקוניס: שמענו מנציג משרד ראש הממשלה את הביטוי "בימים הקרובים".
ברוך אסקרוב: שנית, הצעתי מכיסא של נציג עובדים היא שבנושא של המבנה וצורת העבודה – לא רק ההעסקה – אלא צורת העבודה האינטימית ביותר שעיתונאי עובד בה, ואני מניח שצבי מתכוון לצורה שבה טכנאי עובד – שהתהליך יהיה בשיתוף העובדים.
ברוך אסקרוב: זאת גם התשובה המוחצת לכל האנטגוניזם כלפי טאסק שהיה בלעדיהם על-ידי אנשים שמבינים פחות מאתנו במקצוענו.
ברוך אסקרוב: אם התהליך הזה יהיה איתנו שלושה דברים יושגו: ראשית הוא יהיה נכון יותר; שנית, במעורבותנו גם ניתנת הלגיטימציה, והוא יחייב אותנו.
ברוך אסקרוב: אולי אחרי שתי הנקודות האלה לא צריך נקודה שלישית – די בהן.
ברוך אסקרוב: לכן הקריאה שלי כאן היא שהתהליך שיורד לרזולוציה הסופית של העבודה: איך משמרת עובדת, איך מפיק עובד, איך עוזרת הפקה עובדת, ואיך זה מתכנס בסוף ליום סביר, יהיה בשיתוף העובדים.
ברוך אסקרוב: כשאני אומר שיתוף העובדים זה לא שיתוף נציגות העובדים- -
קריאה: זה מה שקורה.
אריה שקד: הגעתי לכאן מישיבה ברזולוציה שאתה מדבר עליה.
אריה שקד: על מה אתה מדבר?
ברוך אסקרוב: השבתי לשאלה עוד לפני שנולדה.
ברוך אסקרוב: אמרתי: לא "נציגות העובדים", אלא העובדים.
ברוך אסקרוב: תהליך דמוקרטי.
ברוך אסקרוב: במפעלי תעשייה וייצור רכב כשעשו את הדברים האלה התוצאות הזניקו את המכוניות למקום ראשון במכירות.
ברוך אסקרוב: זאת לא פשרה.
מוטי שקלאר: ברוך, סליחה שאני מפריע לך, אנחנו לא יכולים לנהל משא ומתן עם עובדים.
מוטי שקלאר: יש נציגות עובדים, אחרת תגמור את זה בעוד חמש שנים.
ברוך אסקרוב: אני מדבר על עיצוב צורות העבודה עם העובדים.
ברוך אסקרוב: תאמין לי שהדרך שנראית ארוכה- -
תמנה עורב: טאסק לא דיברה עם העובדים, טאסק דיברה עם המנהלים.
אריה שקד: אנחנו לא מדברים על טאסק, מי מדבר על טאסק?
ברוך אסקרוב: אני מקווה שההערה שלי שנאמרת כדי לתרום תתקבל בהאזנה.
ברוך אסקרוב: תשקלו את זה, חבר'ה, אני אומר את זה ממקום מנוסה מאוד.
אריה שקד: זה מה שקורה בשטח.
ברוך אסקרוב: אני לא רואה את זה קורה בשטח.
תמנה עורב: גם אני לא רואה את זה.
ברוך אסקרוב: זה לא עם העובדים, זה עם נציגות עובדים.
ברוך אסקרוב: אני לא חושב שנציגות העובדים חכמה כמו כל העובדים כשזה מגיע לעיצוב עבודתם.
אריה שקד: אז אתה מציע שנקבע 700 פגישות אישיות?
תמנה עורב: לא.
ברוך אסקרוב: לא אישיות.
תמנה עורב: כשעשיתם את אפיון המערכת במבנה החדש הוא היה צריך לגשת ולדבר עם העובדים.
תמנה עורב: זה מה שהיה צריך לעשות, לא רק לדבר עם ההנהלה.
תמנה עורב: הדבר הזה לא נעשה.
תמנה עורב: עכשיו אתם מדברים עם נציגי העובדים – בסדר.
אופיר אקוניס: ברוך, גם אתה מרגיש שיש פערים קטנים?
אופיר אקוניס: אתה יכול לחזור לחצר הרדיו בתל-אביב ולשמח?
אופיר אקוניס: כי אני שומע את העובדים שאמרת שהם מודאגים שעד סוף אפריל זה לא יקרה.
אופיר אקוניס: אז עד סוף אפריל זה לא יקרה, אבל עד שבועות, ואולי עד סוף מאי זה יכול לקרות.
ברוך אסקרוב: אני מדבר על המגמה הבאה, לא על זו; על העניין של המבנה ועיצוב עבודתם של העיתונאים.
ברוך אסקרוב: את זה כדאי לעשות עם כל העובדים, זה יהיה נכון יותר ויגרום לזה להצליח.
ברוך אסקרוב: אם אריה מנהלי אומר "700 פגישות אישיות", אז לא, אבל יש פגישות מחלקתיות.
