GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שרית זוכוביצקי-אור: כאן אנחנו מצמצמים ואומרים שהחובה מוטלת על דגמים שהיבואן ייבא, ולא על כלל הדגמים.
שרית זוכוביצקי-אור: כלומר, זה מצמצם את החובה של היבואן לגלות פגמים רק בכלי הרכב שהוא ייבא ולא בכלי רכב אחרים.
שרית זוכוביצקי-אור: הסעיף הזה מסדיר את קריאות התיקון.
שרית זוכוביצקי-אור: אם גילה יצרן רכב תקלת בטיחות סדרתית, החובה לעדכן את בעלי הרכב ולהביא את כלי הרכב לתיקון קיימת היום.
שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו מוסיפים את החובה לתת דוחות מפורטים לרשות, כדי שיהיה לה מעקב אחר ביצוע התיקונים, במיוחד כשמדובר בתקלות בטיחותיות.
ישראל כץ: היום זה לא קיים?
שרית זוכוביצקי-אור: היום זה קיים בנוהל, אבל אנחנו רוצים לעגן את זה.
ישראל כץ: היום קיימת הדרישה לפרסום?
אבנר פלור: היום זה קיים במסגרת הוראות נוהל, אבל לא בצו.
ישראל כץ: עכשיו אנחנו מחמירים עם כולם בצו.
ישראל כץ: זה פותר את הבעיה שלא תמיד מודיעים?
שרית זוכוביצקי-אור: ומאפשר מעקב רציני יותר של הרשות אחר ביצוע התיקונים בכלי הרכב שנתגלתה בהם תקלה.
ישראל כץ: הפרסום יהיה נגיש לציבור?
כרמל שאמה-הכהן: יש אפשרות לחלופה אינטרנטית לפרסום?
עוזי יצחקי: נפרסם את זה באתר האינטרנט.
אבנר פלור: אנחנו רוצים גם למחשב את כל המידע הזה.
כרמל שאמה-הכהן: אז צריך להוסיף: "ובאתר האינטרנט של משרד התחבורה".
עוזי יצחקי: מקובל.
ישראל כץ: זה נכנס לצו וזה יחייב.
ישראל כץ: אני מבין שהיו תלונות על כך שלא היה די פרסום.
שרית זוכוביצקי-אור: כלומר, אנחנו נחייב לפרסם באתר האינטרנט את הדוח שיגיש היבואן.
שרית זוכוביצקי-אור: אני מוסיפה בסיפה של סעיף 9(2)(ב): "הדוח כאמור יפורסם באתר האינטרנט של משרד התחבורה".
אבנר פלור: לא הדוח.
אבנר פלור: ההודעה.
שרית זוכוביצקי-אור: אז זה יופיע בפסקת משנה 9(2)(ג).
שרית זוכוביצקי-אור: בסדר גמור.
שרית זוכוביצקי-אור: יש כאן שני דברים: 1) דוח; 2) הודעה על התקלה.
ישראל כץ: יש תקלה, ואז היבואן צריך להודיע לבעל הרכב ולפרסם הודעה.
ישראל כץ: ההודעה היא שברכב זה וזה יש תקלה.
ישראל כץ: אותה הודעה תופיע גם באתר האינטרנט.
קריאה: כל הודעה שהיא לא אישית, שהיא הודעה ציבורית, תופיע גם באתר האינטרנט של המשרד.
אתי בנדלר: אין כאן חיוב למסור את נוסח ההודעה גם למשרד?
שרית זוכוביצקי-אור: תימסר הודעה לרשות.
יעקב אנוך: כבוד השר, אמרו לך שיש חובת פרסום.
יעקב אנוך: היום אין חובת פרסום.
ישראל כץ: אני יודע שאין.
ישראל כץ: אמרתי שהיום אין חובת פרסום, ומעתה ואילך החובה תחול על כולם.
ישראל כץ: אנחנו מתקדמים.
יעקב אנוך: נכתב כאן: "בתוך שבעה ימים מיום שנודע לו על קיומה של התקלה", ואני סבור שצריך להוסיף כאן: "מהיצרן", או לחילופין ממי שהוא מייבא ממנו את המכוניות.
יעקב אנוך: כי "נודע" זה דבר מוגדר מאוד.
יעקב אנוך: איזו ידיעה בעיתון זה לא הודעה.
יעקב אנוך: צריכה להגיע הודעה רשמית מהיצרן או מהסוכן ממנו הוא ייבא את הרכב.
גיא בוסי: הקודם מבין השניים.
ישראל כץ: יש עם זה בעיה?
אתי בנדלר: יכולה להיות בעיה.
אתי בנדלר: נניח שמדובר בסוכן מורשה שלא מוסר הודעות.
אתי בנדלר: אולי יסתבר שהוא היה לא כל-כך רציני, אבל היבואן יודע שיש תקלה מן הסוג הזה.
יעקב אנוך: לא, הוא לא יודע.
ישראל כץ: הוא דואג לעצמו.
ישראל כץ: הוא לא דואג לכל העולם.
יעקב אנוך: הודעה על תקלה מגיעה פר מספר שלדה, מהיצרן למי שמכר את האוטו.
יעקב אנוך: כלומר, אם האוטו נמכר לידיעת היצרן בישראל, הוא מעביר לסוכן בישראל את רשימת המספרים, את מהות התקלה, מה יש לעשות, ואת החלפים.
