GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אופיר אקוניס: אנחנו באותה ישיבה שסיפרתי לילדים שבה נסכם במליאה את העניין.
אופיר אקוניס: אתה, כמובן, תנהל את הישיבה, אין על זה ויכוח.
אופיר אקוניס: אנחנו בדיוק שומעים עכשיו את יובל גבע מעירוני ד' בתל-אביב שמדברת על גבולות הסינון או אי גבולות הסינון, ואני שומע דבר מעניין שאצל חלק משכנינו יש סינון דווקא לאלה שרוצים בשלום.
אופיר אקוניס: זה דבר מאוד מדאיג.
אופיר אקוניס: היה צריך להיות להפך, לעשות סינון למי שתומך בטרור ולא למי שתומך בשלום.
אופיר אקוניס: אבל כל אחד מחליט את החלטותיו האסטרטגיות.
אופיר אקוניס: אז את אומרת להשאיר פתוח?
יובל גבע: אני אומרת להשאיר פתוח, אבל יש פרסומות בטלוויזיה לגבי חסימה של ערוצים כמו אגו – "לבחור זה החלק שלכם" – ואנחנו יכולים לעשות כך שספקי אינטרנט יעלו פרסומות בטלוויזיה או מודעות שיש להם אפשרות לחסום אתרים, אבל לדעתי, האחריות הזאת לא צריכה להיות בידי הממשלה, אלא בידי ההורים.
יובל גבע: כל אחד כמו שהוא רוצה לנהל את הבית שלו.
יובל גבע: למשל, אם הם רוצים לדאוג לפיקוח על גלישת הילדים שלהם הם יכולים לשים את המחשב בחדר משותף, ואז ירד הסיכוי שהם יגיעו לתכני זימה או פורנוגרפיה.
יובל גבע: האחריות, לדעתי, היא בהורים ובבית ולא על הממשלה.
אופיר אקוניס: חזרנו לתחילת הדיון: לחנך את ההורים מה לעשות ולקבוע את גבולות החשיפה של הילדים לאינטרנט.
אופיר אקוניס: אדוני היושב ראש, אנחנו שמחים שהצטרפת אלינו.
אופיר אקוניס: אנחנו בדיון מרתק.
ראובן ריבלין: אדוני יושב ראש ועדת הכלכלה, חברי ועדת הכלכלה, חברי הכנסת הנכבדים וחברי הכנסת לעתיד ומנהיגים בישראל בעתיד, אני יוצא עכשיו מפגישה משותפת של ועדת החינוך, ועדת המדע והוועדה לקידום מעמד האישה עם כלת פרס נובל עדה יונת אשר זכתה בפרס נובל בגלל השקעה גדולה שעשתה היא וחבריה בזמנו.
ראובן ריבלין: כל פרסי הנובל שאנחנו מקבלים היום הם תוצאה ישירה של השקעה בנוער באותן תקופות כאשר בסדר העדיפות החינוך היה בעדיפות עליונה, והחינוך להשכלה, למידע, לידע ולמחקר היה אחד הדברים החשובים ביותר בסדר העדיפות הזאת.
ראובן ריבלין: משם אני מגיע הנה לדיון חשוב ביותר, וכבר ממה שקיבלתי דיווח אני רואה שהחברים לעתיד, אותם אלה אשר ינהיגו את העם, והיום הם נמצאים בין המובחרים שבתלמידינו, נוטים למידה יותר רכה ולריסון בכל מה שקשור לחופש ביטוי בלתי מוגבל.
ראובן ריבלין: בדרך הטבע, הנוער שהוא המורד הוא אשר בא ומכוון אותנו למצב שבו אנחנו נקדש את חופש הביטוי גם אם הדבר פוגע בשוליים ברמה כזאת או אחרת בחינוך עצמו.
ראובן ריבלין: אני הייתי שר התקשורת כאשר האינטרנט התחיל לחדור.
ראובן ריבלין: ב-2001 כאשר קיבלתי לידיי את תיק התקשורת ראיתי את האפשרויות הטכנולוגיות יחד עם הסכנה החברתית בערוץ הזה ובאפשרות הבלתי מוגבלת כמעט של תקשורת ישירה בזמן אמת בכל חבלי העולם כאשר הכול פתוח.
ראובן ריבלין: הדברים האלה אז לא נראו משום שהאינטרנט חדר אז בשיעור של 7%.
ראובן ריבלין: היום אני יודע שכמעט אין בית ספר שבו אין אפשרות לנער ולנערה לגלוש באינטרנט וללמוד את צפונותיו וגם לקבל מידע וגם ליצור מצב שהוא ייחשף לדברים שהם בבחינת טאבו במשך תקופות רבות.
ראובן ריבלין: נכון, המתירנות היום היא הרבה יותר רחבה; נכון, היום אנחנו בדור שהילדים כבר מלמדים את אמא ואבא איך עושים ילדים.
ראובן ריבלין: אנחנו נמצאים בדור שבו הנוער הוא שמכוון את סדר היום במשפחה; הוא זה שמעורה כמעט בכל עניין ועניין, הוא שיכול לתת את דעתו גם בנושאים שעומדים ברומה של עתידה של מדינת ישראל.
ראובן ריבלין: אנחנו היום מצאנו את יום חגה של הכנסת, מלאות 61 שנים לכנסת ישראל כיום שבו נפתח את הבית ונאפשר לכם להבין את האיכויות ואת הרמות שלהן צריך כדי להתייחס לנושאים חברתיים, מדיניים וכלכליים, ובנושא האינטרנט מעורבים כמעט כל הנושאים גם יחד.
