GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
כרמל שאמה-הכהן: גם אני חושב שהמציאות השתנתה ולתעמולה היה בטלוויזיה מקום בימי הערוץ הראשון כערוץ בודד, כאמצעי צינור עיקרי להעברת מידע לציבור.
כרמל שאמה-הכהן: אני לא הייתי מבטל את התעמולה, אבל כן הייתי קובע איזו שהיא תמורה למי שגוזלים ממנו דקות שידור.
כרמל שאמה-הכהן: התמורה לא צריכה להיות ברמה מסחרית, היא צריכה להיות תמורה מינימאלית בסיסית.
אופיר אקוניס: נשלם להם ספוטים כמו שמשלמת להם קוקה-קולה ואז הם יהיו מרוצים.
אופיר אקוניס: הם רוצים כמו בארצות הברית.
כרמל שאמה-הכהן: דיברתי על תשלום בסיסי.
נחמן שי: לא הצעתי שיקנו בתשלום.
נחמן שי: קנייה בתשלום יוצרת אי שוויוניות, במיוחד בקרב אלה שתקציביהם מאוד נמוכים והם רצים בפעם הראשונה.
נחמן שי: צריכים למצוא איזו שהיא דרך הוגנת לפצות על אובדן זמן שידור.
אופיר אקוניס: כמו מה?
נחמן שי: תטיל עליהם.
נחמן שי: הם יודעים, הם מבינים בתחום.
נחמן שי: הרשות השנייה תציע הצעה הגיונית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני דווקא חושבת שצריכים להיות שידורי תעמולה, כי לצערנו הרב הציבור לא מעורב בפוליטיקה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת אחת הסיבות לזה שיש כל כך מעט מצביעים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני בטוחה שיש כאלה שמחייכים כאן ואומרים שאין פלא שיש כל כך מעט מצביעים אחרי שרואים את התשדירים.
אופיר אקוניס: הציבור לומד על פוליטיקאים מ"ארץ נהדרת" ומ"שבוע סוף".
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שצריכים לקבל זמן שידור, אבל אולי צריך לחשוב על אפשרות לשבור את זה ולא לעשות את זה רצף של חצי שעה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני ממליצה לערוץ 2, לערוץ 10 ולטלוויזיה המסחרית להתכונן לשינוי בתחום הזה.
יוסי ורשבסקי: הדיון פה הוא מאוד מבודח, אבל בי זה מעורר חלחלה.
יוסי ורשבסקי: היה את ברית המועצות, היום יש את הוגו שאבס.
יוסי ורשבסקי: מפקיעים פה זמן של חברות פרטיות.
יוסי ורשבסקי: זו פשוט הפקעה.
יוסי ורשבסקי: עם כל הכבוד לפוליטיקאים ולמפלגות.
יוסי ורשבסקי: .
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דווקא אתה מדבר על זה אחרי שכולם כל כך עזרו לך?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה את זה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה שאתה מפרסם את מה שקורה במפלגות זו טובת הנאה?
יוסי ורשבסקי: בוודאי שזאת טובת הנאה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה מיידע את הציבור לגבי מה שהם צריכים להצביע ולגבי מה שהם לא צריכים להצביע.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לטובת הציבור.
יוסי ורשבסקי: אין שום שוני מזה שיפקיעו שלטים, מזה שיפקיעו עמודים בעיתונים ומזה שיפקיעו מהשופרסל ומהקו-אופ אוכל לטובת פעילי המפלגות.
יוסי ורשבסקי: זה בדיוק אותו דבר.
יוסי ורשבסקי: זה נכון שבמשטר הזיכיונות הייתה ההפקעה הזאת - בגלל זה אתם יושבים פה ומחוקקים חוקים - אבל לא כל מה שהיה הוא מקודש.
יוסי ורשבסקי: ההפקעה הזאת שווה מיליוני שקלים שאף אחד לא מפצה אותנו עליה.
יוסי ורשבסקי: זה מיושן, ארכאי וצריך לשנות את זה.
שאול מגנזי: חשבתם לשדר את זה בערוץ הכנסת?
דורון אבני: לעניין הבחירות ברשויות המקומיות נקבע בחוק הבחירות (דרכי תעמולה) מנגנון לפרסום בתשלום אצל תחנות הרדיו האזורי.
דורון אבני: זה מנגנון שבעקבותיו נקבעו כללים על ידי מועצת הרשות השנייה.
דורון אבני: יש ממונה לכל דבר כזה.
דורון אבני: מבקר המדינה גם מעורב בתוך התהליך.
דורון אבני: יש מנגנון מן המוכן.
דורון אבני: אולי צריך התאמות כאלו ואחרות שיאפשרו לערוצים לגבות תשלום ולמפלגות לקבל ביטוי בטלוויזיה.
נחמן שי: עשו את זה בבחירות האחרונות?
אופיר אקוניס: עניין התעמולה בא לידי ביטוי בחוק דרכי תעמולה בוועדה אחרת.
אופיר אקוניס: יבואו הזכייניות, יפעילו כמה חברי כנסת בעזרת השתדלנים ויבקשו לשנות את חוק תעמולת הבחירות.
נחמן שי: אני חשבתי שמדובר בשינוי קונספטואלי כשעוברים מזיכיונות לרישיונות.
נחמן שי: אני מאמין בזה, לכן תמכתי בזה מהרגע הראשון.