יעקב אנוך: עד שלא מתקבלת הודעה רשמית – וראו מקרה "טויוטה" שהיה לאחרונה – העיתונים פרסמו את זה כבר שבועיים אך היבואן בישראל לא קיבל הודעה רשמית כי היצרן עוד לא הגיע למדינת ישראל בהיקף גדול, ורק לפני ימים ספורים הוא קיבל הודעה רשמית.
יעקב אנוך: לכן אני מבקש שייכתב "שנודע לו על קיומה של התקלה מהיצרן".
ישראל כץ: מאחר ומדובר כאן רק בממד של ההודעה שאנחנו מוסיפים אז התיקון הזה הגיוני.
ישראל כץ: ברגע שהוא שומע שמועה, הוא לא צריך מייד ללכת ולבדוק.
קריאה: אני גם לא יכול.
קריאה: אין לי נתונים.
ישראל כץ: אבל כאשר מדובר על ההודעה, להוציא הודעה אפשר כאשר אתה מקבל את זה ממקור רשמי, או היבואן הרגיל מן היצרן, או היבואן המקביל מן הסוכן המורשה.
שרית זוכוביצקי-אור: אני מוסיפה: "שנודע לו על קיומה של התקלה מהיצרן או מהסוכן המורשה, לפי העניין".
יעקב אנוך: דבר נוסף, באשר לפרסום בשני עיתונים, לצורך העניין ניקח את מקרה "טויוטה", 34,000 מכוניות.
יעקב אנוך: לאיזה פרסום אדוני מתכוון?
יעקב אנוך: עמודים שלמים עם מספרי מכוניות?
יעקב אנוך: צריך להגדיר את הפרסום, איזו חובה בדיוק תהיה לפרסם.
יעקב אנוך: לא הגיוני שיפרסמו בעיתונים מספרים של 34,000 מכוניות.
ישראל כץ: לא על כך מדובר, אלא הודעה כללית על כך שיש תקלה ברכב מסוים.
יעקב אנוך: אני מבקש שהרשות, קרי: אגף הרכב, תחליט על הודעה שמוסכמת על משרד התחבורה.
יעקב גנות: הודעה סטנדרטית.
ישראל כץ: בהתאם לנוסח שיסוכם עם הרשות.
ישראל כץ: בהתאם לנוהל שתוציא הרשות.
אתי בנדלר: במתכונת שתקבע הרשות.
אתי בנדלר: ההצבעה תהיה על סעיף 9 כנוסח משרד התחבורה, עם שינויים בסעיף קטן (ג).
אתי בנדלר: הנוסח של סעיף קטן (ג) יהיה כדלקמן: "גילה יצרן רכב תקלת בטיחות סדרתית, יודיע עליה היבואן לרשות ולבעל הרכב וכן יפרסם הודעה על כך בשני עיתונים יומיים, במתכונת שתקבע הרשות, בתוך שבעה ימים מיום שנודע לו על קיומה של התקלה מהיצרן או מהסוכן המורשה, לפי העניין; המשרד יפרסם באתר האינטרנט שלו הודעה שנמסרה לו".
כרמל שאמה-הכהן: אני מעמיד להצבעה את סעיף 9 בנוסח כפי שהוקרא על-ידי היועצת המשפטית לוועדה.
כרמל שאמה-הכהן: הצבעה בעד סעיף 9 – רוב נגד – אין נמנעים – אין הסעיף נתקבל.
שרית זוכוביצקי-אור: אני קוראת את סעיף קטן (ג) בשינוי, משום שעלה עניין פרסום הדוחות הכספיים.
שרית זוכוביצקי-אור: אנו מציעים לתקן את הסעיף הזה.
שרית זוכוביצקי-אור: אני קוראת את הנוסח המתוקן, אחרי שבחנו את ההערות שנתקבלו מאיגוד היבואנים.
ישראל כץ: כלומר, אין חשיפת מידע, אבל יש אישור שהמידע קיים.
ישראל כץ: זה נוסח שתואם עם איגוד היבואנים.
שרית זוכוביצקי-אור: שהוא עומד בקריטריוני המינימום.
לאה ורון: אנא תסבירי את סעיף 16א המוצע בסעיף 10 לתיקון.
שרית זוכוביצקי-אור: סעיף 16 נועד לקבוע חובות שחלות על יבואן לאחר קבלת רישיון הייבוא.
שרית זוכוביצקי-אור: למעשה זה סעיף שלא היה מוסדר.
שרית זוכוביצקי-אור: כל התנאים שקראנו במסגרת סעיף 3 הם תנאי סף לקבלת רישיון ייבוא.
שרית זוכוביצקי-אור: הבנו שאנו רוצים שהיבואן ימשיך ויעמוד בתנאים האלה גם אחרי שהוא קיבל את רישיון הייבוא, וגם להטיל עליו סנקציות, שיופיעו בסעיף הבא, אם הוא לא קיים התחייבויות כאמור.
שרית זוכוביצקי-אור: לכן היה צריך להוסיף סעיף שמחייב את היבואן לעמוד בכל התנאים הללו במשך כל השנים שבהן הוא מוכר את הרכב, גם לאחר קבלת רישיון הייבוא.
יעקב אנוך: אני רוצה להתייחס לסעיף קטן (ד), על הגשת תוכנית עסקית, שקובע בסיפה שלו: "ויגיש לה תוכנית עסקית לשמירה על עיקרון העסק החי".
יעקב אנוך: אני מבקש שלא יתבקש להגיש לה תוכנית עסקית.
יעקב אנוך: אני סבור שאין לכך מקום.
