GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איגור סטפנסקי: אני רוצה להגיד לגבי האישורים מאיכות הסביבה, מכל מיני גורמים אחרים, תמיד אני אומר בסיטואציות כאלה, מאוד מצחיק, יש כמה שחקנים בכל הסיפור הזה, יש את התושבים, יש את חברת החשמל, משרד התשתיות, תמיד חסרה ועדת תכנון ובנייה, מי אישר?
איגור סטפנסקי: מי אישר דבר כזה ליד הקו?
איגור סטפנסקי: תמיד, זה לא מקרה אחד, תמיד.
איגור סטפנסקי: מזמינים לישיבות, לא מזמינים את משרד הפנים ולא מזמינים את ועדות התכנון והבנייה, לא מזמינים את יושב ראש הוועדה.
יעקב אדרי: אתה שואל למה לא הזמינו אותם לפה היום?
איגור סטפנסקי: לא רק היום, תמיד.
איגור סטפנסקי: זו לא פעם ראשונה שככה בונים.
איגור סטפנסקי: בגבעת שמואל בנו את הבתים ממש ליד הקו.
איגור סטפנסקי: זה לא הקו הראשון ולא הקו האחרון.
יעקב אדרי: מה שהוא אומר, הנאשם העיקרי לא נמצא פה.
איגור סטפנסקי: תמיד תמיד תמיד אותו דבר.
איגור סטפנסקי: ועדת התכנון ובנייה משום מה מאשרת, בונים, האנשים לא יודעים, העירייה מקבלת, כמו שחבר הכנסת אדרי אמר, את האישורים כאילו הכל בסדר, מקבלים את זה, ואחר כך הסיטואציה מאוד מאוד פשוטה, הסיטואציה אחר כך שכל עם ישראל משלם דרך תעריף, מכיוון שאת העלויות להעתקת הקו הזה ישלם כל עם ישראל דרך התעריף.
איגור סטפנסקי: זו עלות מוכרת, רשות החשמל הסכימה לקבל אותה כעלות מוכרת, כל עם ישראל משלם, על מה?
איגור סטפנסקי: על מישהו שאישר.
איגור סטפנסקי: מה זאת אומרת?
איגור סטפנסקי: מישהו מאשר את הבתים, מאשר את הבנייה ליד הקווים?
איגור סטפנסקי: הבן אדם, מי שיושב שם, מי שהיה יושב ראש וחברי ועדת התכנון והבנייה לא ראו את הקו?
כרמל שאמה-הכהן: מתי התכנית הזאת קיבלה תוקף?
כרמל שאמה-הכהן: יעקב אדרי 1992.
כרמל שאמה-הכהן: בוועדה מקומית.
כרמל שאמה-הכהן: אז זה עבר?
כרמל שאמה-הכהן: יעקב אדרי כן, אז היה הבום של העלייה.
קריאה: אגב, אנחנו ההתנגדות, שיהיה ברור, אז הבענו התנגדות.
כרמל שאמה-הכהן: סליחה, מאיזה טעם הבעתם התנגדות?
קריאה: כי אנחנו ידענו, אנחנו התרענו ואמרנו לא לבנות לאורך---
כרמל שאמה-הכהן: זו שערורייה.
יעקב אדרי: אני לא בדקתי, כמו שאתה אומר עכשיו, אני אלך לבדוק את זה.
יעקב אדרי: אני אלך לפרוטוקולים, אני לא הייתי חבר הוועדה המקומית, אבל זה מעניין מה שאתה אומר עכשיו.
איגור סטפנסקי: וכשאני קיבלתי היום את ההזמנה, פתאומית דרך אגב, אני לא הבנתי מה קרה, למה?
איגור סטפנסקי: כי כל התכניות מאושרות, לתוואי החדש של קו המתח העליון.
איגור סטפנסקי: הוא היה קו מתח עליון בתחום תכנית המתאר 10, הכל מאושר.
איגור סטפנסקי: אנחנו מקבלים דיווח מחברת החשמל כשיוצא מכרז לביסוס עמודים, כמו שמר אשר דהן אמר, ולעמודים.
איגור סטפנסקי: לוח הזמנים, סליחה, כמו שחבר הכנסת אמר, אין מה לעשות, יש משהו שצריך להזמין, לגבי מימון של דיור?
ישראל חסון: אדוני, כמה זה אמור לעלות?
אשר דהן: 67 מיליון.
ישראל חסון: כמה בתים אתם אומרים שבאמת, לו היה הדבר הזה היה זז...
אשר דהן: שורה שלמה של בתים.
אסתר צימבליסטה: ארבעה רחובות.
כרמל שאמה-הכהן: השורה הקדמית?
כרמל שאמה-הכהן: הקו הראשון עשרים משפחות?
אסתר צימבליסטה: יש שם גם בבנייה רוויה.
אשר דהן: יש מקומות שהבית קרוב כעשרה מטרים.
כרמל שאמה-הכהן: כמה בתים כאלה אתה מזהה שהם בקרבה של קו ראשון?
אשר דהן: לא הרבה, אני חושב שזה שלושה בתים שהם בקרבה, אבל בעצם כל הבתים האלה הם בקו---
כרמל שאמה-הכהן: על כמה מדובר?
כרמל שאמה-הכהן: נציג אחד מהתושבים.
אסתר צימבליסטה: בשורה אחת 30 בערך.
יעקב אדרי: מה שחבר הכנסת חסון אומר לא מעשי.
יעקב אדרי: תן לי להגיד לך, אני פיניתי רחוב אחד באור עקיבא, רחוב ביאליק, ולקח לי עשר שנים עד שפיניתי את כולם.
