GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אופיר אקוניס: אנחנו רק אומרים, תשדר את התוכנית הזאת.
אופיר אקוניס: לא אמרתי לך מה לשדר, אמרתי לך, תשדר אותה.
אופיר אקוניס: לא אמרתי לך מה להגיד בה או את מי להביא לשם, פשוט לשדר.
אופיר אקוניס: רק אל תעשה שקופיות.
יורם כהן: זה בדיוק מה שאני רוצה לומר.
יורם כהן: הישיבה הזאת צריכה להינעל בכך שלא להחשיך את המסך- -
אופיר אקוניס: אין על זה ויכוח, זה אחד הסעיפים.
יורם כהן: - - אתמול ב-23:00 בלילה הלב שלי נחמץ כעובד ותיק ברשות השידור- -
אופיר אקוניס: גם שלי כצופה.
יורם כהן: אני מבקש גם מהוועדים – אנחנו נעשה הכול מבחינתנו לשדר ולא להחשיך את המסך.
יורם כהן: לא ייתכן שנחשיך את המסך.
יורם כהן: אסור.
שלמה קלדרון: שלא תכריזו על שביתת מגן.
אופיר אקוניס: מר יעקב נווה, חבר בוועד המנהל, בבקשה.
יעקב נווה: אני רק רוצה להגיד לך שגם בוועד המנהל יש חילוקי דעות המצומצם – שלושה בסך הכול- -
רחל קרמרמן: ארבעה.
רחל קרמרמן: אחת שלא הביעה את דעתה.
יעקב נווה: אמש בישיבה התנגדתי בתוקף לקיצוצים בתוכניות מכיוון שאין לפגוע בצופים.
יעקב נווה: ביקשתי מהמנכ"ל טרם הישיבה אתמול לקבל דוח כספי על החיסכון בהתייעלות שתהיה.
יעקב נווה: הוא הבטיח שתוך יום-יומיים הוא ייתן את הדוח, ואז נדע כמה אנחנו חוסכים מכל ההחשכה.
תמנה עורב: אנחנו מחכים כבר 6 שנים.
יעקב נווה: אני מקווה באמירה שאמרת שאכן אנשים יתעשתו, והמסך לא יוחשך עם הלוגו המעצבן.
אופיר אקוניס: דווקא בלוגו יש משהו מאוד ישראלי.
יהודה סבן: אילו הנהלת הרשות לא הייתה נערכת לרפורמה, והרפורמה כבר הייתה מוחלטת, והיא לא הייתה יכולה ליישם אותה אז הייתה ביקורת בדיוק הפוכה על הרשות – מדוע היא לא מסוגלת ליישמה.
יהודה סבן: לכן הביקורת בהקשר הספציפי הזה של היערכות לרפורמה אינה נכונה.
יהודה סבן: שנית, אנחנו נותנים גיבוי מלא להנהלה ולמנכ"ל לגבי תוכנית הקיצוצים.
יהודה סבן: אנחנו לא נכנסים לתוכן של הקיצוצים, זה לא עניין שלנו, בטח לא לגבי התכנים בטלוויזיה.
יהודה סבן: אבל לגבי עצם קיומם של הקיצוצים, משרד האוצר, ולהבנתי, גם כל שאר גורמי הממשלה נותנים גיבוי מלא.
אופיר אקוניס: רבותיי, אנחנו חייבים לסיים.
אופיר אקוניס: ועדת הכלכלה של הכנסת על כל חבריה תומכים בחיזוק השידור הציבורי ובייעולו.
אופיר אקוניס: הוועדה קוראת לממשלה להאיץ את קיום הרפורמות ברשות השידור בשם האינטרס הציבורי.
אופיר אקוניס: ועדת הכלכלה קוראת לרשות השידור, לעיתונאים ולהנהלה לא לפגוע בשידורים ולהשאיר את התוכניות משודרות במלואן בטלוויזיה וברשתות הרדיו.
אופיר אקוניס: ועדת הכלכלה ממליצה להעביר את דוח הביקורת הפנימית לבדיקת מבקר המדינה, והביצוע יתואם עם יושב ראש הוועדה לביקורת המדינה.
כרמל שאמה-הכהן: צהריים טובים.
כרמל שאמה-הכהן: ברוכים הבאים לוועדת הכלכלה.
כרמל שאמה-הכהן: ב-3 לפברואר החליטה נשיאות הכנסת לאשר בקשה לדיון מהיר בוועדת הכלכלה בנושא קו מתח גבוה באור עקיבא.
כרמל שאמה-הכהן: זה הדיון שאנחנו פותחים.
כרמל שאמה-הכהן: אני זה שביקשתי את הדיון בוועדת הכנסת.
כרמל שאמה-הכהן: הוועדה בטח מוכרת לכל מי שנמצא פה בשולחן, אין פה קהל חיצוני.
כרמל שאמה-הכהן: אני אבקש קודם כל, בפתיחת הדיון, מראש העיר, מר שמחה יוסיפוב, להציג.
שמחה יוסיפוב: כבוד היושב ראש.
שמחה יוסיפוב: עם כניסתי לתפקיד כראש עיריית אור עקיבא התחלתי לטפל בנושא של המתח העליון שעובר בין כביש 2 לכביש 4.
שמחה יוסיפוב: למעשה זה מגיע מחברת חשמל אלינו, לא יודע למה עשו את זה, למה בנו את זה אז בזמנו בצורה כזאת, אז כדי שזה יגיע לתחנת מיתוג שנמצאת מזרחה מאור עקיבא, בנו את זה וזה עובר באמצע, ליד שכונת גני רבין ואורות.