ראובן ריבלין: אני שמח מאוד על השתתפותכם, ואני יודע שגם אחר-הצהריים יושב הראש של הוועדה, יחד עם החברים המשתתפים, יביאו את תוצאות הדיון בוועדה בפני הכנסת ובמליאתה, כאשר על דוכן הכנסת ישב גם נשיא המדינה.
ראובן ריבלין: אתם תזכו לשמוע אותו, את ראש הממשלה ואת יושבת ראש האופוזיציה, ולאחר מכן, אני אומר במלוא הצניעות מטעמכם, הם יזכו לשמוע אתכם לתפארת מדינת ישראל והנוער שלה.
ראובן ריבלין: ברוכים תהיו.
אופיר אקוניס: תודה רבה, אדוני היושב ראש.
אופיר אקוניס: אנחנו עם אוהד ממרוד ממקיף ג' באשדוד.
אופיר אקוניס: ניתן אחר כך גם למבוגרים.
אופיר אקוניס: יש פה גם נציגים של ועד ההורים הארצי שרוצים שנתייחס לכמה מהפעילויות שלהם.
אופיר אקוניס: היום ישבו ליד השולחן גם הנשיא וגם ממלא מקומו של הנשיא שהוא יושב ראש הכנסת.
אופיר אקוניס: רק למען הסדר הטוב, אדוני היושב ראש.
אופיר אקוניס: כל צמרת האומה תשב היום במליאת הכנסת.
אופיר אקוניס: צריך לברך אותך ואת הצוות שלך, אדוני היושב ראש, על היוזמה הברוכה הזאת לחגוג את חגה של הכנסת לא רק עם אזרחים מן השורה, אלא עם הדור הבא, הטובים שבאזרחי ישראל.
אופיר אקוניס: זה רעיון אדיר, ואני מנצל את ההזדמנות לברך אותך וגם לומר מזל טוב לכנסת.
ראובן ריבלין: מזל טוב לכולנו.
אופיר אקוניס: בבקשה, אוהד.
אוהד ממרוד: אני רוצה להתייחס לכמה נקודות שעלו במהלך הדיון.
אוהד ממרוד: האינטרנט הוא מערכת מאוד מורכבת וצריך לחלק אותו לכמה דברים: קודם כול יש צ'אטים ואמצעים שבהם אפשר לתקשר באופן מידי, תוכנות להעברת מסרים מידיים.
אוהד ממרוד: עליהן צריך להחיל בדיוק אותם חוקים שמחילים על חברות של טלפונים, לדוגמה.
אוהד ממרוד: שנית, השאלה היא איך מצנזרים את חברות התוכן, והאם צריך בכלל לצנזר אותן.
אוהד ממרוד: גם כאן יש חלוקה – יש תוכן שהוא לא חוקי ופלילי, קרי פורנוגרפיה של ילדים או הסתה לאלימות או חומר נגד המדינה, כמו קריאה לטרור שהזכרת קודם.
אופיר אקוניס: היועצת המשפטית של משרד התקשורת שהחוקים האלה חלים, ומי שמפקח עליהם ומי שאוכף את החוק ודאי הקים את המחלקות שעוסקות בדבר הזה בצורה מאוד ספציפית.
אוהד ממרוד: זה נכון, אבל השאלה אם אפשר לשאול אותם גם האם זה עובד.
אוהד ממרוד: קראתי שבמדינות רבות יש רשימה של אתרים לא חוקיים שנחסמים.
אוהד ממרוד: בישראל לא קראתי על דבר כזה.
יהונתן קלינגר: אתר נחסם בהוראת בית משפט.
אופיר אקוניס: הוא יסיים, ואתה תענה לו אחר כך.
אוהד ממרוד: שנית, האם בכלל צריך צנזורה כללית.
אוהד ממרוד: לדעתי, בניגוד למה שחלק אמרו פה לא צריך צנזורה על תכנים שנחשבים לא ראויים, אלא צריך להתרכז בחינוך.
אוהד ממרוד: הסיבה שבגללה לא צריך צנזורה כללית על תכנים לא ראויים היא מכיוון שבמצב כזה אנחנו נכנסים להחלטות הרבה יותר אישיות וקשורות הרבה יותר לתפיסת העולם של המחליט.
אוהד ממרוד: כהחלטות שקשורות לתפיסת העולם של המחליט הרבה אנשים ירגישו שיש פגיעה חמורה מאוד בזכויותיהם, כמו חופש למידע או חופש הביטוי.
אוהד ממרוד: דבר שני, שהעלית ממש בתחילת הדיון, זה תרבות.
אוהד ממרוד: האם האינטרנט משרת את התרבות שלנו ומקדם אותה, האם הוא שטחי מדי?
אוהד ממרוד: האם צריך לעשות משהו כמו רשות שנייה שתכריח סוגה עלית באינטרנט שתיוצג על-ידי כל מיני חברות?
אוהד ממרוד: לדעתי, הדבר הזה קורה כבר עכשיו.
אוהד ממרוד: האינטרנט מעצם קיומו הוא חופשי לכל אדם, ולכן כל אדם יכול להעלות כל תוכן שהוא רוצה.
