GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
לידיה לזנס: באשר לקרנות הון סיכון, כאשר לשכת המדען הראשי עוסקת בתמיכה במו"פ, מדובר בפעולה של כמה קרנות.
לידיה לזנס: הצלחה של החברות, הצלחה של הקרנות היא הצלחה של המשק הישראלי.
לידיה לזנס: המדיניות הממשלתית היום נותנת רוח גבית חיובית מאוד ליזמות הישראלית.
לידיה לזנס: - - - זה אחד מן המשתנים שמשפיעים על גיוס הון, כמובן בנוסף לניסיון, לרמת המחקר, ברוח היזמות הישראלית.
רוברט אילטוב: יש לי שאלת הבהרה קצרה לפני שאנו פותחים את הדיון.
רוברט אילטוב: מר אהרון מנקובסקי דיבר על משאבים מוסדיים.
רוברט אילטוב: האם אתם מגבשים רעיונות שאתם מתכוונים לקדם בחקיקה או ברגולציה באשר למכשירים פיננסיים כאלה או אחרים?
יובל רז: במסגרת הצוות שלנו אנחנו בוחנים גם את הסוגייה הזאת אל מול הגופים המוסדיים, אל מול אגף שוק ההון.
יובל רז: הנקודה הזאת ידועה, ונבדקת.
רוברט אילטוב: גם לזה אין לכם לוח זמנים?
אהרון מנקובסקי: באשר למדען הראשי, זה נושא חשוב שלגביו הגיש חבר הכנסת אילטוב הצעת חוק לתיקון חוק המו"פ.
אהרון מנקובסקי: צריך להזכיר שחוק המו"פ כרגע בעייתי מאוד, ולצערי אנחנו חוגגים יום הולדת 5 שנים לדיון בשינוי החוק הזה.
אהרון מנקובסקי: אני מקווה שבעזרת הצעת החוק שהגשת, סוף-סוף יבוא לציון גואל ויהיה כאן שינוי.
רוברט אילטוב: הגשנו גם הצעה לתיקונים בחוק המו"פ וגם הצעה לתיקונים בחוק עידוד השקעות הון, שהן שתי הזרועות שלהערכתי יוכלו לתת פתרון ביניים, עד שיהיה גיבוש כללי של חזון ומדיניות.
רוברט אילטוב: אבל לצערי אנו נתקלים עדיין בקשיים בתהליך קבלת ההחלטות.
רוברט אילטוב: אני מעריך שבתוך 2-3 חודשים יהיו לנו תוצאות ביניים ונוכל להתקדם ולפרוץ את המחסומים.
יובל רז: בקרן המיעוטים, שהמכרז לה נסגר ממש עכשיו ונבחר זוכה, נכון שזאת קרן קטנה, אבל גופים מוסדיים ישראליים הם חלק מן המשקיעים של הקרן, באמצעות מנגנוני ההגנה שיצרנו.
רוברט אילטוב: למה לא להרחיב את זה?
רוברט אילטוב: אם כבר התחלנו לדבר על מנגנונים שקיימים, למה לא לעשות פיילוט רחב יותר ולבחון את זה?
רוברט אילטוב: בתחום המיעוטים הנושא לא מפותח באותה מידה כמו בהיי-טק הכללי.
יובל רז: הקרן לביוטכנולוגיה, שהיא בהליך מכרזי, תהיה קרן גדולה יותר מקרן המיעוטים, וגם שם יש כל מיני מנגנוני הגנה.
רוברט אילטוב: על הקרן לביוטכנולוגיה אנחנו שומעים כבר למעלה משנה.
יובל רז: אנחנו כבר מתקדמים בשלבים.
יובל רז: הגשת ההצעות הראשונה תהיה בתחילת חודש מרס.
רוברט אילטוב: כלומר, כאן כבר נקבע לוח זמנים.
שלמה וקס: אחרי שמר אהרל'ה מנקובסקי דיבר אני לא צריך להוסיף הרבה, אבל אני רוצה בכל זאת לשים כמה דגשים.
שלמה וקס: על-פי השקפת העולם שלנו, באיגוד תעשיות האלקטרוניקה והתוכנה, קרנות הון סיכון הן כלי חשוב לתעשיית ההיי-טק, אין על כך שום ויכוח, אבל התוצאות לכלל המשק בישראל, מאכזבות.
שלמה וקס: לאחר כל ההשקעות שהושקעו, בואו נבחן כמה חברות קמו ופעילות כאן במדינת ישראל.
שלמה וקס: היו כמה "אקזיטים" יפים מאוד, מכובדים מאוד, שפיארו את שֵם ישראל בעולם הרחב, אבל מעבר לזה היתה אכזבה, וכדאי לנתח את הסיבות ולהפיק את הלקחים.
שלמה וקס: אני מסכים עם מר אהרל'ה מנקובסקי, שרוב הכסף מגיע מחוץ-לארץ, והכסף בנוי על בסיס כלכלי, והם צריכים להוכיח את הבסיס הכלכלי של החברה.
שלמה וקס: מר מנקובסקי דיבר על המשקיעים המוסדיים.
שלמה וקס: גם אנחנו עברנו את המשקיעים המוסדיים וחרשנו אותם לאורך ולרוחב, וכולם עד אחד, אלה שנפגשנו איתם, כאשר חשבו שאנחנו באים מן הכיוון של קרנות הון סיכון, לקחו מרחק.