נחמן שי: זה מחייב שנושאים עקרוניים כמו הנושא הזה ייבחנו מחדש.
נחמן שי: כך נדמה לי.
נחמן שי: זה לא אוטומטי להעתיק מחוק לחוק.
אופיר אקוניס: זה בסדר מבחינתך להעתיק מחוק לחוק את העברה משיטת הזיכיונות לשיטת הרישיונות, אבל דברים שהם לא נוחים לא להעביר לשיטת הרישיונות.
אופיר אקוניס: זה ממש מדהים.
מנשה סמירה: באיזו ועדה החוק הזה?
אופיר אקוניס: בוועדת חוקה, חוק ומשפט.
אתי בנדלר: הערתי איננה מתייחס לשאלה אם יש או אין מקום לתעמולת בחירות בתשלום או ללא תשלום בטלוויזיה המסחרית.
אתי בנדלר: אינני רוצה להביע עמדה ערכית לכאן או לכאן.
אתי בנדלר: כל מה שאני רוצה לומר בהקשר הזה נוגע למסגרת הדיון ולמקום בו הוא ראוי להיערך.
אתי בנדלר: אינני יכולה שלא להגיב למה שמר ורשבסקי אמר לגבי הפקעה.
אתי בנדלר: הפקעה זה משהו ששייך למאן דהוא ובאה המדינה ואומרת שלמרות שזה שייך למאן דהוא היא לוקחת.
אתי בנדלר: כאן הנושא של תעמולת הבחירות בערוצים המסחריים נקבע עוד לפני שניגשתם למכרז.
אתי בנדלר: מראש ידעו המועמדים במכרז לשידורים מסחריים שמוטלת עליהם החובה בתקופת הבחירות.
יוסי ורשבסקי: עברו 10 שנים, אפשר לשנות.
אתי בנדלר: אני לא אומרת שלא.
אתי בנדלר: להתייחס לנושא הזה כאל הפקעה זאת לא התייחסות נכונה.
אתי בנדלר: סעיף 16ג, שאותו מבקשים לתקן תיקון עקיף במסגרת התיקונים הטכניים כאן, אומר שבמקום בעלי הזיכיונות יבואו מורשי השידורים, שזה כולל גם בעלי זיכיונות וגם בעלי רישיונות לפי חוק הרשות השנייה.
אתי בנדלר: הסעיף עצמו שעליו מדובר אומר שכל מיני הסדרים החלים לפי חוק הבחירות (דרכי תעמולה) יחולו על בעלי רישיונות.
אתי בנדלר: הסעיף הראשון המוחל גם על הטלוויזיה המסחרית אומר שלא יהיו שידורים של תעמולת בחירות בטלוויזיה אלא ב-14 ימים שלפני הבחירות.
אתי בנדלר: רוצים להחיל את המגבלה הזאת על בעלי הרישיונות או לא?
אתי בנדלר: אם יוחלט שהם רשאים לגבות תשלום עבור תעמולת בחירות, האם יש להגביל את פרק הזמן שבו מותר להם לשדר תעמולת בחירות?
אתי בנדלר: יש הוראה של פטור מאחריות פלילית או אזרחית בשל שידורי תעמולה.
אתי בנדלר: רוצים להחיל את הסעיף הזה, או לא רוצים להחיל את זה?
אתי בנדלר: הסמכות של ראש ועדת הבחירות המרכזית לכנסת לפרסם הודעות על תהליכי הבחירה.
אתי בנדלר: רוצים לאפשר לו לעשות את זה בערוצים המסחריים או לא?
אתי בנדלר: לבוא ולומר שכרגע במהלך הדיון שלנו בתיקון עקיף אנחנו יכולים לבחון את כל מכלול הסוגיות שמתעוררות מחוק הבחירות (דרכי תעמולה) נראה לי לא ראוי ולא נכון.
אתי בנדלר: ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת היא הוועדה שדנה בחוק הבחירות (דרכי תעמולה), היא רואה את כלל ההסדרים בנוגע לתעמולת בחירות.
אתי בנדלר: אלה צריכים לדון במכלול ההסדרים בהקשר הזה.
אתי בנדלר: אני מציעה לא לדון בשינויים המהותיים אגב הדיון הזה.
נחמן שי: אם אני מבין נכון, אז זה לא רק הסעיף הזה אלא מדובר במכלול שלם שאת מעדיפה שוועדה אחרת תיתן עליו את דעתה.
אופיר אקוניס: במסגרת חוק תעמולת הבחירות (דרכי תעמולה).
נחמן שי: לא הצעתי שיהיו תשדירים בתשלום.
נחמן שי: את זה אני לא רוצה ליצור.
אתי בנדלר: אי אפשר אגב הדיון המצומצם שלנו במתן רישיונות לתקן את חוק הבחירות.
נחמן שי: בואו נסכם שאנחנו מעבירים את זה לדיון בוועדת החוקה.
אופיר אקוניס: תגיש הצעת חוק פרטית לתקן.
מנשה סמירה: אם יתוקן החוק בוועדת חוקה, האם התיקון שאנחנו עושים כאן יתפוס באופן אוטומטי או שנצטרך לחזור לפה?
אתי בנדלר: ודאי שלא.
אתי בנדלר: כשיתוקן חוק הבחירות (דרכי תעמולה) יתקנו גם את הסעיף הזה שאנחנו עכשיו מתקנים.