שמחה יוסיפוב: אני פניתי גם בזמנו אל שר התשתיות לשעבר, מר בן אליעזר, ואחר כך גם לשר עוזי לנדאו, פניתי לחברת חשמל וביקשתי להסיר את קו המתח העליון מיידי.
שמחה יוסיפוב: אני חושב שלחברת חשמל יש את האפשרויות, גם לרשות החשמל, והם יכולים לעשות את זה.
שמחה יוסיפוב: גם בזמנו השר בן אליעזר, יש לי את המכתבים ויש פרוטוקולים, כשטיפלו בנושא הזה, אמר שמיידית צריך להעביר אותם ודיברו על תקציב, מאיפה יגיע.
שמחה יוסיפוב: בסופו של דבר אמרו שהתקציב יהיה מחברת חשמל והתכנית שהכינו בזמנו והיא אושרה, דיברו על כך שאור עקיבא תהיה הראשונה עם הסרת קווי מתח עליון.
שמחה יוסיפוב: אני רוצה לומר גם שכאשר בנו את השכונה הזו, בשנת 1992, בשנת 1992 לא היה המשרד להגנת הסביבה והתכניות היו רצות במהירות רבה וגם לא היו מדברים, לא היו בודקים שום דבר, היו פשוט רצים ולא שמו לב שליד הבתים עובר קו מתח עליון ובסופו של דבר יום אחד זה יפריע לתושבים, זה יסכן את חיי התושבים.
שמחה יוסיפוב: וזה מה שקרה, מה שקרה קרה, אני חושב שהגיע הזמן לפתור את הבעיה, פשוט להסיר אותה.
שמחה יוסיפוב: דיברתי עם חברת חשמל, חברת חשמל מבטיחה בשנה הזאת, תוך שנה, להתחיל להעביר את עמודי החשמל דרומה, מעבר לכביש פל-ים, שיעבור מכביש 2 לכביש 4.
שמחה יוסיפוב: אבל אצלם זה לוקח זמן, לצערי.
שמחה יוסיפוב: עד שרוכשים את העמודים, זה לוקח כמעט חצי שנה, אמרו לי, אם לא שנה, עד שזה יוצא למכרז, כל דבר עד ש, עד ש, אבל בינתיים נפטרים אנשים, מסכנים את חיי האנשים, חיי משפחה.
שמחה יוסיפוב: יש כאן משפחות שגרות במקלטים, בגלל סכנת הקרינה.
שמחה יוסיפוב: לבי איתם, אבל המדינה צריכה לפתור את הבעיה, העירייה לא יכולה לעשות כלום.
שמחה יוסיפוב: העירייה יכולה לצעוק יחד עם התושבים, לזעוק לשמים ולבקש.
שמחה יוסיפוב: אני צריך להודות כאן לחבר הכנסת יעקב אדרי, שהוא באמת עוזר לנו בנושא הזה.
שמחה יוסיפוב: הוא נכנס לתמונה, נפגשנו לא פעם עם השר בן אליעזר וגם לאחרונה נפגשנו עם השר עוזי לנדאו, שהבטיח, הוא אומר מיידי, כך פשוט במלים האלה, מיידי לבצע את זה.
שמחה יוסיפוב: יש הנחיה של השר, אבל עד שמבצעים זה לוקח זמן.
שמחה יוסיפוב: אני שמח על כך שאתה מעלה את הנושא הזה לסדר היום כאן בכנסת, כדי לפתור את הבעיה, כדי שתהיה בהירות בנושא הזה, תהיה זריזות בנושא הזה, כי מגיעים לכאן תושבים שלי, אני חושב שהם יכולים גם לומר את האמת, אי אפשר.
שמחה יוסיפוב: יש פה בן אדם שיושב שם, עם הכובע, שהוא חולה סרטן כבר, ויש שם בחור, צבי, שאשתו נפטרה כבר, עם 4 ילדים קטנים.
שמחה יוסיפוב: רבותיי, מי ייתן את הדעת?
כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אדרי, בבקשה.
יעקב אדרי: אני מודה לך, אדוני היושב ראש.
יעקב אדרי: על דבר אחד אין ויכוח, הקווים האלה מהווים סכנה כל יום, כל דקה שהם נמצאים שם.
יעקב אדרי: אני ניהלתי בזמנו מאבק, יחד עם מר שמחה יוסיפוב.
יעקב אדרי: אני רוצה להגיד לך, מר יוסיפוב, היושב ראש שאל אותי, דיברנו לפני זה על מה צריך לעשות, כולם יודעים שיש סכנה, חברת חשמל מודעת, השר בן אליעזר אישר את התכנית להסטת הקווים, השר עוזי לנדאו אישר, מה שצריך עכשיו זה מיד להתחיל בעבודות, וזה, אם אתה תצליח בלחץ שלך, של הוועדה, לעשות את זה, אני חושב שנצא כולנו נשכרים.
יעקב אדרי: כולנו יודעים את הבעיות, המצב הוא מאוד קשה, אנשים נפטרים, אנשים מתים שם.
יעקב אדרי: המשרד לאיכות הסביבה קבע שהמקום הראשון בארץ שיש בו סיכון זה אור עקיבא, זאת אומרת הוא בסדר עדיפות ראשוני להסטת הקו.
