GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אופיר אקוניס: בתקנה 1, ההגדרה "אגרת בסיס", כפי שהוקראה על-ידי עו"ד ראובני, נתקבלה.
חוה ראובני: פרק ב': חיובים, הודעות על חיובים וגבייתם
סימן א': תקנה 2 – תשלום חיובים
סימן א': תקנה 3 – סכומי האגרה (א) בעד נסיעה בנתיב מהיר ישלם חייב את אגרת הבסיס או אגרה גבוהה ממנה שקבע בעל הזיכיון לפי סוג הרכב או מספר הנוסעים בו, גודש התנועה, מרחק הנסיעה, היום או השעה של הנסיעה בנתיב המהיר, הכל כפי שנקבע בחוזה הזיכיון או כפי שאישרה הרשות הממונה.
סימן א': (ב) בנתיב מהיר שבו האגרה שנקבעה בחוזה הזיכיון או שאישרה הרשות הממונה משתנה לפי גודש התנועה, ישנה בעל הזיכיון את האגרה לפי מהירות הנסיעה בו, מספר כלי הרכב שבו, משך ההמתנה ביציאה ממנו או בכניסה אליו, וזאת בפרקי זמן ובהפרשי סכומים, הכל כפי שנקבע בחוזה הזיכיון או שהרשות הממונה אישרה.
סימן א': ג) בנתיב מהיר כאמור בתקנת משנה (ב), יוצב שלט בסמוך לכל כניסה, ובו יפורט סכום האגרה בעד הנסיעה בנתיב המהיר שהוא בתוקף באותה העת; בעל הרכב יחויב בעד נסיעה בנתיב המהיר בסכום שפורט בשלט בעת שחלף על פניו, אף אם סכום האגרה השתנה לאחר מכן.
סימן א': (ד) בעל הזיכיון יפרסם בהודעה ברשומות ובאתר האינטרנט שלו את סכום אגרת הבסיס ואת הכללים שלפיהם תשתנה האגרה; נקבעה אגרה המשתנה על פי גודש התנועה, יפרסם גם את פרק הזמן המזערי שצריך שיחלוף עד לשינוי האגרה החלה והסכום שהיא תשתנה בו בכל מועד שינוי.
סימן א': "
אופיר אקוניס: אני מבקש שתסבירי בקצרה את התקנות, ואחר-כך נשמע הערות ממי שירצה להעיר.
חוה ראובני: קודם כול, צריך להבין שמדובר על תקנות גנריות, שאמורות לחול על נתיבים מהירים שונים, ולכן הן כוללות כמה אפשרויות.
חוה ראובני: הכלל הוא, שבנתיב מהיר אפשר שתהיה אגרת בסיס או אגרה משתנה, כלומר האגרה לא קבועה.
חוה ראובני: תקנת משנה (א) עוסקת בשינויים שונים אפשריים, מנגנונים שונים לשינויים באגרה, בשל עילות שונות.
חוה ראובני: הזיכיונות לנתיבים מהירים שונים יכולים לקבוע הסדרים שונים בעילות שונות.
חוה ראובני: יתכן שהאגרה משתנה לפי מספר הנוסעים, או לפי הגודש, או לפי מרחק הנסיעה.
חוה ראובני: יש מודלים שונים שמפורטים בתקנת משנה (א).
חוה ראובני: תקנת משנה (ב) עוסקת באופן ספציפי בנתיב המהיר שבו אנו עוסקים, כאשר מדובר על אגרה דינמית לפי גודש תנועה.
חוה ראובני: כאן קובעים את הפרמטרים שלפיהם יימדד הגודש הזה: מהירות הנסיעה, מספר כלי הרכב, משך ההמתנה בכניסה וביציאה, כאשר מדובר על מדרגות קבועות.
חוה ראובני: יש אגרת בסיס, ויש מדרגות שמוגדרות מראש – כמה זמן צריך לחלוף לפני שבעל הזיכיון יגיד: אני רואה את המצב, צריך שינוי.
חוה ראובני: בכל נקודת זמן שבה הוא משנה, נקבע בכמה תהיה המדרגה, למעלה או למטה, לפי המצב.
חוה ראובני: תקנת משנה (ג) באה בעקבות הערות שנשמעו בוועדה, גם בישיבה הקודמת וגם בכנסת הקודמת.
אופיר אקוניס: ועדיין לא כתוב כאן המרחק.
אופיר אקוניס: דיברנו על מרחק של 1.25 קילומטרים, אם אינני טועה.
חוה ראובני: בזיכיון הספציפי הזה, בחוזה כתוב מרחק מסוים.
חוה ראובני: אולם כאן מדובר על תקנות גנריות.
חוה ראובני: אם תהיה אגרה דינמית במקום אחר, למשל בכניסה לירושלים, אינני יודעת אם שם המרחק יהיה 1.25 קילומטרים.
חוה ראובני: לכן אנחנו אומרים במפורש שהשלט יוצב בסמוך לכל כניסה, והאגרה הקובעת היא הסכום שנכתב על פני השלט.
אופיר אקוניס: ביקשנו להיות ספציפיים יותר.
חוה ראובני: האגרה הקובעת היא על-פי מה שמופיע בשלט, שזה נקודת ההחלטה שבה האדם יודע, וגם אם עבר זמן עד שהגיע לשם, כי יש למשל פקק תנועה בין השלט לכניסה לנתיב ובינתיים סכום האגרה השתנה, השינוי הזה לא יחול עליו כבר.