שלמה וקס: לא משנה כרגע מה הסיבות, אם זה בשל מה שאירע בשנים 1999-2000 כתוצאה מן הכישלון בהשקעה ואם זה דברים אחרים.
שלמה וקס: הגשנו לממשלה מסמך, למר חיים שני, לחשב הכללי וגם למר יוג'ין קנדל, ודיברנו על הקמת שתי קרנות ייעודיות, לא לחברות הזנק אלא לחברות קטנות ובינוניות, כדי לפתח אותן, כי רק כך תתפתח תעשיית ההיי-טק במדינת ישראל.
שלמה וקס: ניתן את הכוח לחברה קטנה לצמוח, להתפתח ולהפוך לחברה בינונית, וניתן את הכוח להפוך חברה בינונית לחברה גדולה.
שלמה וקס: הגשנו נייר מפורט לממשלה, אחרי סדרה של מפגשים, גם אם גורמי הממשלה, עם כל אגפי משרד האוצר, עם פרופ' יוג'ין קנדל ולפניו עם פרופ' עמנואל טרכטנברג, ושם אנו רואים את המעורבות של המשקיעים המוסדיים.
שלמה וקס: אבל כפי שאמר מר אהרל'ה מנקובסקי, אני מסכים שצריך להכניס איזה שינוי ברמת הדיווח בגופים המוסדיים כדי שהם יוכלו להשקיע, כי התוצרת לא תבוא מהיום למחר.
שלמה וקס: כולנו הרי הפסדנו כסף בגלל התחרות המשוגעת בין הקרנות, שהיו מדווחות מידי חודש על ההישגים שלהן.
שלמה וקס: אני לא רוצה להזכיר קרן מפורסמת אחת שבחודש אחד הפסידה 32% בגלל מהלך שהיא חששה מהפרסום של התוצאות.
אהרון מנקובסקי: עכשיו הפרסום עבר להיות ברמה של יום, לא של חודש.
שלמה וקס: גם אנו הגענו למסקנה, ולמדנו את זה, שכל הנושא של קרנות הון סיכון נמצא במעין מעבר, או משבר עולמי.
שלמה וקס: כנראה שהכלכלה החדשה של ראשית שנות האלפיים שיגעה לאנשים את השכל, וחשבו שכל פעם איזו בועה תתפוצץ, כמו מה שאירע עם "כרומטיקס" – 4.5 מיליארד דולר, על טכנולוגיה שטרם נולדה ורק הרעיון לה ישנו.
שלמה וקס: אנו סבורים שהפתרון שהצענו, לצד תגבור תקציבי המדען הראשי, שאנחנו צועקים לקדם אותו, יוביל להתקדמות.
שלמה וקס: השנה אנו נכנסים למשבר אמיתי כי לא נעמוד עם 1.7 מיליארד שקל, שגם הוא תקציב משברי, אלא עם 1.356 מיליארד שקל לשנה שלמה.
שלמה וקס: תוסיף לזה את חוסר היכולת לתת חמצן – וזה היה חמצן – על-ידי קרנות הון סיכון, לפחות לחברות ההזנק – אנחנו בבעיה.
שלמה וקס: כפי שאמרת, מוטב שעה אחת קודם להתחיל להניע את הגלגלים, כי בינתיים, אני עוקב אחר העיתונות ויודע גם מדברים אחרים, כל מיני מהלכים מביאים לכדי כך שחלק מן החברות הקטנות והבינוניות, ואפילו הגדולות, חושבות לצאת החוצה מישראל.
שלמה וקס: ראו מקרה ECI בבאר-שבע, עם כל הקשיים.
שלמה וקס: הם מוכנים לפתוח כבר מרכז פיתוח בפריפריה, אך מאלצים את מנכ"ל ECI לשקול ברצינות מעבר למזרח הרחוק.
שלמה וקס: רבותי, זה בנפשנו! אלה הדברים, ואנחנו בבעיה.
שלמה וקס: ראוי שנניע את הגלגלים מהר ונשנס מותניים ביחד כל קרנות ההון סיכון, ולא משנה לי מה שמן, אם זה קרנות הון סיכון, או קרנות היי-טק, או כל שם אחר.
שלמה וקס: כולנו משרתים את אותה מטרה.
שלמה וקס: ראוי שנעשה את זה.
שלמה גרדמן: שמעתי כאן את עמיתיי, ואני סבור שהם לא שמו את הדגש על הבעיות הקריטיות, וגם לא הדגישו את חומרת המצב.
שלמה גרדמן: אין ספק שכל תעשייה, לא רק תעשיית ההיי-טק, לא יכולה להתקדם ללא כסף, כפי שאף מכונית, ולו הטובה ביותר בעולם, לא יכולה לנוע ללא דלק.
שלמה גרדמן: אם אנו מסתכלים על שנת 2009 שהסתיימה לאחרונה, אנו רואים ירידה של 46% בכסף שהושקע בחברות ההיי-טק בישראל, ירידה דרמטית של קרוב ל-50%, שלא היתה כדוגמתה אי-פעם.
שלמה גרדמן: לכאורה אפשר לומר שהיה משבר כלכלי.
שלמה גרדמן: בכל העולם היו ירידות, וכפי שמר אהרל'ה מנקובסקי אמר קודם, היה תיקון טוב ויעיל, תיקון שבוודאי עוזר לקרן שלו כי הוא יושב-ראש של אחת מעשר הקרנות שמצבן טוב.
שלמה גרדמן: אבל אני מדבר כאן בשם התעשייה ולא בשם הקרנות.
