GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמרי אינגבר: חציון מדינות ה-OECD עומד על 35%.
עמרי אינגבר: אם אנחנו רוצים להשתוות לאנגליה, צרפת וכן הלאה, עלינו להשקיע 8 מיליארד שקלים בשנה לפחות במחקר ופיתוח.
רוברט אילטוב: הנתונים שלכם דומים לזה?
לידיה לזנס: זה נתון מעניין מאוד והוא מצביע על הנטל שמוטל על התעשייה בארץ ביחס לעולם.
לידיה לזנס: מעניין מאוד לראות שם את כל הנתונים, על כך שפעם ישראל היתה גבוהה, והיום כל מדינות העולם חוצות את הקו ומטפסות למעלה בהורדת הנטל מן התעשייה.
לידיה לזנס: זה נתון מעניין מאוד שכדאי להביא בחשבון.
רוברט אילטוב: אני מבקש מחבריי ממשרד האוצר להביא את זה בחשבון בדיוניהם, כי זה נושא חשוב מאוד בשיקולים של המשקיעים, של הקרנות ושל התעשייה.
רוברט אילטוב: חשוב מאוד עד כמה המדינה מעורבת.
רוברט אילטוב: היום אין מקום שאליו אני מגיע ולא שומע את הנתונים הללו, שמדינת ישראל נסוגה בהיקף התמיכה שלה במו"פ במקום להתקדם.
רוברט אילטוב: עזבו את המשבר הכלכלי.
רוברט אילטוב: גם בלעדי המשבר הכלכלי, במקום להתחרות היום מול המדינות האחרות על היקף ההשקעות ומתן חבילות והטבות, אנחנו נסוגים, מצמצמים את השתתפות המדינה.
רוברט אילטוב: זה תהליך שעלול לפגוע מאוד בעתיד.
רוברט אילטוב: אולי היום אנחנו רואים כל מיני דברים אחרים, אבל לאורך זמן תיווצר פגיעה ממשית בתעשיית ההיי-טק.
רוברט אילטוב: גם פערי האיכויות מצטמצמים בעולם.
רוברט אילטוב: יש לנו את האיכות, אבל גם זה מצטמצם.
רוברט אילטוב: היום המהנדסים לומדים בכל מקום כמעט אותו דבר.
רוברט אילטוב: לכן אם המדינה לא תעמוד בתחרות הזאת ולא תחזור לאותם ממדי השקעה והשתתפות בתעשייה, ואף תגדילם, יהיה לנו קושי גדול מאוד להתחרות בעולם על פיתוח התעשייה הזאת.
חיים קופנס: כשל השוק השני שאנחנו רואים מתרחש היום, הוא הירידה ברמת ההשקעות.
חיים קופנס: אם פעם חברה שהיתה במצב כלכלי מסוים יכלה לגייס כסף בתנאים מסוימים, היום החברה צריכה להיות במצב הרבה יותר טוב כדי לגייס אותו כסף.
חיים קופנס: אם פעם חברה היתה צריכה להראות מכירות של מיליון או 2 מיליון דולר כדי לגייס כסף בתנאים מסוימים, היום עליה להראות מכירות של 4-5 מיליון דולר כדי לגייס כסף באותם התנאים.
חיים קופנס: הדבר הזה משפיע על החברות הצעירות ביותר.
חיים קופנס: חברות צעירות, חברות שלא מסוגלות להראות גידול בהיקף ההכנסות שלהן, הן החברות שנפגעות הכי הרבה מן המשבר.
חיים קופנס: כבר אמרו קודמיי, יש לנו בעיה ספציפית עם חברות בוגרות חממה.
חיים קופנס: הבעיה הזאת היא של כל החברות הצעירות שפועלות בארץ, שלא יכולות להראות הכנסות משמעותיות.
חיים קופנס: עד לפני כמה שנים החברות הללו יכלו לגייס כסף, אך היום שוק הגיוסים לחברות הללו סגור כמעט.
חיים קופנס: כאן נדרשת התערבות ממשלתית באמצעות מנגנון המדען הראשי.
חיים קופנס: עלינו לזכור, ככל שיש פחות כסף בהון סיכון, כך אנו, אנשי ההון סיכון, מפנים יותר חברות למדען הראשי כדי לקבל תמיכה.
חיים קופנס: הדרישה לתקציבי המדען הראשי הולכת וגדלה, ולצערנו הרב השנה אנחנו רואים צמצום בתקציב המדען הראשי.
חיים קופנס: שני הדברים הללו לא מתיישבים זה עם זה.
חיים קופנס: חייבים לראות השנה גידול משמעותי בתקציב המדען הראשי.
חיים קופנס: הוא חייב בוודאי לעמוד על הרמה שלו בשנה הקודמת, ומכיוון שלא נראה שהמשבר בעולם ההון סיכון הולך ונסוג, אז בעצם חייבים לראות מצד הממשלה גידול משמעותי, אפילו יחסית לשנה הקודמת, שהיתה שנה טובה מאוד, כי אחרת נמצא עצמנו בבעיה.
חיים קופנס: אמרו כבר קודמיי, שהחברות הקטנות יעברו מכאן למקומות זולים יותר, וכאשר החברות הללו ייסגרו, בעוד 3 או 4 שנים כאשר המשבר הזה יסתיים נמצא את עצמנו עם מגוון מצומצם מאוד של חברות להשקיע בהן, ואז נגלה שגם כספי הון סיכון הם כספים שקל להם לעבור מנקודה אחת בעולם לנקודה אחרת.