חוה ראובני: תקנת משנה (ד) עוסקת בפרסום ברבים של כל מרכיבי השקלול הזה.
אופיר אקוניס: בתקנה 2, אנו רוצים לעסוק בנתיב המהיר לתל-אביב.
אופיר אקוניס: זה הדבר שעומד כרגע לנגד עינינו, ולא דברים אחרים.
אופיר אקוניס: לכן, אולי כדאי להוסיף את המילים "המנוי בתוספת הראשונה".
אתי בנדלר: בתקנה 2, אחרי המילים "נסע רכב בנתיב מהיר", יבוא "המנוי בתוספת הראשונה".
אופיר אקוניס: נוסיף את זה, כדי להיות ספציפיים מאוד באשר לנתיב המהיר בכניסה לתל-אביב ולא לקבוע את זה כדבר כללי יותר.
אופיר אקוניס: זה ברור?
אופיר אקוניס: המובן מאליו, מוטב שייאמר.
אופיר אקוניס: תקנה 2 נתקבלה.
אופיר אקוניס: בואו נסיים עם זה.
אופיר אקוניס: אחר-כך אתה רוצה להביא את הנתיב המהיר לירושלים?
אופיר אקוניס: אני בכלל לא מכיר את המסלול הזה.
אודי אדירי: השאלה אם נכתוב את זה עכשיו לגבי כל אחד בנפרד.
אתי בנדלר: לא צריך, כי כל החיובים אחר-כך הם לפי תקנה 2.
אתי בנדלר: בתקנה 2 נקבע: "ישלם החייב את החיובים לבעל זיכיון על-פי החוק, תקנות אלה וההסכם, לפי העניין".
אתי בנדלר: כלומר, אם נחיל את תקנה 2 רק על נתיב המנוי בתוספת הראשונה, וכרגע זה נתיב הכניסה לתל-אביב, הרי שכל החיובים לפי כל התקנות האחרות יחולו רק בהתאם לתקנה 2, אז לא צריך לומר את זה שוב בתקנות אחרות.
חוה ראובני: למעשה כל נתיב מהיר נוסף שיבוא, צריך יהיה להוסיף אותו לתוספת הראשונה.
אופיר אקוניס: אז תבואו לכאן.
אבי דור: אם בעתיד יהיה נתיב מהיר אחר, תידרש רק הכרזה ואז התקנות הללו יחולו?
אתי בנדלר: לא הכרזה.
אתי בנדלר: יצטרכו לבוא לוועדה ולבקש אישורה לתיקון התקנות.
חוה ראובני: במילא גם אין לנו הסדרים, כי למשל סכומי פיצוי והחזר הוצאות או אגרת בסיס וכולי יש לנו רק לגבי הנתיב הספציפי הזה.
חוה ראובני: במילא זה דבר שיצטרך להיות נידון בוועדה.
אופיר אקוניס: בואו נברך על המוגמר הזה ואחר-כך נתחיל לברך על התחלות חדשות.
יערה למברגר: להבנתי, יצטרכו לתקן את התוספת הראשונה ולא את גוף התקנות, כי גוף התקנות מדבר על התוספת הראשונה, וצריך רק להוסיף לתוספת.
אופיר אקוניס: לכן התוספת שהציעה היועצת המשפטית, ואני קיבלתי וגם הצבעתי עליה.
אופיר אקוניס: אז היא מקובלת על כולם.
לאה ורון: בתקנה 3, רציתי לשאול, איך יידע מי שמגיע לשלט מה סכום האגרה שעליו לשלם, אם בתקנת משנה (ב) כתוב שהיא משתנה לפי גודש התנועה?
חוה ראובני: כי בשלט יהיה כתוב במפורש הסכום.
חוה ראובני: יופיע מספר: "ברגע זה גובה האגרה הוא 22 שקלים".
לאה ורון: זה נכון לגבי כל הנסיעה בקטע הנתיב הזה, גם אם פתאום אותו קטע הפך לגדוש יותר?
חוה ראובני: זה כתוב במפורש בתקנת משנה (ג): "בעל הרכב יחויב בעד נסיעה בנתיב המהיר בסכום שפורט בשלט בעת שחלף על פניו, אף אם סכום האגרה השתנה לאחר מכן".
אופיר אקוניס: תקנה 3 נתקבלה.
סימן ב': תקנה 4 – המצאת חשבונות "(א) בעל זיכיון ימציא חשבון לפי תקנה זו – (1) לחייב שהוא מנוי – לגבי כל תקופת חיוב, בסמוך לאחר סיומה; (2) לחייב שאינו מנוי – בסמוך לאחר יום החיוב.
סימן ב': " כאן מדובר במועדים.
סימן ב': חייב שהוא מנוי, בעיקרון זאת דרך המלך, וכך אמור להיות.
סימן ב': על-פי החוק אין נסיעה בלי להיות מנוי או רשום.
סימן ב': מי שאינו מנוי, מלכתחילה הוא מפר, ואז יש לו חובה של אגרה וגם פיצוי והחזר הוצאות על עצם הנסיעה.
אתי בנדלר: לא תהיה אפשרות לשלם בכניסה לכביש האגרה?
חוה ראובני: כן, תהיה אפשרות לשלם.
אתי בנדלר: איך זה בא לידי ביטוי כאן?
חוה ראובני: אדם כזה למעשה לא צריך לקבל חשבון, וגם אין לו חיוב.
חוה ראובני: הוא לא חייב, כי הוא משלם בכניסה.