אוהד ממרוד: לכן אם המדינה או אם חברות מסוימות חושבות שהן צריכות להעלות תכנים יותר איכותיים שמקדמים נושאים מסוימים או שמים דגש על נושאים מסוימים, החברות האלה יכולות לעשות הדבר הזה בעצמן, לקחת יוזמה ולפעול.
אוהד ממרוד: דבר אחרון הוא בנוגע לילדים.
אוהד ממרוד: בכך אני מתחבר למה שהציעו פה – הגברת המודעות באופן שיהיה דומה מאוד לדרך שבה עשו קמפיין נגד נהיגה בשכרות.
אוהד ממרוד: למרות שלדעתי, הקווים לקמפיין הזה צריכים להיות מאוד דומים לבד מהעובדה שבישראל, כמו שאמרתם, למבוגרים אין הרבה מידע על האינטרנט, והם לא מבינים את המדיום הזה כמו שהם מבינים מה זאת שכרות ומה זה נהיגה.
אוהד ממרוד: לכן צריך להתמקד יותר בהסברה- -
אופיר אקוניס: מתחילים להבין.
אופיר אקוניס: לפעמים אני מתפלא על אנשים מבוגרים מאוד שמשתמשים באינטרנט.
אופיר אקוניס: השכנה שלי היא בת – לא חשוב – והיא עם הכלי הזה- -
ראובן ריבלין: כל סבא שיש לו נכד יכול להתעסק עם האינטרנט.
ראובן ריבלין: הנכד מלמד אותו מה לעשות.
אופיר אקוניס: אתה יודע מה המסקנה הכי גדולה כאן?
אופיר אקוניס: אנחנו אמנם עדיין לא מסכמים את הישיבה, אבל מה שאני מבין מכל החבורה הצעירה והאיכותית שיושבת פה הוא שהכול התהפך – הם יחנכו אותנו.
ישראל חסון: גם לי יש שכנה שתמיד כשאני שואל אותה בת כמה היא, היא אומרת לי 20 וכמה חודשים; אני שואל אותה, כמה חודשים, היא אומרת – 640.
ראובן ריבלין: אני נאלץ לעזוב לוועדה אחרת.
אופיר אקוניס: כן, כמובן, תודה רבה.
אופיר אקוניס: אנחנו נפגשים ב-16:00 במליאה.
אופיר אקוניס: חבר הכנסת חמד עמאר.
אופיר אקוניס: הבטחתי גם לנציגי ההורים לדבר.
חמד עמאר: אני אתחיל בנושא שסיימתם עכשיו.
חמד עמאר: כיושב ראש תנועת הנוער הדרוזית יש לנו יוזמה מיוחדת שנוער ידריך מבוגרים.
חמד עמאר: אנחנו מנסים להשיג תרומות לאנשים מבוגרים, פנסיונרים, שאין להם יכולת להשיג מחשב.
חמד עמאר: אנחנו גם עוזרים להם להשיג מחשב וגם מצמידים להם מד"צ מאצלנו שמדריך אותם לגלוש באינטרנט וגם לתפעל אותו.
חמד עמאר: הם מגלים עולם חדש.
חמד עמאר: אני מסתובב בכפרים, ואני שומע אנשים מבוגרים שהשימוש והעזרה של הנוער הוא אדיר, והיכולת של הנוער והידע שלו במחשבים הוא אדיר.
חמד עמאר: לכן אם ניקח את הדברים החיוביים של המחשבים, של האינטרנט, של הגלישה, של החומר שאתה יכול לקבל מהאינטרנט – זה חומר אדיר, ידע אדיר, דברים חיוביים מאוד.
חמד עמאר: אבל בכל מקרה אתה צריך להסתכל גם על הפן השני בנושא הזה.
חמד עמאר: אני אתן לך דוגמה למה שקרה לפני חצי שנה.
חמד עמאר: פורסם באינטרנט סרטון קטן שפוגע קשות בעדה הדרוזית וגרם לפגיעה מאוד קשה בעדה, גרם לתסיסה ולמהומות.
חמד עמאר: זה הכוח של האינטרנט.
חמד עמאר: הכוח של האינטרנט הוא אדיר וצריכה להיות איזושהי מערכת סינון.
חמד עמאר: אבל אני מאמין במסנן העיקרי, שהוא ההורים.
חמד עמאר: ההורים נמצאים בבית, עוקבים אחרי הילדים שלהם.
חמד עמאר: כמו ששמעתי עכשיו, גם אצלי בבית המחשב והאינטרנט לא נמצאים בחדר של הילד, זה נמצא בפינת הישיבה, במקום שאמא שלו עוברת בה כל הזמן, וכשאני בבית אני עובר שם כל הזמן.
חמד עמאר: ככה ההורים יכולים לראות איפה הילד שלהם יכול לגלוש ואיפה הוא גולש.
חמד עמאר: גם לילד אין האפשרות להתחיל לחפש אתרים.
חמד עמאר: זה המסנן העיקרי.
חמד עמאר: מצד שני אנחנו גם יכולים לעזור להורים.
חמד עמאר: אני חושב על הצעת חוק שחברות הספקיות יהיו מחויבות לשלוח להורים דיווח על האתרים שגלשו בהם בבית.
חמד עמאר: ככה יהיה פיקוח של ההורים על הנושא.
חמד עמאר: אני לא יודע אם זה אפשרי, אני חושב על הדברים האלה.
אבי גור: זה אפשרי, אתה בסדר גמור.