חיים קופנס: נראה בעצם ירידה גם בקטעים הללו.
חיים קופנס: כשל השוק האחרון שאני רוצה להתייחס אליו נמצא דווקא בצד השני של הסקלה, בחברות שגייסו כבר השקעה, שהגיעו כבר להכנסות גבוהות, ושכעת קרנות ההון סיכון צריכות לממש בצורה כזאת או אחרת את האחזקות שלהן.
חיים קופנס: גם כאן צריך איזה פתרון ממשלתי, כדוגמת הפתרון שהקים בזמנו את קרנות ההון סיכון.
חיים קופנס: אנו חייבים לקבל פתרון ממשלתי שיקים קרנות של Private equity, שייכנס בנעליהן של קרנות ההון סיכון לחברות גדולות, על מנת שהקרנות יוכלו לממש את האחזקות שלהן והחברות הללו לא יצטרכו להימכר, לעתים במחירים נמוכים מדי, בטרם פרקן.
חיים קופנס: גם כאן נדרשת איזו התערבות ממשלתית, כדי לטפל בצד הגבוה של הסקלה.
רוברט אילטוב: אבקש ממשרד האוצר להגיב לדברים שנאמרו כאן, גם באשר לערוץ של המדען הראשי והתקציב של המדען הראשי, וגם בנושא האחרון שהועלה.
יונתן רגב: שנה שעברה, צריך לציין שהיתה שנה חריגה מבחינת היקף התקציב של המדען הראשי.
יונתן רגב: היא כללה גם תוספות מתוך תוכנית ההאצה.
יונתן רגב: לכן אני סבור שלא כל-כך מדויק להגיד שיש ירידה בהיקף תקציבו של המדען הראשי לאורך השנים.
יונתן רגב: במשרד האוצר אנחנו מאמינים מאוד בפעילות של המדען הראשי ועושים כל מאמץ כדי לתגבר אותה.
רוברט אילטוב: במה זה מתבטא?
יונתן רגב: זה מתבטא, לדוגמה, בתוכנית ההאצה שנתנה תוספת תקציב, ובעסקת החבילה שנתנה תוספת תקציב נוספת, שהגיעה בסוף שנת 2009.
יונתן רגב: יחד עם זאת, יש אילוצים תקציביים וגם הם מתווים את המדיניות.
רוברט אילטוב: אם משרד האוצר שם לעצמו את ההיי-טק כחוד החנית, אז האילוצים מתרחבים.
יונתן רגב: אנחנו תומכים מאוד בפעילות של המדען הראשי.
יונתן רגב: יחד עם זה, יש אילוצים תקציביים וסדרי עדיפויות ולכן לא נוכל להתחייב לתוספת תקציב.
רוברט אילטוב: יש הצהרות של המשרד ויש מעשים של המשרד.
רוברט אילטוב: בשורה התחתונה, יש ירידה בתקציב.
יונתן רגב: בשורה התחתונה, יש ירידה ביחס לשנה שעברה, אבל ביחס לשנים קודמות התקציב השנה גבוה יותר.
שלמה וקס: זה לא מדויק.
יונתן רגב: ביחס לשנים 2003-2007.
יונתן רגב: אני רוצה להוסיף לגבי תוכנית החממות, אכן משנה שעברה, בשיתוף עם המדען הראשי, יש תוכנית פיילוט שמאפשרת לחברות חממה בתחומים מסוימים, לפי בחירת החממה, לקבל תמיכה בשנה השלישית.
איל ליפשיץ: זאת תוכנית שלא מנוצלת, כי זה רק 50% ולא 85%.
איל ליפשיץ: לכן רוב החממות, כל החממות כמעט בוחרות שלא לנצל את זה.
איל ליפשיץ: צריך להעלות את זה ל-85%.
איל ליפשיץ: זה לא יגדיל את התקציב של החממות.
איל ליפשיץ: יש להכניס פחות חברות לחממות, אם צריך, כדי שאפשר יהיה לתחזק את הקיים, שהושקע בו כבר כל-כך הרבה כסף.
יונתן רגב: היתה תוכנית פיילוט ואנחנו במהלך של בחינת התוכנית הזאת.
יונתן רגב: כאשר נסיים את התוכנית, נוכל לדעת.
אמיר פרוינד: שלום לכם.
אמיר פרוינד: שתי מילים על עצמי.
אמיר פרוינד: עסקתי בשנתיים האחרונות בליווי של כמה חברות סטארט-אפ ב-Early stage, ב-Mentoring שלהן באיזו מסגרת שהקמתי עם שותף נוסף, והיום אני גם מנכ"ל של חברת סטארט-אפ חדשה.
אמיר פרוינד: במסגרת הזאת נחשפתי רבות למה שקרה בשנתיים הללו.
אמיר פרוינד: כשל שוק גדול הוא חברות מתחילות, שמר שלמה גרדמן ומר חיים קופנס דיברו עליהן.
אמיר פרוינד: הרף עלה והשתנה.
אמיר פרוינד: חברה שצריכה היום לגייס כסף ראשון שלא דרך המדען הראשי, צריכה להביא לקוח ולהראות מכירות.
אמיר פרוינד: הפוקוס עבר מהפך של 180 מעלות מטכנולוגיה לשוק.