אתי בנדלר: לא יהיה צורך לחזור לכאן.
אמיר ונג: מחזיקים פה את המקל משני קצותיו.
אמיר ונג: בעלי הרישיונות זה חיה אחרת, אלה לא בעלי הזיכיונות.
אמיר ונג: אי אפשר לומר שחובה על בעלי רישיונות עתידיים, שהם חיה אחרת, לשדר ענייני תעמולה זה עניין טכני.
אמיר ונג: זה לא עניין טכני.
אמיר ונג: מדובר בעניין מהותי שהוועדה שדנה בחוק תעמולת הבחירות צריכה לדון בו.
אתי בנדלר: זה בדיוק מה שאני אומרת.
אתי בנדלר: מדובר בנושא מאוד מהותי שלא זה המקום שאנחנו אמורים לדון בו.
אמיר ונג: זה גם לא המקום בתיקון עקיף לקחת ולהגיד שאותם גופים חדשים ישדרו תעמולת בחירות.
אמיר ונג: זה עניין מהותי.
כרמל שאמה-הכהן: מישהו יודע להגיד מה קורה בעולם בנושא הזה?
ורד אשכנזי: למיטב הבנתנו זה לא קיים בפורמט הזה, בטוח שלא הפקעה של קניין פרטי.
ורד אשכנזי: התיקון הזה לא משנה את המצב הקיים.
ורד אשכנזי: אין בדבר משום הפקעה.
ורד אשכנזי: הזיכיון ניתן בכפוף להוראות שהיו קיימות.
ורד אשכנזי: בעלי הזיכיון ידעו מהן.
ורד אשכנזי: בעלי הזיכיון קיבלו את הזיכיון ביודעם שכל אימת שיהיו בחירות הם יצטרכו לשדר שידורי תעמולה.
ורד אשכנזי: אין בזה שום חידוש.
ורד אשכנזי: המצב לא משתנה.
ורד אשכנזי: במובן הזה התיקון הוא תיקון טכני.
ורד אשכנזי: אפשר לפתוח את הדיון לדיון מהותי, אבל לא זה המקום.
אילאיל לבנת: כשחוקק החוק לא היו מניין הערוצים המסחריים שקיימים היום.
אילאיל לבנת: בודאי שלא צפו את מניין בעלי הרישיונות שצפויים.
אילאיל לבנת: מידת החשיפה לה זוכות המפלגות במסגרת התעמולה הזאת היא כפולה, משולשת ועומדת גם להיות מחומשת לעומת מה שהיה בחוק המקורי.
אתי בנדלר: יכול להיות שאת צודקת, אבל מה שמנסים לומר לך זה שלא כאן המקום לערוך את הדיון הערכי בנושא.
אמיר ונג: להגיד שכל אותם ערוצים חדשים יצטרכו לשדר זה מהותי, זה לא טכני.
אמיר ונג: לא אומרים פה ש-2 ו-10 יצטרכו לשדר, אומרים שהערוצים החדשים יצטרכו לשדר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כולם אומרים שאף אחד לא יצטרף.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה אתם אומרים שיצטרפו הרבה?
אמיר ונג: אנחנו לא יודעים.
חני לוז: מבחינה דמוקרטית חשוב שהתעמולה תהיה דרך הערוצים המסחריים כדי שהמפלגות יוכלו להגיד את מה שיש להן להגיד בלי הפילטרים שקיימים בתכניות הרגילות, אבל צריך גם לא להכביד על בעלי הרישיונות החדשים ולהפקיע מהם זמן אוויר.
חני לוז: אני מציעה לחשוב על תהליך של פיצוי כך שחודש אחרי בחירות יינתן זמן אוויר בכמות של 20%,30% לשידורי פרסומות מהזמן שהוקדש לתעמולת בחירות.
אופיר אקוניס: שיפוי מעסיקים.
חני לוז: הכסף לא יבוא מהמפלגות שאין להן כסף.
חני לוז: הציבור ישלם בזה שהוא יראה יותר פרסומות חודש אחרי זה.
אופיר אקוניס: אולי נפנה ליושב-ראש ועדת חוקה, חוק ומשפט על-מנת שתהיה יוזמה של חקיקה פרטית בנושא של חוק בחירות (דרכי תעמולה).
אופיר אקוניס: זה לא יהיה בסעיף 43.
אופיר אקוניס: מי בעד סעיף 43 כפי שהוא?
אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה בעד – פה אחד אושר סעיף 44 - כתוביות ושפת סימנים.
אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה בעד – פה אחד אושר סעיף 45 - תיקון חוק שידורי טלוויזיה מהכנסת.
אתי בנדלר: סעיף 8 לחוק שידורי טלוויזיה מהכנסת דן במי יהיה רשאי להשתתף במכרז לקבלת רישיון לשדר בערוץ הכנסת.
אופיר אקוניס: זכתה בו חברת החדשות של הערוץ השני.
אופיר אקוניס: מתי פג הזיכיון?
אתי בנדלר: בקרוב יסתיים הרישיון שלה.
אתי בנדלר: המועצה לשידורי כבלים ולווין, שהיא הרגולטור של הערוץ, צריכה להחליט אם להאריך או לא להאריך.
אתי בנדלר: הרישיון היה ב-2006 ל-4 שנים.
אתי בנדלר: יש אפשרות להאריך אותו לשתי תקופות של 4 שנים.