יעקב אנוך: כל אחד מנהל את ענייניו.
יעקב אנוך: לא משרד התחבורה והרשות מנהלים את ענייני היבואן.
יעקב אנוך: הרשות יכולה להחליט אם מתאים לה שהוא ימשיך להיות יבואן או לא מתאים לה, אבל תוכנית עסקית, זה עניין עסקי שלו.
שרית זוכוביצקי-אור: אבל צריך להתבסס על משהו.
עופר אלישר: יש כאן מנגנון מסוים, שאנחנו רוצים למנוע דברים מאשר לראות אותם קורסים ואחר-כך ללקק את הפצעים.
עופר אלישר: אנחנו רוצים לדעת מבעוד מועד האם חברה עומדת לפשוט את הרגל, ואז לדעת מה נעשה איתה.
עופר אלישר: אנחנו רוצים לדעת מה עומד לקרות לה, האם היא הולכת לפשוט את הרגל, ואז הצעדים שיינקטו הם X, Y, Z, או שהיא לא הולכת לפשוט את הרגל, ואז הצעדים שיינקטו הם A, B, C.
יעקב אנוך: אבל אתה לא הולך לנהל את החברה.
עופר אלישר: ברור שלא.
עוזי יצחקי: הוא רק רוצה להיות בטוח.
יעקב אנוך: ייתכן שצריך להוסיף ביטחונות.
יעקב אנוך: זה החלטה שלכם.
יעקב אנוך: אתם יכולים לנקוט צעדים, ויש לכם כאן כל מיני צעדים שאתם יכולים לנקוט.
יעקב אנוך: אבל להגיש לכם תוכנית עסקית – זה לא דבר שצריך להופיע בצו.
יעקב גנות: אז להגיש ביטחונות.
יעקב אנוך: ביטחונות – בסדר, מקובל עליי.
ישראל כץ: מר אודי אדירי, אתה איש משרד האוצר.
ישראל כץ: יש לכם מה לומר בסוגייה של הסעיף הזה?
ישראל כץ: תוכנית עסקית או ביטחונות?
אודי אדירי: מה שחשוב זה אזהרת העסק החי כשלעצמה.
אודי אדירי: אם המונח "תוכנית עסקית" מטריד את היבואנים, כביכול הולכים להתערב בניהול החברה, אפשר להחליף את זה ולדבר על התייחסותם לנושא.
קריאה: או "לשביעות רצון הרשות".
אודי אדירי: כלומר משפט כלשהו שמביע את זה, שהם יספקו הסברים לשביעות רצון הרשות על דרכי פעולה, ולא תוכנית עסקית, שאולי משתמעת כמשהו שמתערב בניהול החברה.
כרמל שאמה-הכהן: נחליף את זה ב"פירוט דרכי הפעולה שיניחו את דעת הרשות".
אודי אדירי: "דרכי פעולה להתמודדות עם הדבר".
אתי בנדלר: "תוכנית פעולה לשמירה על עיקרון העסק החי".
אתי בנדלר: במקום "תוכנית עסקית" יבוא "תוכנית פעולה".
אתי בנדלר: מישהו אמר כאן בשקט שצריך שהתוכנית הזאת תאושר על-ידי הרשות.
ישראל כץ: הם הציעו.
אתי בנדלר: "יגיש לה תוכנית פעולה לשמירה על עיקרון העסק החי שתאושר על-ידי המשרד".
עוזי יצחקי: "להנחת דעת הרשות".
יעקב אנוך: "הנחת דעת" – בסדר.
יעקב אנוך: "תאושר" – זה מטיל עליך אחריות.
אתי בנדלר: "להנחת דעת הרשות".
אתי בנדלר: זה סביר בהחלט.
יעקב אנוך: זה מקובל.
עוזי יצחקי: שנהיה רגועים שלא הולכים לברוח כאן, שזה משהו מספיק רציני.
ישראל כץ: הם הציעו "שתאושר" כאשר זה היה מול התוכנית העסקית.
ישראל כץ: כאשר הורידו את התוכנית העסקית, אתה כבר לא מציע שהתוכנית תאושר.
יעקב אנוך: לא הצענו לומר "שתאושר".
אתי בנדלר: נאמר: "להנחת דעת הרשות", כדי שזה יהיה דבר רציני.
יעקב אנוך: כבוד השר, אני סבור שהרשות לא רוצה לקחת אחריות אחר-כך לעמוד מול הלקוחות.
יעקב אנוך: כאשר אתה קובע שיידרשו אישורים שלך, אתה מקבל כבר אחריות עקיפה על מה שקורה ללקוחות, ואין זה תפקידכם.
ישראל כץ: זה הסדר לא רע למה שכבר קיים.
ישראל כץ: מה סוכם לבסוף?
אתי בנדלר: "ויגיש לה תוכנית פעולה לשמירה על עיקרון העסק החי להנחת דעת הרשות".
אתי בנדלר: יש לי הערה נוספת.
אתי בנדלר: בסעיף קטן (ב) מדובר על "שירותי תחזוקה באמצעות מוסך שירות מרכזי ומוסכי שירות", וזה מצוין, אבל בצו הזה אין אחידות, כאשר במקומות אחרים לעתים מדובר על מוסך לבד, או על מוסך מורשה וכל כיוצא בזה.
שרית זוכוביצקי-אור: היום המושג הוא "מוסך שירות מרכזי".