אתי בנדלר: כתוב כאן: "בעל זיכיון ימציא חשבון".
חוה ראובני: "ימציא חשבון לחייב".
חוה ראובני: אם אדם שילם את האגרה, אז הוא לא חייב כלום ולא צריך להמציא לו חשבון, אלא אם כן הוא יעשה במהלך הנסיעה איזה מעשה שהוא הפרה, שיוצר חיוב.
חוה ראובני: "(ב) היו למנוי אחד כמה אמצעי זיהוי, ימציא לו בעל הזיכיון חשבון נפרד לגבי כל אמצעי זיהוי, זולת אם אישרה הרשות הממונה אחרת.
חוה ראובני: " "אמצעי זיהוי" מוגדר בחוק: "אמצעי המיועד לשמש לזיהוי המנוי לצורך חיובו בתשלום אגרה וחיובים אחרים לפי הוראות חוק זה, שאושר על-ידי הרשות הממונה לפי הוראות סעיף 2ד(ג)(2) לחוק".
לאה ורון: למה הרשות הממונה צריכה לאשר את זה?
חוה ראובני: נקודת המוצא היא שלכל רכב יש אמצעי זיהוי משלו, ולכן כל רכב מקבל חשבון נפרד.
חוה ראובני: ייתכן מקרה שבעל צי רכב רוצה לקבל חשבון מרוכז, ובאישור הרשות הממונה זה אפשרי, אבל מלכתחילה, אם לא נקבע אחרת, המצאת החשבונות היא בנפרד לכל אמצעי זיהוי.
לאה ורון: אולי "לבקש המנוי".
אתי בנדלר: "זולת אם אישרה הרשות הממונה אחרת, ובהתאם לבקשת מנוי".
חוה ראובני: "(ג) בחשבון יפורטו כל אלה: (1) שם החייב, מספר זהותו, מענו, מספר הרישוי של הרכב או מספרו של אמצעי הזיהוי, לפי הענין; (2) תקופה או תקופות החיוב בחשבון; (3) תאריך עריכת החשבון; (4) פירוט הנסיעות, מועדיהן והאגרה הנדרשת בשל כל נסיעה; (5) הנתיב המהיר שבוצעה בו כל אחת מהנסיעות; (6) פירוט האירועים שנדרש בשלהם פיצוי והחזר הוצאות, מועדיהם והסכום הנדרש בשל כל אחד מהם; (7) פירוט הפרשים, ככל שקיימים; (8) סכום החיוב הכולל לתשלום; (9) מועד התשלום, לפי תקנה 8; (10) התראה כי לחיוב שלא ישולם במועדו ייווספו פיצוי והחזר הוצאות.
חוה ראובני: "
לאה ורון: מה זה "החזר הוצאות"?
אתי בנדלר: זה הרבה דברים.
אתי בנדלר: זה מפורט בתקנה 12, שנגיע אליה בהמשך.
אתי בנדלר: "החזר הוצאות" זה הכול בהתאם למה שמופיע אחר-כך בתוספת, ואז הוועדה תצטרך לדון על הסכומים ועל העילות, על מה גובים.
חוה ראובני: כאן מדובר על הפרטים שצריכים להופיע בחשבון.
לאה ורון: עשינו דרך ארוכה מאז כביש חוצה ישראל.
חוה ראובני: אנחנו רוצים כאן את כל הפירוט.
חוה ראובני: אנחנו דורשים בהחלט פרטים, שאדם יוכל לבדוק את החשבון ולדעת בגין מה הוא נדרש לשלם.
חוה ראובני: "(ד) בנוסף על האמור בתקנת משנה (ג), תפורט בחשבון שימציא בעל הזיכיון למנוי המשלם באמצעות פיקדון, גם יתרת הזכות בפיקדון נכון ליום החיוב, ובמידת הצורך – הודעה על כך שהסכום שנותר בפיקדון פחת מן הסכום המזערי שנקבע בהסכם, או כי החיוב נוכה בדרך אחרת שנקבעה בהסכם, לפי הענין.
חוה ראובני: " החוק מאפשר למנוי לבחור את שיטת התשלום, על-ידי שהוא מפקיד בידי בעל הזיכיון סכום מראש וכל הזמן יורידו ממנו.
חוה ראובני: מחייבים את בעל הזיכיון להודיע כל הזמן מה יתרת הזכות שם.
חוה ראובני: "(ה) השמיט בעל הזיכיון מחשבון חיוב שנוצר במהלך תקופת החיוב שהחשבון מתייחס אליה, רשאי הוא לכלול את החיוב האמור בחשבון מאוחר יותר שישלח לחייב, ובלבד שלא יחוייב החייב בתשלום הפרשים בגין התקופה שבין יום החיוב המקורי לגבי אותו חיוב ובין מועד התשלום של החשבון שבו נכלל.
חוה ראובני: " נסיעה שנגבית בחשבון מאוחר יותר, ההפרשים בשל הזמן שחלף הם על חשבון בעל הזיכיון.
אופיר אקוניס: למישהו יש הערות?
יערה למברגר: רק על טעות דפוס בתקנה 4(א)(2).
יערה למברגר: כתוב "שאינוי" וצריך להיות "שאינו".
יערה למברגר: יש שם יו"ד מיותרת.
אופיר אקוניס: תקנה 4 נתקבלה.