כרמל שאמה-הכהן: מה זה לפנות, מה הכוונה?
יעקב אדרי: נתנו פיצויים.
יעקב אדרי: מה שחבר הכנסת חסון אומר, אולי ניתן להם כסף---
כרמל שאמה-הכהן: חשבתי לתת להם דיור חלופי לתקופת הביצוע.
יעקב אדרי: אולי על זה צריך לעבוד.
איגור סטפנסקי: אני ממש לא בטוח, היועץ המשפטי של רשות החשמל אולי וחברת החשמל, צריכים לבדוק האם לחברת החשמל בכלל מותר לעשות מה שאומרים, לממן את ה---
כרמל שאמה-הכהן: אני אגיד לך מה לדעתי הייתי עושה, אם הייתי המנהל הכללי של חברת חשמל.
כרמל שאמה-הכהן: מאחר ופה, מה לעשות, זה לא חברת חשמל אשמה לפי מה שאני רואה פה בעובדות ושומע אותן, לא ראיתי ניירות, אבל---
יעקב אדרי: אל תפטור אותם ככה.
כרמל שאמה-הכהן: לא, אמרתי לפי מה שמוצג פה, אף אחד לא הציג טענה סותרת.
ישראל חסון: אני מוכרח להגיד לך דבר אחד, אם הם בנו לפני, איך הם יכולים להיות אשמים?
ישראל חסון: עזוב עכשיו את כל---
יעקב אדרי: לא אמרתי שהם אשמים, הוא אמר שהוא התריע.
יעקב אדרי: הוא אמר שהוא התריע.
יעקב אדרי: אני אוציא את הפרוטוקול.
כרמל שאמה-הכהן: עזוב , חבר הכנסת אדרי, למה לך להיכנס לזה?
אשר דהן: היא הראתה לי את זה, אבל אני יודע---
יעקב אדרי: מי הגברת?
אשר דהן: היא היועצת המשפטית של רשות החשמל.
יעקב אדרי: יש לך את הפרוטוקול שבו חברת חשמל הביעה את ההתנגדות שלה?
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו נדרוש מהם להציג את זה.
יעקב אדרי: אני אשיג את זה, אני אביא את זה.
כרמל שאמה-הכהן: אבל כשאני רואה עלות של כמעט 70 מיליון שקל של פרויקט, להוסיף עוד עלות קטנה, מימון ביניים, ואני לא אומר שזה צריך ליפול עליהם, ולהחתים את התושבים, להיכנס בנעליהם, לא יודע מי צריך לעשות את זה, ובאמת להגיש תביעה נגד הוועדה המחוזית, כי מי שהיה פה רשלן, מי שגרם למפגע, לפי מה שאני רואה פה, זו הוועדה המחוזית.
כרמל שאמה-הכהן: אני לא יודע אם יש על זה כבר התיישנות, כי מתי היתה ההחלטה?
יעקב אדרי: 91'-92'.
כרמל שאמה-הכהן: אני לא יודע מה דיני ההתיישנות אומרים לגבי מפגע כזה, מבחינת נזיקין, אבל לא יכול להיות הגיוני....
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו לא יכולים, נבחרי ציבור, כמי שאחראי על מה שקורה במדינה, שאנשים יחיו בתנאים כאלה.
כרמל שאמה-הכהן: גם אם השגנו פתרון סופי, אבל הוא פתרון מושלם רק בעוד כמעט שלוש שנים, אנחנו חייבים למצוא פתרון ביניים, כי אחרת לא התקדמנו הרבה.
כרמל שאמה-הכהן: שלוש שנים זה יכול להיות עוד אדם חלילה---
יעקב אדרי: אדוני היושב ראש, חברת חשמל, מר שמחה יוסיפוב, אני עוד פעם אומר כשחברת חשמל, כאשר היא יודעת שזה פרויקט לאומי ולדעתי במקרה הזה שאנשים מתים, זה פרויקט לאומי, לוחות הזמנים צריכים להתקצר.
יעקב אדרי: אני סומך עליכם, אתם חברה רצינית, ואני אומר את זה במלוא הרצינות, אתם חברה רצינית, שלוש שנים?
יעקב אדרי: אין סיבה בעולם שזה יהיה שלוש שנים, ואני לא מקל ראש בעבודה, זה פרויקט גדול.
אשר דהן: חבר הכנסת אדרי, אנחנו לא נפסיק לעבוד עד שהקו ייגמר.
אשר דהן: יותר מזה אני לא יכול להתחייב.
שמחה יוסיפוב: אדוני היושב ראש, הרי שיחה היתה לנו, פגישה איתנו, לא פעם ולא פעמיים, וגם אצל שר התשתיות, אני הבנתי גם ממך שתוך שנה אתם מסיימים את זה, מיום שאתם מתחילים.
שמחה יוסיפוב: ככה אני הבנתי.
שמחה יוסיפוב: מיום שאתם מתחילים, דוגמה אם אתם מתחילים במאי, אתם יכולים לסיים את זה במאי 2011.
אשר דהן: משך הזמן לקבל את העמודים זה לפחות שנה.
אשר דהן: אני מקווה שאת מודד הצינור שאנחנו מזמינים מחוץ לארץ נקבל תוך שנה.
יעקב אדרי: היום היו אצלי יצרני הפלדה, הם אומרים 'אין לנו עבודה'.
יעקב אדרי: היום היו אצלי.
אשר דהן: עמודי צינור מייצרים רק בחוץ לארץ.