אתי בנדלר: בסעיף 8(2)(ה)(2) כתוב מי מהמפורטים להלן אינו בעל שליטה.
אתי בנדלר: יש בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה לפי חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, התש"ן-1990, לרבות מי שהוא בעל שליטה בבעל זיכיון כאמור.
אתי בנדלר: עכשיו מכניסים את העניין שהוא בעל שליטה בבעל רישיון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מי יהיו אלה שיהיו זכאים לשדר בעידן הרישיונות?
אתי בנדלר: לא ישתנה שום דבר.
אתי בנדלר: מה שנאמר זה שככל שבעל זיכיון היה מנוע להשתתף במכרז, בעתיד גם בעל רישיון יהיה מנוע מלהשתתף במכרז.
נחמן שי: כרגע חברת החדשות היא בעלת הרישיון.
אתי בנדלר: חברת החדשות של ערוץ 2 היא בעלת רישיון לשדר בערוץ הכנסת.
נחמן שי: איך היא תוגדר?
דנה נויפלד: חברת חדשות 2 עושה כמה דברים.
דנה נויפלד: היא קודם כל משדרת חדשות בערוץ 2.
דנה נויפלד: חוץ מזה לפי חוק אחר היא גם מפעילה את ערוץ הכנסת.
דנה נויפלד: זאת אותה ישות משפטית, אותה חברת חדשות שביד אחת עושה את זה וביד שנייה עושה משהו אחר.
דנה נויפלד: בעתיד היא תמשיך לשדר לפי ההסדרה שאנחנו עושים עכשיו.
דנה נויפלד: היא תמשיך לפעול או שלא לפי החוק ההוא.
דנה נויפלד: החוק ההוא נשאר כמות שהוא, כלומר כל כמה שנים יש העמדה למכרז.
אתי בנדלר: בעל רישיון ובעל זיכיון לא יוכלו להשתתף במכרז לקבלת רישיון שידור בערוץ הכנסת.
אתי בנדלר: רק חברת חדשות תוכל.
מנשה סמירה: עד היום הגדרנו את חברת החדשות כבעלת זיכיון לשידורי חדשות והיא הייתה בעלת רישיון לשידורי ערוץ הכנסת.
מנשה סמירה: עכשיו אנחנו הופכים את זה לבעלי רישיון.
מנשה סמירה: היא תיקרא בעלת רישיון.
מנשה סמירה: צריך לוודא שיש אבחנה בין בעל רישיון כזכיין לבין בעל רישיון לחדשות.
מנשה סמירה: היא תיקרא כבעלת רישיון לחדשות בערוץ השני.
מנשה סמירה: צריך לוודא שתהיה אבחנה בין בעל רישיון בשידורי חדשות לבין בעל רישיון לשידורים בערוץ 2 או בערוץ 10.
דבורה קמחי: אין שום הבדל מהותי בין חברת החדשות של הערוצים לבין בעלי הזיכיון.
דבורה קמחי: חברות החדשות ממומנות מהכסף הפרטי של בעלי הזיכיון.
דבורה קמחי: אני לא רואה מקום להבדיל.
מנשה סמירה: אנחנו לא מקבלים את הטענה שלך.
מנשה סמירה: אני מאוד מקווה שיש אבחנה ושנשמרים כל המנגנונים להבטיח שחברת החדשות היא לא של הזכיין.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה שהיא אומרת זה נכון.
מנשה סמירה: זה לא מדויק.
אופיר אקוניס: השאלה אם זה ימנע מחברות החדשות לגשת בעתיד או לא.
אופיר אקוניס: חברת החדשות של הערוץ השני וחברת החדשות של ערוץ 10 זה לא חלק..?
אתי בנדלר: הם תאגידים נפרדים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מי משלם את הכסף?
דבורה קמחי: העורך הראשי של בעל הזיכיון הוא עורך ראשי על פי חוק.
דבורה קמחי: לבעלי המניות על פי חוק הרשות השנייה אסור להתערב בתכני חברת החדשות.
דבורה קמחי: גם בתכני הערוץ אסור להם להתערב.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מי משלם?
מנשה סמירה: הרשות השנייה.
מנשה סמירה: הכסף שהזכיין משלם חייב לעבור לרשות השנייה.
מנשה סמירה: החוק קובע שבעלי הזיכיונות צריכים להעביר את הכסף באמצעות הרשות השנייה ולא ישירות לחברת החדשות, ולו רק על מנת ליצור את החיץ כדי שלא יקרה מצב שבאמצעות הכסף וההון ישפיעו על אופן ההתנהלות של חברת החדשות.
מנשה סמירה: זה אחד מהמנגנונים.
מנשה סמירה: זה לא המנגנון היחידי.
מנשה סמירה: העצמאות של חברות החדשות וההתנהלות של חברות החדשות - בעיקר בערוץ ה-broadcast - היא מאוד קריטית.
מנשה סמירה: לא נתנו פה סקירה מלאה על המנגנונים שנועדו להבטיח את העצמאות של חברות החדשות אף שהמימון במקורו מגיע מבעל הזיכיון.
מנשה סמירה: יש שורה של מנגנונים שנועדו להבטיח ולייצר חיץ בין הזכיין לחברת החדשות.
מנשה סמירה: אני יכול להראות לכם שזה קורה.