אמיר פרוינד: אם קודם היינו צריכים להראות שקפים על הטכנולוגיה, היום צריך להראות גישה לשוק, לקוחות ומכירות.
אמיר פרוינד: סטארט-אפים מתים בדרך כל הזמן.
אמיר פרוינד: בשנים 2008-2009, קרנות ההון לא היו שחקן בשוק עבור הסטארט-אפים החדשים, כמעט בכלל לא, או היה להן תפקיד אפסי לחלוטין.
אמיר פרוינד: זה לא עניין אותן.
אמיר פרוינד: ראינו את זה, שמענו ודיברנו.
אמיר פרוינד: השחקן העיקרי שמשחק בשוק הזה הוא המשקיעים הפרטיים, או ה"אנג'לים", וגם שם השוק היום רווי.
אמיר פרוינד: המשקיעים שבאים מתחום ההיי-טק מוצפים, קשה מאוד לקבל את תשומת לבם, הם שבעים, וגם שם יש שינוי, לשוק של משקיעים פרטיים שהם פחות מקצועיים ופחות יודעים לגדל ולכוון את החברות, על אף שכן יש להם כסף והם רוצים להשקיע אותו.
אמיר פרוינד: התרומה של המדען הראשי בשנתיים האחרונות היתה מדהימה, כקרן האור היחידה לסטארט-אפים מתחילים שהם First timers.
אמיר פרוינד: המספר אדיר ולדעתי יש עוד פוטנציאל שהולך לאיבוד.
אמיר פרוינד: בתמיכה של המדען הראשי, יש מקומות שיכולים לגרום לשינוי, ושלאו דווקא יחייבו תוספת כסף או תוספת זמן.
אמיר פרוינד: יש לפחות 2-3 דברים מאפיינים: ראשית, כמות ה"מנטורינג" או התמיכה המקצועית שחברות זוכות לה, גם במסגרת המדען הראשי, התמיכה אפסית.
אמיר פרוינד: אם היו לוקחים את מה שהמדען הראשי משקיע בחברה אחת בחממה, לוקחים 500-420 אלף דולר ומשקיעים את הסכום הזה בכל חממה, בצוות מקצועי שילווה את החברות, צוות מנוסה שצריך לשלם לו כסף, היינו מקבלים טיוב של ההצלחה בצורה פנטסטית.
אמיר פרוינד: שנית, כאשר חברה צעירה הולכת לחממה, התקציב שלה, אני יודע פחות או יותר להגיד אותו מראש.
אמיר פרוינד: יהיו שם 4 אנשים, זה צריך להימשך בין 6-7 רבעונים.
אמיר פרוינד: חברה כזאת מסוגלת לעשות רק את הפיתוח.
אמיר פרוינד: היום כדי להצליח לגייס כסף הלאה, צריך להשקיע בשוק ובשיווק.
אמיר פרוינד: בכל המנגנונים של המדען הראשי יש איזה חסם, כמה כסף יכול להיות מועבר לכיוון של שיווק ושל הוצאות לשוק.
רוברט אילטוב: בנושא השיווק נקיים דיון נפרד בעוד כחודש, אולי לפני שנצא לפגרה.
רוברט אילטוב: זה נושא מעניין ומורכב בפני עצמו, ובעייתי.
רוברט אילטוב: לא צריך לגזול מן המדען הראשי תקציבים לנושא הזה.
רוברט אילטוב: צריך להביא תקציבים אחרים.
אמיר פרוינד: ייתכן, אבל כל שאני אומר, שחברה שמסיימת את התקופה הזאת ומקבלת תקציב מן המדען הראשי, יש בפניה פער אדיר כדי להצליח בגיוס ההמשך, והוא נובע מן הדרישות, שלדעתי הן נכונות, של קרנות ההון סיכון לעומת מה שהסטארט-אפים, שעוברים את השלב הראשון של החיים שלהם, מסוגלים להגיע.
רוברט אילטוב: אני מודה לך.
רוברט אילטוב: אבקש מגברת אסתי פשין, מנכ"לית השדולה לקידום תעשיית ההיי-טק בישראל, להתייחס לדברים.
אסתר פשין: תודה, אדוני היושב-ראש.
אסתר פשין: לא אדבר כאן בכובע של מנכ"לית השדולה, אלא בכובע של עבודת-היום שלי.
אסתר פשין: הפוקוס של הקרן שלנו בחברות turn around, חברות שהגיעו למצב משבר וצריכות האצה, גם כלכלית וגם ניהולית, כדי להתגבר על הקשיים ולעלות על דרך חדשה.
אסתר פשין: מתדפקות על דלתותינו לא מעט חברות שמנסות את מזלן לגייס כסף בכל מיני ערוצים אחרים.
אסתר פשין: הטיבו לומר מר שלמה גרדמן ומר חיים קופנס, שיש היום בעיה בשלבי הגיוס הראשונים.
אסתר פשין: יש פחות כסף, למרות שהיקף החברות שמקבלות את הסכומים הללו הוא אותו היקף של חברות.
אסתר פשין: בשנת 2008 בסך הכל גויסו בחברות Seed ובחברות Early stage כ-850 מיליון שקלים.
אסתר פשין: בשנת 2009 גויסו בסך הכול כ-400 מיליון שקלים, בערך 50%.