יעקב אדרי: היום הם היו אצלי.
כרמל שאמה-הכהן: אבל כנראה אין את הטכנולוגיה.
אשר דהן: מר אדרי, נראה לך את התהליך ותבין למה זה ככה.
יעקב אדרי: יש עודף ייצור בעולם, מה שאתה רוצה היום, אתה מקבל בצ'יק.
אסתר צימבליסטה: אי אפשר לעשות כחול-לבן?
איגור סטפנסקי: חברים, אפשר לבקש מחברת החשמל להציג את לוח הזמנים וזה פתוח---
כרמל שאמה-הכהן: אז אני אגיד, זה נרשם לפרוטוקול, מר דהן, הוועדה מבקשת להמציא לה, אל"ף, את הפרוטוקול של ההתנגדות שלכם, זה מאוד חשוב.
אשר דהן: אני מחפש אותו, אני מקווה שיש.
יעקב אדרי: אני אעזור לך בעניין הזה.
כרמל שאמה-הכהן: זה אחד.
כרמל שאמה-הכהן: שתיים, את לוח הזמנים המפורט, עם הסבר לכל האילוצים, כדי שאנחנו נדע שבאמת אנחנו עושים הכי טוב כדי לסיים את זה.
כרמל שאמה-הכהן: אני הגעתי לפה לדיון, הנתונים הראשונים שהוצגו לי, שהאשמה אצל חברת חשמל, שהם בנו קו מתח אחרי שהבתים או אושרו או הועמדו.
כרמל שאמה-הכהן: ואז במצב הזה אני אומר לכם, אני הייתי דואג שהנהלת חברת חשמל היתה מרגישה בממ"ד, היינו מפעילים עליהם כזה לחץ שהם היו צריכים לפתוח, אבל האשמה לא בהם.
כרמל שאמה-הכהן: באמת.
כרמל שאמה-הכהן: מה לעשות.
כרמל שאמה-הכהן: אני באתי לפה באמת במטרה לשים אותם בפינה עם הכי הרבה עוצמה שיש, אבל אנחנו לא מתנפלים על מי שקל.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו צריכים לבדוק במישור של משרד הפנים, חברי הכנסת.
כרמל שאמה-הכהן: באמת מי שהיה פה רשלן בצורה קיצונית זה משרד הפנים.
כרמל שאמה-הכהן: הוועדה המחוזית והאחראי, מתכנן המחוז, שחתם על דבר כזה, יש מלה אחת להגדיר אותו, אבל לא נגיד את זה לפרוטוקול.
ישראל חסון: בוא נקבע לעצמנו כלל, שאנחנו לא מגדירים שום הגדרה עד שאנחנו לא שומעים את כל הפרטים.
ישראל חסון: זה הכלל הכי חשוב.
כרמל שאמה-הכהן: נכון, בגלל זה אמרתי שאנחנו נזמן את משרד הפנים.
ישראל חסון: כשבאת לפה, רצית להגדיר שמות אחרים, בוא נשמע את כל הצדדים.
יעקב אדרי: המרחקים המחמירים, הגדרת המרחקים, נדמה לי שנעשתה בשלב יותר מאוחר, אם אני לא טועה.
יעקב אדרי: אבל שוב, אני אומר את הדברים בזהירות.
כרמל שאמה-הכהן: שמה?
כרמל שאמה-הכהן: שבעת שאישרו את הבתים זה היה במרחק תקין?
יעקב אדרי: כן, יכול להיות.
אסתר צימבליסטה: ששה מטר?
יעקב אדרי: לא ששה מטר, אין ששה מטר.
אסתר צימבליסטה: יש, מהבית שלי.
אסתר צימבליסטה: מדדנו את זה.
יעקב אדרי: אני אבוא אלייך.
יעקב אדרי: אני בניתי את השכונה הזאת, אני מכיר, אין ששה מטרים.
יעקב אדרי: זה נראה לך ששה מטרים.
כרמל שאמה-הכהן: חברת חשמל מכירה את הנתונים, מה המרחק המינימלי?
אשר דהן: מודדים את המרחק מציר העמוד, הם מדדו מהתיילים.
אשר דהן: אנחנו בונים במרחק של 20 מטרים.
יעקב אדרי: כמה יש במרחק הכי קטן?
אסתר צימבליסטה: ששה מטר.
כרמל שאמה-הכהן: הוא אומר שיש פחות מ-20 מטר.
יעקב אדרי: כן, אני מסכים איתך, זה פחות מ-20 מטר.
כרמל שאמה-הכהן: קשה לי להאמין שגם בשנת 92' זה היה תקין לבנות קו מתח גבוה במרחק פחות מ-20 מטר.
אשר דהן: זה תמיד היה 20 מטר.
כרמל שאמה-הכהן: תמיד?
איגור סטפנסקי: זה תמיד לפי כללי רשת ארצית של חברת החשמל, קו מתח עליון 161, מהציר זה 20 מטר.
אשר דהן: כאשר מדובר במתח מעל 400 קילוואט זה 35 מטרים.
כרמל שאמה-הכהן: מישהו עוד רוצה לדבר?
איתי טיטרו: שלום, יושב ראש הוועדה.
איתי טיטרו: אני רק אגיד במשפט אחד, מההתרשמות שלנו כתושבים זה נראה ששוב זה הולך לכיוון של חוסר החלטה, שאנחנו נצא מפה, מהמקום המכובד הזה, ושוב אנחנו ניזרק לשכונה שלנו ונחיה כשהקו הזה מעלינו לעוד שלוש שנים, במקרה הטוב, אני לא מאמין שזה יסתדר תוך שלוש שנים.