חוה ראובני: תקנה 5 – דרך המצאת חשבון (א) חשבון יומצא לחייב – (1) אם הוא כולל חיובים בשל נסיעות בלבד – בדואר רגיל או בדרך אחרת שנקבעה בהסכם; (2) אם הוא כולל חיוב בשל פיצוי והחזר הוצאות – בדואר רשום.
חוה ראובני: (ב) חשבון שנשלח בדואר לפי מען כאמור בתקנה 6 ושולמו בעדו דמי הדואר, רואים כאילו הגיע לתעודתו בתום ארבעה עשר ימים ממשלוחו, זולת אם הוכיח החייב שלא קיבל את ההודעה מסיבות שאינן תלויות בו.
חוה ראובני: (ג) חשבון יכול שיומצא גם בדרך שלא כאמור בתקנת משנה (א), ויראו אותו כחשבון שהומצא כדין אם הוכיח בעל הזיכיון את המצאתו, וכאילו הגיע לתעודתו בתום שבעה ימים ממשלוחו, אלא אם כן הוכיח בעל הזיכיון את מועד ההמצאה.
חוה ראובני: " הכלל הוא דואר רגיל או דרך הסכמית.
חוה ראובני: יכול אדם לסכם עם בעל הזיכיון לקבל את החשבונות בדרך אחרת, וזה לגבי חיובים רגילים.
חוה ראובני: פיצוי והחזר הוצאות – לעולם בדואר רשום.
חוה ראובני: אנו קובעים כאן חזקת מסירה אם הכתובת נכונה, אלא אם כן החייב מוכיח שלא קיבל, ונותנים לזכיין זכות להוכיח את המשלוח ואת ההמצאה, אם יש לו אפשרות להוכיח את זה בדרכים אחרות, אם הוא עשה שימוש בשליחים, או יש לו ידיעה ספציפית, או אפילו אם האדם התקשר וסיפר "קיבלתי ויש לי מה להגיד על זה".
חוה ראובני: אם הוא יכול להוכיח את הדברים הללו, אנחנו מכירים בזה כהמצאה.
אופיר אקוניס: תקנה 5 נתקבלה.
חוה ראובני: תקנה 6 – המעון להמצאת חשבון "המען להמצאת חשבון לחייב הוא אחד מאלה, לפי הענין: (1) למנוי – המען שמסר בהסכם; (2) לחייב שאיננו מנוי – מענו הרשום לפי חוק עדכון כתובת, התשס"ה-2005 (להלן – חוק עדכון כתובת) במועד יצירת החיוב האחרון מבין החיובים הכלולים בחשבון.
חוה ראובני: " אם יש מען הסכמי, הוא גובר, ואם אין מען הסכמי, אז יש את חוק עדכון כתובת.
אתי בנדלר: אבל עדיין ייתכן שמי שיש לו הסכם הודיע לבעל הזיכיון עצמו הודעה, שיש לשנות את הכתובת שהוא מסר לו בהסכם כי הוא שינה את מענו.
אתי בנדלר: זה לא מוכר על-פי הנוסח שמופיע כאן.
אתי בנדלר: זה צריך להיות: "למנוי – המען שמסר בהסכם, או שהמנוי הודיע עליו לבעל הזיכיון לאחר חתימת ההסכם".
חוה ראובני: אני מוסיפה: "או מען שמסר לבעל הזיכיון במועד מאוחר יותר".
אתי בנדלר: או שהמנוי הודיע עליו לבעל הזיכיון".
אבי דור: "הודיע" – ברור שזה הודיע על כך בכתב?
רמי סופר: על-פי הוראות ההסכם.
חוה ראובני: אם כך, הנוסח יהיה כדלקמן: "המען שמסר בהסכם או מען שהודיע עליו לבעל הזיכיון לאחר חתימת ההסכם בדרך שנקבעה בו".
אופיר אקוניס: תקנה 6, בתיקון שהוקרא, נתקבלה.
חוה ראובני: תקנה 7 – פיקדון "(א) נקבע בהסכם כי תשלום חיובים יהיה באמצעות פיקדון, יפקיד המנוי את הפיקדון ובעל הזיכיון ינכה ממנו כל חיוב המגיע לו מהמנוי.
חוה ראובני: (ב) לא היה הסכום המופקד מספיק לכיסוי חיוב, יגבה בעל זיכיון מהמנוי את החיוב או את יתרת החיוב, לפי הענין, בדרך שנקבעה לכך בהסכם.
חוה ראובני: (ג) מנוי שהפקיד פיקדון זכאי בכל עת לקבל פרטים על הסכומים שנוכו מהפיקדון, מועדי הניכוי והחיובים שבשלהם בוצע, וכן על הסכומים שנותרו בו.
אתי בנדלר: נא להוסיף: "לרבות בכתב, אם ביקש זאת".
אופיר אקוניס: אני מבין שאין הערות.
אופיר אקוניס: תקנה 7, עם התיקון שהוכנס בה, נתקבלה.
אופיר אקוניס: אני מודה לכם מאוד.
אופיר אקוניס: נקבע לנו דיון המשך בהקדם האפשרי.
אופיר אקוניס: שלום לכולכם.
אופיר אקוניס: אני מצטער על האיחור שנובע מדיון מרתק שערכנו בנושא רשות השידור.
אופיר אקוניס: על סדר יומנו צו הפיקוח על מצרכים ושירותים (ייבוא רכב ומתן שירותים לרכב) (תיקון), התש"ע-2010.