מנשה סמירה: אני לא אגיד לכם שאין השפעות ואין מקרים, אבל בסך הכל יש בדירקטוריון של חברות החדשות נציגי ציבור.
מנשה סמירה: יושב ראש הדירקטוריון הוא נציג ציבור.
מנשה סמירה: גם בחירת העורך הראשי ומנכ"ל חברת החדשות חייבת להיות על דעת נציגי הציבור.
אופיר אקוניס: גם על ידי בעל הזכיינים.
מנשה סמירה: הוא לא היחידי.
מנשה סמירה: יש מנגנונים של איזון.
מנשה סמירה: תקציב חברת החדשות מוכרע ומאושר על ידי הרשות השנייה כדי לוודא שיש תקציב שמספק את הפעילות.
מנשה סמירה: העברת הכסף נעשית אך ורק באמצעות המנגנון של הרשות.
מנשה סמירה: לחברת החדשות מותר כגוף הפקה עצמאי להפיק.
מנשה סמירה: זה נחשב להפקה עצמית.
ניצן חן: הסעיף הזה הוא סעיף טכני.
ניצן חן: ב-2006 כשהיה מכרז לערוץ הכנסת התמודדו 9 קבוצות, כולל ערוץ דמוקרטיה, כולל המרכז הבינתחומי.
ניצן חן: זה לא רק ערוצי ה-broadcast.
נחמן שי: זאת אומרת שאין כשל שוק.
ניצן חן: בסופו של דבר נבחרה חברת החדשות של ערוץ 2 להפעיל את ערוץ הכנסת.
ניצן חן: מחר, כשהוועדה הזאת תאשר את החדשות להוט ויס, היא תוכל להתמודד על ערוץ הכנסת.
ניצן חן: אם אני מבין נכון את סעיף 45, אז הוא סעיף טכני ולא מהותי.
ניצן חן: הסעיף הזה מאפשר לכל העולם ואשתו להתמודד גם על ערוץ הכנסת.
אתי בנדלר: לכל העולם ואשתו, ובתנאי שהוא בין היתר תאגיד הרשאי על פי דין להפיק ולשדר תכניות חדשות בטלוויזיה בישראל.
אתי בנדלר: גם ערוץ ייעודי לשידורי חדשות יוכל להתמודד.
מיכל רפאלי-כדורי: אולי ניצן התכוון לומר שזאת ההזדמנות לתקן את החוק באופן שזה יאפשר לכבלים וללווין להפיק חדשות.
מיכל רפאלי-כדורי: לאחר שהם יענו על הקריטריון הזה הם יוכלו להתמודד.
אופיר אקוניס: אני ביקשתי חוות דעת של משרדי התקשורת והאוצר לגבי העניין של הפעלת חדשות על ידי חברות הוט ויס.
אופיר אקוניס: עדיין לא קיבלתי שום תשובה.
אופיר אקוניס: אולי כדאי שביום שלישי בבוקר תשיבו לנו.
אופיר אקוניס: אנחנו מצביעים על סעיף 45 בנוסח הנוכחי.
אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה בעד – פה אחד אושר סעיף 46.
דורון אבני: זה עוסק בשני עניינים.
דורון אבני: יש סימון וסיווג שידורים לפי קטגוריות של 8,14, ו-18 - שידורים מסוימים צריכים לשאת סימן זיהוי כך שיתריעו מראש בפני הצופים לגבי אופי השידור – ויש איסור שידורים מזיקים.
דורון אבני: זה אוסר באופן גורף על שידור פרסומות מסוימות בנושא אלימות קשה, סמים, אלכוהול וכן הלאה.
אופיר אקוניס: אנחנו מחילים את זה כמות שהוא על בעלי רישיון.
אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה בעד – פה אחד אושר אנחנו חוזרים אחורה לסעיפים שהיו במחלוקת במהלך 5 החודשים האחרונים מאז שהתחלנו להקריא את החוק.
אופיר אקוניס: הודענו שאנחנו חוזרים לפסקאות 29 ו-32 לעניין מערכת ה-DTT.
אופיר אקוניס: מנשה, אולי תעדכן אותנו בקצרה לגבי המערכת.
מנשה סמירה: המערכת של עידן פלוס עלתה לאוויר באוגוסט.
מנשה סמירה: השידורים משודרים כשידורי ניסיון.
מנשה סמירה: יש כ-15 תחנות שידור שמפיצות עם היתרים כנדרש.
מנשה סמירה: לרבות ההיתרים גם ניסו להמציא כל מיני דברים בענייני קרינה.
מנשה סמירה: יש גם היתרים בתחום הזה.
מנשה סמירה: במסגרת שידורי הניסיון הציבור מתחיל ללמוד להכיר את המערכת הזאת.
מנשה סמירה: 5 ערוצים משודרים בהתאם לחוק שקבוע נכון להיום.
מנשה סמירה: מדובר בערוצים הידועים, בערוצים הפתוחים.
מנשה סמירה: אנחנו בסיומו של שלב א' ולקראת שלב ב' של עיבוי או חיזוק מערך השידורים והקליטה.
מנשה סמירה: ידענו, וזה היה על פי תכנית, שהעלייה לאוויר תלווה בכך שבחלק מהמקומות תהיה בעיית קליטה.
מנשה סמירה: את זה ניתן לדעת רק לאחר העלייה לאוויר.