שרית זוכוביצקי-אור: אפשר למחוק את מוסכי השירות, ולהשאיר "באמצעות מוסך שירות מרכזי", כי זאת דרישת המינימום.
אתי בנדלר: אני מציעה שהיושב-ראש ינחה את היועצים המשפטיים לוודא אחידות מונחים בכל מקום שצריכים, לאחד את המונחים "מוסך מרכזי", "מוסך מורשה" ו"מוסך שירות" וכל כיוצא בזה.
כרמל שאמה-הכהן: קיבלתם.
ישראל כץ: מלבד הניסוח, אין משמעות בתוכן למונח "מוסך מרכזי"?
יעקב גנות: הם יתאמו את זה.
שרית זוכוביצקי-אור: יש הבדל בין מוסך מרכזי למוסך שירות.
ישראל כץ: רוצים ששני הדברים יהיו?
שרית זוכוביצקי-אור: לא.
שרית זוכוביצקי-אור: אבל המוסך המרכזי הוא תנאי.
ישראל כץ: אני מציע שבכל מקום שזה לא משנה את המהות, תהיה אחידות בניסוח.
ישראל כץ: לפעמים יש כוונה שהמהות תהיה שונה.
אתי בנדלר: בוודאי, אבל למשל, אם נחזור לרגע לפסקה 3(5א) החדשה בעמוד 3, כתוב בה: "הוא המציא רשימת מוסכים שהוא קשור עימם בהסכם תקף בכתב ...".
אתי בנדלר: אני מניחה שמדובר כאן על מוסכים מורשים.
אתי בנדלר: לכן צריך לאחד את המונחים.
כרמל שאמה-הכהן: נצביע על סעיף 16א, עם השינויים שהוכנסו בו.
כרמל שאמה-הכהן: הצבעה בעד סעיף 16א (בתוך סעיף 10 לתיקון) – רוב נגד – אין נמנעים – אין הסעיף נתקבל.
כרמל שאמה-הכהן: סעיף 16א נתקבל פה אחד.
אמנון כהן: מה זה "באמצעות מוסך"?
אתי בנדלר: שהוא צריך לתת את שירותי התחזוקה לרכב באמצעות מוסכים מסוימים.
ישראל כץ: את אחידות ההגדרות יעשו בניסוח.
ישראל כץ: בסעיף אחר מופיעה אותה הכוונה עם הגדרה אחרת.
ישראל כץ: בכל מקום שאין הבדל מהותי, יופיע אותו נוסח.
שרית זוכוביצקי-אור: בפסקה (5) אני מכניסה שינוי בעקבות השינוי שעשינו עם הדוחות הכספיים.
שרית זוכוביצקי-אור: הנוסח יהיה כדלקמן: הסעיף הזה קובע את חילוט הערבות בגין אי קיום ההוראות וההתחייבויות שקבענו בסעיף הקודם.
שרית זוכוביצקי-אור: הוא כמובן כפוף לשימוע.
אבנר פלור: זה סעיף חדש שלא הופיע בנוסח הקודם של הצו.
ישראל כץ: הסעיף הזה יחול על כולם?
שרית זוכוביצקי-אור: נכון.
שרית זוכוביצקי-אור: פירטנו את כל העבירות, ובכל אי מילוי חובה של היבואן לאחר קבלת רישיון הייבוא הוא יסתכן בסנקציה של חילוט ערבות.
יעקב גנות: קבענו רק את הקנס.
אמנון כהן: זה מה שחשוב לצרכן בסופו של דבר.
שרית זוכוביצקי-אור: זה יוצר הרתעה.
אתי בנדלר: יפה מאוד מה שאתה אומר, אדוני, כי זה מתקשר להערה שאני מבקשת להעיר.
אתי בנדלר: התכתבתי עם גברת זוכוביצקי מתחילת הדיון בנושא הזה.
אתי בנדלר: שאלתי אותה מה יקרה במקרה שחילטו ערבות בעקבות כך שהיבואן, בין היבואן הישיר ובין היבואן המקביל, לא קיים התחייבויות כלפי צרכן, כי יש כאן עילות שונות.
אתי בנדלר: ענתה לי, בצדק, גברת זוכוביצקי, שבכל מקרה הערבות המחולטת הולכת לאוצר המדינה ולא לטובת הצרכנים.
אתי בנדלר: צריך לתת את הדעת לנושא הזה, האמנם לא רוצים במקרה הזה שכסף שחולט מערבות יעמוד לרשות מי שנפגע.
אתי בנדלר: אינני יודעת.
שמואל טננבאום: זו גם עמדת המועצה לצרכנות, שהחילוט יהיה לטובת הציבור הנפגע.
אמנון כהן: אוצר המדינה לא צריך את הכסף, הוא לא צד בעניין.
יעקב גנות: כך נעודד צרכנים לדרוש את הערבות.
ישראל כץ: לנו כמשרד התחבורה זה פשוט.
ישראל כץ: נשמע מה אומר בעניין הזה משרד האוצר.
אמנון כהן: הוא לא צד לזה.
אמנון כהן: הנפגע הוא הלקוח.
ישראל כץ: האם אין לכם התנגדות שהכסף יילך לטובת הצרכן?
אודי אדירי: אני סבור שזה כן עניין של המשרד.
אודי אדירי: העניין כאן הוא לא 5 מיליון השקלים שאולי ייכנסו להכנסות המדינה.
אודי אדירי: אני לא בטוח שיש יכולת אמיתית של משרד התחבורה – ואולי זה חושף אחרי כן גם את משרד האוצר, אבל קודם כול את משרד התחבורה עצמו – יכולת אמיתית לאמוד את הנזקים שנגרמו לכל אחד מן הצרכנים.