איתי טיטרו: אני חושב, כבוד היושב ראש, שחייבים לקבל פה החלטה שנוגעת לחודשים הקרובים, לשבועות הקרובים.
איתי טיטרו: לא ייתכן שנופקר שוב, ואני מרגיש שאנחנו מופקרים.
איתי טיטרו: אני מאוד מצטער להגיד את זה, יש פה הפקרות מתמשכת, היו פה עשרות דיונים של ועדות, ואנחנו פשוט מופקרים.
איתי טיטרו: זה פשוט לא יאומן שזה קורה, הפקרות מתמשכת, וחייבים לצאת מפה עם פתרון.
איתי טיטרו: אתה מצוין וכל הכבוד לך שזימנת את הישיבה הזאת לדיון דחוף כסגן יושב ראש הכנסת, אבל לא ייתכן שנצא מפה בלי החלטה שנוגעת לכל התושבים פה, ולעוד עשרות תושבים.
כרמל שאמה-הכהן: מה ההחלטה שאתה רוצה?
איתי טיטרו: החלטה שנוגעת לשבועות הקרובים---
כרמל שאמה-הכהן: תציע החלטה, מה ההחלטה?
כרמל שאמה-הכהן: בוא נראה איך אפשר לקבל החלטה אחרת.
אסתר צימבליסטה: שנתחיל 200 מטר מיידי.
איתי טיטרו: זה או 200 מטר, או דיון חלופי, או אני לא יודע מה.
איתי טיטרו: תשמע, אנשים פה חיים בתוך מקלטים.
איתי טיטרו: יש פה ילדים שלא מסוגלים לחיות במקום הזה, יש בו זמזום נוראי בלילות, מסכי מחשב מרצדים, אנשים שיש להם בעיות בריאות שאי אפשר לתקן אותן, חוץ מהדבר הזה.
איתי טיטרו: אני לא רופא, אני לא אומר שזה בא מזה, אבל, אדוני היושב ראש, אנחנו מבקשים, לא ייתכן שזה יופקר שוב ושוב.
איתי טיטרו: זו הפקרות מתמשכת, ואני אחזור על המלה הזאת, כי אף אחד פה לא לוקח אחריות ואומר 'אנחנו רוצים לעזור לכם'.
איתי טיטרו: נשמע שכל אחד מתעסק אחד עם השני, אבל מספיק, אי אפשר לחיות עם זה.
איתי טיטרו: אי אפשר לחיות עם זה.
ישראל חסון: אתה מסכים איתי שלא יהיה נכון שאני אבוא אליך על צרות שאתה לא אחראי עליהן, נכון?
איתי טיטרו: כן.
ישראל חסון: שמעת פה עכשיו את הדברים, ואני אומר לך, אני מבין מאיפה אתה מדבר.
ישראל חסון: אתה נמצא עכשיו בסוף פברואר, הוא אומר לך 'אני יוצא למכרז ואני מתחיל לעבוד', אם אתה רוצה שנמרח אותך, נגיד לך 'תשמע, אני יודע להעביר לך 200 מטר ביד שמאל תוך חצי שנה, תניח לי לחצי שנה ותלך מפה', וגמרנו, אנחנו לא רוצים למרוח אותך, ואנחנו רוצים באמת טיפול אמיתי.
איתי טיטרו: טיפול אמיתי זה 2013.
ישראל חסון: לא, טיפול אמיתי זה כשהוא ייכנס עכשיו לעבודה ואנחנו, בגלל זה מה שאמרתי בהתחלה, אנחנו נוודא, אני אמרתי לו שאם משהו יעצור אותו, שיבוא בבקשה לוועדה הזו.
ישראל חסון: אתם יושבים פה, יושב פה כבוד ראש העיר, יושב פה עוד כבוד ראש העיר לשעבר, יושבים פה אנשים שרוצים לעזור לכם, אם אתם תבואו ותתריעו לי במאי, עוד חודשיים, חודשיים וחצי, 'אדוני, שום דבר לא זז, מרחו אותך', אל תדאג, תוך שבוע כולנו פה ואנחנו פחות מנומסים.
ישראל חסון: אני מבין את הצרה שלך, אבל אתה לא יכול לבוא אליי ולהגיד לי 'תשמע, תשלם בבקשה מכיסך על הדבר הזה'.
ישראל חסון: אתה לא יכול לבקש דבר כזה ממני, נכון?
ישראל חסון: אותו דבר כשאתה---
איתי טיטרו: לא יודע.
ישראל חסון: תבקש ממני?
ישראל חסון: למה שתבקש ממני?
ישראל חסון: מאיפה אני יכול לתת לך כסף?
איתי טיטרו: אז ממי הם יבקשו?
איתי טיטרו: הם חיים מתחת לקו המתח, ממי הם יכולים לבקש?
איתי טיטרו: הם חסרי אונים, הם חיים עם קרינה של ילדים חולים, אז מה הם יעשו?
ישראל חסון: אתה רוצה?
ישראל חסון: אז אני אומר לך את זה בצורה נורא פשוטה, בבקשה, לך תעשה עכשיו שיעורי בית על הוועדה המחוזית, תביא את הנתונים, תביא את זה עכשיו תוך שבוע, אם אתה מסוגל להביא, והנה אדוני היושב ראש, אם אתה מביא את הדבר הזה, קדימה, נעזור לך להסתער על מי שאפשר לבוא אליו בטענות.