מנשה סמירה: לאחר שקיימנו מדידות ובדיקות אנחנו מתגברים את מערך השידורים.
מנשה סמירה: באזור מארס, אפריל ומאי נסיים את התגבור של מערך המשדרים הנוסף שאמור להביא אותנו לקליטה תוך דירתית כנגזרת של החוק.
מנשה סמירה: המהלך הזה ילווה במידע לציבור.
אופיר אקוניס: מדובר באותו קמפיין שהוקפא?
מנשה סמירה: הקמפיין לא הוקפא.
מנשה סמירה: לא היה בו צורך.
מנשה סמירה: בשלב א', לאחר הקמת המערכת, רצינו להגיע לסדר גודל של כמה עשרות אלפים על מנת לדעת את רמת הקליטה.
מנשה סמירה: הגענו לזה בלי שום צורך להשקיע כסף בקמפיין.
מנשה סמירה: אנחנו נמצאים בסדר גודל של כ-60 אלף משקי בית.
אופיר אקוניס: אם רק 60 אלף קנו את זה - הבית הזה חוקק בכנסת הקודמת את החוק הזה שאני חושב שהוא מצוין - אז אתה צריך קמפיין.
מנשה סמירה: אני לא רוצה.
מנשה סמירה: אנחנו כ-5 חודשים באוויר.
מנשה סמירה: החדרתה של תשתית לאומית מן הסוג הזה צריכה להיות זהירה ובטוחה.
מנשה סמירה: לאחר שעשינו את המדידות ולאחר שסיימנו את שלב א' והגענו לרמת כיסוי טובה, נרשה לעצמנו להודיע לציבור בצורה נרחבת.
מנשה סמירה: גם הספקים למדו את המוצרים שהם צריכים לשווק, כי מכרו מוצרים שלא התאימו לכל הדרישות והמאפיינים המקצועיים.
מנשה סמירה: גם בזה סיימנו מספר כנסים עם הספקים המקצועיים, היצרנים, היבואנים כך שבאזור אפריל ומאי נגיע לרמה ראויה וטובה.
מנשה סמירה: זה ילווה את המידע ההסברתי.
מנשה סמירה: הקמפיין היה בנוי מ-2 שלבים.
מנשה סמירה: שלב ראשון שתהיה רכישה בהיקף הזה.
מנשה סמירה: בחודשיים הקרובים משרד האוצר צריך להפיץ את הצו בעניין סובסידיה למשפחות נזקקות כך שזה ילווה את המהלך.
מנשה סמירה: שלב שני, שצריך להיות באזור אפריל מאי, זה יידוע הציבור לגבי אופי קבלת הסבסוד על פי צו שהאוצר צריך להתקין.
מנשה סמירה: אנחנו נערכים לקראת השלב השלישי, שזה סגירת המערך האנלוגי .
מנשה סמירה: זה צפוי להיות בפברואר.
מנשה סמירה: אנחנו נבקש בהליך חקיקה מסודר להקדים אותה, משום שאנחנו מעריכים שלאחר חודש מאי לא צריך למשוך את האנלוגי שיש בו יותר קרינה ויותר מידי עלויות לרשות השידור ולזכיינים של הרשות השנייה.
אופיר אקוניס: מה גובה הסבסוד למשפחות נזקקות?
אופיר אקוניס: מי מוגדר כמשפחה נזקקת?
אתי בנדלר: הצו הזה טעון אישור של ועדת הכלכלה.
אופיר אקוניס: ברור שזה יגיע לפה לאישור.
יהודה סבן: שר האוצר צריך לחתום בימים הקרובים על הצו.
אופיר אקוניס: עד סוף המושב אני רוצה לקבל את הצו.
אופיר אקוניס: מה גובה הסבסוד ואיך נקבעות המשפחות הנזקקות?
מנשה סמירה: החוק אומר שהוא לא יפחת מ-50%.
אתי בנדלר: במערך השידור הספרתי הקרקעי הידוע כ-DTT מופצים בהתאם לחוק 5 ערוצים: שני ערוצי השידור הציבורי, ערוץ 10, ערוץ 2 עם שתי הזכייניות שלו וערוץ הכנסת.
אתי בנדלר: בהתאם להצעת החוק יתווספו למערך הזה בעלי הרישיונות, דהיינו אם בעלי הזיכיון לשידור בערוץ 2 יעברו למתכונת של קבלת רישיון, אז במקום ערוץ אחד יהיו שני ערוצים.
נחמן שי: כל בעל רישיון אמור להיות שם?
אתי בנדלר: כל בעלי הרישיונות הקיימים ובעל רישיון יעודי לשידורים בשפה הערבית.
אתי בנדלר: אלה הגופים המתוכננים להיות על פי הצעת החוק במסגרת המערך של ה-DTT.
אתי בנדלר: בהקשר הזה הועלו בוועדה הצעות רבות לשנות את הגופים שיהיו רשאים להעביר את שידוריהם ולהיות מופצים במערך הזה.
אתי בנדלר: לכך אני מניחה יתייחסו מיד הדוברים השונים.
אתי בנדלר: הצעת החוק מתייחסת גם לשאלה מי ישא בעלויות עיבוי המערכת לצורך קליטת הערוצים הנוספים שיופצו.
נחמן שי: אלה לא משלמים?
