GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חנה פרנקל: מגבלות צרות של שיקול דעת מאוד מגודר, שהשתכנעה המועצה.
חמד עמאר: אסור שייווצר מצב, שלכולם יש שביל מילוט.
איתי עצמון: לכן הצעתי לשנות את המועדים, אבל אתם לא רוצים.
איתי עצמון: מה שאני חשבתי להציע, אבל אני מבין שאתם לא רוצים, לעניין החלה הדרגתית, שיהיו שיקולים, איך המדינה תיערך, למשל: האם קודם כל יותקן במשרד האוצר או במשרד המשפטים, ולכלול שם שיקולים, למשל: היחס בין התקציב של הגוף לעלות שהושקעה בהתקנה, מספר המבנים.
דב חנין: זה הכל במסגרת הכללים?
דב חנין: למה אני צריך - -
איתי עצמון: כי כרגע הכללים לא מתייחסים לכך.
דב חנין: עם כל הכבוד לרשות המים, ויש לי הרבה כבוד לרשות המים, אני חושב שרשות המים בכללים צריכה לכלול את האלמנטים הטכניים, את הפרמטרים, באיזה מתקנים מדובר.
דב חנין: אני לא חושב שרשות המים בכללים צריכה לקבוע למשרדי הממשלה, באיזה צורה הם צריכים להיערך לביצוע חוק שהכנסת קיבלה.
דב חנין: למשרדי הממשלה יש יועצים משפטיים ויש יועצים כלכליים, והם יידעו איך לעשות את זה.
דב חנין: הם ממילא נמצאים בשביתה, ואנחנו עוד מטילים עליהם במסגרת הכללים להיכנס לפירוט נהלי ההתקנה?
דב חנין: אני חושב שזה מרחיק לכת וזה לא יתרום.
איתי עצמון: אתן דוגמה – אם ניקח למשל את חברת החשמל, או אולי זו דוגמה פחות מוצלחת, אבל איזושהי חברה ממשלתית - -
דב חנין: חברת החשמל.
איתי עצמון: או-קי, חברת החשמל לצורך העניין, שיש לה מבנים שיותר קשה להתקין ושיותר קל, אז איך יקבעו?
דב חנין: אבל חברת החשמל יודעת איזה מתקנים יותר קשה.
חמד עמאר: למה אנחנו כוועדה צריכים להיכנס לנושא הזה?
נח הקר: השאלה היא מה אתה עושה במקרים שאתה רואה שלא יצליחו להרים את הפרויקט תוך שלושה חודשים ואתה רוצה לתת להם הארכה.
נח הקר: זה לא סביר, השאלה מה אתה עושה במקרים האלה.
אלונה ירשקין: אני מאגף הבינוי.
אלונה ירשקין: אני לא חושבת שאנחנו נצליח לעשות את זה בשלושה חודשים בכל הארץ, כולל בתי חולים, כולל 350 - - -
דב חנין: זה לא סעיף ההדרגתיות.
אופיר אקוניס: אז אתם מציעים איזושהי ועדת חריגים לתוספת זמן.
אופיר אקוניס: זה בוודאי יותר טוב מההדרגתי.
חמד עמאר: זה שביל מילוט למי שלא רוצה להתאמץ.
חמד עמאר: אני לא מציע להכניס את זה.
נח הקר: תאפשר למנהל הרשות, מטעמים מוצדקים שתקבע אותם, משיקולים שאתה תקבע אותם עכשיו, לאפשר הארכת פרק זמן עם הגבלה.
נח הקר: תגיד עד כך וכך.
איתי עצמון: אני לא מבין, קבענו כאן מועד עד מתי תקבעו את הכללים ומתי החוק נכנס לתוקף.
איתי עצמון: אתם רוצים שאנחנו נתנה את כניסת החוק לתוקף בוועדת חריגים?
חנה פרנקל: לא, החוק נכנס לתוקף, המועד של ההתקנה עצמו לפי סוגי הגופים, לפי הקשיים האמיתיים בשוק, ההתקנה עצמה תהיה על פרק זמן שנתחום.
איתי עצמון: אפשר, למשל, לקבוע לאחר שהחוק ייכנס לתוקף עוד פרק זמן נוסף, התקנה הדרגתית, האם לכך אתם מתכוונים?
איתי עצמון: אין בעיה.
איתי עצמון: למעשה, זה שלושה מועדים.
יובל אביעד: יכול להיות שיש אפשרות לפתרון משפטי אחר, שזה כניסה לתוקף בצווים.
איתי עצמון: ממש לא.
חנה פרנקל: חשוב שהחוק נכנס לתוקף, שעושים את הפעולות.
חנה פרנקל: האקט הסופי של ההתקנה - -
איתי עצמון: מה שאומרת היועצת המשפטית של רשות המים זה שהחוק ייכנס לתוקף, אבל חובת ההתקנה תתפרס על עוד תקופה, ואנחנו נכתוב את התקופה.
חנה פרנקל: כמה חודשים.
דב חנין: אם כך, אדוני היועץ המשפטי, אין שום טעם לשלושה חודשים.
דב חנין: החוק ייכנס מיידית לתוקף, והתקנה תתבצע שלושה חודשים, ארבעה חודשים.
אהרון גולדבלט: זאת לא רק התקנה, זה גם רכש, קודם צריכים לרכוש את זה.
אופיר אקוניס: בסדר, זה ביחד.