אודי אדירי: עכשיו השאלה אם ה-8 מיליון שקלים מספיקים או לא מספיקים לדבר הזה.
אודי אדירי: משרד התחבורה נכווה בזה פעם אחת בעבר בנוגע לתעופה, ואני סבור שזה יהיה לא נכון.
אודי אדירי: עוד פעם, זה לא מן הטעם של אולי 8 מיליון שקלים שייכנסו פעם לקופת המדינה.
אמנון כהן: איך מפצים את מי שניזוקו?
רוברט אילטוב: ואם הנזקים גדולים בהרבה מן הסכום הזה?
אתי בנדלר: למעשה לצרכן אין כאן שום מזור, אלא בתביעה משפטית אזרחית.
עוזי יצחקי: בחודשים האחרונים היה לנו מקרה של חברה למכירת אופנועים ואנחנו דאגנו שהצרכנים יקבלו את שירותי התחזוקה.
אמנון כהן: איך זה יפעל כאן?
אמנון כהן: נניח שמישהו פשוט רגל וחילטו לו את הערבות.
עוזי יצחקי: זה כלי נשק משמעותי מאוד ורציני כדי שהוא לא יגיע למצב הזה.
ישראל כץ: אדם קנה רכב.
ישראל כץ: ראשית, הרכב צריך להיות תקין, ולזה כל הבדיקות קיימות, ושנית, אחרי כן עליו לקבל שירות.
ישראל כץ: אין שלב אחר לגבי רכב.
ישראל כץ: הוא צריך לקבל אחריות – את זה הסדרנו, עשינו את זה באופן אחיד, לפחות לשנתיים באותו היקף, אלא אם כן היצרן נותן יותר ואז כולם גם נותנים יותר.
ישראל כץ: יש את הקנייה, יש אחריות ויש שירות.
ישראל כץ: אם זה לא נכלל בשני השלבים הראשונים והיבואן הרגיל או המורשה או המקביל פשט רגל או כל דבר מעין זה, אז המדינה צריכה לפעול, הרגולטור, כדי שהצרכו יקבל את השירות.
אמנון כהן: איפה כתוב שהמדינה תשא באחריות?
ישראל כץ: זה לא שונה מן המצב הכללי, ויש כלים לטפל בזה.
שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו לא נושאים באחריות, אלא דואגים לצרכן.
דפנה עין דור: אני רוצה להציג דוגמה.
דפנה עין דור: גם ברכישה הגדולה ביותר של צרכן בישראל, רכישה של דירות, ההגנה שנותנת המדינה היא ערבות המכר, אבל היא עוזרת עד לרגע שקיבלת את הדירה.
דפנה עין דור: כאן ההקבלה.
דפנה עין דור: קיבלת את הרכב וקרה משהו ליבואן, ובמקביל קיבלת את הדירה והקבלן פשט את הרגל.
דפנה עין דור: אף אחד לא יערוך לך את כל הבדיקה.
ישראל כץ: אי אפשר להכניס את המדינה לאחריות במקום היבואנים.
ישראל כץ: לא נכתוב שהמדינה אחראית במקרה הזה לתת את השירות.
עוזי יצחקי: אבל זה כלי נשק די מאיים.
אמנון כהן: הכסף יחזור למשרד האוצר?
אמנון כהן: שיחזור אל משרד התחבורה.
ישראל כץ: הבעיה היא לא הכסף, כפי שנאמר כאן.
ישראל כץ: הבעיה היא המתכונת, על מה המדינה מסוגלת לקחת אחריות.
ישראל כץ: בסך הכול, בשלב שמסתיימת האחריות מדובר כבר על השירות.
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מעלים להצבעה את סעיף 16ב.
כרמל שאמה-הכהן: הצבעה בעד סעיף 16ב (בתוך סעיף 10 לתיקון) – רוב נגד – אין נמנעים – אין הסעיף נתקבל.
כרמל שאמה-הכהן: סעיף 16ב נתקבל פה אחד.
שרית זוכוביצקי-אור: הסעיף הזה מתייחס לרישיון הייבוא שניתן.
שרית זוכוביצקי-אור: אם אנחנו מגלים שאדם שקיבל רישיון לייבא כלי רכב לא מספק שירותי תחזוקה, או לא עמד בתנאים לקבלת הרישיון, אנחנו רוצים כמובן להסמיך את עצמנו לבטל את רישיון הייבוא ולא לאפשר לו לייבא עוד כלי רכב על-פי רישיון הייבוא שניתן לו.
כרמל שאמה-הכהן: יש הערות.
כרמל שאמה-הכהן: מי בעד סעיף 16ג?
כרמל שאמה-הכהן: הצבעה בעד סעיף 16ג (בתוך סעיף 10 לתיקון) – רוב נגד – אין נמנעים – אין הסעיף נתקבל.
כרמל שאמה-הכהן: סעיף 16ג נתקבל פה אחד.
שרית זוכוביצקי-אור: הסעיף הזה מחיל על כלל היבואנים את הצו, 30 ימים מיום הפרסום.
שרית זוכוביצקי-אור: זה יאפשר לנו להתארגן, לשפץ את הנהלים, שהתחלנו כבר לעבוד עליהם, שיקבע מנהל אגף הרכב.