ברוך אסקרוב: למשל עם המנהלת שלי ברשת א' שכשנכנסה לתפקיד, בטוח בהשראת המנהל של "קול ישראל", היא עשתה יום עיון ברמת רחל, בנווה אילן.
ברוך אסקרוב: כולם הציעו הצעות, והדברים האלה התגבשו בסוף ללוח שידורים שכולם שלמים, ויש תוצאות בשטח.
ברוך אסקרוב: כך לגבי דבר שהוא לא לוח שידורים, אלא לוח חיינו.
אופיר אקוניס: אורן, הערה אחרונה, אנחנו ממש חייבים לסיים.
אורן משה: הוועדה הזאת אישרה בינואר לא בקלות, מהתרשמות שלי, את הקפאת הפחתת האגרה בשביל לתת שהות למיצוי התהליכים.
אורן משה: אני לא יודע מה יותר מעיד על יותר רצינות כוונות משני ראשי אגפים בכירים באוצר ולשכת יושב ראש ההסתדרות שסיכמו פרטים לא ברמה של האנשים האלה, אלא ברמות הרבה יותר תחתיות.
אורן משה: עכשיו התפקיד של כל צד הוא באמת לשמור שהוא עומד במה שסוכם, להוליך את זה הלאה עד סוף אפריל, כפי שסוכם.
אורן משה: אגב, זה היה אחד העניינים שסוכמו כי גם על התאריך הזה היו ויכוחים.
אורן משה: אני אומר בפירוש שנתנו יותר ממה שנתנו בשלבים הקודמים של הדיון הזה- -
אורן משה: - - אבל – ושלא יישמע כאיום, וגם ברק לא התכוון להגיד את זה כאיום – החוק מחייב את הרשות להיות מאוזנת.
אורן משה: אם הרשות לא תיכנס למתווה של רפורמה היא תהיה בגירעון של 100 מיליון שקלים, ואם ההפחתה של האגרה לא הייתה מתקבלת הגירעון היה אפילו גדול יותר בעוד 30 מיליון שקלים.
אורן משה: אם לא נצליח למצות את התהליך, כי באמת עשינו כל מה שיכולנו לעשות, אז לא תהיה ברירה, אלא להגיע לפתרונות שישאירו את הרשות כגוף מאוזן.
אופיר אקוניס: אני מוכרח להגיד לכם, חברת הכנסת ברקוביץ' וחבר הכנסת גילאון – אני פה עוד מעט שנה בתפקיד הזה, ועשינו עשרות ישיבות.
אופיר אקוניס: גם אורן הזכיר את המאמץ הגדול שעשינו להקפאת מתווה ההפחתה ועוד הרבה, ואם אינני טועה גם נתנו לך, המנכ"ל את הרשות להוריד קצת את התכנים עוד לפני הסיפור של האגרה, וגם זה לא היה בקלות, אלא בהתנגדות יוצרים- -
ברוך אסקרוב: תבורכו.
אופיר אקוניס: הלכנו הרבה מאוד לטובת רשות השידור.
אופיר אקוניס: בישיבה הזאת אני הכי אופטימי.
אופיר אקוניס: אני מרגיש שזה מתקרב.
אופיר אקוניס: עכשיו פשוט לעשות מאמצים אחרונים, צבי, גם ממך אני מבקש.
צבי גרסון: אנחנו יודעים שאין דרך אחורה.
אופיר אקוניס: ההנהלה, גם להתכנס לישורת האחרונה.
אופיר אקוניס: אני מאוד אופטימי בסוף הישיבה הזאת.
אופיר אקוניס: כולם צריכים ללכת לסוף של הדברים ולסגור דברים.
אופיר אקוניס: יש פרטים טכניים אחרונים לעשות אותם.
אופיר אקוניס: זה גם זמן להנהלת רשות השידור לחשוב כבר על היום שאחרי.
אופיר אקוניס: אמרת שאתה רוצה לנצל את המומנטום החיובי של המונדיאל כדי לחשוב איך אתה משמר את הצופים בערוץ הראשון.
אופיר אקוניס: יש לכם תוכנית כלשהי איך לעשות את זה?
אופיר אקוניס: אולי תציגו לנו את זה בישיבה הבאה.
אופיר אקוניס: אנחנו ניפגש פה לפני שבועות ונראה כיצד הדברים מתקדמים.
אופיר אקוניס: אני מקווה שזאת תהיה ישיבה אחרונה בנושא הרפורמה.
רוברט אילטוב: בוקר טוב לכולם.
רוברט אילטוב: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת המשנה של ועדת הכלכלה לקידום ולסיוע לתעשיות עתירות ידע בנושא תמיכת הממשלה במאמצי השיווק של חברות עתירות ידע.
רוברט אילטוב: אני מבקש מנציגי הממשלה להגיד איפה הם נמצאים.
רוברט אילטוב: אני מעביר את רשות הדיבור למשרד התמ"ת להציג את הדברים.
רוברט אילטוב: יוסי דנקונה, בבקשה.
יוסי דנקונה: שלום.