כרמל שאמה-הכהן: כמה בתים נגועים?
שמחה יוסיפוב: יש לנו פה את התכנית, כמו שיש לחברת חשמל.
שמחה יוסיפוב: יש פה המון בתים, יש שם גם בתי בני ביתך, בערך 12 בתים של בני ביתך, יש קוטג'ים, בערך 20 קוטג'ים, ויש גם בניינים גבוהים של שש קומות, שני בניינים, כולם בטווח הקרינה.
שמחה יוסיפוב: בני ביתך הם במצב הכי גרוע, כי כמעט על בני ביתך עובר הקו, מעל הגג, מעל הרעפים, מעל הראש של האנשים עוברים.
שמחה יוסיפוב: אני אספר לך, באו אליי, אומרים 'שמחה, האם יעבירו את זה?
שמחה יוסיפוב: אנחנו לא יכולים למכור את זה.
שמחה יוסיפוב: אנחנו גם רוצים למכור, אף אחד לא רוצה להגיע לקנות את זה', כי מי יתקרב לזה?
שמחה יוסיפוב: מי יסכן את החיים שלו?
שמחה יוסיפוב: אני פשוט המום.
שמחה יוסיפוב: שבע שנים אני כבר מטפל.
כרמל שאמה-הכהן: מי בשם התושבים מעוניין לדבר?
אסתר צימבליסטה: כבוד ראש הוועדה, אני יושבת ראש השכונה ומזה כמעט שנתיים אני גרה בשכונה והחלטתי שאני מעוררת את כל הנושא הזה מחדש, למרות שתושבי השכונה בעבר טיפלו וניסו לטפל ללא הצלחה.
אסתר צימבליסטה: לשמחתי הרבה, ההצלחה הגיעה כשכל התושבים מאוד מודים לך על זה שקראת את הכתבה שלנו בעיתון הארץ והרמת את הכפפה והחלטת לטפל בנו.
אסתר צימבליסטה: אנחנו מאוד מאוד מעריכים את זה.
אסתר צימבליסטה: לי נודע, ויש לי גם מסמכים שמראים, שהעמודים היו לפני השכונה הזאת.
אסתר צימבליסטה: כתוב בכל התכניות, בסעיף חשמל, שיש לי אותם פה, שלא יינתן היתר בנייה ליד קווי מתח חשמל, ובכל זאת מישהו מצא לנכון לעקוף את זה וניתנו היתרי בנייה.
אסתר צימבליסטה: אנשים לא מבינים מה זה החוטים האלה.
אסתר צימבליסטה: אנחנו אמנם לא טמבלים, אבל אין לנו ידע מה זה הדבר הזה.
אסתר צימבליסטה: כשאני באתי וקניתי שם בית, זה נראה לי מוזר, כי זה מאוד קרוב אליי, אז התחלתי לשאול שאלות, ומרו לי התושבים, נכון, זה מוזר, יש בעיה, ויש הרבה חולים והתחלואה היא גבוהה וכל שבוע יש מישהו אחר חולה.
אסתר צימבליסטה: המצב לא יכול להישאר בצורה כזאת בשום פנים ואופן.
אסתר צימבליסטה: אנחנו מבקשים להזיז את זה מיידית, למרות שמר דהן בשידור, ב-24 לאוגוסט, בטלוויזיה, נתן הצעה שניתן להזיז את זה ל-200 מטר, מיידית ושזה יהפוך לקבוע, אני מצטטת אותו, אבל כנראה שראש העיר שלנו מתנגד מהסיבה שזה להזיז את זה ל-200 למטר ושזה יהפוך לקבוע, וראש העיר שלנו מתכוון לבנות שם בעתיד שכונה.
אסתר צימבליסטה: הכל טוב ויפה.
אסתר צימבליסטה: אין לנו שום התנגדות לשום פעולה של ראש העיר שלנו, ולא לשום פעולה של מישהו אחר, אותנו מעניין שאם בכל זאת הם טוענים, ברשות החשמל, שזה לוקח כמה שנים, עד 2013, זה המכתב האחרון שקיבלתי, אז לפחות שיזיזו את העמודים האלה ל-200 מטר וימשיכו את העבודה עד ל-2013, אבל לא יכול להיות שאנחנו נמשיך לגור מתחת לקווים האלה, בטלפון אנחנו לא יכולים לדבר, יש לנו שיבוש, יש לנו שיבוש גם במחשבים, הילדים ישנים למטה במרחבי הדירתי המוגן, מטוס, הליקופטר כל כמה זמן מגיע, אנחנו לא יכולים להיות בבית, הוא מנקה את הקווים שם.
אסתר צימבליסטה: זה בלתי נסבל.
אסתר צימבליסטה: על הכביש אני כבר לא מדברת, שעשו את הקיר האקוסטי עד הרחוב שלנו, והכביש מאוד מפריע לנו.
אסתר צימבליסטה: יש כל כך הרבה דברים שאנחנו סובלים מהם, אז לפחות את הדבר האקוטי, שאנחנו מאוד סובלים, שזה בריאותי, להזיז את זה.
אסתר צימבליסטה: אנחנו מבקשים להזיז את זה ושימצאו כסף, שימצאו אלטרנטיבות, אבל צריך לפטור אותנו מזה.
אסתר צימבליסטה: תודה רבה.
צביקה חלילי: אני קצת רועד עכשיו.
צביקה חלילי: אני זה שאשתו נפטרה, נפטרה, חד משמעית, ואני יודע שזה חד משמעית מזה.