אופיר אקוניס: אני מנסה להבין מה יקרה כשהילדים יקבלו דיווח איפה גלשו ההורים.
אופיר אקוניס: זה יכול להיות יותר בעייתי.
חמד עמאר: אז אני יכול לחסום את שניהם מלגלוש.
חמד עמאר: מערכת סינון וחופש ביטוי זה דבר מאוד חשוב, אבל מהנתונים שאנחנו מקבלים איפה גלשו הילדים, ומהן היכולות יש לילדים.
חמד עמאר: היום ל-95% מהילדים יש מחשב, והם מחוברים לאינטרנט.
חמד עמאר: גלישה של כ-60% באתרי מין, תמונות זוועה – 35%, אתרים שמפיצים מסרי שנאה.
חמד עמאר: היכולת של הנוער לגלוש ולהגיע לכל מיני אתרים והיכולת לעקוף את כל מערכת הסינון היא אדירה.
חמד עמאר: כששאלתי מי לא יכול לעקוף ולא להפך כי אני מודע ליכולות של הנוער ומכיר אותן.
חמד עמאר: אני מכיר את הנושא של האינטרנט כבר שנתיים במסגרת היוזמה שיזמתי בעניין המבוגרים, ואני רואה את היכולות.
חמד עמאר: חייבים למצוא מערכת סינון כדי שנוכל פשוט להגן על הילדים שלנו ועל הנוער שלנו.
אופיר אקוניס: תודה, חבר הכנסת חמד עמאר.
אופיר אקוניס: יונתן בייטנר, תיכון עירוני ד'.
יונתן בייטנר: רבותיי, אני רוצה להפנות את תשומת לבכם לכמה נתונים: ראשית, ל-95% מהתלמידים יש מחשב מחובר לאינטרנט.
יונתן בייטנר: אבל לעומת זאת 60% מהילדים ובני הנוער, לפי המידע שהבאתם לנו, נחשפו לפורנוגרפיה באינטרנט, רבים מהם בכוונה.
יונתן בייטנר: בקרב ההורים – 67% מההורים מאפשרים לילדיהם לגלוש ללא הגבלת זמן, ו-62% מהילדים אינם משוחחים עם ההורים על הגלישה עצמה.
יונתן בייטנר: מה אנחנו למדים מהנתונים האלה?
יונתן בייטנר: שיש פריצות משולחת רסן בכל מה שקשור לגלישה באינטרנט.
יונתן בייטנר: הילדים גולשים במה שהם רוצים, כמה שהם רוצים, והפיקוח של ההורים הוא מאוד דל.
יונתן בייטנר: נוסף לכך רק ב-18% מהבתים פועלת תוכנת סינון.
יונתן בייטנר: במצב כזה אין מנוס שהמדינה תסיר את הכפפה ותקים פיקוח ממוסד – ופה אני מחזק את ידיו של חבר הכנסת חסון – שזה הפתרון האפקטיבי ביותר.
יונתן בייטנר: נוסף לכך, נציגת משרד החינוך אמרה שמתקיים יום מודעות לאינטרנט פעם בשנה בפברואר.
יונתן בייטנר: יום אחד הוא לא אפקטיבי במיוחד- -
קריאה: היום הזה הוא שיא הפעילות.
יונתן בייטנר: אבל מערכת החינוך שמתעסקת גם ככה בעיקר בלהשאיר את הראש מעל פני המים, לא יכולה לשאת גם בנטל הזה.
יונתן בייטנר: לטעמי, הפתרון האפקטיבי היחיד הוא חסימה ממוסדת של המדינה.
חמד עמאר: משרד החינוך מבצע פעילות מסוימת לנושא ההסברה?
חמד עמאר: אנחנו לא שמענו אם במשרד החינוך יש מערכת מסודרת של הנושא.
סיגלית סובל סביון: יש מערכי שיעור מסודרים.
סיגלית סובל סביון: כמו שציינתי קודם, השיא הוא ביום האינטרנט הפתוח, אבל יש מערכי שיעור שמותאמים לגילאים שונים.
סיגלית סובל סביון: יש גם הנחיות לבתי הספר כי יש גם בדיקה דרך בתי הספר - -
חמד עמאר: אתם בודקים בבתי ספר איזה סוגי גלישה קיימים ואיפה גלשו הילדים?
קריאה: שום דבר.
סיגלית סובל סביון: יש חוזר מנכ"ל- -
חמד עמאר: לא חוזר מנכ"ל, יש לכם נתונים?
אופיר אקוניס: רק כדי לחדד, היום הזה הוא יום אחד, אבל יש גם מעבר לזה- -
חמד עמאר: זה יום שיא.
אופיר אקוניס: אבל אין במהלך השנה כל הזמן.
סיגלית סובל סביון: יש מערכי שיעור מסודרים- -
יהודה סקר: זה כמו השלג בירושלים – פעם בשנה.
יונתן בייטנר: אני חייב להודות שבכל 12 שנות הלימוד שלי לא נתקלתי פעם אחת באיזו הנחיה, שיעור או תוכנית למניעת- -
אבי גור: יפה מאוד.
אופיר אקוניס: יונתן אומר כאן דבר חשוב – הנציגים המכובדים מטעם משרד החינוך אומרים לנו שיש להם דבר מה; אבל אומר יונתן שבמשך 12 שנות הלימוד שלו הוא לא נתקל במערך שיעור או בשיעור אחד שנתן לו הסברה בנושא.