יוסי דנקונה: אני ראש מנהל תעשיות עתירות ידע במשרד התמ"ת, ובין השאר כאחריות מקצועית לכל התעשיות ובשאיפה להגיע לקידום התעשיות לצמיחה במשק ולהגברת הייצוא וכתוצאה מכך גם הגברת התעסוקה, אנחנו מפתחים כלי סיוע שונים.
יוסי דנקונה: אני מבין שהכלי שעליו ידובר כאן היום זה סיוע לתעשיות ההייטק בנושא השיווק.
יוסי דנקונה: כן ידוע שהמאמץ השיווקי בהייטק עולה לעיתים פי שלושה, ויכול להגיע עד פי חמישה מהמאמץ הכספי שהושקע במו"פ.
יוסי דנקונה: אין לזלזל בשיווק; השיווק הוא חלק מהמוצר לא פחות מהמו"פ.
יוסי דנקונה: אף פעם לא ברחנו מאחריות בנושא הזה, ובעצם חלק גדול מהקרנות שהמשרד הציע בעבר, ולצערנו, מספר קטן יותר מוצע בהווה, מופנות גם ובעיקר לתחום ההייטק: הקרן ליצואן הבודד שהיא קרן בריבית שוק ובערבות מדינה.
יוסי דנקונה: כשהיצואן מוכיח שהוא על רגלים איתנות והתוכנית שלו לשיווק סבירה הוא מקבל הלוואה בערבות מדינה של 70%, ו-30% היא רק ערבות אישית של היזם, אבל הוא נותן ערבות על כל ה-100%.
יוסי דנקונה: אני כבר אמרתי בישיבה הראשונה של הפורום הנכבד הזה שהדרישה הזאת מקשה מאוד על התעשיות עתירות הידע להיכלל- -
רוברט אילטוב: אנחנו דנו בוועדה הזאת בנושא הזה והבנו מהאוצר שההלוואות האלה והקרן הזאת לא בנויות להייטק.
רוברט אילטוב: לכן אני מבקש לא להתייחס לנושא הזה.
יוסי דנקונה: לא בנויה להייטק.
רוברט אילטוב: זאת הייתה התשובה של משרד האוצר, לכן אין טעם לדבר על זה.
עמיר פרץ: אבל הוא מחלק.
רוברט אילטוב: זה לא משנה, חברות ההייטק לא עומדות ב- - - שם.
רוברט אילטוב: זה הטענות של משרד האוצר ושל שר האוצר.
עמיר פרץ: אז מה אתה רוצה?
עמיר פרץ: מקציבים כסף למשרד התעשייה כדי שהוא לא יוכל לחלק?
עמיר פרץ: אבל הוא נמצא כאן, שיסביר לנו למה הוא לא משלם.
יוסי דנקונה: אם האוצר אמר שהיא לא בנויה להייטק – אני לא יודע אם שמענו מהאוצר, שמענו יותר מהנוכחים שאכן חברות שבבעלות שלהם קרנות הון סיכון- -
רוברט אילטוב: תשאל את האוצר.
עמיר פרץ: לא אני שואל.
עמיר פרץ: אם אתה לא יכול לחלק לפי הקריטריונים, מה אתה עושה עם הכסף?
יוסי דנקונה: הכסף הזה הוא לא בממשלה.
יוסי דנקונה: מי שמחלק את זה, זה חברות פרטיות.
יוסי דנקונה: הממשלה נתנה בידי תבור את הסמכות לעשות.
יוסי דנקונה: אולי נציגת תבור תרחיב בעניין הזה.
עמיר פרץ: זה תקציב, מה זה משנה מי מפעיל אותו?
עמיר פרץ: אתה מאשר.
עמיר פרץ: תבור יכולים לחלק בלעדיך?
עמיר פרץ: אתה הגוף המקצועי, הם גוף מבצע, נכון?
יוסי דנקונה: לא, תבור לא מבצע, תבור הוא הגוף המקצועי בעצם.
סיון רחמים: אנחנו הגוף המקצועי ועושים את ה- - - הכלכליות בלי - - - איזו חברה תחזיר את ההלוואה.
סיון רחמים: לרוב כשחברות ההייטק פונות אלינו הן עדיין בשלב המחקר והפיתוח, הן עדיין בשלב שלא ניתן לדעת אם באמת החברה תצמח ותצליח להחזיר את ההלוואה.
סיון רחמים: מטרת ההלוואה הזאת היא להחזיר את הכסף, זה לא מענק.
עמיר פרץ: לא, מטרתה ליצור מנופים חדשים.
סיוון רחמים: אנחנו נתנו לחברות הייטק שכבר הוכיחו מחזור מכירות ופוטנציאל רווחיות.
רוברט אילטוב: נעשה איזשהו סדר.
רוברט אילטוב: אנחנו נדבר ברשות.
רוברט אילטוב: שנית, מי שמדבר שיציג עצמו לפרוטוקול.
יוסי דנקונה: כשדיברתי עם חברות ההייטק ראיתי את חברות ההייטק המתחילות כי חברות הייטק גדולות מצליחות זה סיפור אחר.