רוברט אילטוב: אולי תוכל לפרט יותר, כי זה חשוב גם לפרוטוקול וגם לוועדה, מה המשמעויות של צמצום של 46% בכסף שמושקע בחברות ההיי-טק בישראל.
שלמה גרדמן: אני רוצה לפרט כמה היבטים.
שלמה גרדמן: אינני יודע אם ידוע לכם, אבל הכסף שמושקע בהיי-טק הישראלי בשנה נורמלית הגיע בשנים האחרונות לסדר גודל של 2 מיליארד דולר.
שלמה גרדמן: למעלה מ-90% מן הכסף הזה מגיע מחוץ-לארץ.
שלמה גרדמן: כאשר אנחנו מסתכלים על המקורות של הכסף, רובו מגיע מארצות-הברית ואולי מעוד כמה מדינות.
שלמה גרדמן: בעבר כאשר משקיעים אמריקאים חשבו להשקיע מחוץ לארצות-הברית, לא היו להם הרבה מקומות להשקיע בהם וישראל היתה אחד היעדים הפופולריים יותר.
שלמה גרדמן: אם נבדוק כמה שנים אחורה ונחזור לשנת 2004, במדינה גדולה כמו סין, סך השקעות ההון סיכון בסין בשנת 2004 היה 700 מיליון דולר.
שלמה גרדמן: באותה שנה בישראל – 1.4 מיליארד דולר.
שלמה גרדמן: כלומר, בשנת 2004, לפני 6 שנים, היו לנו פי שתיים השקעות בערך מוחלט, לא יחסי, לעומת סין.
שלמה גרדמן: אבל בתוך 4 שנים חל שינוי.
שלמה גרדמן: בשנת 2008, השקעות ההון סיכון בסין היו 7.3 מיליארד דולר, ובישראל 2.1 מיליארד דולר.
שלמה גרדמן: זאת אומרת, בתוך 4 שנים הם עברו אותנו וגדלו פי 3.5.
שלמה גרדמן: כאן אני רואה מגמה.
שלמה גרדמן: כאן אני רואה סכנה.
שלמה גרדמן: כאן אני רואה כיוונים של דברים שקורים, ועלינו לדעת אותם, להבין אותם ולהבין את המשמעויות שלהם.
שלמה גרדמן: אותו כסף של משקיעים שבעבר היה מגיע לישראל, היום נודד למקומות אחרים.
שלמה גרדמן: בשנת 2009, שהיתה שנת משבר בכל העולם, בישראל היתה ירידה של 46% בהון סיכון, בארצות-הברית היתה ירידה של 31%, ובסין היתה ירידה של 20% בלבד.
שלמה גרדמן: בישראל ירדנו באותה שנה ב-46% ובסין היתה ירידה של 20% בלבד.
שלמה גרדמן: כלומר, הבעיה איננה המשבר הכלכלי, אלא היא נעוצה בטעמים של המשקיעים, והבעיה שישראל הופכת ליעד אטרקטיבי פחות למשקיעים זרים.
רוברט אילטוב: למה סין אטרקטיבית?
שלמה גרדמן: סין אטרקטיבית מכיוון שיש בה היום תשתית, מכיוון שבסין יש היום פי מאה מהנדסים מאשר בישראל, ויש שם את כל היכולות שיש היום בישראל מבחינת כוח-אדם, מבחינת סיוע לאומי של הממשלה, מבחינת תשתיות לאומיות.
שלמה גרדמן: למעשה היום היא מדינה בהתפתחות גדולה מאוד.
שלמה גרדמן: סקר שפורסם ב"וולסטריט ג'ורנל" בדצמבר 2009, שאל את המשקיעים בארצות-הברית היכן הם הולכים להשקיע בשנה הקרובה.
שלמה גרדמן: 27% אמרו שהם יקטינו את היקף ההשקעות בישראל, 70% אמרו שהם מתכוונים להגדיל את היקף ההשקעות בסין, ו-58% אמרו שהם מתכוונים להגדיל את היקף ההשקעות בהודו.
שלמה גרדמן: אלה מגמות שאנו חייבים להיות מודעים להן ולא יכולים להתעלם מהן.
שלמה גרדמן: כאשר אנחנו רואים את התעשייה שאנו כמדינה וככלכלה מצפים שתמשיך להוביל את המשק ותמשיך לספק לנו 50% מן הייצוא הישראלי, אותה תעשייה לא יכולה לנוע באותו קצב ובאותם סדרי גודל כאשר יש לה 50% מן המימון, זה לא עובד כך.
שלמה גרדמן: זה לא עובד כך בשום תעשייה, וגם לא בתעשיית ההיי-טק.
שלמה גרדמן: לכן, כאשר יש ירידה של 50%, יש כאן בעיה רצינית.
שלמה גרדמן: השאלה מה עושים.
שלמה גרדמן: אנחנו יכולים לנסוע לארצות-הברית ולנסות לדבר עם המשקיעים שבעבר השקיעו בישראל, ולהגיד להם: רגע, רגע, אל תשקיעו בסין כי אנחנו טובים יותר, נחמדים יותר, יזמים יותר, מקוריים יותר וכולי וכולי.
שלמה גרדמן: אני לא בטוח שזה יעזור.
שלמה גרדמן: השאלה מה עוד אנחנו יכולים לעשות.
שלמה גרדמן: הזכירו עמיתיי המלומדים את הכסף שיש לנו בישראל.
