GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איתי אלון: גם בטיפול פסיכולוגי אין הוכחה מדעית שזה תמיד עובד, אבל תהליכי הכשרה, יש לי נתונים חד-משמעיים שהם יעילים, ואשמח להציג אותם בזמן אחר.
איתי אלון: מדינת ישראל לא חייבת תמיד להסתמך על מקומות אחרים.
איתי אלון: אנחנו מדינה קטנה.
איתי אלון: לחייב 80 מיליון אנשים בגרמניה, זה קשה.
איתי אלון: לחייב 3 מיליון אוחזים ברישיון נהיגה בישראל, זה הרבה יותר קל, והמודל קיים כבר.
איתי אלון: ודבר אחרון, יש לי אופציה על קרקע בקיבוץ רמת הכובש, צמוד למגרש שאני משתמש בו ביום-יום, כך שיש אולי פתרון.
אופיר אקוניס: זה המגרש היחיד במרכז.
רוברט טיבייב: מר גבי בן הרוש, אני מבין שמדאיג אתכם התשלום עבור ההדרכות.
רוברט טיבייב: זה מושת על הנהג?
גבי בן הרוש: כן, בוודאי.
גבי בן הרוש: יש משהו בחינם?
אופיר אקוניס: זה 850 שקלים אחת ל-5 שנים.
ציון עופרי: והנהג יוכל לקבל החזר מחברות הביטוח.
רוברט טיבייב: אם ההחזר יטופל, תתנגד?
גבי בן הרוש: אי אפשר להגיד שמר עוזי יצחקי ממשרד התחבורה הוא אדם שלא עושה עבודה אמינה ויסודית.
גבי בן הרוש: אני מציע שיהיה כאן איזה פורום שידון בצד המקצועי.
גבי בן הרוש: לא היינו שותפים לכל התהליך.
אופיר אקוניס: תיכף תשמע את ההחלטה שלנו.
אופיר אקוניס: בגדול, אנחנו הולכים לכיוון הזה.
בני גורפינקל: אני מבקש להעמיד כמה דברים על דיוקם.
בני גורפינקל: אני רוצה שאנשים יידעו שראש ממשלת ישראל לשעבר, מר אריאל שרון, בשנת 2003 קיים דיון בממשלה על הנושא הזה.
בני גורפינקל: באוגוסט 2003 יצאה התקנה.
בני גורפינקל: אני עוסק בזה מפברואר 2002, כאשר שר התחבורה אימץ תוכנית שוועדה מקצועית של משרד התחבורה הביאה מגרמניה.
בני גורפינקל: הוא אמר: 'אדוני, בבקשה, אתה יזם, אתם תממנו את הכול ואנחנו נקבע את החלק המקצועי', ובעקבות זה התקדמנו קדימה והוצאנו כסף.
בני גורפינקל: בשנת 2003, כפי שאמרתי, תוקנה התקנה.
בני גורפינקל: זיהיתי בה שלוש בעיות.
בני גורפינקל: בשנת 2004 פניתי ליושב-ראש דאז של ועדת הכלכלה, חבר הכנסת שלום שמחון.
בני גורפינקל: ב-8 בדצמבר 2004 הוצגו התיקונים.
בני גורפינקל: התקיים על כך דיון שבו השתתף גם מר עוזי יצחקי.
בני גורפינקל: מר עוזי יצחקי נכנס לתפקידו הנוכחי באפריל 2004, עד אז הוא לא היה שותף לעניין הזה.
בני גורפינקל: התקיים דיון בוועדת הכלכלה, והפרוטוקול מונח בפניי.
בני גורפינקל: השתתפתי בעוד 3 ישיבות נוספות של הוועדה – בראשות חבר הכנסת אמנון כהן ובראשות חבר הכנסת גלעד ארדן.
בני גורפינקל: ב-8 בדצמבר 2004 היושב-ראש אמר למר עוזי יצחקי: 'אישרנו את שלושת התיקונים.
בני גורפינקל: אני מבקש בתוך חודש ימים להביא לי את התיקונים'.
בני גורפינקל: אפילו תראו כאן הערה, אמנם שולית: "אני מבקש שלא תירדם בשמירה".
בני גורפינקל: כך כתוב בפרוטוקול.
בני גורפינקל: הריטואל הזה חזר על עצמו גם אצל היושב-ראש שהחליף את חבר הכנסת שלום שמחון.
בני גורפינקל: מר עוזי יצחקי כמובן לא הביא את שלושת התיקונים שנדרשו למרות שידע מה התיקונים המדויקים שנדרשים כי הוא היה שותף לדיון.
בני גורפינקל: בישיבה הבאה, בראשות חבר הכנסת אמנון כהן, העניין הזה עלה שוב.
בני גורפינקל: מר יצחקי נשאל: 'היתה החלטה, מדוע אתה לא מקיים אותה ומביא את הנוסח המתוקן של התקנות?
בני גורפינקל: ' הוא התחייב להביא את התיקונים.
בני גורפינקל: מאז חלפה תקופה והנושא עלה שוב לדיון בוועדה בראשות חבר הכנסת גלעד ארדן, שאף הוא שאל השאלות.
בני גורפינקל: באותה ישיבה השתתף חבר הכנסת אלי אפללו, שאמר במפורש: 'אני עברתי בגרמניה את הקורס הזה ורק אז הבנתי שלא ידעתי לנהוג'.