צביקה חלילי: זאת אומרת, אין משהו אחר.
צביקה חלילי: אני מאלה שנלחמנו בזמנו להזיז את הקו הזה.
צביקה חלילי: התחלתי והתייאשתי.
צביקה חלילי: היום אני צריך להתמודד עם 4 ילדים, אני לא יכול לבקש עזרה מאף אחד, אבל הילדים שלי לא נמצאים שם, אנחנו לא נמצאים בבית בכלל, כי אני יודע שזה מסוכן כבר 15 שנים, אני יודע שזה מסוכן.
צביקה חלילי: בזמנו, כשקיבלתי את האישור לבנייה שם, עשיתי דבר הכי פשוט בעולם, הבאתי את האוטו שלי, היה לי פיאסטה מצ'וקמקת, הכנסתי ליד הכבלים ופשוט הרדיו זז.
צביקה חלילי: יש שם קרינה אדירה, שכבר לפני 15 שנה התרעתי למר אדרי, הוא היה אצלי בשטח ואמר 'יזיזו את הכבלים תוך שלוש, חמש שנים', 'תבנו, תבנו, אני דואג לזה'.
צביקה חלילי: הוא ניסה לדאוג או לא ניסה לדאוג, לא מעניין אותי, ושנים אחרי זה מר שמחה יוסיפוב באמת בא ועזר ועזר ועזר ולא זז שום דבר.
צביקה חלילי: מה זה לא שמו לב לקווים האלה?
צביקה חלילי: מאז שאנחנו יודעים, זה 15 שנה שאני אומר, עם עוד אנשים שעבדו איתי, ואני אומר לך, חד משמעית, הם כנראה הורידו אותם, לא כנראה, בטוח אני יודע שנתנו להם כל מיני דברים שיסתמו את הפה, אז רק אני נשארתי והאדון הזה הנכבד, ואני התייאשתי, כי ראיתי שזה לא זז, לא זז, לא זז.
צביקה חלילי: בסוף אשתי נפטרה, היום אני נוסע כל יום לנתניה עם 4 ילדים, כבר אין לי כסף אפילו לדלק, לדלק, לנסוע לנתניה אני כבר לא יכול.
צביקה חלילי: מי יעזור לי?
צביקה חלילי: אני לא יודע, אף אחד.
צביקה חלילי: אני לא בא לבקש, וכשהיתה לבת שלי מסיבה, בת 12 היתה לפני שלושה שבועות בערך, והבת שלי התינוקת נמצאת אצל מישהי בקיסריה, שעשתה לי טובה שהביאה אותה מהגן, היא ראתה את הכבלים היא נבהלה, היא אומרת 'מה?
צביקה חלילי: זה כזה קרוב לבית?
צביקה חלילי: ' כי פה אף אחד לא בא לראות את זה.
צביקה חלילי: האדון הזה פה יושב והוא לא בא לראות את זה.
צביקה חלילי: אף אחד לא ראה שזה יושב על הבית, היא הלכה מאחורי הבית, ראתה, היא חוזרת, היא אומרת לי 'מה, אתם מטורפים?
צביקה חלילי: אם זה היה בקיסריה, היו מעיפים את זה תוך שבוע', אמרתי לה, 'את צודקת', אבל אף אחד לא בא לראות, אף אחד לא מעניין אותו.
צביקה חלילי: וגם כשאשתי נפטרה, אף אחד לא מעניין אותו, ושכל הילדים האלה סובלים, כל יום, זה לא מעניין אף אחד.
צביקה חלילי: זה נמשך ונמשך ואנשים חולים.
צביקה חלילי: זה לא רק הוא, יש פה עוד הרבה, וזה לא רק מסרטן, יש דברים אחרים, בעיות בעור, בעיות בזה, בעיות בזה, ואנחנו יודעים, יש כאלה המון המון, כל הזמן בא עוד אחד, כשאחת עומדת למות כבר מסרטן, חבל על הזמן פשוט, ואף אחד לא עושה כלום.
צביקה חלילי: למה?
צביקה חלילי: אם אני אענה למה, זה לא יהיה נעים בכלל.
צביקה חלילי: כי זה לא מעניין אף אחד.
צביקה חלילי: זה לא מעניין אף אחד ואנחנו יודעים שזה בכל תחום ככה, אבל דבר שהורג אנשים, חד משמעית, הרג את אשתי חד משמעית, נקודה, מה זה?
צביקה חלילי: ואחת עומדת למות או-טו-טו, תוך חודשיים השנייה, למעשה השלישית.
צביקה חלילי: אז את אף אחד זה לא מעניין?
צביקה חלילי: להזיז, לא להזיז, כן להזיז, צריך להעיף אותם קיבינימט כבר מזמן.
צביקה חלילי: אני מצטער שאני מדבר ככה, אני כבר... אז אני סובל, צריך לבקש הלוואות מאנשים, כל היום לבקש איפה לגור, אני לא יכול לשכור דירה אפילו, לא יכול לעשות כלום, חי אצל ההורים שלי בחדר, ואף אחד לא מעניין אותו.
כרמל שאמה-הכהן: מי רוצה בבקשה?
אשר דהן: אני אתייחס.
אשר דהן: אני מחברת החשמל.
אשר דהן: הקו הזה הוקם אכן בשנות השמונים וכפי, אני מעריך מאוד את הכנות שלך, שציינת את זה, ועשר שנים יותר מאוחר באו והקימו---
כרמל שאמה-הכהן: הקו כבר היה קיים בשנות השמונים?