אסתר פשין: מספר החברות לא השתנה מהותית, בשנת 2008 היו 41 חברות ובשנת 2009 היו 36 חברות.
אסתר פשין: המשמעות היא, שלאותו מספר של חברות פחות או יותר גויס פחות או יותר 50% מן הכסף.
אסתר פשין: כלומר, החברות הללו צריכות להצטמצם בפעילות שלהן, שזה בדרך כלל דבר מבורך, אנו אוהבים חברות שהן יעילות מאוד מבחינה תפעולית, שממוקדות מאוד במטרות שלהן.
אסתר פשין: המשמעות השנייה, שייתכן שאין לחברות הללו די כסף כדי להגיע למקומות שאליהם הן צריכות להגיע ולכן הן פונות לערוצים נוספים, ובעיקר ערוצים של מימון ביניים וערוצים של משקיעים פרטיים.
אסתר פשין: שתי נקודות שהייתי רוצה לשים אותן כאן על השולחן, שלא נגעו בהן עד כה, שנדרשת כאן איזו התערבות ממשלתית במציאת פתרונות של מימון ביניים לחברות בשלבים כאלה ואחרים.
אסתר פשין: לא מדובר בהכרח בסכומי מימון גדולים מאוד, אבל כן במימון שיאפשר להן להגיע לרף, שכזכור עלה.
אסתר פשין: הנושא הזה נדון כבר כאן בוועדה לפני זמן מה, בדיון על קרנות האשראי.
אסתר פשין: נדרש למצוא פתרון לקרנות האשראי בהקדם, על מנת שגם חברות היי-טק יוכלו ליהנות מהן.
אסתר פשין: הכיוון השני הוא לתגמל או לאפשר למשקיעים פרטיים ליהנות יותר מן ההשקעות בישראל, להאיץ את האפשרות שלהם להשקיע בישראל, על מנת שבסך הכול יהיה יותר כסף זמין בשוק, יותר הון, בוודאי באשר לחברות בשלבים המוקדמים שלהן.
רוברט אילטוב: מר מנקובסקי, מה המצב היום אצלכם באשר להשקעות בחברות הסטארט-אפ בשלבי ה-Seed, בשלבי ההתחלה?
אהרון מנקובסקי: אני רוצה להציג כאן תופעה שקורית אצלנו, וקצת מתעלמים ממנה בדיון.
אהרון מנקובסקי: הסטטיסטיקה היבשה לא מספיקה, זה שהמספרים יורדים ומתחלקים.
אהרון מנקובסקי: דבר אחד מרכזי השתנה אצלנו, והוא משתנה לאורך כל הקו, עד המשקיעים הפרטיים.
אהרון מנקובסקי: אציג דוגמה.
אהרון מנקובסקי: היה כאן Chief innovation officer של קונגלומרט ענק מן המזרח הרחוק, ולא אזכיר את שמו.
אהרון מנקובסקי: הוא היה כאן בביקור מאוד לא מתוקשר.
אהרון מנקובסקי: הוא ביקש מכל מיני אנשים שהוא מכיר בארץ לראות חברות שהן בקצה הטכנולוגיה.
אהרון מנקובסקי: ב-4 ימים הוא ראה 38 חברות, מן הבוקר ועד הערב.
אהרון מנקובסקי: אני הייתי האחרון שפגש אותו.
אהרון מנקובסקי: אכלנו ארוחת ערב ביחד והוא סיפר לי סיפור שקשור למה שאני אומר לכם עכשיו.
אהרון מנקובסקי: הוא אמר: "38 החברות, כולן הציגו לי מודל עסקי, אך רק שתיים הציגו לי מודל עסקי שהבנתי אותו".
אהרון מנקובסקי: זה חלק מן הבעיה, חלק מן השיעור שלמדנו דרך הרגליים, שאנחנו יותר מדי "מתים" על טכנולוגיה, וזה מן הרגע הראשון שחברה קמה, מן השקפים שהזכירו כאן, ולאורך כל הדרך.
אהרון מנקובסקי: זו אחת הסיבות המרכזיות שהיום קשה לגייס כסף, כי כשאנחנו בוחנים השקעות מ-"Two men and "a dog, היום אנו חופרים להבין האם יש מודל עסקי שיאפשר לייצר הכנסות מן החברות האלה ושיאפשר להביא אותן למקום רחוק יותר ולרמה גבוהה הרבה יותר, ולא תמיד אנחנו מצליחים.
אהרון מנקובסקי: זה אחת הסיבות שהרבה יותר קשה לגייס כסף.
אהרון מנקובסקי: אציג דוגמאות נוספות שקשורות למה שנאמר כאן.
אהרון מנקובסקי: יש את תקרת הזכוכית של 20-25 מיליון דולר.
אהרון מנקובסקי: יש גם חברות רבות שמתחילות למכור ב-15-20 מיליון דולר ואז נתקעות בתקרת זכוכית, כי פשוט יש להן מוצר שהשוק שלו לא מספיק גדול.
אהרון מנקובסקי: אני מסתובב עם הרבה "אנג'לים" ועם הרבה תורמים.
אהרון מנקובסקי: כולם מסתכלים היום באותו מדד.
אהרון מנקובסקי: זה שינוי שכולנו צריכים להפנים אותו:
אהרון מנקובסקי: גם אנחנו כקרנות שמסתכלות על החברות שלנו שבאות לגייס כסף ומתקשות בכך, גם "אנג'לים", גם חברות צעירות, גם חברות חממה.