בני גורפינקל: הוא אמר במפורש למר עוזי יצחקי: 'אם לא תביא את זה מייד, אני כחבר הכנסת מתכוון להגיש הצעת חוק פרטית ואגלגל את העניין הזה'.
בני גורפינקל: חברים יקרים, שלושת הפרוטוקולים של ועדת הכלכלה נמצאים בידי.
לאה ורון: כל ששת הפרוטוקולים מדיונים שהתקיימו בוועדת הכלכלה מאז 2003 מונחים בפני יושב-ראש הוועדה.
בני גורפינקל: יש גם את דוח מבקר המדינה.
בני גורפינקל: אני רוצה להגיד דבר נוסף.
בני גורפינקל: אני מחזיק במכתב של שר התחבורה שטרית, שתומך בהקמת המגרשים ומבקש לקדם אותם, כך שלא מדויק לומר שהשר שטרית לא תמך בעניין הזה.
בני גורפינקל: ניהלתי הרבה שיחות עם השר מופז, שאמר שהוא תומך בעניין הזה.
בני גורפינקל: בשנת 2008 התקיימה בוועדה הישיבה האחרונה בנושא הזה בראשות חבר הכנסת גלעד ארדן.
בני גורפינקל: הוא שאל כמה פעמים את מר עוזי יצחקי האם משרד התחבורה תומך בתוכנית הזאת, והתשובה היתה כן.
בני גורפינקל: אינני יודע מה קרה פתאום ב-2009, כאשר כל העולם מחזיק במגרשי הדרכה.
גבי בן הרוש: אדוני היושב-ראש, אנחנו בפגרה.
גבי בן הרוש: ועדת הכלכלה צריכה לדון בשני נושאים שקשורים לבטיחות.
גבי בן הרוש: הייתי מבקש ממך מאוד, ואנחנו מבקשים כבר זמן רב, לקדם אותם.
גבי בן הרוש: הנושאים הם שעות העבודה והמנוחה של הנהגים וכמובן ההכשרה.
אופיר אקוניס: הדבר מקובל על כולם ומגיע בהסכמה?
גבי בן הרוש: כן, בהסכמה.
אופיר אקוניס: רבותי, אנחנו חייבים לסיים את הישיבה.
אופיר אקוניס: מר עוזי יצחקי, שמו של המשרד הוא משרד התחבורה והבטיחות בדרכים.
אופיר אקוניס: לדאבון הלב, החודשים האחרונים לא מיטיבים עם מספר ההרוגים בתאונות דרכים, לצער כל תושבי מדינת ישראל, ובעניין הזה באמת אין חילוקי דעות.
אופיר אקוניס: ביקשתם לבטל את התקנות, אולם אני לא רואה כרגע, בנסיבות שנוצרו כאן, אפשרות לקבל את הבקשה.
אופיר אקוניס: אפילו דקלרטיבית – איך תיראה כנסת שמאשרת ביטול תקנות שיש בהן, אפילו בתפיסה, סוג של רצון ללכת לבטיחות בדרכים?
אופיר אקוניס: לכן אני מציע – ובעניין הזה, מר גבי בן הרוש, אני מקבל את הרעיון שלך – לכנס פורום של שולחן עגול.
אופיר אקוניס: יחליט משרד התחבורה, אולי מר עוזי יצחקי בעצמו יהיה ראש הפורום, אבל בוודאי תהיה בו נציגות לדו-גלגליים ולמורי הנהיגה ולמסיעים וליזמים ולנהגים המקצועיים.
אופיר אקוניס: שולחן עגול כולל את כולם.
אופיר אקוניס: אני מציע שתגיעו לכאן עם מסקנות אחרי פגרת הפסח ותעבירו אותן אליי.
אופיר אקוניס: אולי ד"ר מוקואס יוכל לכתוב עמדה מעודכנת לשנת 2010 ואז נחזור לכאן ונראה.
גבי בן הרוש: מי ירכז את זה?
גבי בן הרוש: מר עוזי יצחקי?
אופיר אקוניס: הרכז יהיה מר עוזי יצחקי או מי מטעמו במשרד התחבורה.
אופיר אקוניס: אני פונה גם ליזמים, בהנחה שהממשלה תעמוד על ביטול המגרשים ותחזור לכאן עם התקנה, אולי גם לכם כדאי לחשוב על דברים נוספים שתוכלו לקיים בתוך מגרשי ההדרכה, שחלקכם כבר הכנתם אותם.
אופיר אקוניס: תודה רבה וחג שמח.
אופיר אקוניס: רבותי, החג מתקרב וזאת כבר הישיבה הרביעית היום של ועדת הכלכלה.
אופיר אקוניס: אנחנו דנים בהצעה לסדר שהעלה חבר הכנסת אריאל במליאת הכנסת, שעברה על-ידי המליאה לוועדת הכלכלה.
אופיר אקוניס: קראת לה: החרמת תוצרת מן ההתנחלויות על-ידי הרשות הפלסטינית.
אופיר אקוניס: אני בטוח שלא היית שותף בניסוח, כי לא היית אומר "התנחלויות" אלא "התיישבות ביהודה ושומרון".
אורי אריאל: אין לי שום בעיה עם המילה "התנחלויות".
אורי אריאל: אני חי איתה טוב מאוד.
אופיר אקוניס: כל מי שמכיר אותי יודע שאני משתמש במונח "ההתיישבות הישראלית ביהודה ושומרון".