אתי בנדלר: החוק, שכאמור החליט במתכונת הנוכחית על 5 ערוצים, קבע שהמערכת תוקם מהתמלוגים ששילמו בעלי הזיכיונות בערוץ 2.
אתי בנדלר: התמלוגים היו מיועדים לאוצר.
אתי בנדלר: מי שמימן כרגע את עלות הקמת המערכת היה אוצר המדינה.
אופיר אקוניס: המדינה יכולה להמשיך.
אתי בנדלר: יש כאן שיטה חדשה לחישוב התוספות האלו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה זה כל כך חשוב מי יעבור אם אפשר להעביר את כל מי שרוצה?
אתי בנדלר: אי אפשר להעביר את כל מי שרוצה.
אתי בנדלר: זאת מערכת שההקמה וההפצה שלה עולה כסף.
אתי בנדלר: השאלה מי ישלם את זה.
אתי בנדלר: הבעיה היותר קשה היא שככל שיופצו שידורים באופן חופשי לציבור לא יהיה מקום לקיומם של הכבלים והלווין.
מנשה סמירה: המערכת כיום יכולה להכיל עד 6 ערוצים.
מנשה סמירה: יש כרגע 5.
מנשה סמירה: מדובר בעצם בערוץ אחד עם 5 תכניות או 6 תכניות.
מנשה סמירה: יש גם אופציה של תחנות רדיו.
מנשה סמירה: עם סגירת המערך האנלוגי יתפנו תדרים כך שהמערכת תוכל לקלוט עוד 6 ערוצים לטובת הרישיונות.
מנשה סמירה: לא נערכים ליותר מ-6, כי בשום תרחיש אנחנו לא רואים עוד 6 ערוצי broadcast שיעלו.
מנשה סמירה: הצעת החוק מדברת על כך שהרחבת המערכת, שהעלות שלה עלולה ועשויה להיות כ-25 מיליון שקל, תיעשה על חשבון הערוצים או הגופים הקיימים והחדשים.
מנשה סמירה: אנחנו סבורים שניתן לממן את ההרחבה מתוך התקציב שנחסך בהקמת המערכת.
מנשה סמירה: אם אושרו לנו 80 מיליון שקל ועשינו את זה בסדר גודל של 50,60 מיליון, אז אפשר לשריין את הכסף ולא צריך להשית על הקיימים ועל החדשים.
רון אילון: זאת אומרת שהמדינה תסבסד את מערך השידורים.
מנשה סמירה: המדינה תקים, לא תסבסד.
מנשה סמירה: זאת תשתית לאומית של המדינה.
מנשה סמירה: היא בבעלות המדינה.
מנשה סמירה: כשהמדינה תחליט להפריט אותה היא תמכור אותה למי שהיא רוצה.
אופיר אקוניס: צריך להביא לידי ביטוי את זה שהמדינה לקחה על עצמה בזה הרגע להמשיך לתקצב.
אתי בנדלר: המדינה מיוצגת רק על ידי משרד האוצר.
אופיר אקוניס: המדינה מיוצגת על ידי הממשלה שנבחרה למשול ועל ידי הכנסת שנבחרה לחוקק.
אופיר אקוניס: משרד האוצר ממליץ את המלצותיו.
אופיר אקוניס: לפעמים הן מתקבלות, לפעמים לא.
יהודה סבן: הממשלה מתנגדת להצעה.
יהודה סבן: אנחנו לא רואים שום סיבה לממן.
אופיר אקוניס: הממשלה משיתה את העלויות על כל המשתמשים.
מנשה סמירה: שתחזיר את העודף לזכייניות.
ניצן חן: בהצעת החוק כבר נאמר מי יהיה הערוץ השישי.
ניצן חן: אין טעם לעורר ויכוח על המקום השישי שבעצם המחוקק כבר החליט שהוא יהיה הערוץ הרביעי המסחרי.
ניצן חן: אפשר להתווכח על השישייה הבאה, אבל כרגע המקום השישי זה הערוץ הרביעי המסחרי.
מיכל רפאלי-כדורי: אולי כדאי להזכיר למה נכתב בחוק הערוץ הרביעי.
אופיר אקוניס: הצעת הממשלה בעניין הזה מקובלת.
אופיר אקוניס: עכשיו אנחנו רוצים לדבר על התוספות.
אופיר אקוניס: אני ביקשתי מרשות השידור לבדוק את העניין של ערוץ 33.
אופיר אקוניס: אני חושב שערוץ 33 מיותר.
אופיר אקוניס: רשות השידור עומדת בפני אחד מהמשברים הגדולים ביותר בתולדותיה, אם לא הגדול ביותר.
אופיר אקוניס: יש לה 70 מיליון שקל שהיא יכולה לחסוך ממחר בבוקר על ידי כך שהיא תפסיק את שידוריו של ערוץ 33 ותעתיק שעתיים ביום למען שידורים בערבית.
תומר קרני: לגבי ערוץ 33 אני מניח שהדיון יהיה בנפרד ולא במסגרת תיקון לחוק הרשות השנייה.
תומר קרני: ה-DTT נועד לתת מענה לערוצים שנמצאים באוויר.
תומר קרני: ערוץ 33 זה ערוץ שנבחר על ידי רשות השידור.
תומר קרני: זה ערוץ שמשמש לשידורים בערבית.
תומר קרני: אנחנו חושבים שערוץ 33 צריך להיות ב-DDT כל עוד הוא קיים וכל עוד הוא משודר.