שלמה גרדמן: רבותי, היום בישראל קרנות הפנסיה, הבנקים וחברות הביטוח, יש להם השקעות לטווח ארוך בסדרי גודל של 200 מיליארד דולר.
שלמה גרדמן: עכשיו נחזור לרגע לתעשיית ההון סיכון.
שלמה גרדמן: תעשיית ההון סיכון צורכת בשנה 2 מיליארד דולר, בסך הכול אחוז אחד מאותו כסף שנמצא בהשקעה לטווח ארוך על-ידי הגורמים המוסדיים.
שלמה גרדמן: שימו לב מה קורה בארצות-הברית.
שלמה גרדמן: מי משקיע שם בקרנות ההון סיכון?
שלמה גרדמן: במקרים רבים אלו קרנות הפנסיה, למשל של מורי עיריית ניו-יורק ושל הכבאים בקליפורניה ועוד כל מיני גופים שיש להם קרנות פנסיה, שמשקיעים 2%-3% מן הכסף בהשקעות עם סיכון גבוה, אבל שיש להן גם סיכוי גבוה להחזרים.
שלמה גרדמן: אותן קרנות פנסיה משקיעות בהיי-טק הישראלי.
שלמה גרדמן: תשאלו, האם קרנות הפנסיה בישראל, של המורים ושל עובדי המדינה, משקיעות בהיי-טק?
שלמה גרדמן: התשובה היא לא.
שלמה גרדמן: למה?
שלמה גרדמן: ככה.
שלמה גרדמן: כאן, רבותי, יש כשל שוק.
שלמה גרדמן: כאן הממשלה חייבת להתערב, כי לא יתכן שקרנות הפנסיה שלנו, בכספים שלנו, כפי שאמר עמיתי מר אהרל'ה מנקובסקי, משקיעות בנדל"ן במזרח אירופה ולא משקיעות בהיי-טק הישראלי, שהערך המוסף שלו לתעשייה שלנו גבוה פי כמה, גם מבחינת כוח-אדם, גם מבחינת פיתוח הכלכלה וגם מבחינת הייצוא.
שלמה גרדמן: כל הערכים המוספים הללו באים כתוצאה מהשקעה בהיי-טק, בתעשייה שהיא היום המובילה בישראל, שמייצגת 50% מן הייצוא.
שלמה גרדמן: למה קרנות הפנסיה הללו, שמשקיעות בדברים רבים, לא ישקיעו בהיי-טק הישראלי?
שלמה גרדמן: לא ביקשתי שישקיעו 50% או 30% ואפילו לא 5%.
שלמה גרדמן: אם ישקיעו בסך הכול 1% או אפילו 0.5% מהכסף שלהן בהיי-טק, רבותי, מצבנו יהיה טוב מאוד.
שלמה גרדמן: בנקודה הזאת, של כשל השוק, הממשלה חייבת להתערב באחת משתי הדרכים.
שלמה גרדמן: או על-ידי מתן הטבות לקרנות פנסיה שישקיעו בהיי-טק, או על-ידי חקיקה שתורה לקרנות הפנסיה להשקיע X אחוז מן הכסף שלהן בהיי-טק הישראלי, כי זה חשוב לנו כמדינה וככלכלה.
רוברט אילטוב: מה הוא ה-X?
רוברט אילטוב: משרד האוצר יכול לחשוב ש-X זה 30%.
שלמה גרדמן: דיברתי על כך שאנחנו צורכים בסך הכול 1% מה-200 מיליארד דולר.
שלמה גרדמן: גם אם נדבר על 0.5%, דיינו.
שלמה גרדמן: מדובר ב-0.5%.
שלמה גרדמן: אם דיברנו קודם על 2 מיליארד שירדו ל-1.1 מיליארד וצפויים לרדת ל-800 מיליון דולר בשנת 2010, אם ניקח את המיליארד מאותן קרנות פנסיה, שזה 0.5%, מצבנו יהיה טוב.
שלמה גרדמן: אני רוצה לגעת בנקודה נוספת, שהיא תוצאת לוואי של הירידה בהשקעות.
שלמה גרדמן: דיברנו על ירידה של 46%.
שלמה גרדמן: אותן קרנות הון סיכון, כמו זאת שמייצג מר אהרל'ה מנקובסקי, שמצבן טוב, היום חושבות פעמיים מה לעשות עם הכסף, וגם כשהן כן משקיעות, הן משקיעות בעיקר בחברות הפורטפוליו.
שלמה גרדמן: הן משקיעות בחברות שהשקיעו בהן כבר בעבר כדי להמשיך לקיים אותן וכדי להמשיך לעזור להן להתפתח.
רוברט אילטוב: אתה מאלץ אותי לתת למר מנקובסקי זכות תגובה אחר-כך.
שלמה גרדמן: בסדר גמור, שיגיב.
שלמה גרדמן: להיפך, זה דיון.
שלמה גרדמן: אשמח לעורר את הדיון הזה קצת.
שלמה גרדמן: אני רוצה להשלים עוד נקודה אחת שקשורה לנושא הזה.
שלמה גרדמן: כתוצאה מן הירידה של 46%, היתה ירידה דרמטית בהשקעה בחברות חדשות, חברות שמקבלות מימון בפעם הראשונה.
שלמה גרדמן: אם בעבר השקעות ה-seed ייצגו בערך 43% מסך ההשקעות של קרנות ההון סיכון, שזה הממוצע של 10 השנים האחרונות, בשנת 2009 ההשקעות היו בסך הכול 8%.