23653: זה נתון לשיקול בית הספר.
ישראל חסון: יונתן, אתה מגיע לכל הימים בבית ספר?
יונתן בייטנר: תשאל את המנהלת.
ישראל חסון: זאת גם בעיה בפני עצמה, אם כן.
אופיר אקוניס: הוא שואל אם אתה לא מבריז אף פעם.
יונתן בייטנר: המנהלת היא עדה שלי.
אופיר אקוניס: נראה לי שהוא מגיע.
ישראל חסון: זאת כבר בעיה בפני עצמה.
אופיר אקוניס: הוא לא הולך לשתות קפה ביהודה המכבי.
אופיר אקוניס: אולי אחרי השיעור, זה בסדר.
אופיר אקוניס: מה את אומרת שם?
23653: זה תלוי רצון בית הספר כמו הרבה מאוד סדנאות בנושאים נוספים.
23653: זה תלוי אם בית הספר מזמין, והוא לדעתי, גם צריך לשלם על חלק מהסדנאות.
מיטל גרייבר שוורץ: אבל יש מערכי שיעור במשרד החינוך שהם לא חובה.
אופיר אקוניס: אז מה, זה וולונטרי?
אופיר אקוניס: זה לא צריך להיות כך.
אופיר אקוניס: אז למדנו משהו.
אופיר אקוניס: זה לא צריך להיות וולונטרי, זה צריך להיות בתוך תוכנית הלימודים.
אופיר אקוניס: אם אתם רוצים תוכנית לכיתה א' בענייני מחשבים ואינטרנט תעשו גם בכיתה א', כי כבר אז גולשים, ובוודאי לכיתה י"ב.
נעמי טיסונה: - - -
אופיר אקוניס: של משרד החינוך.
אופיר אקוניס: או-קיי, זאת אמירה חשובה.
אופיר אקוניס: בוודאי נתרמה פה תרומה חשובה מאוד.
קריאה: לא שמענו מה היא אמרה.
אופיר אקוניס: מנהלת בית הספר עירוני ד' אמרה שההמלצה שלכם היא זניחה.
אופיר אקוניס: זה מתחיל בתלמיד ואחר כך גם לגבי סגל המורים.
חמד עמאר: אני שאלתי גם אם אתם בודקים את סוגי הגלישה של הילדים אצלכם בבתי הספר.
סיגלית סובל סביון: יש הנחיות בחוזר מנכ"ל- -
חמד עמאר: יש לך נתונים?
סיגלית סובל סביון: לא, אין נתונים.
אופיר אקוניס: חוזר מנכ"ל הוא כלי שאולי כדאי להוציא אותו מהאינטרנט.
סיגלית סובל סביון: יש באינטרנט.
אופיר אקוניס: זה דבר שאולי כדאי לדבר עליו עם שר החינוך.
סיגלית סובל סביון: באתר משרד החינוך יש מאגר של כל חוזרי המנכ"ל.
נעמי טיסונה: סליחה שאני מתפרצת.
נעמי טיסונה: תלמידי המתמיד מאוד – וכל מי שנמצא פה מתמיד- -
חמד עמאר: קיבל חוות דעת מהמנהלת.
ישראל חסון: שמה?
נעמי טיסונה: שהוא מתמיד, לא מחסיר שיעורים.
נעמי טיסונה: הוא אמר דבר אחד ששווה להתייחס אליו או לפחות לעצור – שמערכת החינוך עסוקה בלשרוד.
נעמי טיסונה: מכיוון שכך, נכון שיש לה מנדט לבחור מתוך שפע ההמלצות שהיא מקבלת, אבל שפע ההמלצות קצת מטביע אותה.
נעמי טיסונה: אי לכך היא בוחרת את ה"קיומי" מאוד שעל-פיו היא נשפטת בהמשך, כי זאת רק חולייה אחת בדרך ארוכה.
אופיר אקוניס: אז המסקנה שלנו היא שיש צורך להעצים את תחום ההסברה ואת דעת הקהל בנושא הזה אל תוך מערכת החינוך.
אופיר אקוניס: כבר מסקנה אחת אופרטיבית שהסקנו בישיבה הזאת.
אופיר אקוניס: יהודה סקר, בבקשה.
יהודה סקר: אני מהנהגת הורים ארצית.
יהודה סקר: אני יושב ראש ועד הורים של תיכון הימלפרב בירושלים.
יהודה סקר: לשמחתי, אני מעורה מאוד באינטרנט, יושב בוועדות, וההערות, אדוני היושב ראש, וההערות של חבר הכנסת ישראל חסון הן צודקות בהחלט: אין פיקוח מתמיד - -
אופיר אקוניס: מחליף אותי חבר הכנסת חמד עמאר.
יהודה סקר: רק תשמע את ההערה הזאת.
יהודה סקר: בהימלפרב הכנסנו את נושא "רימון" כי המנהלת תפסה שני תלמידים שגולשים למקומות האסורים.
יהודה סקר: זה היה בהסכמה.
יהודה סקר: נוסף לכך, הבאתי מרצה, ואני ממליץ לכל אחד, וגם למנהלת, ללמד את ההורים שהמחשב והטלוויזיה יהיו בסלון, כמו שאמר חבר הכנסת עמאר.
יהודה סקר: אצלנו כולם משתדלים שזה יהיה בסלון ולא בחדרי חדרים.