קריאה: לישובי עמק חפר וישובי חבל אשכול הערבים קוראים התנחלויות.
אופיר אקוניס: הפלסטינים רואים את כל ההתיישבות הציונית כהתנחלות.
קריאה: אבל אנחנו כותבים את השלטים.
אופיר אקוניס: חשוב לכתוב את השלטים.
אופיר אקוניס: חבר הכנסת אריאל, חשוב לקיים דיון בוועדת הכלכלה ולשמוע מנציגי משרד החוץ ויתר המשרדים, המשרד לשיתוף פעולה אזורי ומשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, כיצד המדינה מתמודדת עם אותן הצהרות.
אופיר אקוניס: התחיל בכך מר סלאם פיאד, שבנובמבר הודיע על השקת קמפיין להפסקת צריכת מוצרים המיוצרים בהתיישבות הישראלית ביהודה ושומרון.
אופיר אקוניס: הבוקר עדכן אותי ראש עיריית מעלה אדומים, שהחל מ-1 באפריל ניתנה הוראה של הרשות הפלסטינית לפועלים שעובדים במפעלים שנמצאים בתוך ההתיישבות לא להגיע לעבודה.
בני כשריאל: זה המידע שהגיע אלינו מ"ג'רוזלם פוסט".
אופיר אקוניס: ניתנה לפועלים הוראה לא להגיע לעבודה.
אופיר אקוניס: ראש הממשלה נחת עכשיו בוושינגטון.
אופיר אקוניס: האמריקאים ינסו לומר לו שצריך לקיים שיחות קִרבה.
אופיר אקוניס: נדמה לי שאנחנו והפלסטינים קרובים מאוד גיאוגרפית.
אופיר אקוניס: אני לא יודע מה משמעות הביטוי החדש הזה, אבל בסדר.
אופיר אקוניס: אין לנו התנגדות אף פעם לדבר עם הפלסטינים.
קריאה: מר אבו מאזן עבר לירדן והוא מנהל את המדינה משם ...
אופיר אקוניס: איזו מדינה?
אופיר אקוניס: אין לו מדינה, כידוע לך, ואני אגב הודעתי פעמים רבות שאני מתנגד לה, כזכור.
אופיר אקוניס: אני לא חוזר בי מעמדתי.
קריאה: אנחנו מקווים שתישאר בעמדתך.
אופיר אקוניס: עמדתי ברורה מאוד.
אופיר אקוניס: ברור שכאשר מנסים לבקש שיחות קִרבה, שיחות הקִרבה הן לא חד-צדדיות.
אופיר אקוניס: ובכלל מערכת היחסים בין ישראל ובין הפלסטינים, לאורך השנים יש בה סוג של חד-צדדיות רצופה.
אופיר אקוניס: הדבר הזה פשוט בלתי מתקבל על הדעת.
אופיר אקוניס: מה עוד שנחתמו הסכמים.
אופיר אקוניס: ברוב ההסכמים אנחנו היינו הצד הנותן והפלסטינים הצד המקבל.
אופיר אקוניס: כמעט אף פעם הם לא נדרשו לתת שום דבר, אבל גם הסכמי פריז, שהם הסכמים כלכליים שנוגעים ליחסי הסחר בין המדינה ובין הרשות הפלסטינית, צריכים להיות דבר הגון ודו-צדדי.
אופיר אקוניס: לא יכולה להיות חד-צדדיות.
אופיר אקוניס: אם הפלסטינים רוצים להפר, שיודיעו, כמקובל, שהם מפרים, אבל לא בצורה שהם נוהגים.
אופיר אקוניס: זאת העמדה שלי.
אופיר אקוניס: הייתי רוצה לשמוע גם את חברי הכנסת וגם איך הממשלה מתמודדת עם הדבר הזה.
אופיר אקוניס: ראשון הדוברים יהיה חבר הכנסת אורי אריאל, המציע.
אורי אריאל: תודה, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הנושא שעומד לפנינו, בפי הוא נקרא "טרור כלכלי".
אורי אריאל: לטרור יש פנים רבות, וזה אחת הפנים המכוערות שלו.
אורי אריאל: ולמה מכוערות?
אורי אריאל: כי מדינת ישראל היא ספק הכספים הגדול ביותר והמשמעותי ביותר לרשות הפלסטינית.
אורי אריאל: בהסכמי פריז ישראל התחייבה להעביר את המע"מ ואת המסים על העובדים וכן הלאה – לא אפרט עכשיו את כל הפרטים – ואנחנו מעבירים למעלה מ-2 מיליארד שקל לרשות הפלסטינית.
אורי אריאל: עכשיו הרשות הפלסטינית מפרה ברגל גסה את הסכמי אוסלו ואת הנספח הכלכלי שלהם שנחתם בפריז ושנקרא "הסכם פריז".
אופיר אקוניס: הוא נחתם בשנת 1994.
אורי אריאל: מפרה את ההסכמים ומחרימה סחורות ישראליות בכלל – אני מדגיש, ויש לי מקורות לזה – ובפרט ובדגש על תוצרת מן ההתיישבות ביהודה ושומרון או ההתנחלויות, אבל ההודעה היא על כל מדינת ישראל.
אורי אריאל: אני אומר לכם בוועדה, אני לא דואג להם.
אורי אריאל: אני לא מאלה שכל היום אומרים: צריך לדאוג להם, הם שכנים שלנו.