כרמל שאמה-הכהן: לא מתוכנן, קיים?
אשר דהן: קיים.
אשר דהן: משנות השמונים הוא קיים, מאז שנבנתה תחנת הכח חדרה.
אשר דהן: הקו הזה מוביל חשמל מתחנת הכח חדרה לתחנת המיתוג קיסריה, ומשם אנחנו מפזרים אותו לכל אזורי הארץ השונים.
אשר דהן: זה קו 161, זו התחנה הראשונה שנבנתה בשנות השמונים.
אסתר צמבליסטה: זה קו 400.
לאה ורון: כאשר הקמתם את הקו לא היו תכניות בניין עיר קיימות?
אשר דהן: לא.
אשר דהן: אין עמוד, גברתי, שאנחנו מקימים במקום כלשהו שאנחנו לא מקבלים היתרים כדת וכדין, כך שכאשר אנחנו בונים קו יש תכנית מתאר, יש תכניות שמאושרות אחת לאחת, כל עמוד שאנחנו בונים, גם בתוך אור עקיבא, אם נבנה עמוד, נצטרך אישור מהרשות המקומית.
אשר דהן: אין מצב שלא, ויעיד על כך ראש העיר.
שמחה יוסיפוב: היום כן.
אשר דהן: תמיד, תמיד, מאז ומתמיד.
אשר דהן: אני עובד בחברה הזאת 45 שנה, אז אני יודע מה אני אומר לך.
אשר דהן: אני בא ואומר לך, אלמלא פרנסי העיר היו מחפשים לדעתי להרוויח מהסיפור, יכלו לבנות שורה אחת פחות של בתים, אחת בלבד.
יעקב אדרי: למה אתה אומר דברים כאלה?
יעקב אדרי: וכי אנחנו מכרנו את הקרקע?
יעקב אדרי: זה הלך לעירייה?
יעקב אדרי: אתה אומר דבר מאוד לא נכון.
אשר דהן: זה אמיתי, שורה אחת פחות ואין בעיה.
יעקב אדרי: אתה אומר פרנסי היישוב, אתה צריך לדייק, מי שמכר זה מדינת ישראל.
יעקב אדרי: אתה חושב שזה הולך לכיס של העירייה?
אשר דהן: מי שנתן אישורים---
משה ביטון: תוריד את החשמל חינם אצלכם---
אשר דהן: חבר'ה, או שאנחנו מדברים על קו החשמל או שאנחנו מדברים על---
יעקב אדרי: החוצפה היא שלכם, של חברת חשמל, שמושכים את כולם באף, גם אותי משכתם באף, גם אותו משכתם באף, גם את התושבים האלה, ואתה בא עכשיו לזרוק את זה עלינו?
יעקב אדרי: אתם חוצפנים, אתם---
אשר דהן: מי נתן אישור לבנות את הבניינים האלה?
יעקב אדרי: ועדת תכנון ובנייה.
יעקב אדרי: אתה אמרת פרנסי היישוב, תיזהר בדברים שלך.
יעקב אדרי: חוצפה.
אשר דהן: למה אתה מדבר ככה?
יעקב אדרי: ככה, כי אתם חוצפנים.
יעקב אדרי: אתם הורגים את ה---
אשר דהן: בגלל שאתה חבר כנסת?
יעקב אדרי: תשמע, אל תטיף לי מוסר, כי זה בגללכם כל הסיפור הזה.
יעקב אדרי: מזמן יכולתם, ואתם סוחבים וסוחבים וסוחבים.
אשר דהן: זה לא בגללנו, זה בגלל אלה שאישרו להקים את הקו הזה, זה לא בגללנו.
יעקב אדרי: אבל אם היינו באים מתארגנים כולם והולכים שם ועושים להם בלגן, וגומרים, הם יזיזו את---
כרמל שאמה-הכהן: חברים, חברים, אנחנו מנסים קודם כל בדרך הטובה.
אשר דהן: לזה אתה מטיף?
אשר דהן: לאלימות?
יעקב אדרי: לא אלימות, הכל על פי חוק.
יעקב אדרי: תבואו, לא ניתן לכם להיכנס, נקבל רישיון מהמשטרה.
יעקב אדרי: אל תלמד אותי את העבודה.
כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת אדרי, למה אתה מתרגש?
אשר דהן: אני באמת עבודה כזאת לא יודע ללמד.
יעקב אדרי: את העבודה שלך ראינו.
אסתר צימבליסטה: סליחה שאני קוטעת אותך, במאי 2005---
כרמל שאמה-הכהן: גברת צימבליסטה, סליחה, אם את רוצה שלדיון הזה תהיה תוחלת, פה מדברים לפי סדר.
כרמל שאמה-הכהן: יהיה אי סדר בדיון וזה לרעתכם, לא לטובתכם.
כרמל שאמה-הכהן: זה הניסיון הנעים האחרון שאנחנו עושים כדי לפתור את הבעיה, אחרי זה אנחנו נעבור גם לצעדים אחרים, אבל בואו נמצה את הדיון.
אשר דהן: אם אתה לא תהיה מרוצה מההסברים שלי, תגיד, אבל תן לי לסיים בבקשה.
אשר דהן: אנחנו, כעיקרון, בדין ודברים שהיו לנו ובדיונים רבים שהיו לנו, גם עם משרד התשתיות, גם עם הרשות לשירותים ציבוריים חשמל, שמר בן יאיר נמצא כאן, הגענו להסכמה באשר למקורות המימון, לפני כחודשיים בערך.