חנה פרנקל: כמו שאמרנו, הכללים לכל המאוחר ב-30 לאפריל, וההתקנה – לא צריך תחילה, התחילה מיידית.
דב חנין: "החוק ייכנס לתוקף ביום פרסומו, הכללים הראשונים יפורסמו, וחובת ההתקנה תהיה תוך - -
חנה פרנקל: - - תהיה הדרגתית, ולא יאוחר מ- - -
אופיר אקוניס: למה הדרגתית?
איתי עצמון: אבל זה בעצם אותו דבר, כי כניסה לתוקף וחובת ההתקנה זה אותו דבר.
חנה פרנקל: לא נכון, אם החוק לא בתוקף, אתה לא עושה שום פעולה – אתה לא רוכש, אתה לא עושה מכרז.
חנה פרנקל: אם החוק בתוקף, אבל יש לך זמן להתקנה, הוא מחויב, הוא מחויב לעשות פעולות.
חנה פרנקל: אם הוא לא עשה שום פעולה והגיעה התקופה, הוא בבעיה.
איתי עצמון: מה התקופה?
חנה פרנקל: בוא ניקח עכשיו מיום הכללים, 30 באפריל, אולי ארבעה חודשים, חצי שנה גג.
חמד עמאר: אני חוזר ואומר שלושה חודשים.
חמד עמאר: אם ירצו להתקין, הם יתקינו בשלושה חודשים, ואם לא ירצו להתקין, גם בשישה חודשים לא יספיקו.
אלונה ירשקין: עוד פעם אני רוצה להגיד – תבינו, אני מייצגת את קופות חולים.
אלונה ירשקין: יש לנו חדרי רופא, ובכל חדר רופא יש כיור.
אלונה ירשקין: יש שירותים.
אלונה ירשקין: תבינו כמה עבודה יש אצלנו בבתי חולים, זה כל הארץ.
דב חנין: המדינה נמצאת במשבר מים.
דב חנין: הוא גם חל על קופת חולים מאוחדת.
אלונה ירשקין: אני מדברת על חצי שנה.
דב חנין: חצי שנה זה ממש לא.
דב חנין: תתייחסי לקופת חולים מאוחדת כאילושזה הבית הפרטי שלך, ותאמיני לי שבשבוע זה אפשרי.
אלונה ירשקין: תבין שאני מתחילה מעכשיו, אבל אני לא רוצה להיות במצב שאנחנו לא עומדים בזה.
אלונה ירשקין: אני ממש מתחילה מעכשיו לרכוש את זה.
קריאה: במקום שיבוא צוות אחד, שיבואו שני צוותים.
משה פרלמוטר: רשות המים פרסמה מכרז.
משה פרלמוטר: המכרז הזה אולי לא נפתח מפני שיש שביתה.
משה פרלמוטר: האביזרים שייבחרו במכרז בוודאי יכולים להיות האביזרים המובילים לגבי כל תהליך ההתקנה.
משה פרלמוטר: זה לא שהולכים לגלות את אמריקה, יהיו אביזרים מובילים שייבחרו.
משה פרלמוטר: התקנת חסכם זה בסך הכל תהליך קצר מאוד ומהיר מאוד, וכל גוף אחראי יכול להיערך, אחרי שכבר האביזר נבחר ברשות המים וזה אביזר מוביל, והמכרזים יכולים להיות קצרים מאוד.
משה פרלמוטר: רבותי, התקנה של חסכם זה לעשות כמה פעולות קצרות מאוד.
יוסי גברי: אדוני מדבר על מתקן אחד בברז אחד.
יוסי גברי: קח בחשבון שלנו יש מאות אלפי מטרים רבועים ברחבי הארץ כולה, צריכים להגיע לכל מקום ומקום ולהתקין על ידי אנשי מקצוע.
יוסי גברי: לא כל אדם יגיע לברז ויתקין את החסכם הזה.
יוסי גברי: זה לא שפלוני אלמוני בא למשרד או משתמש השירותים יגיע ויתקין את החסכם; יגיע איש מקצוע מתחום האינסטלציה ויתקין אותו, ואם יש פריסה ארצית, מתייחסים לפריסה הארצית ולא הנקודתית.
משה פרלמוטר: רבותי, אנשים כבר התקינו בבתים שלהם חסכמים, זה לא משהו מסובך.
אלונה ירשקין: אנחנו לא אומרים שלא, אבל אנחנו אומרים סדר זמן נורמאלי.
חמד עמאר: שלושה חודשים יותר מדי.
חנה פרנקל: זה לא מקצועי מה שאתה אומר, אחת הסיבות שהתעכבנו במכרז זה - -
אופיר אקוניס: אנחנו מצביעים על ההחלטה הבאה.
אופיר אקוניס: חברי הכנסת סיכמו את הנוסח, והוא יהיה כך, כפי שיקרא היועץ המשפטי.
איתי עצמון: אנחנו אומרים שהחוק ייכנס לתוקף – אנחנו לא קובעים מתי, זה בעצם יהיה עם פרסומו ברשומות.
איתי עצמון: אבל כללים ייקבעו ויפורסמו - -
חנה פרנקל: אם זה ייקבעו, זה חייב להיות מפורסם.
אופיר אקוניס: לא משנה, שיהיה כך.
איתי עצמון: - - עד ה-30 באפריל, וארבעה חודשים מפרסום הכללים, זאת אומרת מה-30 באפריל, תחול חובת התקנה של החסכמים.