אורי אריאל: אני לא מתעלל בהם, לא מתעמר בהם, אבל גם לא דואג להם.
אורי אריאל: אני דואג לאזרחי מדינת ישראל, ובעניין הזה אין הבדל בין יהודים לערבים, דרוזים או צ'רקסים וכן הלאה.
אורי אריאל: אם הם לא רוצים לקנות תוצרת ישראלית, שלא יקנו; הם לא רוצים שפועלים פלסטינים יעבדו אצלנו, שלא יעבדו.
אורי אריאל: אני דואג לעבודה של האנשים שלנו.
אורי אריאל: למרות שיש ירידה בהיקף האבטלה, וצריך לברך על כך, עדיין יש בישראל כ-200,000 מובטלים.
אורי אריאל: אני לא דואג לפלסטינים.
אורי אריאל: אני דואג יותר לנו, ואני דואג יותר ממה שהממשלה שלנו עושה, או נכון יותר, לא עושה.
אורי אריאל: ב-26 בינואר 2010, לפני כחודשיים כתבתי מכתב לשר התעשייה, המסחר והתעסוקה.
אורי אריאל: כתבתי: "מצורף בזה דיווח.
אורי אריאל: אסור לטמון את הראש אלא להרוג את הבעיה כשהיא קטנה וניתנת לטיפול.
אורי אריאל: אני מבקש טיפולך הדחוף והצורך לנקוט באמצעים אחרים.
אורי אריאל: אודה על התייחסותך בהקדם.
אורי אריאל: העתקים לראש הממשלה, שרים, מועצת יש"ע וכולי".
אורי אריאל: ב-8 בפברואר 2010 ענה לי השר המכובד בנימין (פואד) בן-אליעזר: "...
אורי אריאל: בהמשך לפנייתך, הנושא נבדק וככל הידוע לנו, בשלב זה היו התבטאויות של שרים מן הרשות בכלי תקשורת בהקשר הזה.
אורי אריאל: נכון להיום לא הגיעה לידינו כל הודעה רשמית של הרשות הקוראת לחרם על מוצרים תוצרת יו"ש".
אורי אריאל: ואני אומר: בסדר, הם לא הודיעו.
אורי אריאל: אבל מה אתה עושה?
אורי אריאל: "המסמך אשר העברת כצירוף לפנייתך, אינו נושא כל סממן רשמי אשר מאפשר לשייכו לגורמים שלטוניים ברשות".
אורי אריאל: מה שהעברתי זה תמונה של ראש ממשלת הרשות, מר פיאד, כשהוא בעצמו זורק מוצרים ישראלים, והתמונה מול עיניכם, ומסביר שכך צריך לעשות וכי הוא נותן דוגמה אישית.
אורי אריאל: זה אחרי שהחרימו מחסנים שלמים של תוצרת, שרפו וכולי וכולי.
אורי אריאל: אז השר בן-אליעזר לא שמע על זה ...
אורי אריאל: אני מבקש, עם כל הכבוד, מר פואד בן-אליעזר הוא שר שלנו, שר חשוב.
אורי אריאל: אני יכול לפאר אותו במשך חצי שעה, אבל היושב-ראש לא מרשה לי.
יעקב כץ: הוא היה המפקד שלי ולימד אותי להחזיק נשק.
אופיר אקוניס: הוא מן האנשים שתרמו למפעל ההתיישבות ביהודה ושומרון.
אופיר אקוניס: כאשר היה מנהל המינהל האזרחי בשנות השבעים אישר רבים מן הישובים.
אורי אריאל: "מעבר לכך, לא הגיעו אלינו תלונות קונקרטיות מצד התעשייה הישראלית הממוקמת ביו"ש".
אורי אריאל: לפי דעתי זה לא נכון.
אורי אריאל: ייתכן שלא הגיעו תלונות אל השר, אבל הגיעו למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.
אורי אריאל: "אי לכך, ובהיעדר ראיה מוחשית לקריאה רשמית של הרשות לחרם על מוצרים מיו"ש" – יש החלטת ממשלה שלהם, ראש הממשלה שלהם קורא להחרמת מוצרים מישראל, השרים קוראים לכך, אבל הסיכום של השר בן אליעזר: "אני לא רואה טעם לנקוט בצעדי נגד בשלב הזה.
אורי אריאל: על החתום: שר התעשייה, המסחר והתעסוקה".
אורי אריאל: מי שסבור שיתנהג כמו שלושת הקופים: לא רואה, לא שומע, לא מדבר, ובזה יביא איזה פתרון, טועה.
אורי אריאל: איך אני יודע את זה?
אורי אריאל: מישהו אמר: תהיה הקפאה ביו"ש וכך נציל את ירושלים, ואז "חטפנו" גינויים גם על ירושלים.
אורי אריאל: מישהו אמר: נברח מעזה, ואז חטפנו את זה על תל-אביב, אשקלון וכולי.
אורי אריאל: הרי הדברים ידועים.
אורי אריאל: אני לא מתעסק בפוליטיקה.
אורי אריאל: אני מתעסק עכשיו בשאלה איך דואגים לתעשיינים שלנו, שחלקם נמצאים אתנו כאן, ואודה ליושב-ראש אם ייתן להם לדבר, איך דואגים לפועלים שלנו, איך דואגים לכבוד הלאומי.
אורי אריאל: בעיניי יש דבר כזה, יש דבר שנקרא כבוד לאומי.