יוסי דנקונה: למי אנחנו צריכים לתת את היד?
יוסי דנקונה: לחברות שהן בשלב החיתולים, די בהתחלה, עוד אין להם מספיק כסף להרים את צינורות השיווק שלהם ואת כל מה שצריך סביב זה.
יוסי דנקונה: בעיקר כשיש בבעלות חברות הון סיכון קשה להן מאוד, וכמעט בלתי אפשרי להן לתת ערבות אישית.
רוברט אילטוב: הם כבר מעדיפים להשקיע כסף מכיסם הפרטי ולא לקחת את זה מהמנהלה.
יוסי דנקונה: נכון.
יובל רז: יש פה הטעיה.
רוברט אילטוב: סליחה?
יובל רז: יש פה פשוט אי ידיעת הנתונים מצד נציג משרד התמ"ת.
רוברט אילטוב: תציג את עצמך, בבקשה.
יובל רז: אני מהחשב הכללי.
רוברט אילטוב: מה בדיוק ההטעיה?
יובל רז: בהמשך לוועדה שהייתה אצלך לפני כחצי שנה נערכו מספר שינויים, ואנחנו עדיין עורכים מספר שינויים בתחום.
יובל רז: בין היתר בעניין של קרנות הון סיכון שמחזיקות בחברות ידוע לנו על הבעיה של ערבויות אישיות, אז המרנו את הערבות האישית בהשקעה של רק 25% מגובה הערבות האישית שהם היו אמורים להעמיד במקום ערבות אישית, כי טכנית הם לא מסוגלים להעמיד את זה.
יובל רז: נציג התמ"ת דיבר פה על הוצאות השיווק – קרן היצואנים היא כבר לא להוצאות שיווק, אלא כל יצואן יכול לפנות לקרן לכל מטרה.
רוברט אילטוב: לכן אמרתי, שאין צורך להתייחס לזה כי זאת לא הנקודה.
יובל רז: נכון, לא מדובר על חברות סטרט-אפ שהתחילו לפעול לפני כמה זמן, אבל חברות בינוניות וקצת יותר גדולות שמראות מכירות יכולות לפנות לקרן.
יובל רז: אחוז האישורים של החברות שפנו לקרן זהה לאחוז האישורים של חברות לא-הייטק.
רוברט אילטוב: הנתונים שהיו בידיי אז הראו נתונים אחרים לחלוטין, ומאז לא קיבלתי מהאוצר שום נתונים אחרים.
רוברט אילטוב: החברות ההייטק שהשתמשו בקרנות ייצוא, וקרנות אחרות שהיו לרשותם של תעשיינים לא נתנו להשתמש בזה.
רוברט אילטוב: אבל אני רוצה למקד את הדיון בנושא השיווק, אני לא רוצה להתפרס בכל כיוון אחר כי דנו בנושא של הקרנות האלה.
רוברט אילטוב: הן לא מיועדות לשיווק.
רוברט אילטוב: אני רוצה שתתייחס לנקודות ספציפיות בנושא השיווק, כפי שהוועדה דרשה.
יוסי דנקונה: נמצא פה רן קויתי.
יוסי דנקונה: אני אבקש ממנו להמשיך.
רוברט אילטוב: תנקוב גם במספרים.
רוברט אילטוב: כשאתה מדבר על תקציבים תנקוב מהם המספרים שאתם מקבלים מהאוצר ומהממשלה בתקציב המדינה לשיווק כולל.
רוברט אילטוב: אני רוצה שתתייחס רק להייטק.
רן קויתי: אני מנהל סוכנות לעסקים קטנים ובינוניים.
רן קויתי: מבחינת המשרד יש קרן ספציפית שמטפלת בנושא של שיווק, והיא לאו דווקא להייטק, אלא גם לתעשייה מסורתית.
רן קויתי: קוראים לה קרן מאגדים.
רוברט אילטוב: אני מבקש שתתייחס רק להייטק.
רוברט אילטוב: רן קויתי: בסדר.
רוברט אילטוב: בשנים האחרונות כל בקשה שהוגשה לקרן מאגדים מכל מאגד שהוא, אושרה.
רוברט אילטוב: לא הייתה בעיה.
רוברט אילטוב: תסביר לוועדה מה זה קרן מאגדים, ומה זה מאגדים.
רן קויתי: מדובר במספר חברות שמאוגדות על-ידי מישהו שמנהל מאגד וצריך להיות מומחה בתחום השיווק.
רן קויתי: החברות האלה בונות תוכנית אסטרטגית לפריצה לשווקים חדשים או הגברת הייצוא בשווקים קיימים.
רן קויתי: התוכנית היא לשלוש שנים.
רן קויתי: כל שנה צריך לבקש אישור, אבל בגדול מי שמבקש אישור ועומד בתנאים עובר לשנה הבאה, וזה נמשך כך שלוש שנים.
רן קויתי: הרעיון הוא שברגע שכמה חברות מצטרפות יחד חלק מההוצאות קטנות, ויש גם מכפיל כוח בשל היכולות שיש לחברות מסוימות ואין לחברות אחרות.