אופיר אקוניס: מספיק זמן, מצוין.
איתי עצמון: אני מוחק את כל הנושא של ההחלה ההדרגתית.
אופיר אקוניס: אכן כך.
חנה פרנקל: אנחנו נכניס את זה בארבעה חודשים.
איתי עצמון: לא, אני לא בטוח שאתם יכולים, אתם יכולים לעשות את זה במסגרת הכללים שלכם?
חנה פרנקל: אתה נתת ארבעה חודשים להתקנה.
נח הקר: זה לא חסכמים - - -
אופיר אקוניס: נתת ארבעה חודשים להתקנה, מה-30 באפריל.
אופיר אקוניס: תוריד את ההדרגתיות, ובכן זה סעיף 5.
איתי עצמון: אני רק רוצה שוב להבין, האם במסגרת הכללים יש לכם כוונה לקבוע איזושהי חובה של החלה הדרגתית.
חנה פרנקל: אני חושבת שזה יכול להיגזר מהסעיף של הכללים, התאמה.
אופיר אקוניס: זה רשות המים, היא לא צריכה אותנו.
אופיר אקוניס: אני אתחיל לקבוע את ההדרגתיות?
אופיר אקוניס: זה הדרג המקצועי ברשות המים יידע מה לעשות.
אופיר אקוניס: רבותי, מי בעד הנוסח האחרון שהקריא היועץ המשפטי?
אופיר אקוניס: הצבעה בעד – 3 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 5, כפי שהוקרא בנוסחו האחרון, נתקבל.
אופיר אקוניס: אין מתנגדים ואין נמנעים.
אופיר אקוניס: נעבור לסעיף 6.
איתי עצמון: "תחולה 6.
איתי עצמון: לעניין מבנה שגוף ציבורי המנוי בתוספת הראשונה לחוק העיקרי, כנוסחה בסעיף 4 לחוק זה, מחזיק בו בהתאם לחוזה שכירות, יחולו הוראות חוק זה אם חוזה השכירות נכרת ביום התחילה ואילך".
חנה פרנקל: לא הבנתי מה זה "נכרת".
איתי עצמון: יש לנו כאן בעיה, מכיוון שאנחנו שינינו את יום התחילה.
איתי עצמון: ביום התחילה עדיין לא יהיו כללים.
חנה פרנקל: מיום פרסום הכללים, אבל עדיין מה זה נכרת?
חנה פרנקל: נכרת לראשונה?
חנה פרנקל: אם יש יתרה של 20 שנות שכירות ביום הפרסום?
חנה פרנקל: ואם זה חודש?
חנה פרנקל: האם הכוונה נכרת לראשונה?
אופיר אקוניס: לא, או חודש.
דב חנין: חודש זה בדיוק העניין, המבחן הוא מבחן החידוש.
איתי עצמון: כלומר, אתם רוצים שזה יחול גם על חוזה קיים?
דב חנין: מחודש, כן.
דב חנין: אם מחדשים אותו.
אופיר אקוניס: אין חוזים ל-20 שנה.
איתי עצמון: מה עמדת משרד האוצר?
איתי עצמון: זה אפשרי לעשות דבר כזה?
אלכס פלוטנו: אנחנו כמובן בעד החוק, לא בעד הזמנים, אבל כבר הצבעתם על זה.
אלכס פלוטנו: לגבי חוזה שכירות קיים במקום שאנחנו יושבים בו, אנחנו לא נוכל להחיל את זה, כי אין לנו שום יכולת לכפות את זה על הבעלים.
אלכס פלוטנו: בכל מקום שבו אנחנו מחדשים חוזה, זה בסדר גמור מצדנו.
אלכס פלוטנו: בכל מקום שאנחנו מחדשים.
חנה פרנקל: עריכת החוזה לראשונה או חודש.
אלכס פלוטנו: מבחינת חוזים חדשים אין שום בעיה, כי זה במפרט הסטנדרטי שלנו.
משה פרלמוטר: הנושא של אופציה הוא חוזה חדש?
חנה פרנקל: תשאיר את זה לפלפולים המשפטיים.
אופיר אקוניס: זה הדיור הממשלתי יודע, תשאיר לו את זה, זה בסדר.
אופיר אקוניס: איתי, אתה רוצה לקרוא את החלק הזה עכשיו עם הנוסח המעודכן?
איתי עצמון: "יחולו הוראות חוק זה אם חוזה השכירות נכרת או חודש מיום פרסום הכללים ואילך".
חנה פרנקל: "נכרת לראשונה או חודש".
אופיר אקוניס: הצבעה בעד – 3 נגד – אין נמנעים - אין סעיף 6, עם השינויים, נתקבל.
אופיר אקוניס: רבותי, אני מאוד מודה לכם.
אופיר אקוניס: אנחנו ניפגש בקריאה השנייה והשלישית.
אופיר אקוניס: בוקר טוב לכולם.
אופיר אקוניס: אנחנו מארחים היום בוועדת הכלכלה את תלמידי בתי הספר עירוני ד' מתל-אביב, תורה ומדע מירושלים, תלמידי מקיף ג' באשדוד ותלמידי בית הספר הבפטיסטי מנצרת.
אופיר אקוניס: אנחנו מקיימים היום דיון בנושא "פיקוח ומגבלות על תכנים באינטרנט".