אופיר אקוניס: הצו תוקן בהתאם להחלטה 195 של ממשלת ישראל, מחודש מאי 2009, ובמסגרת התוכנית הכלכלית לשנים 2009-2010, ונועד לאפשר פתיחת שוק ייבוא הרכב לתחרות וכניסתם של שחקנים חדשים לשוק, תוך הסדרת חסמים קיימים, לצד שמירה על בטיחות כלי הרכב והיבטי הגנת הסביבה.
אופיר אקוניס: אתם יודעים בוודאי, ורבים מכם השתתפו כבר בדיוני ועדת הכלכלה, אחד התפקידים החשובים שאני מייעד לוועדה הזאת הוא פתיחת שווקים לתחרות והסרת חסמים לשם כך.
אופיר אקוניס: מחירי המכוניות בישראל גבוהים מאוד בהשוואה בין-לאומית, וגם הפחתות המסים שניסה משרד האוצר לנקוט לא הובילו להפחתות משמעותיות במחירי המכוניות.
אופיר אקוניס: נראה כי הממוצע ממשיך להיות בין 116-120 אלף שקלים.
אופיר אקוניס: זאת איננה תחרות, והצרכן בסופו של דבר תמיד משלם.
אופיר אקוניס: בישיבה הזאת ביקש להשתתף שר התחבורה והבטיחות בדרכים, מר ישראל כ"ץ.
אופיר אקוניס: תרצה בוודאי לומר כמה דברים בעניין הצו הזה, ולאחר מכן ניתן את רשות הדיבור למי שרוצה להתייחס, אולם ממש בקצרה, ב-2-3 דקות, על מנת שנתחיל לקרוא את הצו בישיבה הנוכחית.
אופיר אקוניס: גם הישיבה שתתקיים לאחר מכן, באשר לנתיבים המהירים, נוגעת למשרד התחבורה.
אמנון כהן: משרד התחבורה עובד במרץ.
אופיר אקוניס: בהחלט, אין ספק.
אופיר אקוניס: כפי שאתה יודע מסדר היום של ועדת הכלכלה, בעיקר הזמן שלה היא עוסקת בענייני תחבורה.
אופיר אקוניס: זה פועל יוצא מפעילות המשרד.
יצחק וקנין: זה המשרד הכי דומיננטי.
אופיר אקוניס: זה בזכות השר ובזכות יושב-ראש הוועדה, ובזכות זה שהמדינה צריכה לפתוח הרבה דברים בתחום התחבורה, דברים שהיו תקועים שנים רבות.
אופיר אקוניס: אגב, אני נוסע הרבה ברחבי הארץ ורואה את הגשרים ואת המחלפים.
אמנון כהן: רואים את כביש 1 ואת הכניסה לירושלים.
אופיר אקוניס: לפני כן, אדוני השר, אני רוצה להתייחס לכותרת ענקית שהתנוססה היום בעיתון "דה מרקר", על כך שיש איזו נסיגה ושינוי מתוכנית נתיבי ישראל.
אופיר אקוניס: כפי שאני מכיר אותך, כפי שאני מכיר את ראש הממשלה, כפי שאני מכיר את ועדת הכלכלה, לא תהיה נסיגה בפרומיל אחד מן התוכנית הזאת.
אופיר אקוניס: לא יהיו שום שינויים.
אופיר אקוניס: לא צריכים להיות שינויים.
אמנון כהן: מוצגת שם עמדת משרד האוצר.
אופיר אקוניס: עמדת משרד האוצר חשובה וצריך להביא אותה בחשבון, אך בסופו של דבר מליאת הממשלה תצביע.
אופיר אקוניס: אם יהיה צורך בעניין הזה בתיקונים שלנו, אנחנו מוכנים לעשות זאת.
אופיר אקוניס: אני סבור שזה אחד הפרויקטים החברתיים החשובים ביותר.
אופיר אקוניס: הוא כמובן פועל יוצא של פרויקטים תחבורתיים.
אופיר אקוניס: לא צריך להסתפק בדיבור על צמצום הפערים בין המרכז והפריפריה, אלא צריך לעשות, ונתיבי ישראל בהחלט יעשו את זה.
אופיר אקוניס: בזה נטפל בשבוע הבא.
אופיר אקוניס: בינתיים אנחנו מדברים על ייבוא מקביל.
אופיר אקוניס: אדוני שר התחבורה, בבקשה.
ישראל כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.
ישראל כץ: אתה יודע שאנחנו נגד נסיגות ...
אופיר אקוניס: גם מן התוכנית החשובה הזאת.
ישראל כץ: נבצע גם שם, וכמובן גם כאן, כפי שהתחייבנו.
ישראל כץ: בהתאם להחלטת הממשלה נעביר את נושא הייבוא המקביל.
ישראל כץ: זה נעשה הודות לעבודה המקצועית מאוד של הגורמים המקצועיים במשרדי הממשלה – משרד התחבורה, משרד האוצר, הגורמים המשפטיים במשרד התחבורה ומשרד המשפטים.
ישראל כץ: הדברים אכן הוכנו כראוי, במינון נכון, באיזון נכון.
ישראל כץ: היום מונחת בפניכם, אדוני היושב-ראש, חברותיי וחבריי חברי הכנסת, בשורה לאזרחי מדינת ישראל.
ישראל כץ: היום במדינת ישראל קיימים כ-2.5 מיליון כלי רכב, ולכן אין שום ספק שכל החלטה שמאפשרת תחרות, שמאפשרת הוזלה, שמאפשרת שיפור השירות, כפי שנעשה כבר בתחומים אחרים, היא בשורה לבעלי הרכב, ולבעלי הרכב הפוטנציאליים.