שלמה גרדמן: 8% מהשקעות ההון סיכון הושקעו בחברות חדשות כהשקעה ראשונית.
שלמה גרדמן: רבותי, זה אומר שאנחנו למעשה כורתים את הענף שעליו אנו יושבים.
שלמה גרדמן: זה אומר שאנחנו לא נותנים לחברות חדשות לפרוח.
שלמה גרדמן: זה אומר שאנחנו לא משקיעים בחברות צעירות.
שלמה גרדמן: כאן אנו פוגעים למעשה בהתפתחות תעשיית ההיי-טק בעוד כמה שנים.
שלמה גרדמן: אמנם נרגיש את זה רק בעוד 4-5 שנים, כי אז החברות הללו יגיעו לבגרות ואז נראה פתאום שאין "אקזיטים" ואין חברות גדולות ואין חברות שמתפתחות.
שלמה וקס: "אקזיטים" לא עושה התעשייה.
שלמה גרדמן: נכון, אבל יש בעיה לממן את החברות הצעירות.
שלמה גרדמן: יש גוף אחד שממשיך להשקיע בחברות צעירות, וזה פרויקט החממות הטכנולוגיות הממשלתיות.
שלמה גרדמן: פרויקט החממות הטכנולוגיות של המדען הראשי ממשיך להשקיע בחברות חדשות ועוזר לכ-100 חברות בשנה.
שלמה גרדמן: אבל גם כאן, רבותי, יש לנו בעיה, שנובעת מן המצב הכלכלי ונובעת מהיעדר ההשקעות.
שלמה גרדמן: חברות הטכנולוגיה שנכנסות אל תוך החממות, יש להן שנתיים להיות בחממה.
שלמה גרדמן: אחרי שנתיים, לא משנה מה מצב הפיתוח שלהן, לא משנה מה מצב הכסף שלהן, הן מתבקשות לעזוב את החממה ולגייס הון נוסף.
שלמה גרדמן: מכיוון שדיברנו על כך שקרנות ההון סיכון משקיעות רק בחברות בוגרות, נוצר כאן למעשה פער בין חברת חממה, שהמדינה השקיעה בה, כאשר הסטארט-אפ רץ כבר שנתיים על הכביש, ולמעשה פתאום הוא מוצא את עצמו ללא הון, ללא אפשרות להמשיך לממן את עצמו, כי יש פער בין סיום פרויקט החממה ובין השלב שבו קרנות ההון סיכון נכנסות.
שלמה גרדמן: בשלב הזה היום כסף רב שהממשלה והמדען הראשי משקיעים עלול לרדת לטמיון, כי החברות בוגרות החממה, שחלקן בהחלט חברות טובות, לא יוכלו להמשיך, כי לא יהיה מי שיממן אותן.
שלמה גרדמן: אני סבור שבנקודה הזאת המדען הראשי חייב לקחת על עצמו להקים קרן שתממן באופן ייעודי את החברות בוגרות החממה, כדי לאפשר להן לעבור את הפער של עוד שנה-שנתיים, עד שיהיו די גדולות וחזקות שמשקיעי ההון סיכון ייכנסו.
שלמה גרדמן: בקטע הזה לא דרוש הון רב.
שלמה גרדמן: מדובר על קרן בסדר גודל של 80-100 מיליון דולר בסך הכול, שתוכל לעזור ללא מעט חברות.
שלמה גרדמן: לסיכום, אשמח מאוד אם יתנו את הדעת על שני הדברים הללו גם נציגי משרד האוצר וגם נציגי הממשלה שנמצאים כאן.
רוברט אילטוב: אני מוכרח לתת זכות תגובה למר אהרל'ה מנקובסקי, בבקשה.
אהרון מנקובסקי: אני מוכרח להגיב על כמה דברים שאני חושב שהקשר בינם ובין המציאות רופף מאוד, וסלחו לי על הביטוי.
שלמה גרדמן: כל אחד רשאי להגיד את מה שהוא חושב.
רוברט אילטוב: בדיון אצלנו אף אחד לא מפריע לזולתו, גם לא בהערות ביניים, אלא רק באישור שלי.
רוברט אילטוב: אם תרצה להגיב אחר-כך, נשקול את האפשרות הזאת.
אהרון מנקובסקי: אני רוצה להתייחס לכמה דברים שאמר מר שלמה גרדמן, קודם כול מהכרות אישית את העניין.
אהרון מנקובסקי: בל נתבלבל, ככל שאנו "מעצמת-על" עם 15 מיליון תושבים כאשר מפרידים את השם הפרטי משם המשפחה, בסין יש 1.4 מיליארד תושבים.
אהרון מנקובסקי: מעולם לא התחרינו, לא עם הסינים ולא עם ההודים ולא עם האמריקאים על מספר המהנדסים.
אהרון מנקובסקי: גם אם נקצר את ההריונות ברגולציה מ-9 חודשים ל-5 חודשים וכל הנשים במדינת ישראל יהיו בהריון, גם אז זה לא יעזור לנו.
אהרון מנקובסקי: אז קודם כול, כמות מעולם לא היתה ה"פוֹרְטֶה" שלנו.
אהרון מנקובסקי: היית מציג השוואה טובה יותר לו השווית לא ל-2004 או 2002 בסין, אלא ל-1995, אז היינו במצב הרבה יותר טוב.
אהרון מנקובסקי: בואו נערוך השוואה של קצב הגידול.
אהרון מנקובסקי: בסין היקף ההשקעות גדל מאפס ל-7 מיליארד דולר; בהודו נמכרים בחודש 13 מיליון טלפונים סלולריים.