אורי אריאל: לא צריך להגיד שיריקות הן גשם.
אורי אריאל: גם אם יורקים עליך הרבה מאוד, זה לא נהפך לגשם.
אורי אריאל: זה יריקה על הדגל, יריקה על המדינה.
אורי אריאל: מדינה שומרת על כבודה, כך נהוג בכל העולם.
אורי אריאל: אין זה אומר שצריך לעשות מעשים פזיזים, אין זה אומר שצריך לצאת למלחמה.
אורי אריאל: זה אומר שצריך לשמור על הכבוד.
אורי אריאל: אם צד אחד מפר את ההסכם, אנחנו לא צריכים להישאר בהסכם.
אורי אריאל: לסיכום, אני רוצה להציע ליושב-ראש הוועדה שהוועדה תחליט כמה דברים: 1) שהיא קוראת לממשלה ולעומד בראשה – כי זה עניין ממלכתי, זה לא רק עניין של שר התעשייה, המסחר והתעסוקה או שר החוץ או שר כזה או אחר – לנקוט באמצעים מיידיים להפסיק את העניין.
אורי אריאל: 2) אם העניין לא ייפסק בשבועות הקרובים, הממשלה תפעל להפעיל סנקציות נגדיות.
אורי אריאל: 3) אני מציע שהוועדה תקרא לציבור הישראלי ולמשרדי הממשלה לעודד קניית מוצרים כחול-לבן בכלל, ובפרט מן המפעלים שמנסים עכשיו לפגוע בהם בצורות שונות ומשונות, ועל-ידי זה, בעצם בצורה חיובית, לעודד אותם.
אורי אריאל: עליי לציין דבר נוסף, ברשותך.
אורי אריאל: פניתי לשר האוצר ולא קיבלתי ממנו תשובה, פניתי לראש הממשלה ולא קיבלתי ממנו תשובה, פניתי גם ליושב-ראש ההסתדרות הכללית, מר עיני, שבהחלט זה חלק מתפקידו, כך אני מבין, אך לא קיבלתי תשובה, ופניתי גם למר שרגא ברוש, יושב-ראש התאחדות התעשיינים וגם ממנו לא היתה התייחסות.
אורי אריאל: אני מצר על כך מאוד.
אורי אריאל: אני מקווה שהישיבה בוועדה והמעקב – וראיתי שכאן עוקבים אחרי הדברים – יובילו לשינוי בעמדה הזאת, הן בצד המעשי, של התעשיינים והמפעלים ואזורי התעשייה והרשויות, והן בצד שבעיני הוא לא פחות חשוב, הלאומי.
אופיר אקוניס: ברור שהחד-צדדיות לא תוכל להימשך.
אופיר אקוניס: אתה מציע כבר סיכום ואנחנו רק בתחילתו של הדיון.
אופיר אקוניס: אבל לא יכולה להיות חד-צדדיות ביחסים בין המדינה ובין הרשות הפלסטינית.
אופיר אקוניס: אני גם לא מבין מה האינטרס הפלסטיני כאשר ידוע שאלפי פלסטינים עובדים באזורי התעשייה הישראלים, למשל בברקן ובמישור אדומים.
אורי אריאל: אותם אני דווקא מבין.
אורי אריאל: אני לא מבין את עצמנו.
אורי אריאל: להם יש אינטרס לאומי שגובר על שיקולי תעסוקה ותל"ג וכל מיני דברים.
אורי אריאל: כך להבנתם הם יבנו את מה שהם קוראים לו פלסטין.
אורי אריאל: מה אנחנו עושים – זאת השאלה, זאת הבעיה.
זאב אלקין: קודם כול, אני מברך אותך על קיום הדיון ועל הרצון לדרבן את הרשות המבצעת.
זאב אלקין: צודק חבר הכנסת אריאל, עד היום הטמנו את הראש בחול.
זאב אלקין: התופעה הזאת הולכת וצוברת תאוצה.
זאב אלקין: הנה אולי עוד חרם חדש בדרך, של כוח העבודה.
זאב אלקין: ההנהגה של הרשות הפלסטינית, הדבר האחרון שמעניין אותה הוא רווחתו של התושב הפלסטיני.
זאב אלקין: זה ממש לא מעניין אותה.
זאב אלקין: אם אנחנו לא נתעורר כאן ולא נדרוש לנקוט בפעולות מקבילות, בסופו של דבר התופעה רק תורחב.
זאב אלקין: לכן אני מציע שבמסגרת הדיון הזה, מלבד הדיון העקרוני ננסה להבין מנציגי הרשות המבצעת היכן הנקודות שבהן הרשות הפלסטינית נהנית אצלנו, גם בפן הכספי – זה מופיע גם בסקירה של מרכז המידע והמחקר של הכנסת שהניח חבר הכנסת אריאל – וגם בפן המסחרי.
זאב אלקין: אם יש ניסיונות החרמה של סחורה ישראלית בכלל, או סחורה ישראלית שמיוצרת ביהודה ושומרון, יש לא מעט סחורה פלסטינית שנכנסת לכאן, סחורה חקלאית וסחורה בתחום הטקסטיל ובאפיקים אחרים.
אופיר אקוניס: בביקורי בגוש עציון ביום חמישי ראיתי טור של משאיות ישראליות הממתינות במחסום גוש עציון להעמיס שיש מחברון.