אופיר אקוניס: אני מזכיר לכולם שאנחנו בישיבה חגיגית ומיוחדת לכבוד יום ההולדת ה-61 לכינונה של הכנסת, כידוע לכם, בט"ו בשבט.
אופיר אקוניס: השר ברוורמן, שלום לך.
אבישי ברוורמן: הבן שלי פה.
אופיר אקוניס: הבן שלך מצטרף לשולחן ומדבר או הוא בין הצופים?
אבישי ברוורמן: לא, יש להם כאן כללים.
אופיר אקוניס: זאת הקבוצה של עירוני ד'?
אבישי ברוורמן: כן.
אבישי ברוורמן: אני אצטרף אליכם לכמה דקות.
אופיר אקוניס: בשמחה רבה, בכבוד רב.
אופיר אקוניס: יש מקום לשמאלו של מנכ"ל משרד התקשורת ולימינה של מנהלת הוועדה.
אופיר אקוניס: זה לבחירתך.
אופיר אקוניס: כל שאר בתי הספר הגיעו?
אופיר אקוניס: איפה החבר'ה של תורה ומדע?
אופיר אקוניס: פה.
אופיר אקוניס: מקיף ג' אשדוד?
קריאה: כאן.
אופיר אקוניס: הבפטיסטים מנצרת?
אופיר אקוניס: לא נכנסו עדיין.
אופיר אקוניס: איפה הם, בדרכם מהצפון?
אופיר אקוניס: קיימנו פה ישיבה על תשתיות וכבישים בצפון, אז אולי אנחנו צריכים לקיים עוד ישיבה כי לא הגיעו בזמן או אולי לא התעוררו בזמן.
אופיר אקוניס: מרכז המחקר והמידע של הכנסת נותן שירותים יוצאים מגדר הרגיל לחברי הכנסת ב-10 השנים האחרונות מאז הוקם.
אופיר אקוניס: קיבלנו ממנו גם הפעם נתונים שלפיהם 80% מבני הנוער בישראל גולשים באינטרנט.
אופיר אקוניס: רובם גולשים יותר מ-6 שעות בשבוע.
אופיר אקוניס: לדעתי, זה הרבה יותר מזה.
אופיר אקוניס: המדינה שלנו עומדת במקום השני מבין 40 מדינות באירופה ובצפון אמריקה בהיקף השימוש של תלמידים באינטרנט.
אופיר אקוניס: זה מקום מאוד גבוה.
אופיר אקוניס: קשה היום לדמיין איך בכלל חיינו – לא רק אתם התלמידים, אלא גם אנחנו המבוגרים – בלי הדבר הזה ששמו אינטרנט.
אופיר אקוניס: כשלמדתי בבית ספר לא היה הכלי הזה.
אופיר אקוניס: אבל בסדר, חיינו, היינו גם תלמידים טובים.
אופיר אקוניס: אבל היום קשה לדמיין את הפתיחות ואת המהירות למידע, דבר שהיה אצלנו אחרת.
אופיר אקוניס: היה טוב, אבל אחרת.
אבישי ברוורמן: גם מנהלת בית הספר עירוני ד' נמצאת פה.
אופיר אקוניס: את יכולה להתקרב.
נעמי טיסונה: בשמחה.
אופיר אקוניס: המנהלות מדברות, לא?
נעמי טיסונה: לא, המנהלות שותקות.
אופיר אקוניס: את יכולה לתפוס מקום לידנו.
אופיר אקוניס: אני התחלתי לומר שהשילוב שבו אנשים חיים בתקופה שבה מתקיימת מהפכה בזמן החיים שלהם זה דבר כמעט נדיר.
אופיר אקוניס: אנחנו חיים היום במהפכה טכנולוגית מהירה מאוד שבהחלט יכולה להשתוות בעוצמה שלה ובכך שהיא משנה את פני העולם שלנו, למהפכה התעשייתית.
אופיר אקוניס: אנחנו יודעים היום שדברים שהוצגו ב-2009, בחודש הראשון של השנה הזאת – 2010 – הם כבר דברים אחרים.
אופיר אקוניס: כבוד השר, אדוני המנכ"ל, אנחנו מדינה מערבית שמובילה את תעשיות ההייטק, ממש עמק הסיליקון של המזרח התיכון.
אופיר אקוניס: אנחנו מדינה פתוחה, ליברלית, אבל יש בה גם מידה של שמרנות – אפילו הייתי אומר, שמרנות חיובית.
אופיר אקוניס: כדי להמשיך ולעמוד בראש חץ טכנולוגי חייבת מדינת ישראל להישאר פתוחה לעולם ולא מצונזרת כמדינות אחרות, דוגמת סין, איראן או וייטנאם.
אופיר אקוניס: חופש הביטוי והבעת הדעה הם מאבני היסוד של משטר דמוקרטי.
אופיר אקוניס: אבל היום נעלה את השאלה איפה אנחנו שמים את הגבולות, ואיך אנחנו שומרים על איזון.
אופיר אקוניס: נמצא פה גם חבר הכנסת ישראל חסון.
אופיר אקוניס: אני אגיד על זה מילה כדי שהתלמידים יבינו איך אנחנו עובדים פה.
אופיר אקוניס: אנחנו נשאל היום מהם תכנים מזיקים ברשת – מי קובע או מי יקבע מהם התכנים המזיקים.
אופיר אקוניס: האם יש מקום שהמדינה תתערב בתכנים באינטרנט?