אהרון מנקובסקי: בהשוואה, תחשבו שמידי חודש קמים כאן פעמיים "סלקום" ו"פרטנר" ו"פלאפון" ו"מירס".
לוקה ברקוביץ: מה עוזר לקרנות הון סיכון הכיוון הזה?
לוקה ברקוביץ: עם מה שיש לנו בואו נעזור לקרנות הון סיכון.
אהרון מנקובסקי: זה דבר אחד, שאנחנו לא מתחרים בהודים.
רוברט אילטוב: אני מוכרח להתערב.
רוברט אילטוב: חברים, לכל אחד יש זכות דיבור.
רוברט אילטוב: כל אחד יגיד את מה שירצה.
רוברט אילטוב: אני מבקש לא להתפרץ.
אהרון מנקובסקי: אני מצטער על הציניות, אבל הדברים קיצוניים מאוד, כי פעמים רבות אנחנו בארץ מפחידים את עצמנו במקום להתמקד בנקודה המרכזית.
אהרון מנקובסקי: צריך להבין שה"אלוקציות" לסין לא באות על חשבון ה"אלוקציות" לישראל מאף משקיע מוסדי בעולם.
אהרון מנקובסקי: אם קרן הפנסיה של המורים והגננות בארצות-הברית, שנקראתTeacher's insurance , קרן בהיקף של 210 מיליארד דולר, ההקצבה שלה בשנת 2008 היתה 8.5 מיליארד דולר ל-Private equity וקרנות הון סיכון, וב-2009 ההקצבה היתה 50 מיליון דולר, וב-2010 היא אפס כתוצאה ממדיניות ההשקעה שלהם, אז זה לא קשור לישראל או לסין או לאף מקום אחר.
אהרון מנקובסקי: אנשים יבואו להשקיע כאן בגלל האטרקטיביות של ההיי-טק, של הטכנולוגיה, ולא משנה אם זה חברות קטנות או גדולות או בינוניות, כי המשקיעים המוסדיים האמריקאים, בל נתבלבל, לא משקיעים רק בהון סיכון או בחברות הזנק.
אהרון מנקובסקי: הם משקיעים המון כסף בחברות הטכנולוגיה הגדולות, דרך הבורסה.
אהרון מנקובסקי: מי משקיע שם?
אהרון מנקובסקי: המשקיעים הישראלים?
אהרון מנקובסקי: תסתכלו על הסחירות – רובה דרך משקיעים מוסדיים אמריקאים.
אהרון מנקובסקי: אני מקווה שכולם מסכימים שיש כאן אטרקטיביות השקעה, ומשקיעים מוסדיים אמריקאים וישראלים יבואו אם תהיה להם בסוף אטרקטיביות של החזרים.
אהרון מנקובסקי: זה דבר אחד, חד-משמעי.
אהרון מנקובסקי: מה לעשות, אחד הדברים, שעובד גם לטובתנו וגם לרעתנו, תלוי איך נקרא לזה, הסיבה העיקרית לצמצום התעשייה, היא לא הצטמצמה בשל העיניים היפות של מישהו.
אהרון מנקובסקי: אנשים באו, עשו אסטרטגיות השקעה והחליטו שההחזרים כאן לא התאימו להם.
אהרון מנקובסקי: אנחנו תעשייה של 17 שנים על הכביש.
אהרון מנקובסקי: תעשיית ההון סיכון, היוזמה התחילה בשנת 1993.
אהרון מנקובסקי: לטוב ולרע, היום יש קבלות, יש טובים יותר וטובים פחות ו-Performance.
אהרון מנקובסקי: בסופו של דבר כאשר מסתכלים, נכון שאני מייצג קרן שיש לה Performance טוב מאוד, אבל עובדה שאפשר.
אהרון מנקובסקי: לא הכול כאן אסון.
אהרון מנקובסקי: אני רוצה להגיד מילה נוספת על ההשקעות בחברות צעירות.
אהרון מנקובסקי: תעשיית ההון סיכון בישראל משקיעה היום בחברות צעירות וחדשות ולא רק בחברות הפורטפוליו שלה.
אהרון מנקובסקי: השקענו ב-6 חברות חדשות וצעירות בשנת 2009, חלקן עם שני יזמים וכלב וחלקן מורכבות יותר.
אהרון מנקובסקי: צריך להציג כאן את הדברים בקונטקסט הנכון.
אהרון מנקובסקי: צריך להסתכל על המטרה הסופית מבחינת הממשלה.
אהרון מנקובסקי: המטרה היא לייצר כאן תעשייה מאוזנת.
אהרון מנקובסקי: היום נוצרה תעשייה שמייצרת רק חברות קטנות.
אהרון מנקובסקי: חשוב שיהיו חברות קטנות, אבל חשוב גם שיהיו חברות בינוניות וחברות גדולות, לכל אורך הספקטרום, וזה התמריץ.
אהרון מנקובסקי: אם מסתכלים על הפוקוס הממשלתי, הדבר המרכזי הוא לבחון איך המדינה משקיעה במקומות שמייצרים ערך לאורך זמן.
אהרון מנקובסקי: ייצור ערך לאורך זמן חשוב לחברות צעירות, לחברות בינוניות ולחברות גדולות, לכל הספקטרום של התעשייה.
אהרון מנקובסקי: בדיונים שלנו עם משרד האוצר, אנחנו בוחנים את התרומה הממשלתית, איזה ערך היא מייצרת בסופו של דבר.