איתי טיטרו: יש לנו מסמך עם תכנית הבנייה שכתוב שם במפורש שאסור לבנות.
יעקב אדרי: רק צריך להוציא איך התירו את זה.
אורי ארזי: אגב, אם חברת חשמל ידעה שיש בעיה, יכלו להוציא צו מניעה, יכלו לעשות משהו ולצרוח, ולא להגיד רק התנגדנו.
אורי ארזי: יש אחריות.
אורי ארזי: משפטית.
ישראל חסון: אני רוצה לומר לך משהו, אתה יודע על אחריות אתה יכול להסתכל מכמה זוויות.
ישראל חסון: יש לך גם אחריות לעצמך, כשאתה בא ושואל מה קורה לי כשאני בונה מתחת לקו מתח.
ישראל חסון: עזוב, אני אומר לך, אל תיכנס...
ישראל חסון: חבר'ה, אני אומר לכם את זה.
ישראל חסון: אפשר לשבת פה איתכם ולחמם אתכם ואפשר להיות הגיוניים וללכת קדימה.
ישראל חסון: תחליטו מה שאתם רוצים.
משה בן יאיר: אני ראש אגף הנדסה ברשות.
משה בן יאיר: קודם כל, אני מסכים עם חברי, מר איגור סטפנסקי, שמדבר על בעיה שהיא בעיה כלל ארצית ולא בעיה נקודתית לגבי אור עקיבא.
משה בן יאיר: אנחנו מדברים על לפחות 23 קווים בכל הארץ.
יעקב אדרי: כאשר אור עקיבא מוגדרת כמסוכנת ביותר.
משה בן יאיר: אני כרגע לא מתייחס מי מסוכן יותר, מי מסוכן פחות.
יעקב אדרי: לפי זה עובדים גם.
משה בן יאיר: סליחה, כבוד חבר הכנסת, אני כרגע לא מתייחס למי מסוכן יותר ולמי מסוכן פחות.
משה בן יאיר: ישנה ועדה ממלכתית ציבורית לקרינה אלקטרו מגנטית שמתכנסת אחת לחודש, אני חבר בה, יושב ראש הוועדה, דר' אלי שטרן, מצוי ובקי בכל הפרטים ובכל הנתונים של כל תופעת הבעיה האלקטרו מגנטית בכל הארץ, והוועדה יושבת על המדוכה כבר לא מעט זמן, לא כדי לקבוע אם זה מסוכן או לא מסוכן, אלא כדי לקבוע סדרי עדיפויות.
משה בן יאיר: צר לי שיושב ראש הוועדה לא נמצא כאן כדי להציג את העמדה שלו, של הוועדה.
משה בן יאיר: לגופו של עניין, ברגע שהרשות זיהתה שמדובר כאן בתופעה כלל ארצית, הרשות באה ואמרה לכבוד שר התשתיות 'אנא הגדר מדיניות שלך בנושא'.
משה בן יאיר: השר הגדיר מדיניות שהוא רוצה לבצע העתקה של הקווים האלה.
משה בן יאיר: מאותו רגע הרשות באה ואמרה, הרשות תכיר בעלויות, בבסיס התעריף למקטע הולכה.
משה בן יאיר: לידיעת
משה בן יאיר: כם בסיס תעריף למקטע ייצור הסתיים עכשיו, מה שהתבטא בהכרזות בתקשורת על ירידה בתעריפים.
משה בן יאיר: הרשות כרגע עובדת על בסיס תעריפים למקטע הולכה ולמקטע חלוקה, כך שעד סוף השנה בחברת החשמל יבוא לידי ביטוי כלכלי, כספי, כל המשמעויות של העתקות קווים בארץ כפי שיידרש.
משה בן יאיר: אני רק מבקש מכבוד יושב ראש הוועדה, מכיוון שזו תופעה כלל ארצית, אולי הוועדה יכולה להרים סוף סוף את הנס והדגל ולבדוק מה פה קורה שבתים מתקרבים לקווים בצורה שיטתית במדינת ישראל.
משה בן יאיר: משהו בהליך התכנוני פועל בצורה לא תקינה וצריך לפתור את זה.
משה בן יאיר: אלה הם דבריי.
יעקב אדרי: אני אזום דיון בוועדת הפנים על העניין הזה.
משה בן יאיר: תודה.
אסתר צימבליסטה: חברת דולב מוכרת לך?
משה בן יאיר: לא.
אסתר צימבליסטה: חברת דולב, שמתמחה בקרינה אלקטרו מגנטית, היו בשטח, הם מדדו ומצאו שבכמה בתים יש בתוך הבית 90 מיליגאוס קרינה בקומות העליונות, על יד הקווים זה 14 וזו חברה שהגיעה עם פרופסור מפלורידה, שהם עובדים איתו, שהוא בעל שם עולמי, והוא אמר לנו 'אתם משוגעים שאתם גרים פה'.
אסתר צימבליסטה: אני רוצה להגיד לכם, אני אצטרך לחשוף את עצמי, פשוט למען המטרה.
אסתר צימבליסטה: אני באתי אישה בריאה מאוד, אפשר לבדוק את התיק שלי, לפני שנה וחצי.
אסתר צימבליסטה: לפני כמה חודשים התחלתי לסבול מבעיה של בלוטת התריס, רצינית, היום יש לי תופעה, אם יש פה ממשרד הבריאות מישהו, שהרופאים לא יודעים, אני עדיין בבדיקות, יש לי תופעה על כפות הידיים, מן פריחה שהיא לא מובנת, יש אנשים שסובלים מחולשה, מהפלות, מכאבי ראש חזקים, שאין לזה סיבה.