אופיר אקוניס: האם יש מקום שהמדינה תפקח על יישום תכנים באינטרנט?
אופיר אקוניס: מה המדינה יכולה לכפות בחקיקה או להתקין תקנות כאן בכנסת על ספקי התוכן השונים, על ספקי הגישה והשירות כדי לוודא את ההגבלות או לוודא שמי שמנוי לשירות מודע בכלל לסכנות.
אופיר אקוניס: האם בכלל כל זה אפשרי?
אופיר אקוניס: בעולם שבו כל יום משתנים דברים בתחום הזה, ולא רק בתחום האינטרנט, אלא בכלל בעולם הדיגיטלי.
אופיר אקוניס: היה פעם שיר, "בחור אנלוגי בעולם דיגיטלי" – אני לא יודע אם אתם מכירים אותו, זה לדעתי לפני שנולדתם.
אופיר אקוניס: אתה מכיר את השיר של אלון אולארצ'יק.
אופיר אקוניס: תקשיבו למילים מסוף שנות ה-80.
אופיר אקוניס: שיר מדהים שלא זכה לפרסום, אבל כדאי לכם לבדוק – "בחור אנלוגי בעולם דיגיטלי".
אופיר אקוניס: אני הייתי בסרט "אווטאר".
אופיר אקוניס: סיקרן אותי.
אופיר אקוניס: אני מניח שרבים פה ראו את זה.
אופיר אקוניס: אדוני המנכ"ל ואדוני השר, כשאני הייתי בגילם של התלמידים האלה המהפכה הדיגיטלית העיקרית הייתה שפתאום תוכניות הילדים והנוער בערוץ הראשון היו בצבע.
אופיר אקוניס: זאת הייתה המהפכה הדיגיטלית שלנו.
אופיר אקוניס: ראיתי את אווטאר – זאת באמת מהפכה דיגיטלית מז'ורית.
אופיר אקוניס: הדברים משתנים גם בתחום הטלפוניה הסלולרית.
אופיר אקוניס: אני רוצה לפתוח את הדיון הזה.
אופיר אקוניס: אנחנו משודרים עכשיו בשידור חי בערוץ 99 של הכנסת.
אופיר אקוניס: גם זה דבר יחסית חדש פה.
אופיר אקוניס: בעבר הדיונים במקום הזה לא היו שקופים, לא היו פתוחים.
אופיר אקוניס: חברי הכנסת קיימו פה הרבה מאוד דיונים, אבל הם לא הובאו לידיעת הציבור.
אופיר אקוניס: גם היום, אדוני השר, יש מקום להראות את הפעילות של הכנסת ביתר עוצמה כי יש עלינו כל מיני דימויים שרובם הגדול, בעיניי, לא נכון.
אופיר אקוניס: עובדים פה הרבה מאוד שעות ועובדים פה קשה מאוד בוועדות הללו ואחר כך במליאה, וטוב שלפחות ערוץ הכנסת מצליח להביא לידי ביטוי חלק מן הפעילות שלנו.
אופיר אקוניס: בסוף הדיון נקיים סוג של סיכום, ונעלה את הנושא של הוועדה שדנו בו במליאת הכנסת בשעות אחר-הצהריים.
אופיר אקוניס: למען הסדר הטוב, כפי שאנחנו מקיימים בכל ישיבה, מנהלת הוועדה הגברת לאה ורון שהיא כבר מנהלת ותיקה של הוועדה הזאת וראתה פה הרבה יושבי ראש ובוודאי עוד גם תראה – צריך לנקז אליה את כל מי שמבקש זכות דיבור, כפי שאנחנו עושים בכל ישיבה.
אופיר אקוניס: הצטרף חבר הכנסת חמד עמאר.
אופיר אקוניס: אתם צריכים להבין שרוב חברי הכנסת חברים בהרבה מאוד ועדות, ובוודאי מתחלקים ביניהן בזמן הזה, ואין חובת הגעה לוועדות.
אופיר אקוניס: כל חבר כנסת בוחר את הוועדה שאליה הוא רוצה להגיע, לפי העניין שלו.
אופיר אקוניס: אני מבקש להעביר פתק עם שמו של כל מי שמבקש לדבר ושם בית הספר.
אופיר אקוניס: נכין כאן רשימה של דוברים.
ישראל חסון: אדוני, אפשר להציע הצעה לסדר?
ישראל חסון: אדוני השר, אני רוצה להציע שבאופן שונה מדיונים רגילים שאנחנו מקיימים נשמע הפעם שאלות מהמומחים וננסה לתת תשובות מזווית ההסתכלות שלנו.
ישראל חסון: דיברת קודם על אווטאר, והבן שלי בן ה-11 כבר אמר לי, אבא, זה פוקהונטס.
אופיר אקוניס: הוא דיבר על התוכן, אני דיברתי על הטכנולוגיה.
ישראל חסון: מה זה הסרט הזה?
ישראל חסון: זה פוקהונטס.
אופיר אקוניס: לגבי התוכן אפשר להתווכח.
ישראל חסון: המקסימום שאני מוכן להתווכח איתו במחשב זה על איך מוציאים את זה מהתקע.
אופיר אקוניס: תשאיר מכתב עליך, אם כך.
אופיר אקוניס: אני אתן לשר ואחר-כך.
ישראל חסון: השר מקבל את הצעתי.
אופיר אקוניס: לשר יש בוודאי סדר יום.
