GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אופיר אקוניס: אני מברך אותך על המחנה.
נחמן שי: מחנה גדול מאוד- -
נחמן שי: אבל לא צודק.
אופיר אקוניס: כדאי שתקשיב לעורך הדין רוזנברג בעניין 4 השנים הללו שבהן הוא מוצא בעיה, ואחר כך תבצע את השיחה הפנימית וההתייעצות הסיעתית.
אלי אפללו: זאת לא הייתה התייעצות סיעתית.
אלי אפללו: תהיה רגוע.
אופיר אקוניס: אני רגוע.
אתי בנדלר: עורך הדין רוזנברג מנסה לעלות הצעות לפתרון כיצד לגרום לשוק להמשיך לקבל השקעות בסך של כ-200 מיליון ₪ לשנה בהתאם להתחייבויות שלקחו על עצמן במכרז זכייניות ערוץ 2.
אתי בנדלר: ההתחייבויות האלה אומרות שמדי שנה יוזרם לשוק התוכן כ-200 מיליון ₪.
אתי בנדלר: אם הם יעברו לרישיונות זה אומר לכאורה, אף על פי שהדברים לא נאמרו מפורשות, שיורדים למחויבויות בסך של 50 מיליון ₪ בשנה.
אתי בנדלר: כלומר כמות הכספים שיצאו ליצירה מדי שנה בשנים 2015-2012, שנים שיש לגביהם התחייבות, תהיה הרבה יותר נמוכה, והוא מנסה למצוא פתרונות.
אתי בנדלר: אחד הפתרונות הוא שבהתאם למספר בעלי הרישיונות שיהיו, כך יהיה גובה ההתחייבות.
אתי בנדלר: כלומר כך תופחת ההתחייבות של הזכיינים.
נחמן שי: הוא רוצה לפתוח את זה מחדש.
נחמן שי: זה לשחק מחדש עם הכלים.
נחמן שי: הרעיון הבסיסי היה שעושים כלים חדשים.
נחמן שי: כלומר מתחילים מחדש עם רמת דרישות אחרת ועם יתרונות וחסרונות שלא ניכנס אליהם.
מוש דנון: אבל בסופו של דבר המסך נפגע בירידה הזאת – הצופים והלקוחות של כולם.
אלי אפללו: אבל איך אפשר לעשות מנגנון שיישאר בו סכום המינימום לגבי חלוקה בכל מקרה?
נחמן שי: אתה רוצה להחזיק את החבל משני קצותיו – גם לעבור מזיכיונות לרישיונות - -
מוש דנון: אולי גם נקרא לרישיונות – זיכיונות.
מוש דנון: זה יהיה פשוט.
אמיר רוזנברג: חשוב להדגיש שהפגיעה היא לא רק פגיעה כספית.
אמיר רוזנברג: מחויבויות התוכן של בעלי הזיכיון הן מחויבויות גם לפריפריה ולשמירה על איזונים חברתיים.
אמיר רוזנברג: כשהם באו לקבל את הזיכיון הם לא רק נתנו הצעות כספיות, אלא גם הבהירו איך הם יסייעו בפריפריה ולשכבות מצוקה.
אמיר רוזנברג: כשאנחנו מוותרים על זה חשוב להבין שגם בזה אנחנו מוותרים, זה לא רק כסף.
אמיר רוזנברג: לכן ההצעה שלנו ומה שיכול להתאים לרציונל של החוק הזה הוא שתעשו את זה מדורג, אל תלכו על משחק סכום אפס.
אמיר רוזנברג: אם ההנחה היא שיהיו 5-4 בעלי רישיונות אנחנו מבטלים את מחויבותו ל-50 מיליון כדי להשאיר את זה אותו דבר.
אמיר רוזנברג: צריך ליצור מנגנון מאזן שבו ככל שיש יותר בעלי רישיון מחויבויות התוכן שלהם פוחתות.
אמיר רוזנברג: עוד שני דברים: בתוך החוק הזה יש מנגנונים מאזנים.
אמיר רוזנברג: זאת אומרת, הם לכאורה היו אמורים להיות מאזנים.
אמיר רוזנברג: באו ואמרו שכספי המכרז, הקנסות שיוטלו – כל אלה כספים שישמשו ליצירה כביכול כדי ליצור את האיזונים האלה בין העמקה של מקבל התוכן לבין הכסף החסר, כי הרי הבינו שיש כסף חסר.