אשר דהן: אנחנו כבר היינו ערוכים עם תכניות, כי שר התשתיות הקודם הורה לחברת החשמל אכן לתכנן ותכננו.
אשר דהן: תכננו, וזה לוקח הרבה זמן לתכנן ולקבל היתרים, כי אנחנו צריכים להעתיק את הקו באורך שבעה קילומטר בערך, מהמקום שהוא נמצא.
אשר דהן: כל התכניות מוכנות, כל האישורים מוכנים, אנחנו ערוכים כבר לצאת למכרזים, בחודש הזה ייצאו שני מכרזים, אחד לאספקת עמודים, חלקם נזמין מחוץ לארץ, כי אלה עמודי צינור שאין מייצרים בארץ, וחלקם עמודי ברזל, אלה נייצר בארץ.
אשר דהן: אנחנו כבר החודש יוצאים במכרז לביסוס העמודים, ואני הבטחתי ואני אעמוד על מה שהבטחתי לראש העיר, שבמאי השנה אנחנו נתחיל להניח את היסודות.
אשר דהן: אנחנו נעבוד בלי הפסקה עד שהקו הזה יסתיים.
אשר דהן: עמודים זה לא מוצר מדף, העמודים האלה באופן מיוחד, כל עמוד זה תכנון אחר, בגלל המשקל שלהם, בגלל מה שהם צריכים לשאת, בגלל שהם יהיו בפינות, כל עמוד תכנית אחרת, ואנחנו צריכים להזמין את זה, ואנחנו כבר ערוכים גם עם זה, גם עם התכניות של העמודים, כל זה ייצא למכרזים עוד החודש.
אשר דהן: כדי שלא נעכב את בניית הקו ולא לחכות עד שיגיעו העמודים, אנחנו ניקח בסיסי עמודים קיימים אצלנו, מפרויקטים אחרים, ונתחיל להציב אותם, כי במאי לא יהיו לנו עדיין עמודים, אבל ניקח בסיסי עמודים, נציב אותם בשטח, כדי לא לבזבז דקה אחת של זמן.
אשר דהן: אנחנו נעבוד בלי הפסקה, עד אשר נסיים את הקו הזה.
אשר דהן: עוד שני דברים בבקשה.
אשר דהן: מתוך כמה קווים, שהם באמת מהווים בעיה במדינת ישראל, אנחנו נתנו עדיפות לקו הזה.
אשר דהן: זה הראשון, ואכן צדקת, זה הקו הראשון שאנחנו מתחילים לבנות ונבנה אותו.
יעקב אדרי: למה זה עד 2013?
יעקב אדרי: אפשר לשאול?
אשר דהן: אני אסביר לך גם את הדבר הזה.
אשר דהן: זה קו ייחודי במינו.
אשר דהן: אתה בטח מכיר אותו טוב ואני מכיר אותו מצוין, זה לא נכון שאתה אומר שאנחנו לא מכירים, אני הייתי שם, אישית, כמה פעמים, לא מתואם איתך, בכדי להתרשם.
אשר דהן: אני אמרתי לחבר שלי, יותר זול לקנות את הבתים האלה ולהרוס אותם, מאשר להעתיק את הקו.
אסתר צימבליסטה: נו, זה מה שהצעתי לכם, תקנו.
אסתר צימבליסטה: בבקשה.
אשר דהן: למה זה לוקח שלוש שנים?
אשר דהן: שאלת.
אשר דהן: זה קו ייחודי.
אשר דהן: אם ייקח פחות, הרי זה משובח.
אשר דהן: זה קו ייחודי, זה לא קו שאנחנו בונים כל יום.
אשר דהן: אנחנו בונים הרבה קווי מתח עליון, אבל זה ייחודי.
כרמל שאמה-הכהן: שלוש שנים תעבוד ברצף?
אשר דהן: כל קו הוא דו מעגלי, כלומר שש מערכות ועל כל מערכת כזו יש שלושה תיילים.
אשר דהן: כל תייל כזה הוא בקוטר 1,200 מילימטר מרובע.
אשר דהן: זה קו אדיר, זה קו שלבנות אותו, אתם תראו בעצמכם כשנבנה את הקו הזה, איזה אמצעים---
כרמל שאמה-הכהן: וזה שלוש שנים רצופות?
אשר דהן: אנחנו נבנה רצוף עד שייגמר.
אשר דהן: אנחנו גם לוקחים לעצמנו איזה שהוא מרווח ביטחון.
אשר דהן: אנחנו מכירים את עמנו, אם אנחנו באים ואומרים 'יהיה שנתיים', אז יגידו 'למה שנתיים?', נגיד 'שלוש', אם לא נעמוד?
אשר דהן: אנחנו נעשה את הכל ובלבד שלא יהיו לנו הפרעות בדרך.
אשר דהן: אנחנו נתחיל ולא נפסיק עד שהקו יסתיים.
אשר דהן: זאת התחייבות שלי.
שמחה יוסיפוב: כל האישורים יש לכם כבר.
אשר דהן: מה אמרתי?
אשר דהן: זה מה שאמרתי עכשיו---
שמחה יוסיפוב: אני אומר, מאחר ויש לכם כל האישורים, לא יהיו לכם הפרעות.
שמחה יוסיפוב: פשוט אתם צריכים לעבוד.