אופיר אקוניס: כן יש לפלסטינים מה להפסיד.
בני כשריאל: הרבה ירקות ופירות, ושיש.
זאב אלקין: זה בתנאי שהתגובה של הרשות המבצעת כאן תהיה מהירה ושלא יסתפקו רק באמירות עקרוניות, שזה לא טוב ושזה פוגע בפלסטינים.
זאב אלקין: לכן אני מציע לנו למפות כאן את הנקודות הכאובות המשמעותיות; לשמוע מנציגי משרדי הממשלה השונים מה הם עשו או מתכוונים לעשות, ואם לא נשמע דברים ברורים ולוח זמנים ברור, לפעול כוועדה מול המשרדים הרלוונטיים – זה נכון גם למשרד האוצר וגם לכמה משרדים אחרים – ולדרוש צעדי תגובה ברורים מאוד, מקבילים, כי בלי תגובה מקבילה, או איום בתגובה מהירה ישראלית התופעה הזאת לא תיפסק אלא רק תורחב.
זאב אלקין: הצד השני של המטבע – וכאן הכתובת היא בעיקר משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה ומשרד האוצר – הוא כמובן הניסיון לשפות ולפצות את מי שייפגע בצד הישראלי.
זאב אלקין: המדינה ידעה לעשות את זה בעקבות כל מיני פעולות שנקטו באיחוד האירופאי לגבי המפעלים שפועלים ביהודה ושומרון.
זאב אלקין: יש דרכים להתמודד עם זה, אם דרכים עקיפות – השאלה איפה רשומה הכתובת של המפעל.
זאב אלקין: כאן לפעמים אנחנו מכניסים גול עצמי ובאים בכל מיני דרישות למפעלים שבסופו של דבר גורמות להם נזקים – ואם הפיצוי ישיר על-ידי המדינה את מי שנפגע בגלל שהיא לא פעלה מהר ולא עמדה על הדדיות.
זאב אלקין: עניין ההדדיות כאן: 'יתנו – יקבלו, לא יתנו – לא יקבלו', צריך להיות נר שלאורו תפעל הרשות המבצעת.
אברהם מיכאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.
אברהם מיכאלי: המגמה של החרמת סחורות מיהודה ושומרון לא התחילה היום.
אברהם מיכאלי: לצערנו כבר כמה שנים מדברים על זה, אבל ההתחלה הזאת גוררת השלכות.
אברהם מיכאלי: באירופה כבר מדברים על החרמת סחורה ממדינת ישראל בכלל.
אברהם מיכאלי: כאשר שותקים להם בשלב הראשון הם עוברים לשלב השני ולשלב השלישי, כמו לגבי אנטישמיות.
אברהם מיכאלי: האנטישמיות היום מופנה כבר לא כלפי מדינת ישראל בלבד אלא כלפי העם היהודי.
אברהם מיכאלי: כך רוצים להחרים אותנו בעולם.
אברהם מיכאלי: אין ספק שהכבוד שחבר הכנסת אורי אריאל דיבר עליו, הוא לא כבוד לשם כבוד, אלא הרבה מעבר לזה.
אברהם מיכאלי: הפכנו להיות לא לגיטימיים בכל מיני פורומים בעולם.
אברהם מיכאלי: אם רוצים להציק לנו דרך החרמת סחורות ביהודה ושומרון, שאין כל ספק שזה בעצם קביעת עובדות, כביכול המצב ביהודה ושומרון לא לגיטימי ולא חוקי, כפי שמנסים לומר גם על ירושלים, כביכול אסור לנו לבנות בירושלים, אזי אנחנו חייבים כמדינה להתגונן.
אברהם מיכאלי: זה לא רק לגבי תושבי יהודה ושומרון, אלא לגבי המדינה בכלל.
אברהם מיכאלי: אנחנו חייבים להגיב בצורה שבה אנו יכולים להגיב.
אברהם מיכאלי: אני בטוח שלמדינה שלנו, כפי שהזכירו כאן, יש כמה וכמה כלים נגד אותם דמגוגים שמנסים כל הזמן לטעון נגדנו.
אברהם מיכאלי: אם הם יבינו שאנו כמדינה מגיבים, אולי בסוף יבינו שאנחנו יכולים להכאיב גם לצד הנגדי ואז יפסיקו עם זה.
מיכאל בן-ארי: אדבר ממש בקצרה.
מיכאל בן-ארי: אשמח לשמוע את נציגי משרדי הממשלה שעוסקים בעניין וגם את ראשי הרשויות המקומיות שנמצאים כאן.
מיכאל בן-ארי: יחד עם זה, אני חייב לומר שאני רואה בזה עוד אחד מן הצעדים המבורכים שעושים – אני קורא להם האויבים ואם אתם רוצים תקראו להם הרשות הפלסטינית.
מיכאל בן-ארי: ההחרמות שלהם בסופו של דבר צריכות להוביל לכך שהם ייפגעו.
מיכאל בן-ארי: זה צריך להיות המסר.
מיכאל בן-ארי: כאשר פועלים לא ייכנסו תתגבר העבודה העברית ונפתור את בעיית האבטלה של האנשים שלנו.
מיכאל בן-ארי: לא צריך להתחנחן.
מיכאל בן-ארי: זאת ההזדמנות לתת מכה לכיוון השני.
מיכאל בן-ארי: במשך שנים יש מגמה כזאת ברשות הפלסטינית.