אמיר רוזנברג: אף אחד לא מבטיח, אף אחד לא עשה חשבון ואף אחד לא יודע שיש קשר כלשהו בין הסכומים של המכרזים, ככל שיהיו, לבין הפגיעה הממשית בתוכן, שכמו שאמרנו היא לא רק פגיעה כספית, אלא הרבה יותר מהותית מזה.
אמיר רוזנברג: לכן החלוקה של הכספים האלה מתוך כספי הקנסות לא יכולה לסייע.
חנין זועבי: אני בטוחה שאף חבר כנסת לא הבין את שני המשפטים האחרונים שלך.
נחמן שי: אני איתך תמיד.
אמיר רוזנברג: אני אסביר.
אמיר רוזנברג: כולם מסכימים שהמעבר לרישיונות נותן הקלה של כמעט חצי מיליארד שקל לבעיה- -
אופיר אקוניס: שאול וטלי, אני רוצה את ההתייחסות שלכם.
אופיר אקוניס: אתה חושב שאתה תהיה בחדר הזה בלי שאני אבקש את ההתייחסות שלך למשהו?
אופיר אקוניס: הם דנים גם בעתיד שלכם.
שאול מגנזי: - - -
אופיר אקוניס: לא בכדי ביקשתי למצות את הדיון בפסקה 52.
אופיר אקוניס: זאת ממש פסקה שעוברת כאן בשניות, כמו שאתה רואה; אין עליה ויכוח, היא נכתבה בצורה כזאת שכולם מסכימים עליה.
דנה נויפלד: אפשר גם לומר כמה דברים?
אופיר אקוניס: בוודאי, איזו שאלה?
אופיר אקוניס: הממשלה המציעה, גם לה יש הערות על סעיף 52.
אופיר אקוניס: נהדר.
דנה נויפלד: לא הערות, תשובה להערות.
אופיר אקוניס: אחרי רשת וקשת.
אמיר רוזנברג: הערה נוספת היא הערה יותר קונספטואלית שהיא אמנם משפטית, אבל היא מאוד חשובה: החוק הזה הוא רטרואקטיבי במהותו.
אמיר רוזנברג: יש היום חוק הרשות השנייה שקבע 10 שנות מכרז.
אמיר רוזנברג: אתם קבעתם את זה בחקיקה לפני שנים ספורות- -
אמיר רוזנברג: לפני שנים ספורות עשו מכרז ל-10 שנים, לפי החוק.
אמיר רוזנברג: כמו שאמרתי, הם זכו במכרז הזה ל-10 שנים.
אמיר רוזנברג: החוק הזה הוא רטרואקטיבי במובן זה שהוא אומר שהוא מבטל את החוק הקודם שלפיו היו 10 שנים, כלומר מבטל 4 שנות מכרז.
אמיר רוזנברג: כדי שלחוק רטרואקטיבי יהיה תוקף הוא חייב להיות מפורש.
אמיר רוזנברג: המחוקק חייב להסביר שהתלבט, לא רוצים לעשות שום משחקים משפטיים – רוצים להעלות את זה פה לפני החקיקה, לא מעניינים אותנו הליכים משפטיים.
אמיר רוזנברג: אבל חשוב להבין שזה לא עניין של מה בכך.
אמיר רוזנברג: כדי שיבואו מציעי חוק לכנסת ויגידו שהם מבקשים לבטל את החוק הקודם ולהוריד מיליוני שקלים ולשנות את החוק שדיבר על מכרז לערוץ 10 שכבר הושלם ובוצע – בשביל זה הם צריכים לכתוב פה שהם עושים חוק רטרואקטיבי, מורידים 4 שנים מהמכרז ועושים הקלות של מיליוני שקלים – זה הרציונל שלנו.
אמיר רוזנברג: זה אין פה.
אמיר רוזנברג: אפשר להגיד הכול, לענות בעל-פה, אבל זה לא מספיק.
אמיר רוזנברג: זה היה צריך לבוא בחקיקה עצמה.
אמיר רוזנברג: לכן החוק הזה של קיצור המכרז תלוי על בלימה מבחינה משפטית, לפי מה שאנחנו מדברים.
אמיר רוזנברג: זאת שאלה מאוד נכבדה, והיו חייבים להביא אותה לכאן ולא שאנחנו נעלה את זה באיזשהו דיון של 10 דקות או רבע שעה או שעתיים – כמה שנותנים פה, ונותנים מספיק זמן, שלא אובן שלא כהלכה.