רן קויתי: כשהן מאוגדות במאגד היתרונות היחסיים של כל אחת מהחברות משפיע על המאגד ועל היכולת של כלל החברות במאגד לפרוץ לשוק הספציפי.
עמיר פרץ: מה אתם נותנים?
רן קויתי: אנחנו נותנים 50% מענק- -
עמיר פרץ: מענק של כמה?
רן קויתי: מענק של 50% על כל ההוצאות שמוגדרות כהוצאות שיווק: כנסים, תערוכות- -
רוברט אילטוב: אני מבקש שתגיד גם מספרים ולא רק אחוזים, כי באחוזים זה נראה יפה מאוד.
רן קויתי: מה הסכומים שניתנו?
עמיר פרץ: מה זה, דבר בלתי מוגבל?
עמיר פרץ: חברה תבוא ותגיד שהיא רוצה כנס במיליון שקל זה בסדר, ובחמישה מיליון גם?
רן קויתי: לא, יש בחינה מקצועית שבודקת האם ההוצאה היא אמיתית; הוצאה של מיליון שקל לכנס זאת הוצאה שתיפסל כי זאת הוצאה גבוהה מדי עבור כנס.
רן קויתי: אבל אין תקרה שאומרת כמה אנחנו נותנים.
רן קויתי: אנחנו בודקים כל הוצאה לגופה.
רן קויתי: יש מאגדים שמבקשים תקציב של חצי מיליון דולר, ויש מאגדים שמבקשים תקציב של שני מיליון דולר.
רן קויתי: זה תלוי במאגד ובפעילויות שהוא רוצה לבצע.
רן קויתי: חלק מהמאגדים רוצים להקים חברת שיווק בחו"ל, והם צריכים כסף לשכירה של המשרד הזה בחו"ל עבור מישהו שיפעיל את המשרד ויהיה הצינור שלהם מול אותו שוק להגדיל את הייצוא.
רן קויתי: אז ההוצאות נבחנות פה לגופן, ומה שניתן זה 50% עבור הוצאות שנראות לוועדת המאגדים כהוצאות שנכון להוציא אותן באותה שנה ספציפית.
רן קויתי: בשנה הראשונה יש יותר הוצאות על מחקר שוק- -
עמיר פרץ: אתה יכול לנקוב, בבקשה, במספרים, לא רק באחוזים, כפי שביקשתי?
רן קויתי: סך הכול התקציב של קרן המאגדים בשנה שעברה למענק היה 30 מיליון שקל.
רן קויתי: השנה יש צפי למענקים בהיקף של 40 מיליון שקלים.
עמיר פרץ: שהם סך הסיוע לשיווק או רק להייטק?
רן קויתי: לא, זה סך הסיוע.
רן קויתי: כמו שאמרתי הקרן הזאת לא מוגבלת- -
עמיר פרץ: היושב ראש ביקש לדעת כמה להייטק.
רן קויתי: אני לא יודע להגיד כרגע כמה יהיה סך הכול המאגדים בתחום ההייטק השנה.
רוברט אילטוב: אתם לא ידעתם שיש היום ועדה שקשורה להייטק?
רן קויתי: ידענו.
רן קויתי: אני לא הגעתי עם הנתון.
עמיר פרץ: שיביאו פילוח.
עמיר פרץ: להיות מאגד זה תנאי?
רן קויתי: כן.
עמיר פרץ: יכולה לבוא חברה לבד ולבקש סיוע בשיווק?
רן קויתי: לא, חייב להיות מאגד של חמש חברות לפחות בשביל להגיש בקשה.
עמיר פרץ: למה התנאי הזה?
שלמה וקס: במילה אחת, חבר הכנסת פרץ: זה לא אקטואלי להייטק, אין מאגדים של הייטק.
עמיר פרץ: אוקיי, טוב.
רוברט אילטוב: אנחנו נשמע גם את אנשי ההייטק.
רן קויתי: יושבים פה בחדר אנשים שמנהלים מאגדים בתחום ההייטק, גם בתחום התוכנה וגם בתחומים אחרים.
רן קויתי: יש פה מאגד שרוצה לפתוח שוק בהודו ומאגדים בתחום התוכנה והתקשורת.
רן קויתי: אז להגיד שזה לא קיים, זה לא נכון.
רוברט אילטוב: אני הבנתי שאין נתונים לגבי ההייטק.
רוברט אילטוב: אני מבין שגם לאוצר אין הנתונים האלה.
עמיר פרץ: הדיון היום הוא רק על השיווק?
עמיר פרץ: מרוב שאין נתונים נראה לי שנצטרך לסגור את הישיבה.
רוברט אילטוב: לא, יש נתונים לתעשייה.
עמיר פרץ: בוא נשמע מישהו.
רוברט אילטוב: נתחיל בברוך גינדין, מנכ"ל ויושב ראש גרטנר ישראל.
רוברט אילטוב: אתה תציג מצגת, נכון?
ברוך גינדין: כן.
רוברט אילטוב: בקצרה גם על גרטנר.