יהודה סקר: אז יש עין צופיה – ההורים מסתכלים על מה שנעשה.
נעמי טיסונה: כשהם באמת מתעניינים.
יהודה סקר: כן.
ישראל חסון: יהודה, הוא רץ לגלוש, תלך אחריו.
יהודה סקר: בנושא מעורבות הורים.
יהודה סקר: אין אפשרות למשרד החינוך להיכנס לתוך מיליון מחשבים.
יהודה סקר: אני עצמי דאגתי ל-2,000 מחשבים, בעוונותיי הרים.
יהודה סקר: זה מחובר ישר למחשב – לך תדע מה הוא עושה בזה בבית.
חמד עמאר: אני לא דיברתי על הבית, דיברתי על בית הספר.
יהודה סקר: אנחנו בבית הספר הימלפרב, אחרי שהמנהלת ראתה שני תלמידים גולשים הכנסנו את "רימון".
יהודה סקר: פה שאלו, איך אפשר לעקוף את זה – אפשר גם לעקוף את זה.
יהודה סקר: אבל זה מונע.
יהודה סקר: אבל משרד החינוך לא מסוגל להשתלט על עשרות אלפי מחשבים.
יהודה סקר: זאת דעתי.
יהודה סקר: לדעתי, המשרד נותן מעט מאוד.
יהודה סקר: אני השתתפתי בכמה "ימי אינטרנט", והתשובה שנותנים בחוזרי מנכ"ל – אני נפגשתי עם שר החינוך ביום שישי והבעתי את דעתי בנושא.
יהודה סקר: אדוני מנכ"ל משרד התקשורת, אני שאלתי אותך בכוונה למה המשטרה לא מעורבת, ואני יודע מה הסיבה.
יהודה סקר: בכל המשטרה יש שבעה אנשי מקצוע שעוסקים בנושא של עבירות אינטרנט.
יהודה סקר: לדעתי, חשוב מאוד בוועדה שאתה מקים שיהיה גם קצין משטרה שאחראי לנושא הזה.
יהודה סקר: דבר נוסף, אני גם מעורה עם השר מיקי איתן בנושאים של העברת נתונים דרך האינטרנט.
יהודה סקר: אתם מכירים את החומר באזרחות – זה מגיע לכולם – במקום ספרים מעבירים את זה באינטרנט.
יהודה סקר: אנחנו שוקדים עכשיו עם השר איתן ועם לאה פניק, המפמ"רית הראשית במשרד החינוך שאחראית על גיאוגרפיה, בנושא האינטרנט גם בתחום הגיאוגרפיה.
יהודה סקר: בשבוע שעבר היה אינטרנט של כל הארץ שהועבר בהאיטי וראינו מה נעשה שם.
חמד עמאר: אני אתן לתלמיד לדבר.
חמד עמאר: עטאללה מנסור, בבקשה.
לאה ורון: היו לכם פקקים בדרך, אני מבינה.
לאה ורון: לכן התעכבתם?
עטאללה מנסור: כן.
עטאללה מנסור: שלום.
עטאללה מנסור: שמי עטאללה מנסור מבית הספר הבפטיסטי בנצרת.
עטאללה מנסור: אני רוצה להגיד על מה שנדון פה שהאינטרנט הוא מקור מידע מאוד גדול.
עטאללה מנסור: הוא שיפר את מדינת ישראל ב-30 שנה בדרגה, שלדעתי, בלי האינטרנט הוא לא היה משפר אותה ב-100 שנה.
עטאללה מנסור: אבל לאינטרנט יש גם הרבה צדדים שליליים כמו האתרים שדיברתם עליהם לפני כן.
עטאללה מנסור: אבל מה שאנחנו צריכים לעשות חייב להתחיל לא בילדים, אלא בהורים, מכיוון שכל הילדים במדינת ישראל לומדים מכיתה א' עד י"ב.
עטאללה מנסור: למשל, אנחנו מדברים כבר הרבה שנים על אלימות, ועושים ימים של "לא לאלימות" בבתי הספר, אבל ילדים עדיין משתמשים באלימות ופותרים את הבעיות שלהם באלימות, כי ילדים מתחת לגיל 18, אין להם הידע המספיק, הם לא מבינים כמו הורים.
עטאללה מנסור: לצערי הרב, לא כל ההורים מודעים לסכנה שיש באינטרנט.
עטאללה מנסור: אנחנו צריכים ללמד את ההורים מה יש באינטרנט, וככה ההורים יוכלו לשלוט על הילדים שלהם יותר.
חמד עמאר: תודה לך.
חמד עמאר: נשמע עוד תלמיד, תומר שקד.
תומר שקד: שלום.
תומר שקד: אני יושב ראש מועצת תלמידים של מחוז מרכז, ואני מייצג פה את מועצת התלמידים והנוער הארצית.
תומר שקד: לטעמנו, כשאנחנו מתייחסים לעניין של האינטרנט אנחנו צריכים להתייחס לאינטרנט כסימפטום, מאשר לאינטרנט כשלעצמו.
תומר שקד: אנחנו נמצאים בעולם מאוד פתוח וחופשי וזה דבר מאוד טוב, אבל צריך להבין שהבעיות שאנחנו מדברים עליהן בנושא האינטרנט הן בעיות שילדים ובני נוער וגם מבוגרים נחשפים אליהם גם במדיה הלא אינטרנטית, אלא גם בתקשורת הכתובה, תקשורת שמשודרת בטלוויזיה ודרך אמצעי תקשורת נוספים רבים.