שרית זוכוביצקי-אור: קבענו תחילה מדורגת לגבי היבואנים המקבילים שמייבאים רכב מארצות-הברית, בגלל נושא התקינה שאנחנו צריכים להתמודד אתו, שכיום יש לנו קושי אתו, ואם יהיה צורך אחר-כך נסביר בהרחבה.
שרית זוכוביצקי-אור: כאן אנחנו מצמצמים וקובעים שלגבי רכב שיובא מארצות-הברית או ממדינות NAFTA על-ידי היבואן הישיר ולא עומד בתקנים המבוססים על הנחיות הקהילה האירופאית – זה יהיה 90 ימים מיום התחילה, ולגבי רכב שלא מיובא על-ידי היבואן הישיר ויש לנו קושי להשיג מסמכי תקינה – נחיל תחילה של שנה, עד שנתארגן עם נושא התקינה.
דן בליליוס: שנה נראה לי תקופה ארוכה מדי.
דן בליליוס: אפשר לדרג את זה.
אבנר פלור: שנה – זה מתייחס רק לדגמים אמריקאים, אבל זה יכול להיות גם לפני, אם נספיק.
דן בליליוס: תכתבו: "עד שנה".
שרית זוכוביצקי-אור: זה לא יילך מבחינת המדיניות של משרד המשפטים.
כרמל שאמה-הכהן: יש הערות על הסעיף?
כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מעלים את סעיף 11 להצבעה.
כרמל שאמה-הכהן: הצבעה בעד סעיף 11 – רוב נגד – אין נמנעים – אין הסעיף נתקבל.
כרמל שאמה-הכהן: סעיף 11 נתקבל פה אחד.
כרמל שאמה-הכהן: הדיון הסתיים.
כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה להודות ליושב-ראש שחזר, לשר התחבורה שנמצא אתנו מתחילת הדיון, לכל מי שלקח חלק בדיון.
כרמל שאמה-הכהן: הצו אושר.
כרמל שאמה-הכהן: נקווה שבאמת יעשה טוב לצרכנים.
ישראל כץ: כפי שהודעתי, אנחנו מתכוונים, כאשר הצו ייכנס לתוקף, לזמן את היבואנים ואת היבואנים המקבילים לדיון על היערכות לקראת המצב החדש.
ישראל כץ: נהיה פתוחים לשמוע הערות.
ישראל חסון: אנחנו פותחים את ישיבת ועדת הכלכלה.
ישראל חסון: על סדר היום: תקנות המים (מניעת זיהום מים) (קווי דלק) (תיקון), התש"ע-2009.
ישראל חסון: אני מבין שהמשרד להגנת הסביבה פותח.
ליאורה עופרי: אני ליאורה עופרי מהלשכה המשפטית.
ליאורה עופרי: נמצאים כאן ד"ר יעל מייסון, ראש אגף קרקעות מזהמות מהמשרד להגנת הסביבה, ואיש המקצוע ד"ר אריה פיסטינר, ממונה על מניעת זיהום מים מדלקים.
ליאורה עופרי: התקנות האלה הן תיקון משלים לתקנות קווי דלק משנת 2006, שהותקנו במסגרת בג"צ תלוי ועומד עדיין.
ליאורה עופרי: נוכח מחלוקות שהיו בין רשות המים והמשרד להגנת הסביבה, בשנת 2006 הגענו לוועדת הכלכלה.
ליאורה עופרי: הותקנו תקנות שעניינן תכנון, הקמה, חובות דיווח, פעולות שונות שהוסדרו ברמת התקנות, למעט תקנה אחת שהיתה לא מוסכמת בין רשות המים לבין המשרד לבין הגנת הסביבה.
ליאורה עופרי: למעשה רשות המים ממש התנגדה להתקנת תקנה בנוסח שהשר להגנת הסביבה הציע.
ליאורה עופרי: במסגרת העתירה התלויה ועומדת, אדם טבע ודין ממש דרשו שתותקן אותה תקנה.
ליאורה עופרי: מטרת התקנה הוא טיפול בזיהום, להטיל חובות על מפעיל קו דלק.
ליאורה עופרי: לבצע סקר בקרקע וטיפול בזיהום כדי שבאמת תהיה התמונה המלאה והשלמה בנוגע להסדרה של הפעלת קו דלק.
ליאורה עופרי: כלומר, אנחנו מבקשים פה לעשות תיקון עקרוני שמטיל חובה על מפעיל קו דלק לטפל בזיהום דלק שנגרם כתוצאה מדליפה של ק ו דלק.
ליאורה עופרי: זה גם צו מניעה שיצא נגד השר להגנת הסביבה מדוע הוא לא התקין את התקנה הזאת.
ליאורה עופרי: אנחנו פה באים להתקין את התקנה.
ישראל חסון: כתוצאה מדליפה ומחשש לדליפה.
ישראל חסון: יש הבדל בין חשש לבין דליפה.
ליאורה עופרי: יש הבדל גדול.
ליאורה עופרי: יש מלא סממנים שיכולים להביא למסקנה שיכולה להיות דליפה.
ישראל חסון: לדעתי, חשש לדליפה יש לך מספר פעמים בפרק זמן מסוים ודליפה לא בהכרח.
ליאורה עופרי: מדובר על חשש סביר לדליפה והוא בעצם על-פי שיקול דעת מנהלי של איש המקצוע במשרד, שהוא תוצאה של מכלול של נסיבות כאלה ואחרות, לא רק בדיקת תקינות, לצורך העניין, של קו דלק.