מיכאל בן-ארי: אציג דוגמה שאינני יודע כמה מכם מכירים.
מיכאל בן-ארי: לדוגמה, ברשות הפלסטינית אסור לתושבים לקנות רכבים מיד שנייה מישראל.
קריאות: מותר רק לגנוב.
מיכאל בן-ארי: אני מדבר על משהו שנקבע בחוק.
מיכאל בן-ארי: זאת אומרת, יש מספר דברים שהם מגמה, ואנחנו רואים את זה כרגע מלמעלה, זה נעשה עכשיו מן המקפצה על-ידי מר סלאם פיאד, שחושב שיעשה מה שירצה ואף אחד לא יגיב.
מיכאל בן-ארי: לצערנו זאת המציאות.
מיכאל בן-ארי: אני מודה ליושב-ראש שכינס את הישיבה הזאת, ביוזמת חבר הכנסת אריאל, כדי שנוכל לתת מענה.
מיכאל בן-ארי: נשמח לשמוע את אנשי המקצוע ואת אנשי הממשלה שילמדו אותנו איך הם מתכוננים להגיב לעניין הזה.
רוברט אילטוב: קודם כול, תודה על כינוס הוועדה.
רוברט אילטוב: אני לא רואה כאן את חבר הכנסת אחמד טיבי.
רוברט אילטוב: הוא בוודאי היה רוצה לבוא ולמחות על הרכב הוועדה – שרובם כאן דוברי רוסית, כולל חבר הכנסת יעקב (כצל'ה) כ"ץ.
רוברט אילטוב: זאת גם כן נקודה לדיון בכנסת.
רוברט אילטוב: חבר הכנסת בן-ארי אמר שהשר ליברמן דואג ללימודי הרוסית.
רוברט אילטוב: אני אומר שחבר הכנסת יעקב (כצל'ה) כ"ץ דואג והוא מתחיל ללמוד רוסית.
רוברט אילטוב: לנושא עצמו, אין ספק שמדינת ישראל החליטה כאסטרטגיה לתת הקלות לפלסטינים ולעזור להם להתפתח כלכלית.
רוברט אילטוב: כאשר ברשות הפלסטינית מתחילים להחרים את הסחורות שלנו, אנחנו מחויבים לפעול ברמה האופרטיבית, הן ברמת הממשלה והן ברמת הכנסת, ולנקוט פעולות כדי למנוע את הדבר הזה.
רוברט אילטוב: כפי שהם מחרימים את הסחורות שלנו, אנחנו צריכים חד וחלק להחרים את הסחורות שלהם, וכך הם אולי יבינו דרך הכיס.
רוברט אילטוב: אם לא יבינו, נמשיך לפעול.
רוברט אילטוב: אין שום הקלות, וצריך לפעול לביטול ההקלות.
רוברט אילטוב: אם כך הם מתנהלים, אם כך הם רוצים לנהל את המשא ומתן – הבנו ואנחנו ממשיכים הלאה.
יהודה כהן: אני עובד באזור התעשייה בברקן.
יהודה כהן: אני חבר מושב שיתופי, חבר משק, ואני גם מנכ"ל חברת "ליפסקי".
יהודה כהן: מכל המערכת שיש לנו, ויסלחו לי גורמי הביטחון, בידיים שלנו יש הכי הרבה מידע על מה שקורה.
יהודה כהן: אתחיל במצגת.
יהודה כהן: כל אזורי התעשייה שאתם רואים כאן, אלה אזורי התעשייה שמוחרמים.
יהודה כהן: זה כולל את רמת הגולן, מישור אדומים, ברקן, אריאל וירושלים.
זאב אלקין: אזור התעשייה עטרות גם מוחרם?
יהודה כהן: כן.
יהודה כהן: החקיקה הפלסטינית נתקבלה בשנת 2005.
יהודה כהן: מר סלאם פיאד, ראש הממשלה, ומר אבו ליבדה, שר הכלכלה, החלו את זה בנובמבר 2009 כתוצאה מפגישה עם הבריטים.
יהודה כהן: הפעולות שהרשות הפלסטינית מבצעת, אמיתיות.
יהודה כהן: הוכנה רשימה של כל המפעלים הישראלים וחל איסור על מכירה של המוצרים שלהם.
יהודה כהן: זה התחיל באופן חלקי והיום חל באופן מלא.
יהודה כהן: הסחורה שלנו נתפסת ברשות אחרי שהעברנו להם את המע"מ.
יהודה כהן: על-פי הסכמי פריז המע"מ שלנו בישראל מועבר דרך חשבונית מוקאסה, ואחרי שהם מקבלים את המע"מ הסחורה שלי, של "ליפסקי", נתפסת, נשרפת ומושמדת.
יהודה כהן: כלומר, הם מרוויחים את המע"מ שלנו וגם שורפים את הסחורה.
יהודה כהן: מעבר לזה שיש לי גם לקוח שיושב בבית-הסוהר הפלסטיני בגלל שמכר סחורה שלי.
יהודה כהן: יש פרסומים בתקשורת ובפרסומי חוצות נגד הסחורה שלנו.
יהודה כהן: נדבר על הדדיות.
יהודה כהן: שיהיה לכם ברור, יש מפעלים ברשות הפלסטינית שמעודדים את ההנהגה שלהם לבצע את החרם, ובמקביל הם מוכרים סחורה שמתחרה למשל בחברה שלי בתוך שטחי מדינת ישראל.