רוברט אילטוב: אני מודה לך על הערותיך.
רוברט אילטוב: אין שום ספק שלא נוכל להתחרות בתקציבים של ארצות-הברית או בתקציבים של סין או הודו בנושא הזה, וגם לא בגודל.
רוברט אילטוב: אין ספק שאנחנו חייבים לשמור על האיכות והייחוד.
רוברט אילטוב: אין לנו דרך אחרת.
רוברט אילטוב: זה נובע מן האקדמיה שלנו ומהרבה מאוד דברים נוספים.
רוברט אילטוב: אין ספק שהממשלה צריכה לבנות תשתית ראויה, כדי שלמשקיעים יהיה אטרקטיבי מאוד להשקיע במדינת ישראל, שיהיה להם חופש כלכלי וכדאיות כלכלית כאן.
רוברט אילטוב: בזה הרגולטור חייב להשקיע.
רוברט אילטוב: אין שום ספק שבזה צריך לייצר את הערך לתעשיית ההיי-טק ולמשקיעים.
איל ליפשיץ: אני יושב-ראש פורום החממות הטכנולוגיות בארץ.
איל ליפשיץ: אני מייצג עשרות חממות טכנולוגיות, מאות חברות שבגרו ולמעלה מ-100 חברות שנמצאות כרגע בחממות.
איל ליפשיץ: ההערכות על היקף הדולרים שצריך להשקיע, מופרזות.
איל ליפשיץ: דיברו כאן על מיליארדים.
איל ליפשיץ: מר שלמה גרדמן הכין טוב מאוד את הנקודה העיקרית שאני רוצה להתמקד בה.
איל ליפשיץ: אנחנו לא צריכים מיליארדים, וגם לא מאות מיליונים.
איל ליפשיץ: אנחנו גם לא צריכים מיליונים.
איל ליפשיץ: אנחנו לא צריכים שום דבר, פרט לכך שבמסגרת הקיים קודם כול יתנו לנו להחזיק בחיים חברות שיוצאות עכשיו מן החממות.
איל ליפשיץ: זה עיקר מה שמפריע לנו.
רוברט אילטוב: מה אתם צריכים לשם כך?
איל ליפשיץ: אם ננהל אותו דיון בעוד חצי שנה, כ-50 חברות לא יהיו קיימות יותר.
איל ליפשיץ: לשם כך אנחנו צריכים שיתאפשר לנו לקחת כסף שבמילא נמצא בתוכנית החממות.
איל ליפשיץ: נהיה מוכנים להכניס פחות חברות לחממות, אבל שייתנו להן בשנה ג' ליהנות מאותו שיעור תמיכה כמו בשנתיים הראשונות.
איל ליפשיץ: זה לא יעלה שקל נוסף למדינה, אבל צריך לעשות את זה עכשיו, לא בעוד חודשיים.
איל ליפשיץ: נתבשרנו שלשום שהתנהל דיון בלשכת המדען הראשי, שעושה דברים חשובים מאוד – וזה המקום גם להודות לגברת לידיה לזנס על העבודה שלה – כדי לעזור לחממות.
איל ליפשיץ: נאמר לנו שהבקשה שלנו נדחתה.
איל ליפשיץ: הדבר היחיד שאושר הוא 50%.
רוברט אילטוב: מה הסיבה לדחייה?
איל ליפשיץ: אנחנו לא יודעים.
איל ליפשיץ: לא הסבירו לנו מדוע.
איל ליפשיץ: לא מדובר כאן בגידול תקציבי.
איל ליפשיץ: אין ספק שדבריו של מר שלמה גרדמן על בניית קרן לבוגרות חממה, זה דבר חשוב.
איל ליפשיץ: אנחנו מנסים לקדם את זה, אבל אני לא מאמין שזה יקרה.
איל ליפשיץ: את מה שאמרתי צריך לעשות עכשיו ומייד.
איל ליפשיץ: הדבר השני שצריך לעשות עכשיו ומייד הוא לתקן את חוק המו"פ, כי גם זה "הורג" לנו חברות.
איל ליפשיץ: צריך לעשות את זה מייד.
איל ליפשיץ: אנחנו עוסקים בדבר החשוב הזה כבר 5 שנים, וזה לא מתקדם.
איל ליפשיץ: כל עוד לא יהיה cap מקסימום, קנס מקסימלי שחברות ישלמו, אז המשקיעים יפחדו, והם הכי מפחדים מחברות קטנות.
רוברט אילטוב: אני מבקש לשאול אותך שאלה סטטיסטית.
רוברט אילטוב: כמה חברות יצאו מהחממות והגיעו לרווחיות?
איל ליפשיץ: כ-80 חברות.
איל ליפשיץ: בכל שנה, בכל רגע נתון נמצאות בחממות כ-80-100 חברות.
איל ליפשיץ: זה מחולק לשנתיים.
איל ליפשיץ: בסך הכול יש כאן מאות חברות שהן בוגרות של החממות.
רוברט אילטוב: כמה מן החברות הגיעו לרווחיות?
איל ליפשיץ: מאות.
איל ליפשיץ: נכון שכל מה שקשור להון סיכון חשוב מאוד, אבל אנחנו מדברים כאן על חברות שמפוזרות בכל רחבי הארץ, שעוסקות לאו דווקא בטכנולוגיה עילית.
איל ליפשיץ: רוב החממות נמצאות בכלל בפריפריה ולא באזור המרכז.