אסתר צימבליסטה: אנשים קצת נרדמים מדי פעם, אז אני מבקשת, אנחנו רוצים לצאת מפה, אני מקווה שעד 2013, כמו שאתה מר אשר דהן מצהיר, שאני אשאר בחיים ואני אזכה לראות את הקווים זזים שם, לא ליד הבית שלי.
אסתר צימבליסטה: אני היום לא דואגת כל כך לעצמי, אני את שלי עשיתי, יש לי שתי נכדות שם והנכדות שלי נאלצות לישון אצלי בקומה התחתונה, וזה מה שמכאיב לי, ואתם צריכים להבין את זה, על זה אני לא מוכנה לוותר.
אסתר צימבליסטה: אני מוכנה לעשות הכל בתורה אמא, גם בתור סבתא, הכל אני מוכנה, גם דברים לא טובים, אני מוכנה לעבור על החוק למען הילדים שלי, ואני מבקשת, אנחנו רוצים לצאת מפה עם החלטה שכולם מחליטים שלפחות תזיזו את זה, שאנחנו נוכל לישון בשקט, שאפשר יהיה לדבר בטלפון, שאפשר לשבת ליד מחשב, שהנכדות יכולות לישון בחדרים שלהם, ובינתיים תגמרו את העבודה עד 2013.
אסתר צימבליסטה: למה אנחנו צריכים לסבול?
אשר דהן: אני רק רוצה שתבינו, נדמה לכם שלהזיז זה עניין של מה בכך.
אשר דהן: אל"ף, זה הרבה מאוד מיליונים---
אסתר צימבליסטה: אמרת שזה מיידי.
אשר דהן: חכי רגע, זה גם לא פחות זמן.
אסתר צימבליסטה: אתה אמרת מיידי, בטלוויזיה אמרת מיידי.
כרמל שאמה-הכהן: חברים, אני רוצה להבין, מה המשמעות של הזזה ב-200 מטר, זמן וכסף?
כרמל שאמה-הכהן: בקיצור.
אשר דהן: אני לא עשיתי את החשבון.
כרמל שאמה-הכהן: אין לך נתון.
כרמל שאמה-הכהן: סדר גודל?
אשר דהן: אבל קח בחשבון שאם אנחנו הולכים להזיז 200 מטר, נתחיל תהליך של היתרים שלוקח גם שנה וחצי עד שמקבלים את זה.
אסתר צימבליסטה: אז למה אמרת 200 מטר מיידי?
אשר דהן: חבר'ה, אנחנו לא יכולים להקים עמוד איפה שאנחנו רוצים.
אסתר צימבליסטה: אבל למה אמרת את זה בטלוויזיה?
אסתר צימבליסטה: אמרת מיידי, בלי מכרז, בלי כלום.
אשר דהן: אין מיידי, אני מעולם לא אמרתי מיידי.
אסתר צימבליסטה: אני יכולה להשמיע את הדיסק, יש לנו את זה מוקלט.
אסתר צימבליסטה: שאתה בפירוש אמרת לאורלי וילנאי, 'מיידית, אנחנו יכולים לעשות את זה, בלי מכרז, בלי שום דבר, בלי עלות כספית כזאת'.
אסתר צימבליסטה: אתה אמרת את זה.
כרמל שאמה-הכהן: תושבים יקרים, אנחנו איתכם ב-100%, לא ב-99%.
כרמל שאמה-הכהן: אין ספק שלכם אין שום אשמה בעניין.
כרמל שאמה-הכהן: הכי טוב שאפשר להוציא מחברת חשמל זה באמת שהם יתחילו ולפקח עליהם שהם יעשו מאה אחוז מאמץ לגמור את זה הכי מהר שאפשר ויתחילו עם זה הכי מוקדם ובזה אנחנו לרשותכם, אתם שם בשטח, העירייה שם בשטח.
כרמל שאמה-הכהן: כל חריגה מההבטחה ומההתחייבות הזאת תגרור תגובה לא פשוטה מהנציגים שלכם פה.
כרמל שאמה-הכהן: זה מסלול אחד.
אסתר צימבליסטה: סליחה, שאני קוטעת אותך, איזה חריגה?
כרמל שאמה-הכהן: לא התחילו לעבוד, עצרו באמצע העבודה, עובד שם רק טרקטור אחד.
כרמל שאמה-הכהן: לא יודע, דבר שייראה לא סביר.
כרמל שאמה-הכהן: העירייה תיקח מפקח עבודה מטעמה שיהיה מפקח על זה.
כרמל שאמה-הכהן: כל חריגה, תאמינו לי, אנחנו יודעים גם להיות, כמו שאמר פה חבר כנסת אחר---
אסתר צימבליסטה: אתה מסכים ל-2013?
כרמל שאמה-הכהן: אבל זה המקסימום שהם יודעים לעשות היום.
כרמל שאמה-הכהן: אם הוא יילך, גברתי, עכשיו לבקש את התכנית של ה-200 מטר, שנראית הרבה יותר פשוטה, אז הוא אומר שעוד אין לו היתרים לכך, הוא יילך לבקש היתרים, יתנגדו בעלי הקרקע, יתנגדו בעלי הקרקע, צו מניעה, בתי משפט, ובסוף דחית בכלל את כל התאריך, ייצא שכרך בהפסדך.
כרמל שאמה-הכהן: ואני לא רוצה ללכת לכיוון הזה, אם מישהו היה מציג לי פה משהו אחר, היינו הולכים על זה.