ברוך גינדין: גרטנר זאת חברת המחקר והייעוץ הכי גדולה בעולם.
ברוך גינדין: היא מכסה בערך 80% מההחלטות העולמיות על-ידי העזרה.
ברוך גינדין: אנחנו מדי פעם נקראים כאן לוועדות כדי להציג סטטוסים.
ברוך גינדין: שלא לדבר על כך שמדי פעם אנחנו מציגים Road Maps שהצגנו למנכ"ל האוצר ולקבוצה של שר המדע והטכנולוגיה.
ברוך גינדין: כאן הבאתי רק את הנגזרת שרלוונטית לשיווק.
ברוך גינדין: אבל לפני הנושא של השיווק אני רוצה להציג שעשינו גם ניתוח מצב באיזה מצב נמצאת התעשייה הזאת בהקשרים האלה, ושיש כאן כמה פרדוכסים, ובסוף גם איזושהי הצעה איך אפשר לפתור זאת.
ברוך גינדין: (הצגת מצגת) כללית התחלנו את השנה במצב גרוע בכל העולם.
ברוך גינדין: בארצות הברית הירידה בהשקעות בהייטק הייתה בשתי ספרות ובגדול מאוד.
ברוך גינדין: רק ב-2012 נוכל להגיע לערכים שהיו בסוף 2007, ואתם גם רואים שבתחילת שנת 2009 כשכבר התחילה שנת ההבראה עדיין הייתה ירידה עצומה מול השנה שקדמה לה.
ברוך גינדין: זאת אומרת למצב נורמלי התעשייה הזאת, גם בארץ, תוכל לחזור רק אולי בעוד כשנה וחצי.
ברוך גינדין: אנחנו מתחילים, אם כך, בדפיציט לא קטן גם ברמה העולמית וגם ברמה המקומית.
ברוך גינדין: בניתוח שעשינו ישראל דורגה בין ארבע המדינות הכי אטרקטיביות שכדאי לעשות איתן ביזנס בהייטק.
ברוך גינדין: זה כולל הרבה מאוד משתנים, לרבות מה שפועל לרעתנו מבחינה ביטחונית.
ברוך גינדין: כל זה מצוין, יש עוד כמה משתנים.
ברוך גינדין: בתוך עשרת התחומים החשובים ביותר בשמונה מהם אנחנו "אִין", מה שנקרא – אנחנו בין אם מובילים או בין אם יש לנו מה להציע.
ברוך גינדין: זאת אומרת ההזדמנות לתעשיית ההייטק רק בגלל זה קיימת בגדול.
ברוך גינדין: העולם שנקרא VC שהיה המשענת העיקרית של ההשקעות בתעשייה בארץ הולך ומתכווץ, והופך להיות בעיה הולכת וגדלה.
ברוך גינדין: אף על פי שעל פניו נראה שהשקיעו 17 ביליון ויצאו בהנפקות וברכישות של 26 ביליון- -
רוברט אילטוב: תגיד מה זה VC, כי זאת ועדה משודרת ולא כולם שולטים באנגלית.
רוברט אילטוב: אני מבקש לעבור לעברית, בסדר?
ברוך גינדין: זה באנגלית כי זאת חברה בינלאומית, אז אני מתנצל.
ברוך גינדין: VC הן קרנות הון סיכון עם אורך חיים מוגבל שצריכות החזר ומניחות שיהיה להן החזר של פי 2.5 ויותר.
ברוך גינדין: זה היה למעשה הבסיס הכי גדול לצמיחת ההייטק בארץ, מצד לצד ההשקעות של המדען וההשקעות הפרטיות, וזה פשוט הלך והתאדה.
ברוך גינדין: בשנת 2002 הייתה החגיגה הגדולה, וב-2009 כבר היה 40%-30 ממה שהיה קודם.
ברוך גינדין: זאת אומרת יש עוד מים בברזים, אבל אנחנו עובדים על המים שנשארו בצינורות – אין יותר.
ברוך גינדין: הם לא מגייסים מספיק כסף חדש, והמקור העיקרי של תעשיית ההייטק הולך ומתאדה.
ברוך גינדין: יותר מזה, ההנפקות שהיו בעבר גם נעלמו, אין הנפקות בחו"ל.
ברוך גינדין: הדבר היחיד שנשאר הוא או שהחברות תהפוכנה להיות תעשיות כמו שפעם היו תעשיות מפורסמות של עוזיה גליל ואפי ארזי הקימו לשם תעשייה, או להימכר למישהו מחו"ל.
ברוך גינדין: גם זה, אמנם לא מעניינינו היום, אבל זה דבר שלא טוב לישראל.
ברוך גינדין: הכסף הולך לכמה בודדים, כמעט לא חוזר לארץ, ואנחנו השקענו במחקר ובפיתוח, והפירות לא מגיעים לישראל.
רוברט אילטוב: מר גינדין, אני מבקש ממך גם להתייחס להשפעה של זה על הנושא שאנחנו מדברים עליו.