תומר קרני: להחזיר אותו לערוץ 1 ולמצוא שעות לשדר את השידורים בערבית זה לא כל כך פשוט.
תומר קרני: כרגע הערוץ משודר.
תומר קרני: הוא מיועד לשידורים בערבית.
תומר קרני: הוא צריך להיות חלק מהDDT.
תומר קרני: זה חלק מהשירות שלנו לתושבים דוברי הערבית.
תומר קרני: אנחנו מתנגדים להוריד אותו מהמערך.
אופיר אקוניס: מתוך 20% תושבים שאינם יהודים והם דוברי ערבית, מה אחוז הצפייה?
תומר קרני: אין לי נתונים.
אופיר אקוניס: זה כמעט קרוב ל-0 גם מתוך ה-20% שהם תושבי ישראל שאינם יהודיים.
כרמל שאמה-הכהן: אני תומך באופן מוחלט בעמדה להוציא את ערוץ 33 מה-DTT.
כרמל שאמה-הכהן: מקומו לא צריך להיות שם.
כרמל שאמה-הכהן: הוא לא תורם כלום, בטח לא לאוכלוסיות שלהן נועד המכשיר הזה.
כרמל שאמה-הכהן: אני תומך בהכללת ערוץ 9 במסגרת השידור הדיגיטלי.
כרמל שאמה-הכהן: אני חושב שחשוב, לאחר שדנו בעניין והשקענו מחשבה, שערוץ 24, שהוא ערוץ שפונה לאוכלוסיות שה-DDT אמור לשרת אותן, ייכלל.
כרמל שאמה-הכהן: האם מבחינה טכנית אפשר לפצל ערוץ לשני ערוצים, כלומר לחלק את הזמן?
מנשה סמירה: אפשר לחלק את שעות השידור.
תומר קרני: מה אחוז הצפייה בערוץ 24?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: השאלה הזאת לא רלוונטית.
אופיר אקוניס: היא רלוונטית, כי כאשר דיברנו על ערוץ 9 דיברנו על השאלה אם יש ציבור גדול שצופה בערוץ כלשהו.
אופיר אקוניס: ערוץ 9 נכנס לקריטריון הזה.
נגה רובינשטיין: החובות של ערוץ 9 יהיו כמו החובות של בעל רישיון?
נגה רובינשטיין: זה חלק מהאינטרס הציבורי של ה-DTT.
נגה רובינשטיין: ב-DTT עולים ערוצים שעומדים במינימום חובות.
אופיר אקוניס: יכול להיות שערוץ 9 יצטרך לקחת על עצמו בדיוק מה שצריך.
נחמן שי: הרעיון של ה-DTT הוא רעיון נכון.
נחמן שי: אני חושב שנכון שרשות השידור תסתפק בערוץ 1, כי ערוץ 33 הוא ערוץ זניח שאין לו שום ייחוד ושום ייעוד.
נחמן שי: בילינו הרבה שנים בניסיון לחפש את שורשיו של ערוץ 33.
נחמן שי: הוא נועד בשעתו לשדר מהכנסת.
נחמן שי: על זה הדביקו שידורים בערבית.
נחמן שי: במהלך השנים השידורים מהכנסת מצאו את מקומם בערוץ 99, השידורים בערבית הצטמצמו ונדדו לערוץ 33.
נחמן שי: כך נוצר ערוץ כלבו עם צפייה מאוד נמוכה.
נחמן שי: אין לו שום ייחוד, שום מקום ואפשר לחיות בלעדיו.
נחמן שי: לא יקרה שום דבר.
נחמן שי: אני ממליץ שתתמקדו בערוץ 1 ותעשו בו חיל.
נחמן שי: הלוואי ונזכה ליום הזה.
נחמן שי: עזבו את 33.
נחמן שי: תעשו חשיבה מחדש אם יש מקום לזה.
נחמן שי: אולי אפשר לחסוך סכום שאולי הוא ההבדל בין להיות בגרעון או לא להיות.
נחמן שי: לא יקרה שום דבר לרשות השידור אם היא תוותר על הערוץ הזה.
נחמן שי: אני חושב שנכון שיהיו 1,2,10,9,99 והערוץ הייעודי בערבית.
אופיר אקוניס: הוא בחוק.
אופיר אקוניס: הערוץ הערבי נשאר כמות שהוא.
אופיר אקוניס: אנחנו מדברים על תוספות.
נחמן שי: ההתלבטות שלי היא בקשר לערוץ 23.
נחמן שי: אם צריך להכניס לחבילה הזאת ערוץ ציבורי נוסף, אז זה ערוץ 23.
נחמן שי: אני לא יודע מה העתיד של הערוץ הזה, אני לא יודע מה המדינה הולכת לעשות לגביו, אבל לערוץ הזה יש יכולת יותר טובה מערוץ 33.
נחמן שי: הבעיה היא שכאן אני מגיע ל-7 ערוצים.
אופיר אקוניס: כשיסתיים האנלוגי בחודש מאי תוכל להכניס עוד ערוצים.
מנשה סמירה: לוקח שנה להקים.
מנשה סמירה: נכון לרגע זה סוגרים בפברואר 2011.
אופיר אקוניס: אתה אמרת שאתה מקדים את הסגירה של האנלוגי.
מנשה סמירה: אני מבקש.
אסי מסינג: המועד קבוע בחוק.