אופיר אקוניס: אתה נשאר איתנו במשך כל הישיבה?
אופיר אקוניס: אם כך, השר ידבר ואחר כך נתחיל לפי סדר הדוברים.
אבישי ברוורמן: אדוני היושב ראש, חבריי חברי הכנסת, תלמידים, מנהלת בית הספר גברת טיסונה.
אבישי ברוורמן: אני פה בעצם מכיוון שהבן שלי הוא בתיכון עירוני ד', והוא יושב פה בקהל.
אבישי ברוורמן: אני בכנסת 4 שנים.
אבישי ברוורמן: הייתי חבר ועדת הכלכלה, חבר ועדת הכספים ויושב ראש ועדת הכספים, ועכשיו אני שר לענייני מיעוטים.
אבישי ברוורמן: הוועדה שאתם נמצאים בה שחבר הכנסת אופיר אקוניס מוביל אותה בהרבה מאוד עוצמה היא אחת הוועדות החשובות ביותר מכיוון שהנושא הכלכלי, לא רק לגבי תקציבים, כפי שזה בא לידי ביטוי בוועדת הכספים, אלא לגבי התחרות וההגינות כלפי הצרכנים בעולם, זה נושא מרכזי.
אבישי ברוורמן: אני רוצה להגיד לכם מה בעיה שלי עם האינטרנט.
אבישי ברוורמן: אני יותר מבוגר מאופיר, ואני הייתי בתחילת המהפכה של המחשבים, אבל קשה לי לפעמים עם האינטרנט כי מצד אחד האינטרנט נותן פתיחות לכל דבר, וחופש המידע זה דבר אדיר.
אבישי ברוורמן: מצד שני אנשים הופכים להיות גם מכורים לטלוויזיה ולאינטרנט ולא קוראים מספיק, יש חדירה לפרטיות בכל דבר, השימוש בכל דבר, ולכן מצד אחד אני רואה בו את היופי של הפתיחות לכול, ומצד שני את הסכנה.
אבישי ברוורמן: כל חיי אני לוחם לליברליות ולחופש המידע, ומצד שני השאלה היא איך שמים חסמים.
אבישי ברוורמן: בעצמי אני תוהה.
אבישי ברוורמן: יש פה מוחות צעירים טובים יותר גם מהמוחות שיושבים כאן, ואתם תובילו את העולם בעוד 20-10 שנה – עולם שיהיה שונה לחלוטין.
אבישי ברוורמן: גם אני ראיתי עם בניי ועם אשתי את אווטאר, וברור שהולכים להיות פה דברים לגמרי אחרים.
אבישי ברוורמן: המהפכה הטכנולוגית תמשיך, ולכן השאלה שמטרידה אותי היא מי שם את החסמים ואיך.
אבישי ברוורמן: זה לא ברור.
אבישי ברוורמן: יכול להיות פה דיקטטור וכמה בעלי הון שישלטו, והם יביאו לכם את כל החומרים וישטפו את המוח.
אבישי ברוורמן: מי שולט?
אבישי ברוורמן: זאת שאלה מאוד מסובכת.
אבישי ברוורמן: לכן השאלה שאתם מתמודדים איתה עכשיו היא מורכבת ביותר.
אבישי ברוורמן: העיקרון של חופש המידע ושקיפות שומר על אדם מדיקטטורה, ומצד שני אתה יכול באמצעות שליטה במערכות גם להגיע לדיקטטורה וגם להרעיל את הבארות.
אבישי ברוורמן: לעיתים כשאני צופה בטלוויזיה – אני הפסקתי לצפות.
אבישי ברוורמן: כי המטרה של הטלוויזיה היא לעשות כסף, והדרך לכך היא להביא למקסימום את מספר הצופים.
אבישי ברוורמן: מה הפתרון להביא למספר הצופים?
אבישי ברוורמן: המכנה המשותף הנמוך ביותר ודרגת הגירוי הגבוהה ביותר.
אבישי ברוורמן: התוצאה היא שאתם רואים רק "אח גדול" ו"הישרדות" ודברים כאלה.
אבישי ברוורמן: זה רייטינג, אבל בסופו של דבר – מה עם תרבות וידע?
אבישי ברוורמן: איזה אדם אתם תיצרו עם הילדים שלכם?
אבישי ברוורמן: לכן באתי לכאן להקשיב קצת.
אבישי ברוורמן: אני אחזור לסבלותיי.
אבישי ברוורמן: אני גאה להיות בבית הזה עם כל החולשות שלו שהוא צריך להשתפר.
אבישי ברוורמן: אבל חלק מהדברים – השטחיות ולעיתים הצורך לתפוס כותרת על חשבון עומק מסכן לא רק את הכנסת הזאת, אלא את המין האנושי.
אבישי ברוורמן: אז אני מאחל לכם שבדיון הזה תגידו את כל מה שאתם מאמינים בו וכל מה שכואב לכם, כי בסופו של דבר אנחנו צריכים ללמוד מכם כי אנחנו נמצאים פה כדי שאתם והבנים שלכם תחיו בארץ הזאת במדינה נאורה, חזקה שמובלת על-ידי מצוינות ומצד שני שומרת על צדק ואיכות.
אבישי ברוורמן: אני זכיתי שהבן שלי בתיכון עירוני ד' אחרי שלמד שנים בנגב וגם שם למד היטב.