אמיר רוזנברג: לגבי הרעיון שדיברת עליו: מכיוון שבזיכיון יש תחרות ומציעים הרבה מאוד כסף ופריפריה, כשעוברים לרישיון יש המינימום שבחוק.
אמיר רוזנברג: המינימום הזה מתורגם לכסף בסכומים שבין 150-130 מיליון שקל.
אמיר רוזנברג: לכן אם התחייבו לסוגה עלית על סך 200 מיליון, היום יצטרכו לעשות 50 או 70, לפי המינימום שלהם.
אמיר רוזנברג: מכפילים את זה ב-4 שנים, וזה מבחינת הכסף מה שקורה לשוק.
אמיר רוזנברג: השוק מקבל מכה.
אמיר רוזנברג: היום יש שני בעלי זיכיון, והם חייבים לעשות סוגה עלית על סך 200 מיליון שקל.
אמיר רוזנברג: לערוץ 10 ביטלו את המחויבויות המכרזיות שלו אז הוא חייב לעשות 50.
אמיר רוזנברג: נניח שיישארו רק שני בעלי רישיונות, כי אף אחד לא מבטיח שיהיו ארבעה או שישה – אנחנו לא יודעים.
אמיר רוזנברג: מה יקרה אז?
אמיר רוזנברג: יקרה מצב שבו יישארו שניים, אבל הדבר היחיד שקרה הוא שהמחויבויות ירדו, ואז השוק מקבל מכה.
אמיר רוזנברג: יהיה אסון לתעשייה, זה ברור לגמרי.
אמיר רוזנברג: כולם מבינים שיהיה אסון, אנחנו מבינים, זה לא שאני מציג את עמדת היוצרים בלבד – יהיה אסון לתעשייה כי זאת לא הכוונה.
אמיר רוזנברג: לכן אנחנו מציעים שבחוק הזה יכתבו ויעשו את זה בצורה מדורגת: אם יש שני בעלי רישיונות יישארו המחויבויות הקיימות – כל אחד יהיה חייב לשים 100 מיליון שקל – כלומר לתת מנגנון שהשוק יהיה מוגן בו, לא לגרום לשוק לקרוס.
מוש דנון: צריך לזכור דבר מאוד פשוט: בסופו של דבר הרישיונות מספקים אופק כמעט לנצח לכל בעלי העסקים ולכל הזכייניות.
מוש דנון: לא יכול להיות שהאופק הזה מצד אחד יינתן, ומצד שני אנחנו הצופים ייפגעו בצורה כל כך משמעותית.
אמיר רוזנברג: התחלתי להגיד קודם, ונאמר לי שהמשפט לא ברור, אז אני רוצה להסביר אותו: מכיוון שיש סעיף בחוק הזה שלפיו כספי המכרז יועברו ליצירה – בהנחה שעל המכרז ישלמו 50 מיליון שקל – עדיין ברמה הכספית זה לא יכול לעמוד זה מול זה.
אמיר רוזנברג: גם לא כך אפשר לעשות פה את החשבון, זה לא מין מתמטיקה.
אמיר רוזנברג: שנית, הכספים האלה לא מופנים ישירות, זה לא בעל הזיכיון עצמו.
אמיר רוזנברג: היום המחויבות של בעל הזיכיון היא ישירה, ואותם כספים שיהיו כספי המכרז – אם יהיה מכרז – אנחנו כבר לא בטוחים שיהיה מכרז, כי יש פה דרישה, כמו שחבר הכנסת שי הגן עליה בחורמה ואולי אפילו בצדק מבחינתו – נגד המכרז.
אמיר רוזנברג: בפעם הקודמת שישבנו פה חבר הכנסת שי אמר שלא צריך לעשות מכרז, אלא לתת לאנשים האלה שיש להם מוניטין להמשיך עם ערוץ 2 בלי שיצטרכו לקנות מחדש את מה ששיפרו.
אמיר רוזנברג: לשיטתו של חבר הכנסת שי, ברגע שאמרנו את זה וירדו כספי המכרז, אין לך אפילו אותו קמצוץ של כספי המכרז שהיו אמורים לתרום את זה ליצירה.
אמיר רוזנברג: שנית, כספי המכרז אינם מגיעים לבעל הזיכיון, אלא לגופי ציבור שאמורים להשקיע.
אמיר רוזנברג: זה מאוד רחוק, זה לא אותו דבר, זה בכלל לא יכול להיות דבר מאזן.
אמיר רוזנברג: לכן אנחנו מבקשים שהחוק הזה יתחשב בפגיעה שעומדת לקרות.