אהרון מנקובסקי: דרך אגב, היום – ומר איל ליפשיץ יתקן אותי אם אני טועה – החלק הגדול יותר של חברות שנכנס לחממה הוא דווקא חברות בתחום מדעי החיים.
איל ליפשיץ: אמת.
אהרון מנקובסקי: זה דיון פילוסופי בפני עצמו, שצריך לנהל.
אהרון מנקובסקי: אינני יודע אם זה נכון או לא.
אהרון מנקובסקי: ייתכן שהתרומה של חממה במקומות של מדעי החיים גדולה בהרבה מאשר במקום של IT, כי הקושי של IT לפרוץ גדול בהרבה, והתרומה במקומות שבהם יש מדע טהור יותר, או לצורך העניין בחברות מדעי החיים, גדולה יותר.
אהרון מנקובסקי: יתכן שזאת הסיבה.
אהרון מנקובסקי: לא חקרתי את זה, אבל אני שומע את זה הרבה מאוד מן הקהילה.
אהרון מנקובסקי: הנושא מורכב מאוד.
אהרון מנקובסקי: אנחנו מדברים עם הממשלה ומנסים להבין האם יש Silver bullet אחד, נושא אחד שיהפוך את הכול.
אהרון מנקובסקי: דיברנו על זה רבות, שהפתרון מערכתי.
אהרון מנקובסקי: יש כאן הרבה מאוד פתרונות שונים.
אהרון מנקובסקי: למשל, אם אתה שואל אותי האם צריך מן הסל של המדען הראשי להתייחס לחממות ולחברות קטנות ולחברות בינוניות ולחברות גדולות – צריכה כנראה להיות התייחסות שונה לכל אחד מן הסגמנטים הללו.
אהרון מנקובסקי: קודם כול, אנחנו משקיעים, כל הקרנות, לא רק "פיטנגו", בחברות Seed.
אהרון מנקובסקי: אני יכול להציג לכם שתי דוגמאות, חברות שהקמנו בשנה שעברה.
שלמה וקס: כאשר יש אופק של מוצר אמיתי שניתן למכור.
אהרון מנקובסקי: אבל עם רף גבוה הרבה יותר.
אהרון מנקובסקי: אנחנו בוחנים את ה-Viability של היכולת להגיע להישגים.
אהרון מנקובסקי: אם פעם היינו אומרים: "נמצא את זה לאורך הדרך", בינתיים צברנו הרבה צלקות מן הפעמים שאמרנו לעצמנו "יהיה בסדר".
אהרון מנקובסקי: אם במוצר, ואם במודל עסקי, ואם בהנהלה, בכל המקומות הללו הרף גבוה הרבה יותר.
אהרון מנקובסקי: לא רק אנחנו הרמנו את הרף, אלא כל שרשרת המזון הרימה את הרף.
אהרון מנקובסקי: זה אחת הסיבות שהיום קשה לגייס כסף.
אהרון מנקובסקי: נכון שהכסף מצומצם יותר, אז מבחן האלטרנטיבה הרבה יותר רצחני וקשה, כי כשבאות אלינו שתי חברות, מסתכלים ואומרים: יש לי כסף נתון, אתן בחברה הטובה יותר.
אהרון מנקובסקי: הנושא הזה מורכב.
אהרון מנקובסקי: אני מסכים במאה אחוז שאם אפשר לעודד יותר חברות Seed ויותר ניצנים ברמות של "אנג'לים", ולמר אורן בר-און יש כמה רעיונות טובים בנושא הזה, הכול מבורך, אבל צריך לזכור שסיבה מרכזית, שמופיעה לאורך כל הקו, הרף עלה לא רק בשל חוסר הכסף.
רוברט אילטוב: יש לי שאלת הבהרה.
רוברט אילטוב: אנו רואים בנתונים שרמת ההשקעות של הקרנות הזרות הולכת ויורדת.
רוברט אילטוב: מה יקרה אם היא תיעלם?
רוברט אילטוב: אני רוצה שגם לפרוטוקול, גם לוועדה וגם לנציגים של משרד האוצר יהיה ברור מה הולך להיות בישראל כאשר זה יקרה, ואנחנו במגמה לקראת זה.
אהרון מנקובסקי: הקרנות הזרות הן מרכיב מאוד-מאוד-מאוד חשוב בתעשיית ה-Venture בישראל ובחברות הסטארט-אפ.
אהרון מנקובסקי: אם התעשייה הזאת תיעלם, תהיה בעיה קשה מאוד.
אהרון מנקובסקי: כפי שהזכרתי קודם, לכל אורך השנים, היסטורית, מתוך ממוצע של 1.5 מיליארד דולר בשנה, בין 50%-60% מן הכסף הוזרם על-ידי קרנות זרות.
אהרון מנקובסקי: זה נכון סטטיסטית אם מסתכלים על 15 השנים האחרונות.
אהרון מנקובסקי: כך שזה מרכיב חיוני.
שלמה וקס: השיעור לא גבוה יותר?
אהרון מנקובסקי: לא.
אהרון מנקובסקי: זה בין 50%-60%.
אהרון מנקובסקי: הקרנות הישראליות מזרימות בין 40%-50%.
אהרון מנקובסקי: אם זה המצב, אזי זה מרכיב חיוני והכרחי בתחום הזה.