אבישי ברוורמן: תסלחו לי שאני לא מדבר על תיכונים אחרים, אני מאוד מבסוט שהילדים שלי לומדים בתיכון עירוני ד'.
אבישי ברוורמן: תודה רבה.
אופיר אקוניס: דרך אגב, לגבי הטלוויזיה ישנו פיקוח של המדינה ואפילו במידה רבה מאוד באמצעות מועצת הרשות השנייה.
אופיר אקוניס: הממשלה עצמה לא מפקחת על התכנים, אבל היא עושה איזשהו סדר בהתנהלות של רשות השידור.
אופיר אקוניס: לא בתכנים חלילה, אבל בוודאי יש הגבלות רבות מאוד בתוכניות הערוץ השני עם כל המגבלות, בעיקר של הטלוויזיה המסחרית, כפי שאתה השר דיברת עליו, שבוודאי רוצים למשוך צופים ומשדרים תוכניות כמו "האח הגדול" או "הישרדות".
אופיר אקוניס: אפילו סדרות כמו "הכול דבש" שמשודרת משעה מסוימת, על-פי הוראת הרשות השנייה מכיוון שהם החליטו שיש תכנים מסוימים שהם היו רוצים להכניס לסדרה, אבל בלתי מתקבל על הדעת שישדרו ב-21:00 בערב בשעה שילדים קטנים צופים בטלוויזיה.
אופיר אקוניס: לכן הם מעדיפים להיות משודרים ב-22:30 בלילה.
אופיר אקוניס: גם אז, אדוני השר, הם מקבלים את הביקורת שלהם ואת התלונות לרשות השנייה או למשרד התקשורת.
אופיר אקוניס: אנחנו נשמע כאן בוודאי גם את עמדת משרד התקשורת בעניין הזה.
אופיר אקוניס: כפי שהצעת, חבר הכנסת חסון, אתה רוצה שנשמע את האורחים, ואתה צודק.
אופיר אקוניס: אנחנו נעשה את זה בשיטה הקבועה שלנו – לא נחרוג בצורה מז'ורית מסדר היום.
אופיר אקוניס: נשמע חבר כנסת ואורח, חבר כנסת ואורח עד שייגמרו חברי הכנסת, ואז האורחים ידברו ברציפות.
אופיר אקוניס: לכן כיוון שהצעת אני מדלג עליך עכשיו.
אופיר אקוניס: ניתן את רשות הדיבור לשלמה רון מהישיבה התיכונית "תורה ומדע" מירושלים.
שלמה רון: - - -
אופיר אקוניס: אתה רוצה לשמוע קצת?
ישראל חסון: אני אתחיל.
אופיר אקוניס: תראו מה קרה כאן – זאת דוגמה מצוינת.
אופיר אקוניס: חבר הכנסת הציע – זה אחלה, דוגמה מצוינת.
אופיר אקוניס: הצעת- -
ישראל חסון: יש מישהו שרוצה?
אופיר אקוניס: הלית אורני מעירוני ד'.
אופיר אקוניס: אחר כך חבר הכנסת חסון.
אופיר אקוניס: אני מבקש מהמנהלת לא להפריע.
נעמי טיסונה: השר אשם, הוא דיבר אליי, המורה.
אופיר אקוניס: הלית, בבקשה.
הלית אורני: כפי שהשר ברוורמן ציין, אחת הסכנות היא שבאינטרנט יש חומר שמזיק לילדים ופוגע בהם בין אם אנחנו מדברים על פורנוגרפיה, על תכנים אלימים, על הימורים, על הסתה, או אפילו כפי שהשר ציין – על חומרים רדודים ושטחיים.
הלית אורני: אבל יש לזכור שהאינטרנט מכיל גם דברים טובים.
הלית אורני: כל דבר שקיים מחוץ לאינטרנט נמצא גם בתוכו.
הלית אורני: באינטרנט אפשר למצוא גם יצירות ספרות ואמנות, אפשרויות לשוחח עם חברים ועם אנשים מכל העולם לצד אותם דברים מזיקים שהזכרתי.
אופיר אקוניס: את קוראת ספרים?
אופיר אקוניס: האם את משתמשת בכלי הזה ששמו ספר?
הלית אורני: בוודאי.
אופיר אקוניס: לפרוזה או ללימוד?
הלית אורני: קריאת ספרים היא אחד התחביבים שלי מאז שהייתי קטנה.
הלית אורני: במובן הזה גם אני מכירה את הדבר המודפס עם העמודים.
אופיר אקוניס: יפה, זה טוב.
הלית אורני: אבל גם באינטרנט יש אפשרות למצוא את כל שירי רחל באינטרנט בכל מקום ובכל זמן, וזה בהחלט פרויקט מבורך.
הלית אורני: למעשה, אם אנחנו רוצים לטפל בתופעות שליליות אנחנו לא צריכים להסתכל רק על הייצוג שלהם באינטרנט – למשל, לא רק על אתרי הימורים, אלא על הימורים ככלל.
הלית אורני: הרי המטרה שלנו היא לא למנוע את אתרי ההימורים, אלא למנוע את התופעה הגדולה.
הלית אורני: הדרך למנוע את התופעות המזיקות האלה היא רק באמצעות חינוך והעלאת המודעות לסכנות גם באינטרנט וגם שלא באינטרנט.
הלית אורני: האמת היא, שרוב ההורים, כפי שציינתם, לא בקיאים ברזי העולם הדיגיטלי כפי שהילדים שלהם יודעים.