תומר שקד: אפשר להגיד שמה שאנחנו מדברים עליו זה סוג של מחלה של החברה שלנו ושל החברה המודרנית הדיגיטלית.
תומר שקד: כשאנחנו מדברים על מחלה נהוג לתת אקמול נגד הסימפטומים ולתת אנטיביוטיקה נגד הבעיה עצמה.
תומר שקד: נכון שצריך קודם כול להביא לידיעת ההורים כלים שהם יכולים להשתמש בהם ולהעלות את המודעות שלהם לתוכנות לסינון אתרים כדי לטפל בבעיה כמו שהיא.
תומר שקד: כדי לטפל בשורש הבעיה הפתרון האמיתי יהיה פתרון הרבה יותר עמוק שלא יוכל להיות בחקיקה כי בסופו של דבר הפתרונות האלה הם שטחיים, וגם אם נעזוב את השיח על חופש הביטוי, שהוא מאוד חשוב, הם גם לא פתרונות מוחלטים.
תומר שקד: הפתרון האמיתי יהיה לתת בידי ילדים ובני נוער דרך מערכת החינוך כלים לחשיבה ביקורתית ולביקורת כלפי מה שהם נחשפים אליו ולא רק במדיה אינטרנטית, אלא בכל מדיה תקשורתית אחרת בדיוק כמו שמלמדים כל ילד קטן לא להתייחס לכל אדם זר שניגש אליו לא להתייחס כמו לאנשים שהוא מכיר, אלא בצורה ביקורתית מסוימת.
אופיר אקוניס: עורכת הדין יפעת בויאר, המועצה הלאומית לשלום הילד.
יפעת בויאר: דרך הפעולה שראוי לעשות בתחום האינטרנט מורכבת מכמה רבדים ומכמה מישורים שכולם הוזכרו במהלך הדיון.
יפעת בויאר: הרובד הראשון, כפי שנאמר פה מפי כל אחד כמעט הוא רובד של חינוך והסברה שצריך להיעשות גם לקבוצת התלמידים וגם לקבוצת ההורים ולכל האוכלוסייה.
יפעת בויאר: זה דבר חשוב, ומפה זה מתחיל, וייתכן שבסופו של דבר שם זה ייגמר.
יפעת בויאר: מערכות החינוך צריכות להיכנס לא בצורה של לאפשר או להציע, אלא לחייב את זה במערך החינוך שלהם כדי שהדברים יועברו הן לציבור התלמידים והן לציבור ההורים.
יפעת בויאר: דרך נוספת היא באכיפת החוקים הקיימים.
יפעת בויאר: חלק גדול מהדברים שמתרחשים בתוך האינטרנט – וזה דברים שגם אלה שמצדדים בחופש ביטוי וכדומה, סבורים שהם לא נכונים – הם לא חוקיים.
יפעת בויאר: מי שצריך לפעול נגדם הם רשויות אכיפת החוק, וזאת המשטרה.
יפעת בויאר: המשטרה צריכה להגיב לתלונות – מה שהיא לא עושה היום בצורה מספקת – והיא צריכה להגיב מספיק מהר לתלונות.
יפעת בויאר: לא רק זה, היא גם צריכה ליזום פעולות כדי לתפוס דברים לא חוקיים שנעשים ברשת.
יפעת בויאר: זה נעשה במדינות רבות בעולם ובשיתוף פעולה בין מדינות, ומשטרת ישראל לא במקום הנכון מן הבחינה הזאת.
יפעת בויאר: אמנם לא מתוך כוונות רעות, אלא מכיוון שהיא לא מסוגלת לעמוד במערך התקציבים ובמערך כוח האדם שמופנה לנושא, המשטרה לא מטפלת בנושא האינטרנט והמחשב בדרך ראויה.
יפעת בויאר: מישור אחר הוא מישור של הסדרה עצמית.
יפעת בויאר: זה מישור שהתחיל כבר לפני למעלה מ-3 שנים.
יפעת בויאר: עד היום לא ראינו תוצר סופי של הנושא הזה, אני לא מכירה הסדרה עצמית.
יפעת בויאר: אני לא יודעת מה מידת שיתוף הפעולה מצד החברות בנושא – אני מקווה שהוא רב – אבל הסדרה עצמית לא הולכת בלי חקיקה.
יפעת בויאר: כמו שאמרה נציגת משרד התקשורת, אחד הקטליזטורים הטובים להסדרה עצמית היא חקיקה.
יפעת בויאר: כשאנחנו מדברים על חקיקה זה לא חקיקה של צנזורה, זה לא שאנחנו הופכים להיות איראן, זה לא שחור ולבן, זאת חקיקה שקולה וסבירה.
יפעת בויאר: גם החקיקה שהייתה עליה ביקורת כל כך רבה, החקיקה של חבר הכנסת אמנון כהן, בעצם ביקשה לחייב לספק תוכנות סינון, ומי שיחליט על אופן הסינון ורמת הסינון יהיה הצרכן בסופו של דבר.
יפעת בויאר: זה לא שהציעו שמדינת ישראל תקבע מה טוב ומה לא טוב לכל בית במדינה.