ליאורה עופרי: כל החלטה כזאת היא ברת תקיפה בערכאות משפטיות.
ליאורה עופרי: מדובר על שיקול דעת סביר, חשש סביר לדליפה שהוא לא נלמד אך ורק מבדיקת תקינות שנעשית לדלק כדי לראות אם יש דליפה או לא.
ליאורה עופרי: יש מגוון מקרים שבאמת התגלה דלק בקרקע מבלי שזה היה תוצאה של בדיקת תקינות.
ליאורה עופרי: יש מכלול נסיבות.
ישראל חסון: מישהו רוצה להתייחס כללית לתקנה או שאפשר להתחיל לקרוא?
ישראל חסון: ארגון "אדם טבע ודין", הגברת אלעד, בבקשה.
נעמה אלעד: בוקר טוב.
נעמה אלעד: אנחנו בהחלט רוצים לברך על הקיום של הדיון היום.
נעמה אלעד: כמו שנאמר על-ידי המשרד להגנת הסביבה, הסיבה היא תולדה של בג"צ שאנחנו נאלצנו להגיש בגלל שתקנה שעל פניה נראית מאוד אלמנטארית ומתבקשת, להטיל על מזהם חובות לטפל בזיהום שנגרם על ידו, לא הותקנה.
נעמה אלעד: הסיבה לכך היא לא כי מישהו במשרדי הממשלה הרלוונטיים חשב שלא צריך כזאת תקנה, כי אין צורך ציבורי, סביבתי, בריאותי בתקנה כזאת, אלא בגלל בעצם פיצול סמכויות שקיים היום בין המשרד להגנת הסביבה לבין רשות המים בנוגע לטיפולים בזיהום.
נעמה אלעד: טיפול בזיהומי קרקע נמצא לכאורה במשרד להגנת הסביבה וטיפול בזיהומי מים נמצאה לכאורה בסמכות רשות המים.
נעמה אלעד: המצב הזה הוא מצב לא טבעי, הוא לא עומד בקנה אחד עם מה שקורה בפועל בשטח כשיש זיהום מדלק או כל זיהום אחר.
נעמה אלעד: הקרקע והמים חד הם.
נעמה אלעד: הקרקע משפיעה על המים, המים משפיעים על הקרקע.
נעמה אלעד: הדבר הזה יוצר בעייתיות מאוד גדולה.
נעמה אלעד: כאמור, הגשנו את הבג"צ עוד בשנת 2004, שתקנות קווי דלק תותקנה.
נעמה אלעד: הן הותקנו אבל אותה תקנה ספציפית בנוגע לחובות שיחולו על המזהם לא הותקנו.
נעמה אלעד: רק בעקבות צו על תנאי שהוציא בית המשפט העליון, בנוגע לדבר האלמנטארי והבסיסי הזה, אנחנו כאן.
נעמה אלעד: אלא מה?
נעמה אלעד: לצערנו גם מה שנדון כאן היום הוא לא מספיק ואני אתייחס לשני היבטים עיקרים הדורשים את התייחסותה של הוועדה.
נעמה אלעד: ההיבט הראשון הוא שכאמור התקנות קובעות חובות על מזהם המפעיל קו דלק במקרה של זיהום קרקע מדלק, אבל לא כאשר מקורות המים מזדהמים.
נעמה אלעד: במקרה הזה רשות המים הכינה סט כללים נפרד ומה שקורה זה שבעצם עוד פעם אנחנו מנציחים את אותו פיצול בירוקראטי ומלאכותי סבוך בין קרקע לבין מים.
נעמה אלעד: אנחנו סבורים שהתקנות האלה צריכות לכלול גם הוראה בנוגע לזיהום מים כאשר קו דלק מזהם מקור מים.
נעמה אלעד: הדבר הזה עולה כאמור מנוסח החקיקה המסמיכה.
נעמה אלעד: אנחנו מדברים על תקנות המים.
נעמה אלעד: אנחנו מדברים על תקנות המים, זהו שמן, מקור ההסמכה הוא מכוח חוק המים.
נעמה אלעד: ראוי לטפל בקרקע ובמים כמקשה אחת.
ישראל חסון: איך אפשר להתגבר על זה במבנה הקיים?
נעמה אלעד: כרגע, כמו שאמרתי, יש למנהל רשות המים סמכות מכוח חוק המים להוציא צו לתיקון המעוות.
נעמה אלעד: זוהי סמכות אחת.
נעמה אלעד: זוהי סמכות שבעצם אנחנו רואים אותה כסמכות שיורית ברגע שיש מקרה חרום או מקרה דחוף שהמזהם לא פועל.
ישראל חסון: התקנה הזאת היא קיימת ומקובלת עליכם?
נעמה אלעד: זאת לא תקנה, זאת חקיקה ראשית.
נעמה אלעד: זהו המצב כיום.
ישראל חסון: והוא מקובל עליכם?
נעמה אלעד: אני כבר אתייחס לזה.
נעמה אלעד: אני אתייחס למצב הרצוי היום ועל הרצוי פלוס פלוס.
נעמה אלעד: באתי לדבר בוועדה על המצב הרצוי.
נעמה אלעד: מעבר לזה יש לנו מקור הסמכה של השר להגנת הסביבה להתקין תקנות למניעת זיהום מים בכל היבט שהוא.
נעמה אלעד: מכוח אותו מקור הסמכה אנחנו סבורים שהשר להגנת הסביבה בהחלט ראוי וצריך, וגם בית המשפט העליון קבע שצריך לתת לסעיף החוק הזה פרשנות מרחיבה.