אהרון מנקובסקי: דבר שני, שקשור מאוד לקרנות המקומיות, הוא שינוי גדול שאירע משנת 2000.
אהרון מנקובסקי: בשנים 1998-2000 היו כאן הרבה קרנות זרות שהשקיעו לבד.
אהרון מנקובסקי: הן היו מוכנות לבוא לכאן ולהוביל סיבוב, אפילו בחברת Seed.
אהרון מנקובסקי: זה לא קיים היום.
אהרון מנקובסקי: מספר הקרנות הזרות – לא אלה שיש להן קרן ייחודית לישראל עם צוות ישראלי, כי אלה קרנות ישראליות לכל דבר.
אהרון מנקובסקי: קרן זרה מבחינתי היא קרן שמשקיעה מ-pool מרכזי שנמצאת בחוץ-לארץ, אמנם עם נציג בארץ אבל הקרן ממוקמת בחוץ-לארץ.
אהרון מנקובסקי: מספר הקרנות הזרות שמשקיעות ללא סינדיקציה ישראלית, אפסי.
אהרון מנקובסקי: יש לכך הרבה סיבות טובות.
אהרון מנקובסקי: כך שאם מספר הקרנות הזרות שמשקיעות יירד, תהיה בעיה רצינית מאוד.
אהרון מנקובסקי: דבר חשוב נוסף, הקרנות הזרות, גם הן ישקיעו כאן אם יהיו להן כאן החזרים טובים.
רוברט אילטוב: את התשתית שהמדינה מספקת.
אהרון מנקובסקי: את התשתית, אבל לא רק זה.
אהרון מנקובסקי: בסופו של דבר, הם מסתכלים על החזר ההשקעה בחברה שבה השקיעו.
אהרון מנקובסקי: צריך לזכור שהתרומה של המדינה צריכה להיות במקומות שבהם באמת אפשר לייצר החזר משמעותי על ההשקעה למשקיעים.
אהרון מנקובסקי: אם בהון סיכון אנחנו מצפים להחזר IRR שנתי שהוא גבוה יותר מ-20% לשנה, אז אם תרומה ממשלתית מביאה כמה אחוזים, אם לא יביאו את כל ה-20% הראשונים לצורך העניין תהיה בעיה גדולה מאוד.
אהרון מנקובסקי: אני סבור שהתמריץ צריך להיות לחברות ולא לקרנות, כי אם תהיה כאן תשתית, הן של תמריצים והן בתחום המיסוי, שתעזור לחברות להתרומם ולייצר החזרים משמעותיים למשקיעים, אז הזרים יבואו.
רוברט אילטוב: יש לי שאלה נוספת.
רוברט אילטוב: אנו רואים שקרנות ההון סיכון הישראליות הגדילו את השקעותיהן פי שתיים, ל-16% כמעט, בחוץ-לארץ.
רוברט אילטוב: האם יש לזה משמעות לגבי האמון בהיי-טק הישראלי?
אהרון מנקובסקי: אני סבור שזה לא קשור.
אהרון מנקובסקי: שאלו אותי את השאלה הזאת לא מזמן בעיתונות.
אהרון מנקובסקי: האחד לא בא על חשבון האחר.
אהרון מנקובסקי: השקענו למשל בסין, ואנחנו מרחיבים שם את הפעילות שלנו.
אהרון מנקובסקי: הסיבה שאנו עושים את זה, כי אנו מאמינים, ולא רק אנחנו, שהפוטנציאל של השוק הסיני להיי-טק הישראלי אדיר.
אהרון מנקובסקי: לדעתי האישית, הוא הרבה יותר גדול מאשר אמריקה היתה לפני עשרים שנים עבור ההיי-טק הישראלי, והייתי שם לפני עשרים שנים.
אהרון מנקובסקי: אבל הוא מסובך יותר, הוא רחוק יותר, פער התרבות גדול יותר, הכול גדול יותר.
אהרון מנקובסקי: חלק מן היכולת שלנו לבצע החזרים ולעזור לחברות שלנו להיכנס לשם, הוא על-ידי ביצוע השקעות כאלה וביצוע סינדיקציות מן הסוג הזה.
אהרון מנקובסקי: כך שלאור ההכרות שלי עם ההשקעות הישראלית בחוץ-לארץ, רובן השקעות גם פיננסיות וגם אסטרטגיות.
רוברט אילטוב: אנחנו מתקרבים לסיכומים, אבל יש כמה דוברים נוספים.
רוברט אילטוב: אני מבקש, מאוד בקצרה, אפילו טלגרפית, כדי שנודיע גם את הודעת הסיכום של הוועדה.
לוקה ברקוביץ: קודם כול, לפני שאציג כמה הצעות קונקרטיות לשיפור של קרנות הון סיכון, אני מבקש לדבר על החממות.
לוקה ברקוביץ: אני בוגר חממה, אז אני יודע.
לוקה ברקוביץ: בל נשכח שרוב החממות מופרטות.
לוקה ברקוביץ: הן חברות שנמצאות בבעלות פרטית ובמשך שנתיים נהנות מן הכסף של המדען הראשי, ונאמר כאן כי תפקידו לממן שנה שלישית.
רוברט אילטוב: הדיון היום הוא לא על החממות.
לוקה ברקוביץ: זה באשר לשאלה מה לעשות עם התקציב לשנה שלישית, שאז זה ייצור "פקק" בשנה הראשונה, בל נשכח.