יהודה כהן: מידי בוקר אני נוסע מתימורים לברקן בכביש 6 ורואה את המשאיות של המתחרה שלי.
יהודה כהן: אני יודע שהוא מזרים כסף כדי שיפגעו ב"ליפסקי".
אורי אריאל: אתה אומר שכל קנייה על-ידנו היא בעצם עידוד לטרור הכלכלי.
יהודה כהן: ואף מעבר לטרור הכלכלי, גם טרור, וגם מעבר לזה.
אברהם מיכאלי: המתחרה הוא ישראלי?
יהודה כהן: לא, המתחרה הוא פלסטיני מחברון.
יהודה כהן: משאיות עם נהגים ממזרח ירושלים, עם לוחיות זיהוי ישראליות נכנסות בבוקר לחברון, מעמיסות סחורה ועוברות, גם לא דרך בדיקה במחסום תרקומיה, אל תוך שטחי מדינת ישראל.
יהודה כהן: אני צועק וצועק, והגעתי למר יובל דיסקין והגעתי לכולם, אך אף אחד לא עושה מעשה.
יהודה כהן: יכול לעבור גם מטען חבלה ואלף ואחד דברים אחרים, אך אף אחד לא עושה מעשה.
יהודה כהן: דיברנו על מסמכים של הרשות הפלסטינית.
יהודה כהן: חבר הכנסת אורי אריאל, אמרת ששר התעשייה, המסחר והתעסוקה לא ידע.
אורי אריאל: לא אמרתי שהוא לא ידע.
אורי אריאל: הוא כותב שהוא לא יודע, ואמרתי שזה טמינת הראש בחול.
יהודה כהן: אני והיושב-ראש שלי, מר סבינועם אביבי, שהיה ראש אגף הדרכה בשב"כ בזמנו, היינו לפני 3 חודשים אצל מנכ"ל משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה והבאנו לו נתונים ומסמכים.
יהודה כהן: נפגשנו והארנו את עיניהם.
רוברט אילטוב: אתם יכולים להציג בפני חברי הוועדה את הנתונים המספריים?
יהודה כהן: אעביר לכם כל דבר שתבקשו, גם את השמות של החברות.
יהודה כהן: יושבים כאן נציגים ממשרד הביטחון.
יהודה כהן: ממחסום תרקומיה, או יותר נכון ממה שנקרא המת"ק – מפקדת תיאום קישור, אפשר לקבל בלחיצת כפתור את רשימת כל החברות הפלסטיניות שמוכרות סחורה בישראל.
יהודה כהן: זה מסמך רשמי של הרשות הפלסטינית שהוצא לפני שבוע.
יהודה כהן: המסמך הזה מאשר שכל השרים הפלסטינים חתמו על החרם נגד הסחורה שלנו שממוקמת באזורי התעשייה.
יהודה כהן: המסמך הזה, שהוצג גם במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, יצא לפני 4 חודשים, באוקטובר 2009.
יהודה כהן: מי שאמר שאין חותמת של הרשות הפלסטינית, על המסמך הזה מופיעה חותמת של הרשות הפלסטינית.
יהודה כהן: זה דוגמה של מוצרים שלי.
יהודה כהן: אלה הודעות בשלטי חוצות, בתקשורת ובעיתונות הפלסטינית לא לקנות את הסחורה שלי.
יהודה כהן: הם מדברים על הגאווה הלאומית שלהם, ואתם יכולים לראות למטה מצד שמאל את הסמל של עמותת "כראמה": "פלסטיני, אל תקנה סחורה ישראלית, בזה אתה מעודד את ההתנחלויות וגורם להתנחלויות לחיות ולשרוד".
יהודה כהן: זה הסמל של הגאווה הלאומית הפלסטינית.
יהודה כהן: אני שואל, מה אתנו?
יהודה כהן: מה עם הכבוד והגאווה שלנו?
אברהם מיכאלי: זה אגרוף בפרצוף שלנו.
יהודה כהן: סחורה שלנו מוחרמת ונשרפת.
יהודה כהן: אני מעסיק במפעל שלי 50% פלסטינים ו-50% ישראלים.
יהודה כהן: אני הגשר האמיתי לשלום.
יהודה כהן: כל הסיפורים על מפעלים באזורי תעשייה משותפים – שמעתי לפני 3-4 שבועות את סגן שר החוץ מסכם עם גברת הילארי קלינטון להקים אזורי תעשייה משותפים.
יהודה כהן: אני שואל: למה להקים אזורי תעשייה משותפים כאשר יש לנו משהו נפלא בברקן?
יהודה כהן: צריך כל העולם ללמוד את מה שקורה בברקן, להעתיק אותו, לשכפל אותו, לשלש אותו.
יהודה כהן: זה הגשר האמיתי, ואותו משמידים.
יהודה כהן: אבסורד לדבר בססמאות ובעת ובעונה אחת לפגוע במעשים.
מיכאל בן-ארי: השלום לא מעניין אף אחד בעצם.
רוברט אילטוב: אותם הוא לא מעניין.
יהודה כהן: אציין כאן למי שמפחד מן החרם של האנשים שלא יגיעו לעבודה – אנשים כן יגיעו לעבודה ב-1 באפריל.
יהודה כהן: הם הוציאו מסמך, אבל מי שקורא בין השורות, הם הודיעו שאנשים שעובדים כבר לא ייפגעו.