שמחה יוסיפוב: זהו.
יעקב אדרי: יש היתרים, יש הכל.
יעקב אדרי: אני יודע דבר אחד, כשחברת חשמל רוצה לעשות פרויקט, והוא פרויקט לאומי, ובמקרה הזה זה פרויקט לאומי, אתם יכולים לעשות את זה בלוח זמנים מאוד מאוד צפוף.
יעקב אדרי: יש לי הרגשה שפשוט אתם מחלקים את זה לשנות תקציב.
כרמל שאמה-הכהן: זאת הסיבה?
יעקב אדרי: אני לא בטוח.
אשר דהן: אבל אני אומר לך שלא.
יעקב אדרי: אתה אומר חד משמעית לא?
יעקב אדרי: אז אפשר בלוח זמנים יותר קצר.
אשר דהן: מר אדרי, אולי תאמין לנו גם כן?
אשר דהן: אנחנו לא מחכים לתקציב.
יעקב אדרי: אם ככה, אם יש תקציב, אפשר לעשות את זה בלוח זמנים יותר קצר.
כרמל שאמה-הכהן: מה המגבלות של הזמנים?
כרמל שאמה-הכהן: שלוש שנים זה נשמע באמת המון.
אשר דהן: גם תחנת כח שבונים לוקחת 50 חודשים, תחנת משנה שאנחנו בונים לוקחת שלוש שנים.
אשר דהן: זה מה שלוקח לבנות.
ישראל חסון: כמה זמן לקח לבנות את הקו הזה בפעם הקודמת?
אשר דהן: אני לא יודע.
ישראל חסון: פלוס מינוס?
אשר דהן: אין לי שום הערכה לדבר הזה.
ישראל חסון: זה לקח שלוש שנים?
אשר דהן: ייתכן ולקח יותר ואני גם אסביר למה.
אשר דהן: כשבונים קו כזה, אנחנו מתאמים את השלמתו עם הפעלת תחנת הכח.
אשר דהן: ככה זה.
אשר דהן: אני לא יודע להגיד לך כמה.
ישראל חסון: אני לא מתווכח, אני שואל.
אשר דהן: אני ממש לא יודע להגיד, אני לא יודע.
ישראל חסון: קודם כל ברוכים הבאים.
ישראל חסון: אדוני היושב ראש, אני מוכרח לומר לך, אני יושב פה ומקשיב לאנשים ואמרתם פה דברים קשים ויש פה איזה שהיא אווירה מאוד טעונה, ואני יכול להבין מאיפה היא נובעת, אבל אני חושב שלמען ההגינות חלק מהדברים שפה נאמרו, אני לא הייתי רוצה שייצאו מפה מהחדר, עם אמירות ועם אשמות הדדיות כאלה.
ישראל חסון: המציאות היא לא טובה וצריך לתקן אותה, ואני חושב שהחשדות שיש לכם, שקיימים אצלכם, מבוססים על הרבה הבטחות שאני מניח שהיו לך כשהיית ראש עיר, ושלך יש, ואני מניח שהגעתם היום לאיזה שהיא נקודה שהיא נקודה שטובה לעבודה.
ישראל חסון: נאמרו פה האשמות אפילו ברמה של כאילו אחריות למוות, חס וחלילה, לצערי הרב, אני משתתף בצערך.
ישראל חסון: אלה אמירות קשות, אלה לא אמירות שנכון לצאת מהחדר הזה כאן, זה לא הוגן, לאף אחד מהצדדים.
ישראל חסון: אני מציע שתמצאו את הדרך איך לצאת מפה עכשיו, את העבר כנראה אי אפשר לשנות, אפשר להשפיע על העתיד.
ישראל חסון: בואו תראו איך אתם יכולים עכשיו לשבת ביחד, לעשות את הדבר הזה בכדי לעזור אחד לשני לסיים את זה מהר ככל האפשר.
ישראל חסון: והיה והדבר הזה מתעכב, אם להם יש בעיות, או אם לכם יש בעיות איתם, מעכשיו ואילך, אז בבקשה, אני מציע, אדוני היושב ראש, שיראו במקום הזה מקום שאנחנו נהיה מוכנים לעזור לכל בעיה שאתם תיתקלו בה, ואם אתם נתקלים בבעיה בהידברות, בבקשה תחזרו לכאן וננסה לעזור מכאן לכל דבר בהמשך הדרך.
ישראל חסון: אני בסופו של דבר מאמין שכולנו בני אותו עם, ואני לא חושב שיושב בצד הזה מישהו שהיה רוצה לגרום עוול או נזק למישהו בצד הזה של השולחן, ולהיפך.
ישראל חסון: אז בואו נגמור רגע, נשים את הקו רגע על מה שהיה, ובואו ננסה לראות איך בונים את ההמשך ביחד, ועושים את זה בלי האשמות ועם שילוב ידיים, ומה שאפשר לעזור, אפשר לעזור.
ישראל חסון: אדוני, אני גר בטבעון.
ישראל חסון: בטבעון יש בעיה מאוד קשה בנושא של זיהום אוויר, ודרך אגב, אחת הבעיות שרווחות מאוד בטבעון, ועליה עולים ויורדים ראשי המועצה הנבחרים, זה הנושא של איכות או זיהום האוויר ותחלואה.
ישראל חסון: פנו אליי תושבי טבעון במגמה שאני אייצג אותם בדיונים האלה.