ישראל כץ: בכל מדינה מודרנית מספר כלי הרכב, כמו גם רמת החיים, עולים בהתמדה.
ישראל כץ: אם בישראל על כל אלף נפשות יש כ-300 כלי רכב, בארצות-הברית יש כ-800 כלי רכב לאלף נפשות, ובאירופה זה לפחות פי שתיים מישראל.
ישראל כץ: כך שבהחלט זה חלק ממגמה, מצד אחד של שיפור הנגישות לכלי רכב והאפשרות של אזרחים לרכוש כלי רכב, ומצד שני כמובן פיתוח התחבורה הציבורית על מנת שהנסיעות לעבודה ולכל מקום אפשרי יהיו בתחבורה ציבורית.
ישראל כץ: אין סתירה בדברים הללו.
ישראל כץ: יחד עם זה, אנו מקדמים את כל נושא התחבורה הציבורית.
ישראל כץ: אלה נושאים שכבר מונחים, ויהיו מונחים בפני הוועדה, והזכרת את נושא הנתיב המהיר בכניסה לתל-אביב, את התקנות שידונו בוועדה לאחר הישיבה הזאת, כמו גם נושאים אחרים.
ישראל כץ: המטרה של המהלך, היא הגברת התחרות בשוק ייבוא הרכב.
ישראל כץ: היום ייבוא הרכב הוא אחד התחומים הבודדים שבו אין תחרות אפקטיבית על אותו הדגם.
ישראל כץ: אם ניקח ענף כמו הטלפוניה, הטלפון הסלולרי, הרי אפשר היה לומר גם: בואו נשמור על "בזק" ולא ניתן לתחרות להתממש.
ישראל כץ: בסופו של דבר יש תחרות בטלפוניה.
ישראל כץ: ישראל היא אלופת העולם במספר הטלפונים הסלולריים לנפש, וגם "בזק" היא חברה משגשגת שזה לא מכבר נמכרה, וכל אחד מרוויח.
ישראל כץ: התחרות לא פוגעת בגופים הקיימים, אלא עוזרת לאזרחים ועוזרת לתחרות, וכולם מרוויחים, גם האזרחים וגם העוסקים בתחום, כל מי שמוכשר ויודע איך לעשות את הדברים.
ישראל כץ: ניקח תחום כמו ענף הפירות והירקות.
ישראל כץ: זה נשמע דמיוני היום, אבל עד לפני שנים היה מותר לייצא פירות וירקות רק על-ידי מועצת הפירות, או משהו בדומה, ברישיון ממשלתי.
ישראל כץ: לא היתה תחרות וגם הזהירו: מה יהיה אם כל אחד יוכל לייצא, הענף יתמוטט.
ישראל כץ: בינתיים הענף נפתח לתחרות ונתנו לכל מי שרוצה ויכול לעסוק בייצוא, והייצוא הישראלי גדל.
ישראל כץ: בעת שהייתי שר החקלאות הייצוא החקלאי של תוצרת טרייה הכפיל את עצמו, למרות שהתקנות הללו תוקנו עוד לפני תקופתי, ואף אחד לא מפסיד מזה.
ישראל כץ: החקלאים מרוויחים והעוסקים בתחום מרוויחים.
ישראל כץ: אתם כוועדה מן המעלה הראשונה בנושא רגולציה – אגב, גם תעופה זה תחבורה.
אתי בנדלר: הוועדה עוסקת בעוד כמה תחומים פרט לתחבורה ותקשורת.
ישראל כץ: אני בטוח בכך.
ישראל כץ: אבל הוועדה הזאת עוסקת יותר מכל הוועדות ברגולציה, בקידום תחרות.
ישראל כץ: יש חשיבות רבה מאוד לפעילות שלכם ולהחלטות שלכם בנושא הזה.
ישראל כץ: זה מה שאזרחי מדינת ישראל מצפים מאתנו כשרים, כחברי הכנסת, כממשלה, כמערכת פרלמנטרית-ממשלתית, לקבל החלטות ולקדם החלטות נכונות, שהאזרח יראה שהוא מרוויח מהן ושהן נותנות לו את השירות הטוב ביותר.
ישראל כץ: כאן זאת אחת ההזדמנויות הנדירות שזה יכול להיעשות בקנה מידה כל-כך רחב, כי רכב זה דבר שכל משפחה בישראל כמעט קשורה אליו, והייתי רוצה שכל משפחה תוכל להרשות לעצמה לאחוז בכלי רכב.
ישראל כץ: אנו צופים שזה יגביר את התחרות, יוזיל את מחירי הרכב ויצעיר את מחיר הרכבים.
ישראל כץ: היום הגיל הממוצע של רכב בישראל הוא 7.1 שנים.
ישראל כץ: אין סיבה שזה לא יירד ל-5 שנים.
ישראל כץ: רכב חדש פחות מזהם, בטוח יותר ויש לו את כל היתרונות.
ישראל כץ: אם הרכבים יהיו במחירים שאנשים יוכלו להרשות אותם לעצמם – איך אמרת, אדוני היושב-ראש, על פרויקט התחבורה הגדול, ובצדק, זה מסר חברתי.
ישראל כץ: גם זה מסר חברתי, שיותר אנשים יוכלו להרשות לעצמם רכב, ויותר אנשים יוכלו להרשות לעצמם רכב חדש.