כרמל שאמה-הכהן: ואז גמרנו את המישור של חברת החשמל, הם באמת עשו את המקסימום.
כרמל שאמה-הכהן: נשאר מי שגרם לכם את העוול, למצוא אותו ושיפצה אתכם.
כרמל שאמה-הכהן: זה גם מסלול נוסף, בין שיפצה אתכם כבר, שתוכלו לגור במקום אחר עד שיושלם, שזה נזק עליו, ובי"ת, לנזק שכבר נגרם לכם, עוגמת נפש ונזקים בריאותיים וכל מה שקשור בזה.
כרמל שאמה-הכהן: אני מוכן לעזור לכם בבדיקה, למצוא מי האשם, אם זה ממשרד הפנים, בוועדות.
כרמל שאמה-הכהן: אני אהיה לרשותכם, יחד עם חברי הוועדה האחרים ומי שלקח פה חלק בדיון.
כרמל שאמה-הכהן: וזה עוד מסלול.
כרמל שאמה-הכהן: יכול להיות שזה יעזור כי אז, אם ייגמר ב-2013 אבל לכולכם יהיה דיור חלופי, שכר דירה חלופי, אז תרגישו את זה פחות.
כרמל שאמה-הכהן: זה גם לא נעים לעבור דירה ולחזור לטלטלה הזו אבל זה גם משהו, ובי"ת, מי שנגרם לו נזק, כמו כל שכל ישר, צריך לקבל פיצוי על הנזק שנגרם לו.
כרמל שאמה-הכהן: אני מוכן לעמוד בקשר עם מישהו מכם שמייצג אתכם, לשבת איתו, לקבוע פגישה, אפילו לבוא לבקר אתכם שם באור עקיבא.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו נשב איתכם ונתקדם גם במסלול ההוא.
כרמל שאמה-הכהן: כל הדברים האלה זה המקסימום שאנחנו יכולים לעשות ואנחנו לרשותכם.
כרמל שאמה-הכהן: מי שיהיה לו רעיון אחר, שלא חשבנו עליו כרגע, אנחנו מחברת חשמל ביקשנו בכל מקרה את הפרוטוקולים שהתייחסת אליהם ואת לוחות הזמנים של ביצוע הפרויקט.
אשר דהן: אני אומר לכם שוב, לגבי לוחות זמנים, זה תמיד דינמי.
אשר דהן: אנחנו ניתן לוח זמנים שתמיד נעמוד בו, ואנחנו נעשה את הכל עוד לפני לוח הזמנים, אז תנו לנו בבקשה את הקרדיט ש---
כרמל שאמה-הכהן: אבל לוח זמנים מתוכנן, מה הבעיה להציג אותו?
אשר דהן: אבל השאלה כאן שנשאלת, לוח זמנים עשוי בשביל עצמנו, בשביל חברת החשמל.
כרמל שאמה-הכהן: כל עוד אין לכם מתחרים במדינה, אין לך מה לחשוש להציג אותו.
אשר דהן: גם אם יש מתחרה, אנחנו עושים את לוחות הזמנים.
אשר דהן: אני שמח שעכשיו אנחנו מתחילים את העבודה הזאת, ולא בעוד שנתיים-שלוש, כי בעוד שנתיים-שלוש אנחנו נכנסים לבום כזה בתחום הקמת קווי מתח עליון להוצאת אנרגיה מהנגב ומכל מיני אתרים בצורה בלתי נתפסת.
אשר דהן: זה יחייב אותנו אולי אפילו להכפיל את הכוחות שלנו מבחינת צרכי העבודה, אז לפחות עכשיו, אם אנחנו לוקחים את הקו, אני מבטיח, חבר'ה, קחו את זה כהבטחה אישית, אנחנו נעשה את הכל---
אסתר צימבליסטה: בכתב, בכתב.
אשר דהן: הבטחה בכתב יותר טובה מההבטחה הזאת כאן לפני עם ועדה, שאנחנו נעשה את הכל לקדם את הנושא?
אשר דהן: תנו לי את הקרדיט הזה, באופן אישי אני מתחייב שאנחנו נקדם את הקו הזה כדי לסיים אותו מהר ככל שניתן.
כרמל שאמה-הכהן: מר דהן, שכנעת אותי היום בהרבה נקודות, בנקודה הזו אני לא יורד לסוף דעתך.
כרמל שאמה-הכהן: לנו חשוב שלוחות הזמנים יהיו על השולחן.
אשר דהן: אני אתן לוחות זמנים, אדוני היושב ראש.
אשר דהן: אין שום בעיה.
אנט בן חמו: סליחה, אני גרה במקום הכי מסוכן, הכי הכי.
אנט בן חמו: בעלי קיבל מחלה כרונדיזיס, שזה כרוני, אין לזה תרופה.
אנט בן חמו: ראש המועצה לשעבר יכול להעיד וכולם.
אנט בן חמו: מה אני עושה בעוד שלוש שנים, כשהוא יילך, אתם תתנו לנו פתרון?
אשר דהן: רבותיי, אי אפשר לזרוק את האשמה של מחלה זו או אחרת על חברת החשמל.
אשר דהן: גם בנושא ההשפעה האלקטרו מגנטית, אין כל הוכחה בעולם, עם כל הסקרים שנעשו, שיש קשר.
אשר דהן: לא כל חולה סרטן במדינת ישראל גר ליד קו מתח עליון, לא כל חולה סרטן.
אנט בן חמו: הוא לא סרטן.
אשר דהן: אני לא מדבר על בעלך, אני מדבר על אשתו של---
קריאה: והפלה?