ישראל חסון: שותפתי לחיים, אשתי, אם ילדיי, מתעסקת בתחום הרפואה המתקדמת מאוד, ואני לקחתי את הנתונים והלכתי לבדוק.
ישראל חסון: אני מאוד מבין את המקום הכואב שאתה נמצא בו, אני באמת אומר לך, אבל מה לעשות הדברים האלה הם קצת יותר מורכבים וקצת יותר מסובכים.
ישראל חסון: בוא, באמת, אי אפשר לנחם, אבל תמצא את גדלות הנפש ונראה איך עושים ואיך עוברים את השלב הזה ביחד.
ישראל חסון: לא צריך ללכת פה באמירות כל כך קשות, ואני באמת מבקש את זה מכם, ואדוני היושב ראש, אפשר לחזור, אז שנחזור.
אשר דהן: אני רוצה רק הערה אחת.
אשר דהן: אנחנו ישבנו עם ראש העיר לפני כחודש וחצי, ואנחנו הצענו הצעה אחרת.
אשר דהן: הצענו להזיז את הקו 150 – 200 מטרים אחורה, אבל טוען ראש העיר שאלה לא אדמות שלו, והוא לא יכול לתת, כי יש כאן תכנית בנייה.
אשר דהן: אז אנחנו נשארנו בכל זאת צמודים והסכמנו להעתיק את הקו, באורך שבעה קילומטר, מתוך רצון טוב באמת לסייע לתושבים ואני באמת משתתף בצערך, אין לי מלים כשאדם מאבד יקר ללבו, כל כך קרוב, ואני מבטיח באמת שנעשה כל שניתן לקדם את זה מהר ככל שניתן.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו בעצם דיברנו עד עכשיו על הפתרון המוחלט, אבל יש לנו גם, בעיקר לאור לוחות הזמנים שהם לא קצרים, אולי הם מחויבי המציאות אבל הם לא קצרים, יש בעיית ביניים.
כרמל שאמה-הכהן: אני לא מוכן שילדים יישנו במרחבים הדירתיים המוגנים, אני לא מוכן שאנשים יילכו לישון בדירת חדר אצל ההורים שלהם.
כרמל שאמה-הכהן: צריך לממן להם פתרון ביניים.
כרמל שאמה-הכהן: דיור חלופי.
אשר דהן: שהעירייה תממן להם.
שמחה יוסיפוב: העירייה?
שמחה יוסיפוב: העירייה לא אשמה, המדינה אשמה.
כרמל שאמה-הכהן: אני רציתי לשמוע את תגובת---
אשר דהן: הוועדה המחוזית תממן לכם את זה.
שמחה יוסיפוב: האדמות זה של המינהל?
שמחה יוסיפוב: המדינה נתנה את האישורים, העירייה לא נתנה כלום, לעירייה אין לא ועדה מקומית ולא כלום.
יעקב אדרי: בשביל לתת אישור, היתר בנייה, אתה יודע כמה אתה צריך להחתים את כל המשרדים, כולל המשרד לאיכות הסביבה שאפשר ונתן, גם אחרי זה כראש עיר אני מכיר את הנושא מכל הכיוונים, הם נתנו את כל האישורים והביאו גם מכתבים שאין שום סכנה.
כרמל שאמה-הכהן: מה העלות של העתקת הקו?
אשר דהן: חבר הכנסת אדרי, אני מצטער אם אני אמרתי דבר שהוא אולי עורר את חמתך, אבל לא היתה לי כל כוונה חס וחלילה לפגוע בך, כי מערכת היחסים שלנו איתך היא דווקא מערכת יחסים טובה וייחודית ותמיד שיתפנו פעולה, ועד היום אנחנו, כאשר אנחנו עורכים כנסים, עורכים אותם באור עקיבא, כי אנחנו אוהבים את המקום הזה.
אסתר צימבליסטה: סליחה, אני רוצה לחדד משהו.
אסתר צימבליסטה: חבר הכנסת אדרי, אתה אומר שקשה להוציא אישורים, בסדר, אתה מבין בזה יותר, היית ראש עיר, אז יש לי שאלה אליך; אם אתה אומר שכולם נתנו את האישור, כולל איכות הסביבה, אז למה הם מציינים בתכניות של הוועדה המחוזית ומינהל מקרקעי ישראל בסעיף חשמל שלא יינתן היתר בנייה צמוד לקווים?
אסתר צימבליסטה: למה?
אסתר צימבליסטה: איך הם אמרו ככה ונתנו אישור?
יעקב אדרי: אני לא יודע מתי נכנס הסעיף של התיקון של המרחקים.
יעקב אדרי: זה כנראה אחרי זה.
יעקב אדרי: עובדתית נתנו את האישורים.
יעקב אדרי: מדינת ישראל היתה בתקופה של עלייה, הבום של העלייה, וכנראה שהיה מאוד נח לעגל פינות.
יעקב אדרי: אנחנו לא מוכרים את האדמות ומדינת ישראל קיבלה את הכסף, הוא ראש עיר, אנחנו נותנים שירות אחרי זה לציבור.
יעקב אדרי: כשוועדת תכנון ובנייה, ועדה מחוזית ומשרד הבריאות והאיגוד לאיכות הסביבה וכולם אומרים שאין שום בעיה, אני, כראש עיר, לא צריך להגיד 'יש בעיה'.
אסתר צימבליסטה: איך אתה מסביר שהם אומרים אסור והם כן נותנים היתר?
יעקב אדרי: את ההחמרה הם עשו אחרי הבנייה.