ישראל כץ: היום ההיצע גדול, והוא יגדל גם בעקבות המהלך הזה.
ישראל כץ: גם דגמים שלא יובאו לישראל קודם לכן, כעת יורחב המעגל ויוכלו לייבא דגמים נוספים למדינת ישראל.
ישראל כץ: הצרכן עומד בראש מעיינינו במהלך הזה.
ישראל כץ: הנוסחה שהיה צריך לאתר, תוך התייעצות עם כל הגורמים, גם עם היבואנים וגם עם כולם, ונשמעו הערות, הנוסחה אומרת, מצד אחד, לאפשר את התחרות, ומצד שני, לשמור על יציבות ועל שירות הולם, גם בשירות עצמו וגם לאחר מכן באחריות ובליווי בשירות משלים לקנייה של כלי הרכב.
ישראל כץ: היום שוק הרכב משתכלל.
ישראל כץ: גם יבואנים מסורתיים בלא מעט מקרים מקבלים שירותי מוסך ב-outsourcing ממוסכים אחרים.
ישראל כץ: היום המוסך של "אגד" נותן שירות לחברות הפרטיות שמתחרות ב"אגד", כי הוא רוצה להרוויח.
ישראל כץ: היום כל יחידה חייבת להיות כלכלית, כל גורם עושה את השיקול הכלכלי, כל מוסך, וכל מי שצריך להפנות כדי לטפל באותו מקום עושה את השיקול הכלכלי.
ישראל כץ: היום כל אחד יכול לקבל שירות, ואנו הבטחנו שהדברים האלה יישמרו.
ישראל כץ: השתדלנו להשוות את התנאים גם בנושא אולמות התצוגה, להפחית את הדרישות גם מן היבואנים הקיימים.
ישראל כץ: אני רוצה לגלות לכם סוד.
ישראל כץ: אולי רק אחד מן היבואנים כאן – ואני לא כל-כך מתמצא מי מביניהם עושה מה – יודע את הסוד הזה: אשתי קנתה רכב לפני כשבוע, אינני יודע מאיזה יבואן.
ישראל כץ: היא הלכה לאולמות התצוגה, בדקה, ליטפה, מיששה, ראתה ובסוף קנתה רכב.
ישראל כץ: לא מייבוא אישי, לא מייבוא מקביל, אלא מאחת החברות שמייבאות.
ישראל כץ: נושא אולמות התצוגה, זה חלק משיווק.
ישראל כץ: לא צריך לחייב בשוק דבר שתוך כדי התחרות בלאו הכי יהיה.
ישראל כץ: מי שרוצה, יילך לאולם תצוגה; מי שרוצה, יבדוק באינטרנט; מי שרוצה, ישמע מפה ומשם.
ישראל כץ: צריך לאפשר לכל אחד לפעול על-פי רצונו ולרכוש בדרכו שלו.
ישראל כץ: הרי אם תנאי המינימום נשמרים, התחרות יכולה רק להועיל.
אמנון כהן: אבל הדרישה לגבי אולמות תצוגה נקבעה בחוק.
ישראל כץ: אנחנו משנים את החובה הזאת, גם לגבי היבואנים הקיימים.
ישראל כץ: אני מדבר כללית.
ישראל כץ: מה שיצטרכו לחדד, יחדדו, אבל ככל הידוע לי, זה נקבע, אך לא בחוק.
ישראל כץ: בכל מקרה מבחינת כולם החובה תהיה באותה רמה.
חמד עמאר: היצרן חייב אותם.
ישראל כץ: נכון, אבל לא הממשלה הישראלית.
ישראל כץ: מה שמחייב בסוף זה התחרות.
ישראל כץ: הבאתי דוגמה קרובה.
ישראל כץ: אשתי, אגב, לא קיבלה הנחות, היא הקפידה על כך, הכול בסדר.
ישראל כץ: התחרות גורמת לכך שכל אחד רוצה להראות את המרכולת שלו בצורה הכי מושכת.
ישראל כץ: כאשר יש תחרות אז להיפך, כל אחד צריך להיות יותר מיוחד.
ישראל כץ: אני סבור שיהיה יותר פרסום, כפי שקורה גם בתחומים אחרים – מפרסמים יותר, מראים יותר – וכל אחד יוכל לקנות.
ישראל כץ: ייתכן שהרוב ירצו לראות את הרכבים באולמות תצוגה, וייתכן שהרוב ימשיכו לקנות בדרך המסורתית, אבל עלינו לתת פתח, לתת מסלול למי שרוצה לעשות את זה בדרך אחרת.
ישראל כץ: אגב, הקפדנו, בעקבות הערות שקיבלנו, שהעוסקים (ה"דילרים") מחוץ-לארץ, היציבות שלהם תהיה מוכחת.
ישראל כץ: החמרנו אפילו בדרישות לגבי העוסקים בחוץ-לארץ, ולא רק היצרנים, שיוכלו לספק את הרכב.
ישראל כץ: רצינו לוודא ששם יש יציבות.
ישראל כץ: נדמה לי שעליהם למכור למעלה מ-2,000 רכבים, עליהם להיות בעלי חוסן פיננסי מוגדר.
ישראל כץ: כולנו מכירים את תנאי השוק בישראל.
ישראל כץ: קבענו כאן תנאי סף של הון עצמי ושל ערבות, סבירים בהחלט – אגב, יותר מאשר החוק מחייב היום לגבי אחרים – כדי לאפשר תחרות.