יפעת בויאר: אז צריך לברור את הדברים, ורק בשילוב של ארבע דרכי הפעולה האלה באמת יהיה אפשר להתמודד – שוב, לא בצורה הרמטית ולא בצורה מלאה, אבל מיטיבה, עם הנושא הזה.
אופיר אקוניס: יעקב הרץ מבית ספר תורה ומדע בירושלים, בבקשה.
יעקב הרץ: אנחנו אומרים לא חקיקה אלא חינוך.
יעקב הרץ: השאלה היא מה זה חינוך.
יעקב הרץ: האם מה שאנחנו מכניסים לבית שלנו זה לא חלק ממה שאנחנו מגדירים כחינוך שלנו?
יעקב הרץ: אם היו אומרים להרבה הורים שמחזיקים אינטרנט לא מסונן בבית, שכחלק מערכת הספרים והמשחקים שהם מכניסים הביתה, הם גם מכניסים ספרי פורנוגרפיה שיוצבו על המדף, ושהם מחליטים לומר לילד להציץ או לא להציץ, אבל זה נמצא בבית – האם הורים היו מסכימים לדבר הזה?
יעקב הרץ: לדעתי, התשובה היא ברורה – לא.
יעקב הרץ: גם במישור של המדינה, כשהמדינה אומרת שהיא מתירה אתרי פורנוגרפיה למי שמחליט שהוא לא רוצה לסנן את זה – פושעת.
יעקב הרץ: כל אדם שנכנס לאתר פורנוגרפיה המשוואה היא עוד אדם, גבר או אישה, שמוכרים את הגוף שלהם כאובייקט מין כדי לקבל כסף.
יעקב הרץ: אם המדינה מאפשרת חשיפה לאתרים כאלה היא יוצרת באופן פשוט עוד אנשים כאלה.
אופיר אקוניס: תומר גורביץ', בבקשה.
תומר גורביץ': בתור חברה אנחנו צריכים לאמץ את הטכנולוגיה הזאת.
תומר גורביץ': נכנסנו למאה ה-21, ואנחנו חיים עם הטכנולוגיה הזאת אם אנחנו רוצים ואם לא.
תומר גורביץ': אנחנו חייבים להכשיר את עצמנו כחברה להכיל את הטכנולוגיה הזאת בלי שתפגע בנו קשות.
תומר גורביץ': לכן אנחנו צריכים לעבוד בכמה מישורים: צנזורה בכפייה של הממשלה לא נראית לי פרקטית, וזה גם לא יעבור ברמת החוקה כי זאת פגיעה בזכויות אדם- -
אופיר אקוניס: זה גם לא יוצע.
אופיר אקוניס: אני יכול לסבר את אוזניך ולהרגיע גם אותך וגם את יובל – אנחנו, ולא רק הממשלה שלנו, אלא אני אומר את זה גם על דעתם של חברי האופוזיציה שלא נמצאים פה והיו בממשלה הקודמת, ולך תדע מה יהיה בכנסת ה-19 בהנחה שנקבל אמון מחודש.
אופיר אקוניס: אבל בהנחה כללית הממשלות בישראל מאוד ליברליות.
אופיר אקוניס: הן בעד פתיחות, הן לא בעד לסגור.
אופיר אקוניס: יש, כמובן, כל מיני דעות בתוך ממשלה ובתוך חברי קואליציה, אבל בגדול המדינה הזאת היא לא מדינה מצנזרת.
אופיר אקוניס: אתה יודע, יש אפילו תלונות שישראל היא לא מספיק דמוקרטיה מתגוננת, שהיא נותנת לחלק מהאנשים שחותרים ממש תחת המדינה , לדבר הרבה מעבר למה שהיה ניתן להם לדבר במדינות אחרות, מאוד ליברליות כמו ארצות-הברית או בריטניה וארצות סקנדינביה.
אופיר אקוניס: לכן בעניין הזה אתה יכול להיות רגוע, אין כוונה כזאת.
תומר גורביץ': לכן אני חושב שזאת אחריות ההורים או של כל אדם בגיר שמחזיק בשירות האינטרנט, להגביל את עצמו.
תומר גורביץ': אבל כמו שאחרים אמרו יש פה בעיה – חוסר מודעות, שנובעת מכך שאנחנו דור תפר בין הדור שלא מכיר את האינטרנט לבין הדור שמכיר את האינטרנט.
תומר גורביץ': לכן אנחנו צריכים לפעול בשלושה מישורים: המישור הראשון הוא מישור החינוך, שכמו שכבר אמרנו קודם, צריך פעילויות יותר אגרסיביות לתלמידים.
תומר גורביץ': בדיוק כמו שאנחנו מכשירים נהגים לנסוע בכביש אנחנו צריכים להכשיר אנשים לגלוש באינטרנט; המישור השני הוא להעלות את המודעות של ההורים.
תומר גורביץ': לפי הנתונים, רוב ההורים לא יודעים מה הם מכניסים הביתה או שהם יודעים מה הם מכניסים, אבל לא חושבים שזה מספיק חשוב כדי לעשות עם זה משהו.
תומר גורביץ': לכן אחנו צריכים קמפיין תקשורתי בטלוויזיה וברדיו.
אופיר אקוניס: ליצור דעת קהל.
תומר גורביץ': כן.
תומר גורביץ': המישור השלישי צריך כזה שמאפשר צנזורה לכל שכבות האוכלוסייה.
תומר גורביץ': לדעתי, צריך לחייב את חברות האינטרנט להציע את הצנזורה הזאת.