קריאה: לבת שלי שמונה הפלות יש לה.
איתי טיטרו: אז אתה אומר להם 'תלכו הביתה, הכל בסדר', זה מה שאתה אומר, מר דהן?
איתי טיטרו: אתה אומר 'לכו הביתה, הכל בסדר, החשמל הוא נוף יפה'.
אשר דהן: אנחנו את שלנו נעשה.
איתי טיטרו: לא, אבל למה אתה לא מקשר את הקרינה?
איתי טיטרו: אם הקרינה לא קשורה, הם חיים בהרגשה שזה כן קשור, אתה לא מוריד להם את המעמסה הנפשית, אתה לא מוריד להם את הפחד הקיומי, הם פוחדים על החיים שלהם, יש להם ילדים---
אנט בן חמו: הכי מסוכן באזור זה אני, 90, לא 6, לא 10, זה לא 20, זה 90.
דוברת: תוכיח לנו שאין לזה קשר.
אשר דהן: את בנית את הבית?
אנט בן חמו: אני בניתי, כן.
אשר דהן: גם את בנית את הבית?
אסתר צימבליסטה: אני קניתי מוכן.
אסתר צימבליסטה: אני שנה וחצי.
איתי טיטרו: מר כרמל שאמה, אתה יכול להגיע לביקור בקרוב באור עקיבא?
כרמל שאמה-הכהן: כן, אנחנו נתאם את זה.
צביקה חלילי: קודם כל אני חושב שאם היה נופל איזה טיל במלחמה האחרונה על השרשרת הזאת, זה היה מתחלף תוך זמן קצר מאוד.
צביקה חלילי: זה דבר ראשון.
צביקה חלילי: בלי כל קשר לזה, לפני שש שנים, כשהייתי בוועד של השכונה, ואמרתי לאנשים וגם אליהם, 'תשמעו, זה יגיע אלינו ואנשים פה חולים', לצערי הרב אשתי היתה השנייה, לא הראשונה עוד, ויש עוד הרבה חולים שהם רוסים, סליחה שאני אומר את זה, מהעלייה, שהם לא מדברים.
צביקה חלילי: אתה בא אליהם הביתה להגיד להם '
צביקה חלילי: איזה דעות יש לכם?
צביקה חלילי: ' לא, הם לא רוצים, הם כבר לא מאמינים באף אחד, 'אנחנו מעדיפים לסבול ולמות' ואנחנו יודעים שיש כאלה, אתה פשוט בא אליהם הביתה, לא יכול לדבר איתם רוסית, אבל בעלה מת מסרטן ועוד אחד מסרטן, אבל מעבר לכביש, אין אף אחד כזה, כי הם רחוקים.
צביקה חלילי: עכשיו מה קורה?
צביקה חלילי: תשמעו חבר'ה, גם אז אמרתי לאנשים, לאלו ולשכנה אקאי, ועוד כמה 'אתם תהיו חולים, אנחנו צריכים לברוח לפה', אשתי התנגדה לברוח, כי זה בית שבניתי אותו 12 שנה ולא רצתה לברוח, אז היא אכלה אותה ראשונה.
צביקה חלילי: ואלו באים עכשיו בשרשרת.
צביקה חלילי: עכשיו מה הבעיה פה?
צביקה חלילי: אתם עוד לא הבנתם, יש פה ילדים.
צביקה חלילי: את הילדים שלי אני לוקח לנתניה כל יום, שלא יקרה להם כלום, אבל מה יהיה עם הנכדים שלה?
צביקה חלילי: זה יגיע.
צביקה חלילי: תרשום מה שאני אומר, תרשום את זה, כי גם הם צחקו עליי כולם לפני זה, גם מר אדרי צחק עליי, אמרתי 'פה יהיו חולים'.
צביקה חלילי: איך אני ידעתי את זה?
צביקה חלילי: במקרה כשבניתי את המרתף, עברנו שם מכביש החוף, מישהי שמתעסקת בסרטן, מחוץ לארץ, אשתו של אח של אשתי, אמרה לי 'מה אתה בונה פה בכלל?
צביקה חלילי: זה מסוכן, למעלה כבלים, אסור'.
צביקה חלילי: בדנמרק יש חוק, והיא מומחית לזה, מרחק של 400 יארד, שאסור אפילו לבנות בית, אנחנו כן בנינו, כי לא היה לנו כסף ואמרנו לה 'לקח לי 12 שנה לבנות' וכשהייתי מזהיר את האנשים 'אל תגורו פה' ואשתי, גם הזהרתי אותה 'ליאור, בואי נברח מפה, בואי נברח מפה', אשתי לא רצתה לברוח.
צביקה חלילי: היא אמרה 'זה הבית שלי, אני חייבת לחיות פה', ואשתי אכלה אותה.
צביקה חלילי: ותדעו לכם, תרשום בפרוטוקול, בעוד חמש-שש שנים יצוצו גם הילדים האלה.
צביקה חלילי: לצערי הרב.
צביקה חלילי: וכל אחד צחק עליי עכשיו, שיצחקו עליי עכשיו, תרשום ותראה, וזה יקרה.
צביקה חלילי: כי אני גם מאמין, אני גם כזה, הבנתי, אני יודע מה זו המערכת, לא יזוז כלום.
צביקה חלילי: אם יזוז, זה לאט ובעיות פתאום ימציאו, פתאום תהיה מלחמה, יגידו זה נדחה במלחמה, אני מכיר את זה.
צביקה חלילי: וחס וחלילה שלא יגיע לילדים.