ישראל כץ: להגיד: אני בעד, אבל בואו נשנה את זה, שתנאי הסף יהיו כאלה שבאופן מעשי בעצם לא תהיה תחרות – לא זאת הכוונה שלנו.
ישראל כץ: אני סבור שמה שהובא כאן, לאחר שיקול והתייעצות, מאוזן בהחלט.
ישראל כץ: זה עתיד לתת את הבסיס לתחרות שעליה אנו מדברים ולשרת את אזרחי מדינת ישראל.
ישראל כץ: אני מעריך שזה יכול להוביל לכך שחלק מן האנשים שהיום לא רוצים שהצו הזה ייקבע, גם ייכנסו אל תוך מעגל התחרות, כי ברגע שזאת תהיה המציאות אז חלק מחברות הליסינג, שאני יודע שמקיימות כבר מגעים עם כל מיני גורמים בחוץ-לארץ, במידה והצו ייקבע גם הן ייכנסו לתחרות, וגם חלק מן היבואנים הקיימים יתחילו להתחרות זה בזה.
ישראל כץ: אם יבואן מביא דגם אחד, הוא יתחרה גם על הדגם האחר.
ישראל כץ: בעוד כמה שנים, אדוני היושב-ראש, אני מאחל לך ולכל החברים להמשיך להתקדם, אבל בעזרת-השם כאשר נסתכל כולנו אחורה, נגיד: הנה, כאן היתה הנקודה שהביאה למפנה ואנחנו לא מבינים איך קודם לכן הדברים לא נעשו בצורה הזאת.
ישראל כץ: בתחומים האלה הבאנו כבר דוגמאות.
ישראל כץ: הכי קל לשר לא לעשות רפורמה.
ישראל כץ: הוא יכול להיות נחמד ולא להיות נתון ללחצים.
ישראל כץ: אני לא "פריק" של רפורמות, אני לא הולך לעשות דברים לא נכונים, אבל התחרות בתחומים כמו תחום התעופה וכמו תחומים אחרים עושה כבר בעצם שינוי.
ישראל כץ: ראינו מה אירע במדינות ברית-המועצות לשעבר כאשר לא היתה תחרות, ומה קורה ברוסיה כאשר יש אלמנטים של שוק ותחרות.
ישראל כץ: ראינו גם אצלנו בגופים חשובים מאוד, מה קרה כאשר לא היתה תחרות ומה קורה כאשר יש תחרות.
ישראל כץ: לכן, אדוני היושב-ראש, החשיבות של אישור הצו גדולה מאוד.
ישראל כץ: הייתי מבקש שהוועדה תתמוך בעמדת הממשלה, כפי שאני מביא אותה כאן, ותאשר את צו הייבוא המקביל.
אופיר אקוניס: תודה, אדוני שר התחבורה והבטיחות בדרכים.
אופיר אקוניס: נקיים דיון בערך עד שעה 13:00.
אופיר אקוניס: נרשמו כמה אנשים שמבקשים להביע את דעתם על הצו.
אופיר אקוניס: אינני יודע אם כולם יתמכו בצורה נחרצת, אבל בוודאי יוכלו להשמיע את עמדתם, כפי שאנו נוהגים כאן תמיד בוועדת הכלכלה.
אופיר אקוניס: לאחר מכן נתחיל לעבור לקריאת הסעיפים ולהצבעות.
אופיר אקוניס: ראשון הדוברים הוא עו"ד עמית גור, ואחריו מר שמואל טננבאום מן המועצה הישראלית לצרכנות ומר יקי אנוך.
עמית גור: אני מייצג יבואן רכב מאזור הצפון.
עמית גור: אין לנו התנגדות לצו כפי שהוא, למעט תיקון אחד שאנחנו מבקשים שייכלל בו, בסעיף 3.
אופיר אקוניס: נגיע לזה.
אופיר אקוניס: הפנייה הגיעה גם אליי.
אופיר אקוניס: דיברתי על כך גם עם שר התחבורה.
אופיר אקוניס: אם אתה רוצה להעיר ספציפית על סעיף 3, תעיר כאשר נגיע אליו.
עמית גור: מעבר לפנייה שהגיעה בכתב, אני מבקש לחדד.
עמית גור: אנחנו מבקשים שיירשם באופן מפורש לגבי המחוזות, שיתווסף מחוז הצפון בנוסף לארבעת המחוזות שמופיעים בתקנה.
עמית גור: מחוז הצפון הוא השני בגודלו, הן מבחינת השטח והן מבחינת גודל האוכלוסייה.
עמית גור: לא סביר שהוא לא ייכלל בין המחוזות.
אופיר אקוניס: בסדר, נדון בזה כאשר נקרא את הסעיפים.
שמואל טננבאום: יש שתי נקודות לפחות שלא מופיעות בצו.
שמואל טננבאום: כבוד השר התייחס לעניין אולמות התצוגה.
שמואל טננבאום: הוא אמר שאשתו נכנסה לאולם תצוגה וראתה את הרכב ומיששה אותו.
שמואל טננבאום: קניית רכב היא הקנייה השנייה בעוצמתה אחרי דירה.
שמואל טננבאום: אין זה דומה לרכישת טלפון נייד או כל דבר אחר.
שמואל טננבאום: צרכן שקונה רכב צריך לראות אותו.
שמואל טננבאום: גם היום מגיעות למועצה לצרכנות תלונות מאנשים, שלמרות שראו את הרכב באולם התצוגה והזמינו את הרכב, מקבלים אותו בצורה שונה לגמרי.