נעמה אלעד: אנחנו רוצים להגן על מקורות המים במדינה ולכן יש צורך להתקין כל תקנה שהיא שתקבע הוראות על המזהם לפעול לאלתר כשיש זיהומים.
נעמה אלעד: מקור זיהום שהוא יעודי וקווי דלק זה מקור זיהום יעודי.
נעמה אלעד: אנחנו מדברים על אלפי קילומטרים של קווי דלק שפרוסים ברחבי המדינה.
נעמה אלעד: אין שום בעיה להסדיר את הנושא הזה במסגרת החקיקה הקיימת.
נעמה אלעד: אנחנו חושבים שבמצב אידיאלי ראוי שהנושא הזה יהיה תחת אותה סמכות.
נעמה אלעד: הנושא הזה לא בא היום בפני הוועדה אבל במסגרת התקנות האלה בהחלט אפשר לקבוע חובות על המזהם לטפל במקרה של זיהום דלק שגורם לזיהום מים.
נעמה אלעד: זה היבט ראשון שחשוב לנו מאוד לציין אותו.
נעמה אלעד: ההיבט השני אלה הוראות בנוגע לזיהום קרקע שנמצאות היום בתקנות.
נעמה אלעד: בעצם הן משיתות על המפעיל 3 חובות.
נעמה אלעד: חובה לבצע סקר קרקע כאשר יש חשש לזיהום, חובה לטפל בקרקע וחובה אחר-כך לבדוק את הקרקע ולעשות דיגום על-מנת לוודא שאין יותר זיהום.
נעמה אלעד: אבל מה?
נעמה אלעד: לא כתוב מי מפקח על זה?
נעמה אלעד: מי דואג לזה שהדברים מתבצעים כמו שצריך.
נעמה אלעד: תקנות קווי דלק מסמיכות ממונה מטעם המשרד להגנת הסביבה לוודא כל מיני שלבים שקשורים להתקנה של קווי דלק.
נעמה אלעד: כאן, בגלל אותו ריב סמכויות לא ענייני בין רשות המים למשרד הגנת הסביבה, הממונה נעלם פתאום, המפעיל ינהג כראות עיניו.
נעמה אלעד: אנחנו מתקינים את התקנות כדי שיהיה פיקוח.
נעמה אלעד: חשוב מאוד והגשנו לוועדה הצעה תיקון לחוק, שכל אחת משלושת הפעולות האלה, דהיינו, ביצוע סקר הקרקע, הטיפול בקרקע והדיגום של הקרקע, יהיו באישור הממונה ביידוע רשות המים, בהיוועצות עימם.
נעמה אלעד: צריך שיהיה שיח בין שתי הרשויות אבל צריך שהדבר הזה יהיה בפיקוח.
נעמה אלעד: תודה.
ישראל חסון: מי רוצה להתייחס?
עדנה הראל: אני ממשרד המשפטים.
עדנה הראל: כפי שצוין פה, הנושא הועלה במסגרת בג"צ, נדון במשך תקופה ארוכה מאוד בין משרדי הממשלה, לרבות בחסות אותה עתירה.
עדנה הראל: כפי שאכן צוין נכון יש פה מסגרת שבה נתונות סמכויות, בהיבטים מסוימים סמכויות מקבילות למשרד לאיכות הסביבה ולרשות המים.
עדנה הראל: המטרה של הסמכויות היא מטרה שונה.
עדנה הראל: לכן לא נכון לבוא ולומר שאפשר לאחד את הטיפול בהכרח תחת גוף אחד מכיוון שרשות המים יש לה סמכויות מסוג מסוים למטרה של שמירה על משק המים, טיפול במשק המים והניהול של משק המים על כל היבטיו.
עדנה הראל: למשרד לאיכות הסביבה נתונות מגוון של סמכות, ולא רק לפי הפרק הזה שעניינו מניעת זיהום.
עדנה הראל: למשרד לאיכות הסביבה נתונות מגוון של סמכויות, מגוון של חוקים, על מנת לשמור על הסביבה לרבות לשמירה ומניעת זיהום של מקורות מים.
עדנה הראל: במקרה הספציפי, כשאנחנו נמצאים בתוך חוק המים, הוכרע משפטית, והוכרע בחסות הייעוץ המשפטי לממשלה, על דעת משנים ליועץ המשפטי לממשלה והיועץ המשפטי לממשלה עצמו בנקודות מסוימות, שהמודל שהובא כאן בפני הוועדה ושכולל גם את הכללים של רשות המים ככללים משלימים הוא המודל הראוי לפיתרון הנושא הזה ולהבטחת השמירה על מקורות מים ומניעת זיהומים.
עדנה הראל: לכן, בכל הכבוד, אני מבקשת שהוועדה תדחה את בקשתה של אדם טבע ודין מכיוון שהיא מפרה על אותו איזון שעמלנו עליו במשך תקופה מאוד ארוכה בתוך משרדי הממשלה.
ישראל חסון: אנחנו בשלב של להבין את הטיעונים.
ישראל חסון: אני רוצה לשאול את נעמה.
ישראל חסון: למה לפי תפיסת טבע ודין, העובדה שיש לך שני גורמים שבסופו של דבר מפקחים על נזק מסוים, זה לא יותר טוב מאשר לרכז את זה בידי גורם אחד?
נעמה אלעד: אני פשוט אתן לך דוגמה מה ניסיון החיים של הטיפול בזיהומים מלמד אותנו.