הלית אורני: הדרך הטובה ביותר היא לגרום להורים לדעת יותר על המחשב, על האינטרנט ועל התכנים.
אופיר אקוניס: צריך לחנך את ההורים?
אופיר אקוניס: זה מה שאת מציעה?
הלית אורני: לא הייתי קוראת לזה חינוך, הייתי קוראת לזה מודעות.
הלית אורני: אבל לילדים, צריך להעלות את הרעיון של חינוך; גם למשל חינוך בשאלה האם למסור מידע לזרים, איך, מתי נפגשים, מה עושים ברשת.
הלית אורני: הרי בסופו של דבר כללי ההתנהגות עם אנשים ברשת הם חלק מחינוך שאנחנו רוצים להעניק לילדים שלנו בעולם שהולך ונהיה דיגיטלי יותר ויותר.
הלית אורני: הרעיון של מסירת מידע והעלאת המודעות קיים כבר בחוקים.
הלית אורני: כבר בחוק התקשורת משנת 1982 בסעיף 6(3): "בעל רישיון יספק למנוייו עלון מידע מודפס אשר יכלול אזהרה בדבר קיומם של תכנים באינטרנט אשר אינם מתאימים לילדים ולבני נוער וכן יכלול פירוט של הדרכים בהן ניתן לחסום את גישתם של ילדים ובני נוער לתכנים אלה".
הלית אורני: כלומר כבר בחוק הקיים מובע הרעיון שהדרך הטובה ביותר היא ליידע את המשתמשים באינטרנט על הסכנות- -
אופיר אקוניס: מעניין, את יודעת שחבר הכנסת הגיש הצעת חוק כזאת- -
קריאה: זה לא חוק, זה קריאה ראשונה.
אופיר אקוניס: בסדר, אבל יש הצעת חוק כזאת מכיוון שהדברים נכונים לתחילת שנות ה-80.
אופיר אקוניס: היו כמה הצעות חוק שהוגשו כאן בכנסת, גם בכנסת הקודמת.
אופיר אקוניס: על אחת, של חבר הכנסת אמנון כהן, לא חל דין רציפות.
לאה ורון: אנחנו ביקשנו, והתלמידים, יחד עם החומר של מרכז המחקר והמידע, קיבלו גם את הצעות החוק.
הלית אורני: בהחלט.
אופיר אקוניס: את ראית את הצעת החוק של חבר הכנסת מילר?
הלית אורני: כן.
הלית אורני: אין ספק שהצעת החוק של מילר מזכירה אותה מאוד.
הלית אורני: ההצעה של מילר אומרת: "חובת בעל רישיון למתן שירותי גישה לאינטרנט ליידע את לקוחותיו בדבר קיומם של אתרים פוגעניים ברשת ואפשרות ההגנה מפניהם".
הלית אורני: כלומר, למעט המילים, זה די אחד לאחד.
הלית אורני: זאת גם הדרך שמשרד התקשורת הצהיר עליה – רעיון של חינוך.
הלית אורני: למעשה, גם המשטרה עוסקת בכך ומחפשת את אותם אנשים שפוגעים, לדוגמה פדופילים שמנסים ליצור קשר עם ילדים.
הלית אורני: אני הבאתי לכאן צילום של ראיון מעיתון מעריב עם עורך דין אייל דוד שעבד במשטרה ביחידה לחקירת פשע ממוחשב.
הלית אורני: לדבריו, הדרך הטובה ביותר היא לטפח אצל הילדים מודעות כדי שיכירו את הסכנות.
הלית אורני: הוא אומר, למשל, לשבת יחד על המחשב, לספר להם על דוגמאות, להסביר להם שצריך לנתק מישהו שלא מכירים אם הוא מתקשר אליך בסקייפ או בתוכנות אחרות של מסרים.
הלית אורני: זאת הדרך המועדפת גם על המשטרה, וזאת הדרך הנפוצה בחוק היום.
הלית אורני: אז – לא לצנזורה, כן לחינוך.
אופיר אקוניס: חבר הכנסת חסון, בבקשה.
ישראל חסון: אני מוכן לוותר לעוד אחד.
אבישי ברוורמן: בדיוק.
אבישי ברוורמן: הרמה כל כך גבוהה שחבל לא לשמוע.
אבישי ברוורמן: פנטסטי.
אופיר אקוניס: אם כך, מאור טרבלסי מישיבת "תורה ומדע" בירושלים.
מאור טרבלסי: בנושא חינוך המסגרת היא גם פונקציה שצריך להתייחס אליה.
מאור טרבלסי: אני מניח שאת דף ההוראות יהיה ניתן להשיג גם בלי שיסופק יחד עם הכלי.
מאור טרבלסי: הכלי הוא כזה שמאפשר לעקוף גם את דף ההוראות, ואין יתרון ליצרן ויכולת להנחות בצורה שתכוון למקום הרצוי.
מאור טרבלסי: חינוך הוא תהליך.
מאור טרבלסי: בשלב שבו הכלי כבר מגיע לידיים שלנו קשה להגיע לרמת החינוך הנחוצה כדי שהכלי יתועל למקום הרצוי ולכל המקומות החיוביים שהאינטרנט יכול להוביל אליהם.
מאור טרבלסי: אבל צריך להדגיש ולדבר קודם כול על הנזק ולא על הרווח החינוכי.