ברוך גינדין: אני מפתח את זה לוגית כי אחרת זה יהיה בלי בסיס.
רוברט אילטוב: על הדברים האלה עברנו בישיבות קודמות.
ברוך גינדין: זה מנותח.
ברוך גינדין: בכל אופן אנחנו יכולים לראות שב-2009 רק חמש חברות יצאו ונמכרו במעל 100 מיליון דולר בעוד ב-2007 נמכרו בארץ חברות ב-6.5 מיליארד דולר.
ברוך גינדין: ב-2009 נמכרו בכ-1 מיליארד.
ברוך גינדין: יחסית זה כסף קטן כשכל ההשקעה שנדרשת כאן היא בערך 1.5 מיליארד לשנה.
ברוך גינדין: זאת אומרת גם בתחום הזה הנושא נחלש.
ברוך גינדין: מדדנו את המיתון הקודם ואת היציאה ממנו: אחוז אחד של תעסוקה מגדיל את הייצוא פי 7.5%.
ברוך גינדין: זאת אומרת זה המקום שהמכפיל בו הוא הכי גדול.
ברוך גינדין: כאן אני מגיע לנושא השיווק עצמו.
ברוך גינדין: זה הרבה יותר מורכב.
ברוך גינדין: אנחנו בתוך תקרת זכוכית.
ברוך גינדין: בעבר היה בארץ עודף כסף, אבל במאגר האקדמיה היו תמיד 8,000 איש בנושא המו"פ שזה היו אלה שהגיעו מהאוניברסיטאות העיליות, מהמכללות ומהעלייה, וזה פחות או יותר המאגר שהיה, ופחות או יותר כמו קצב הפרישה הוא נשאר קבוע – סך הכול 70 אלף מהנדסים – מה שהודו מייצרת בשנה אחת.
ברוך גינדין: לנו יש כל הזמן, זה כמעט לא גדל.
ברוך גינדין: זאת אומרת, כאן היה חסם גדילה כי אין כמעט חדשים.
ברוך גינדין: מצד שני יש מרכיב ההון.
ברוך גינדין: מרכיב ההון הגיע מקרנות הון סיכון.
ברוך גינדין: הוא הגיע מהמשקיעים הפרטיים – ה-private equity וה-angels שזה נושא שבאמת חשוב לדון בו כי הוא יכול להיות פתרון לישראל.
ברוך גינדין: הייתה אפילו עלייה קטנה אצל המדען, אבל זה כמעט כלום בתוך המספרים הגדולים; וההון האסטרטגי שבא מכל החברות הבינלאומיות והשתלטויות.
ברוך גינדין: כשאנחנו מסתכלים בסוף אנחנו מגיעים לתעשייה שתרומתה היא 19 ביליון דולר בשנה לתל"ג שלנו 3 ביליון דולר מחברות הרב לאומיות שמייצרות בישראל שלא נמדדות בתוכו; תצרוכת מקומית – 4.8 מיליארד דולר.
ברוך גינדין: זה ההיקף של כל תעשיית ההייטק מבפנים החוצה ולחברות הבינלאומיות שנמצאות כאן.
ברוך גינדין: זאת אומרת עם הפול המוגבל הזה אנחנו לא יכולים לגדול.
ברוך גינדין: בעבר היה לפחות עודף כסף.
ברוך גינדין: די בקרוב אנחנו מגיעים עם ההבראה לתעסוקה מלאה של כוח העבודה ההנדסי.
ברוך גינדין: כלומר אם נשקיע במו"פ כל הזמן אין לנו לאן ללכת, רק נעלה שכר, כושר התחרות שלנו יורד, ואנחנו מגיעים לשום מקום.
ברוך גינדין: מצד שני כדי לאזן את זה אנחנו צריכים להשקיע במקומות אחרים.
ברוך גינדין: המחסור שלנו הוא במהנדסים, אבל במקצועות אחרים אין לנו מחסור, להפך, אנחנו רוצים ליצור מקומות תעסוקה.
ברוך גינדין: אם ניקח את שרשרת הערך של מחזור חיים או של מוצר או של תעשיית ההייטק, אז יש לנו בהתחלה מו"פ, אחר כך יש שני סבבי גיוס של כסף, אחר כך הנפקה או שאנחנו מאוזנים פחות או יותר, ואז מתחיל השיווק והערך הגבוה של החברה.
ברוך גינדין: בהתחלה הממשלה וקרנות הון סיכון מממנות, אחר כך מתחילים שלב של מימון עצמי.
ברוך גינדין: אם קרנות הון סיכון מתכווצות חלק מהחברות בכלל לא תגענה לשלב המתקדם, הן יכולות פשוט למות בדרך.
ברוך גינדין: זאת בעיה כל כך חמורה, שאם תחשבו שדיברנו על כ-20 ביליון דולר מהתעשייה הזאת, השיווק וההוצאות שהן לא פיתוח הן 80% מכל הסכום הזה.
ברוך גינדין: זאת אומרת בערך 15 מיליארד דולר זה הדברים האחרים.