לוקה ברקוביץ: עדיף שיבואו יותר חברות.
לוקה ברקוביץ: לפי דעתי צריכה להיות התערבות של הממשלה בקרנות הון סיכון, לתת הטבות, קודם כול למשקיעים הישראלים מן התעשייה.
לוקה ברקוביץ: כל משקיע ישראלי מתחום התעשייה יש לו ערך נוסף, פרט לכסף – הידע שלו, והביטחון שהוא נותן למשקיעים זרים להצטרף לאותה קרן.
לוקה ברקוביץ: זה יכול לסייע לגיוס כסף.
לוקה ברקוביץ: הדבר השני, לפי דעתי קרנות הון סיכון צריכות להשקיע גם בחברות בינוניות פלוס, שמוכרות בהיקף של למעלה מ-10 מיליון דולר.
לוקה ברקוביץ: נכון שהרווחים יהיו קטנים יותר, אבל בטוחים יותר.
לוקה ברקוביץ: נכון שקשה לעשות "אקזיט", אבל זה ייתן פורטפוליו יציב יותר.
לוקה ברקוביץ: תודה.
רוברט אילטוב: מר אורן בר-און, אתה מייצג את "ארנסט אנד יאנג"?
אורן בר-און: כן.
אורן בר-און: אנחנו מייצגים כרואי חשבון יותר מ-50% מן החברות שמגובות הון סיכון.
רוברט אילטוב: כמה זה במספרים?
רוברט אילטוב: אני תמיד שומע 50% ואף פעם לא שומע את המספר.
אורן בר-און: אנחנו מייצגים כ-220 חברות כאלה.
אורן בר-און: חברות מגובות הון סיכון יש כ-450.
אורן בר-און: רציתי לדבר על הצלע השלישית, ה"אנג'לים".
אורן בר-און: היום כשרואים את הירידה בהשקעות של קרנות ההון סיכון, יש צלע שהיא מאוד-מאוד חשובה, הצלע של המשקיעים הפרטיים.
אורן בר-און: אפשר לעודד אותם בצורה משמעותית על-ידי פתרון פשוט יחסית, שקיים בחוק לגבי תעשיות אחרות, ודיברנו על זה עם אנשי משרד האוצר שהשקיעו שעות רבות בדיונים ביחד אתנו כדי לנסות למצוא פתרונות – לתת את ההשקעה בחברת סטארט-אפ למשקיע הפרטי כהוצאה בדוח האישי שלו.
אורן בר-און: זה יגרום לכך שהם יקטינו את רמת הסיכון באותה השקעה דרך הזיכוי שהם יקבלו ממס.
אורן בר-און: המנגנון הזה קיים למשל בחיפושי נפט ובסרטים, ואין ספק שהוא צריך להיות בתחום הטכנולוגיה.
רוברט אילטוב: אתה יכול לחזור על הרעיון?
אורן בר-און: אם השקעת 100 דולר בחברת טכנולוגיה, ומצד שני יש לך הכנסות מעבודה, הכנסות מרווחי הון או כל סוג אחר של הכנסה.
אורן בר-און: אתה מקבל את ההשקעה שהשקעת בחברה כזיכוי – כניכוי כנגד ההכנסות שיש לך כאדם.
אהרון מנקובסקי: אתה הופך את זה להוצאה מוכרת.
רוברט אילטוב: הגשנו הצעת חוק כזאת שנמצאת כעת בעבודה בלשכה המשפטית של הכנסת.
אורן בר-און: זה נראה לי פתרון מעולה, מהיר וחשוב מאוד.
אורן בר-און: היתרון שלו, שהוא מביא את החברות הקטנות לקרנות ההון סיכון גם כשהן כבר הרבה יותר "מבושלות".
אורן בר-און: זה נראה לי פתרון חשוב ונכון, וכדאי לאמץ אותו.
אורן בר-און: יש כבר את המנגנון בחוק.
אורן בר-און: זה ייתן דחיפה משמעותית לתעשייה ויפתור את הבעיות בדיוק היכן שמתגלות התקלות שאנשים ציינו.
רוברט אילטוב: אנו מקדמים את הפתרון הזה.
אורן בר-און: הנושא השני, באשר למספרים, כי כולם כאן באווירת נכאים.
אורן בר-און: שאלת לגבי המשקיעים הזרים, האם הם יבואו לכאן או לא.
אורן בר-און: בסך הכול צריך לזכור שב-10 השנים האחרונות היו כאן "אקזיטים" בסדרי גודל של 26 מיליארד דולר, כאשר ה"פאנל" של חברות ההון סיכון, אם מחשבים את השווי שלהן, ואנחנו עושים את זה בצורה שוטפת כמעט, בגדול, אלה לא מספרים מדויקים, צריך להוסיף עוד כ-10 מיליארד דולר לעומת 17 מיליארד דולר שיושקעו.
אורן בר-און: כלומר, במונחים של היום, זה החזר של למעלה מפי שתיים.
אורן בר-און: יש כאן תעשייה טובה, בסך הכול קרנות ההון סיכון עשו עבודה מעולה, יש כאן יזמים טובים ויש כאן תשתיות מעולות.
אורן בר-און: זה מקום מעולה לגדל בו חברת סטארט-אפ.
אורן בר-און: אז המשקיעים יבואו לכאן, כי זה אחד המקומות הכי טובים שיש בעולם.