איל ליפשיץ: מדובר במאות חברות, מן החברות הגדולות ביותר ועד חברות קטנות יותר.
שלמה גרדמן: אני יכול להציג לכם את המספר.
שלמה גרדמן: יש 1,300 חברות בוגרות חממה.
שלמה גרדמן: מתוכן, 37% הצליחו לגייס כסף נוסף ונשארו בחיים בצורה יציבה.
אהרון מנקובסקי: כמה מהן הגיעו לרווחיות?
לוקה ברקוביץ: 22%, שזה שיעור גבוה למדי.
איל ליפשיץ: השאלה איך אנחנו מגדירים כאן רווחיות.
איל ליפשיץ: חברות שקיימות ומחזירות דיווידנדים, או הציפו ערך בצורה משמעותית, הן למעלה מ-20% מאותן 1,300-1,400 חברות.
איל ליפשיץ: מדובר כאן על מספרים שהם הבסיס של התעשייה הזאת.
איל ליפשיץ: בסוגריים אני רוצה להעיר שהחברים ממשרד האוצר, לאותו דיון חשוב שערכו לא הזמינו אותנו.
איל ליפשיץ: זה בסוגריים.
רוברט אילטוב: מעניין מאוד שדווקא בעלי עניין לא מוזמנים, אבל זה קורה לפעמים במשרד האוצר.
רוברט אילטוב: יש לכם תשובה מדוע האנשים לא הוזמנו?
יונתן רגב: במסגרת יום הדיונים שנערך, עלו שתי סוגיות מרכזיות - - -
רוברט אילטוב: מן החממות יצאו גם חברות גדולות?
קריאה: הרבה חברות.
רוברט אילטוב: הם חלק מזה וחשוב לשמוע גם את דעותיהם.
יובל רז: היתה שם גם נציגות לחברות קטנות.
יובל רז: היה גם נציג של חברה קטנה.
רוברט אילטוב: אבל יש גם חממות טכנולוגיות, שהמדינה משקיעה בהן הרבה מאוד כסף וחשוב לשמוע גם אותן.
יובל רז: זה היה הדיון הראשון מתוך סדרה של דיונים.
קריאה: המדען הראשי נכח באותו יום דיונים.
רוברט אילטוב: בשעה 16:00 אנחנו מחויבים על-פי תקנון הכנסת לסיים את הישיבה, לכן אתחיל להגביל קצת בזמנים.
רוברט אילטוב: אני מבקש לא לחזור על דברים שנאמרו כבר ולדבר על הנקודות העיקריות, כפי שאתם יודעים לעשות בהיי-טק.
רוברט אילטוב: רשות הדיבור למר חיים קופנס, ואחריו מר אמיר פרוינד.
חיים קופנס: אשתדל לא לחזור על דברים שאמרו קודמיי.
חיים קופנס: הייתי, ברשותכם, מבקש להאיר כמה נקודות נוספות.
חיים קופנס: הנקודה הראשונה, צריך לזכור שתעשיית ההיי-טק היא בסופו של דבר תעשייה ניידת מאוד, שקל לה מאוד לעבור מנקודה אחת לנקודה אחרת בעולם.
חיים קופנס: שאלו קודם מה קורה לאותן חברות כאשר יורד היקף ההשקעה.
חיים קופנס: קורים שני דברים פשוטים: חלק מן החברות נסגרות, וחלק מן החברות מעתיקות את הפעילות שלהן למקומות זולים יותר.
חיים קופנס: לפני כמה שבועות פגשתי בארץ נציג של ממשלת סינגפור שבא להסביר לחברות למה כדאי להן לפתוח מרכז פיתוח בסינגפור במקום המרכז שיש להן בארץ, או בנוסף למרכז שיש להן בארץ.
רוברט אילטוב: השכר שם נמוך יותר?
חיים קופנס: הסובסידיה הממשלתית שם יכולה להגיע ל-70%.
חיים קופנס: נכון, מסובך לנהל פיתוח בסינגפור, אבל אם יש פחות כסף זמין, זאת מתחילה להיות אופציה שמעניין מאוד לשקול אותה.
חיים קופנס: מכיוון שאמרנו שתפקיד הממשלה לטפל בכשלי שוק, עלינו לזכור שיש היום כשל שוק גדול מאוד במה שקשור להשקעות.
רוברט אילטוב: מה הסובסידיה הממשלתית היום ביחס לסינגפור?
רוברט אילטוב: האם אתה יודע?
חיים קופנס: הממשלה משתתפת היום, דרך תקציבי המדען הראשי, במימון של חברות.
חיים קופנס: כאשר מדברים על המסלול הרגיל של המדען הראשי, המדען הראשי מממן בממוצע כ-40% מתקציב המו"פ של חברה, ותקציב המו"פ של חברה מייצג כ-30% מסך כל התקציב של החברה.
חיים קופנס: אז אפשר להגיד שהמדען הראשי מממן 40% מתוך 30%, שזה בערך 12%-15%, ואני מניח שאני לא טועה בהרבה.
לידיה לזנס: הוא מממן 30% מן הסך הכול.
עמרי אינגבר: יש לי נתון אחר.
עמרי אינגבר: אני חבר בוועדה להשבת המוחות, שעדיין לא יצא ממנה שום דבר.
עמרי אינגבר: בכל אופן, במדינת ישראל הוצאות הממשלה למחקר ופיתוח בכלל הן 4 מיליארד שקלים בשנה, שזה 17.5% מסך ההשקעה הלאומית במחקר ופיתוח.