ברוך גינדין: ואנחנו כל הזמן מטפלים רק במו"פ, באותם 1.5 מיליארד, משהו כזה.
ברוך גינדין: מה מביא הכנסות למדינה ממיסוי?
ברוך גינדין: בצד השני – בצד שמייצר הכנסות.
ברוך גינדין: ואז הכול מהגר החוצה.
ברוך גינדין: אותן מעט חברות ששורדות, אנחנו מאבדים אותן כי הן בורחות לחו"ל, הן מעבירות את השיווק לחו"ל או נעלמות כי הן לא יכולות לשרוד יותר.
רוברט אילטוב: זה בעצם מסביר את האקזיטים הישראליים.
ברוך גינדין: האקזיטים שאין להם ברירה אלא להימכר או לחבר'ה אין ראש לתעשייה.
ברוך גינדין: בואו נהיה תעשייה ונגדל.
רוברט אילטוב: כלומר אם המדינה רוצה פה תעשייה היא צריכה להשקיע גם בשלבים אחרים מעבר ל-RND.
ברוך גינדין: נכון.
ברוך גינדין: או חברות ששורדות – לעבור את השלב של היציאה החוצה.
ברוך גינדין: אם נסתכל לדוגמה על החלוקה כאן, העליון מראה לנו שהמו"פ הוא בממוצע 12%; ייצור הוא פחות אם זה תוכנה, ואינטרנט במקרה של מוצרים פיזיים, זה יותר.
ברוך גינדין: הניהול באדמיניסטרציה הוא גם סכום קטן, והמכירות והשיווק הם 65%.
ברוך גינדין: איפה אנחנו מסתכלים?
ברוך גינדין: מתחת לפנס, במקום שנפל המטבע – חושבים שזה במו"פ.
ברוך גינדין: גם שולי הרווח של המו"פ מראים לנו שהם קטנים מאוד.
ברוך גינדין: חלק מהחברות עושות מעבר למו"פ בארץ, וצריך להגיד לזכותן, כמו אמדוקס, צ'ק-פוינט וכדומה, אבל הרבה מאוד חברות עושות הכול בחו"ל או שנמכרו לחו"ל או פתחו מלכתחילה את כל השיווק בחו"ל.
עמיר פרץ: אבל המו"פ זה המפתח.
ברוך גינדין: המו"פ הוא מפתח, אבל- -
עמיר פרץ: זה הסטרטר, בלי זה לא תגיע לשיווק.
עמיר פרץ: עכשיו אתה אומר, איך נשאיר אותם כאן.
ברוך גינדין: אתה לא יכול להקים את השיווק כי אין לך המימון שאזל, ומצד שני גם הכדאיות של המדינה: אם אתה משקיע בשיווק יהיו לך גם ההחזרים דרך מערכת המיסוי לתעסוקה.
עמיר פרץ: אני מאוד בעד העמדה שלך שצריך למצוא דרך להפוך גם את ה-benefit מהמו"פ שיישאר בארץ.
עמיר פרץ: אבל המו"פ הוא המפתח.
ברוך גינדין: אבל המו"פ נמצא לשרת את המטרות וממומן כבר פחות או יותר.
ברוך גינדין: עכשיו הוא לא מאוזן.
עמיר פרץ: אתה אומר, המו"פ בסדר, צריך לראות מה הלאה.
ברוך גינדין: פחות או יותר.
רוברט אילטוב: גם המו"פ לא בסדר.
ברוך גינדין: יש פה דיספרופורציה לא רגילה.
רוברט אילטוב: אני רק מבקש להתכנס לעוד 4-3 דקות כי ב-10:45 אנחנו מסיימים את הישיבה, כי יש פה עוד ישיבה אחרת.
ברוך גינדין: על המו"פ יש רווח מאוד מוגבל, ודרך מערכת המיסוי לא חוזר כמעט שום דבר למדינה.
ברוך גינדין: בכל המקומות האחרים גם למדינה יש החזר דרך מערכת המיסוי, במיוחד של העובדים.
ברוך גינדין: כאן יש ניתוח רגישות: בממוצע מתוך 19 ביליון 25% נעשה בארץ, וזה כולל גם את החברות הצעירות.
ברוך גינדין: אם בתוך שרשרת הערך נעביר רק 5% במקום 25% נעשה בארץ 30%.
ברוך גינדין: אנחנו נגדיל את התל"ג ב-3.8 ביליון דולר.
ברוך גינדין: מאחר שזה עתיר עבודה יש לנו דרך המכפילים השונים של המס 800 מיליון דולר דרך החזרי המס של העובדים – לא של החברות, כי חברות משלמות פחות מס – עוד סכום שחוזר לארץ.
ברוך גינדין: כך שזה win-win לכולם.
ברוך גינדין: אני מדבר אפילו על להחזיר לארץ את אלה שנדדו החוצה, אני עוד לא מדבר על פתיחה כרגע.
ברוך גינדין: אם ניקח את החברות הישראליות שבנו בארץ את הכול תראו שכל אלה שהפכו להיות תעשיות, הרבה מהתהליכים והשיווק נעשו בארץ.