אורן בר-און: חשוב לציין גם את זה, באווירה קצת יותר חיובית.
רוברט אילטוב: אבל יש מדינות שהיום מתחילות להשקיע בנושא הזה לא פחות מאתנו, ואף יותר, ובתחרות הזאת עלינו לעמוד.
אורן בר-און: עוד מגזר שכדאי לציין, שלא צוין כאן, הוא האנרגיות החלופיות.
אורן בר-און: זה הנושא הכי חשוב לנו כמדינה, ויש מעט מאוד חברות שעוסקות בזה.
רוברט אילטוב: סיכמתי כבר שנערוך ישיבה עם שר התשתיות הלאומיות כדי לדון בנושא הזה.
אורן בר-און: בהקשר של הון סיכון, חשוב לטפל בתחום האנרגיות החלופיות, ויש טיפול לא כל-כך נכון בתחום הזה היום כשמטפלים בחברות שמייצרות חשמל.
אורן בר-און: צריך לטפל בחברות שמייצרות את הטכנולוגיות לאנרגיות החלופיות, זה המגרש שלנו, ושם יש טיפול לא כל-כך טוב וכתוצאה מזה לא רואים די חברות כאלה.
אורן בר-און: אני חושב שזה בנפשנו.
רוברט אילטוב: את המלצותיך אנחנו מקבלים בברכה.
רוברט אילטוב: נשמח מאוד אם תעביר לנו נייר עמדה מסודר.
רוברט אילטוב: זה נרשם בפרוטוקול, אבל אם אפשר תעביר לנו נייר מפורט יותר.
לידיה לזנס: כשמסתכלים על הנתונים של מדינות ה-OECD, המגמה בישראל מדאיגה מאוד.
לידיה לזנס: היא מדאיגה גם ביחס לאִיום.
לידיה לזנס: אנו רואים שבכמה מדינות הכפילו ואף שילשו את ההשקעה במו"פ.
לידיה לזנס: גם כאן, ביחס לתקציבי המדען הראשי, תקציב 2009 היה אכן גבוה בהשוואה לתקציבי 2008 ו-2007, אבל עדיין במחירי 2001, שהיתה שנת השיא, שאז התקציב עמד על קרוב ל-1.9 מיליארד שקל, תקציבי 2009 במחירי 2001 הם 1.3 מיליארד שקל.
לידיה לזנס: הביקושים הולכים וגדלים והמצוקה קשה באמת.
לידיה לזנס: מר איל ליפשיץ, המצוקה בחברות הקטנות אכן לא פשוטה.
לידיה לזנס: יש הרבה חברות יזמות, חברות קטנות מאוד שמגיעות גם לקרן המו"פ וגם למסלולים הבין-לאומיים.
לידיה לזנס: אני מקווה מאוד שקרנות הון סיכון יוכלו לתמוך כי זה מנוף לצמיחה ולמאצ'ינג לכספי המדען הראשי.
לידיה לזנס: לא כל יזמות יכולה להרים תוכנית רק מכספי המדען הראשי.
לידיה לזנס: נדרשים מקורות הון נוספים כנגד כספי המדען הראשי.
רוברט אילטוב: אני מודה לך מאוד.
רוברט אילטוב: מישהו רוצה להוסיף דבר מה בקצרה?
רוברט אילטוב: אני חושב שמיצינו את הדיון.
רוברט אילטוב: אני מבקש לקרוא את הודעת הסיכום של הוועדה.
רוברט אילטוב: אין ספק שקרנות הון סיכון הן מנוע חשוב, ואולי אפילו מנוע עיקרי, לקידום תעשיית ההיי-טק, וגורם חיוני לשרידוּת התעשייה.
רוברט אילטוב: הוועדה מביעה דאגה נוכח הירידה בהיקף הגיוסים בשנת 2009.
רוברט אילטוב: אין ספק שהאטרקטיביות של מדינת ישראל חשובה, וכאן הכלים בידי הממשלה והכנסת.
רוברט אילטוב: בכל הקשור לכנסת, אנחנו כאן לרשותכם ולשירותכם.
רוברט אילטוב: אנחנו רואים בהיי-טק מנוע עיקרי לצמיחת המשק.
רוברט אילטוב: אין ספק שקידום פעילות הגופים המוסדיים בנושא, חיוני ויכול לפתור את בעיית המצוקה של כסף והון מחוץ-לארץ, בעצם להחליף אותם.
רוברט אילטוב: כפי שנאמר כאן, התעשייה הזאת כדאית, כדאי להשקיע בה.
רוברט אילטוב: היא מביאה גם הרבה מאוד ערך מוסף למשק הישראלי.
רוברט אילטוב: אני קורא למשרד האוצר להאיץ את פעילות הצוות שהקמתם, כי הזמן הוא מרכיב חשוב כאן.
רוברט אילטוב: אין שום ספק בעניין הזה.
רוברט אילטוב: כל יום שאנו מפסידים משמעותו עוד חברה ועוד חברה ועוד חברה שאנחנו לא מביאים אותה למשק הישראלי, זה מקומות עבודה, זה הכנסות לאוצר המדינה.
רוברט אילטוב: כל מחקר מוכיח שכל מקום נוסף שנפתח בהיי-טק מביא בין 4-7 אנשים שנותנים שירותים כאלה ואחרים.