אמיר רוזנברג: בהנחה שאתם ממשיכים לקדם את החוק כפי שהוא – שלדעתנו זה פרובלמטי – יש ליצור מנגנונים מאזנים לשוק.
אמיר רוזנברג: זה ראוי וחשוב.
אמיר רוזנברג: בדיון הקודם שמענו מהנציגים של ערוץ 2 משפט מאוד חשוב: הם אמרו שכדי לא לשלם על המכרז הם מסכימים שמחויבויות התוכן המינימליות שלהם – מוכנים שהמינימום לא יעמוד על 50 או על 70 מיליון שקל.
אמיר רוזנברג: זה אני אומר לחבר הכנסת שי, כי זאת כפפה שאפשר להרים אותה.
אמיר רוזנברג: טלי גורן העלתה את זה ואמרה שהם מבקשים להגדיל את המינימום ולא להוציא אותם למכרז.
אמיר רוזנברג: לפי הרציונל של זה, זה מתחיל להיות קצה חוט.
אמיר רוזנברג: גם מבחינת המדינה הם כבר מוכנים לא להשקיע מינימום.
אמיר רוזנברג: ישקיעו 100, זה לא מוגבל בזמן כמו ה-Bid הזה שהוא מכרז חד פעמי ולא עוזר לאף אחד.
אמיר רוזנברג: גם אם הוא 60-50 מיליון זה חד פעמי; המחויבויות שלהם הן לאורך הרבה שנים.
אמיר רוזנברג: אז בואו ניקח את המנגנון הזה וניצור פונקציה של מספר בעלי הזיכיון, גם ניקח את בעלי הערוץ השני ונגדיל את מחויבויות התוכן שלהם לתקופה מסוימת, ונעשה את כל המעבר לרישיונות עם shock observer, אחרת אנחנו יכולים להיכנס לאסון, זה לא מילים באוויר.
אתי בנדלר: במסמך שקיבלנו מקשת עם הצעותיהם החדשות או עיגון ההצעות שלהם בכתב- -
קריאה: מרשת.
אתי בנדלר: הגיע רק מרשת?
לאה ורון: מעורכת הדין אילאיל לבנת.
אתי בנדלר: אתם לא מציעים להעלות את מינימום מחויבויות התוכן שלכם.
שאול מגנזי: תלוי באלו נסיבות.
שאול מגנזי: אנחנו כרגע לא מעלים כלום.
אתי בנדלר: כל ההצעות שלנו זה מה "לא", לא קיבלנו מה "כן".
שאול מגנזי: אני שומע שיש כאן גם הצעות נוספות של מה כן וכל מיני ניתוחים חדשים, אז כדאי ללמוד אותם.
אתי בנדלר: עורך דין רוזנברג, אם אתה מוכן לעלות את הצעותיך לתיקונים בכתב כדי שנוכל לעיין בהם לאחר מכן, נעריך את זה.
אמיר רוזנברג: בסדר גמור.
אופיר אקוניס: לפני שאנחנו ממשיכים, אני רוצה לברך אותך, מוש.
אופיר אקוניס: אני מניח שבעניין הזה לא יהיה שום ויכוח סביב השולחן הזה.
אופיר אקוניס: אני רוצה לברך אותך באיחולי הצלחה על המועמדות בסרט "עג'מי" שאתה הפקת שמגיע בתחילת מרס.
אופיר אקוניס: מתי הטקס?
מוש דנון: ב-7 במרס.
נחמן שי: כבר עשית אירוע מיוחד ביפו שמעצים את יחסי הציבור.
אופיר אקוניס: נכון, מעצים את יחסי הציבור.
קריאה: שלא יחשבו שזה היה מתוכנן.
אופיר אקוניס: זה מה שחבר הכנסת שי רמז, אבל כמובן שלא.
אופיר אקוניס: אנחנו מאחלים לך ולכל השחקנים ולכל מי שהיה בתוך העשייה של הסרט "עג'מי" הצלחה רבה ושתייצגו את ישראל בכבוד, ושתביאו את הגביע.
אופיר אקוניס: תביאו אותו לפה.
אופיר אקוניס: בהצלחה לך ולכל השחקנים ולכל מי שעסק בסרט.
מוש דנון: תודה רבה.
אופיר אקוניס: אבל בזה הסתיים הקונצנזוס, ואנחנו חוזרים לחילוקי דעות סביב השולחן הזה בנושאים אחרים.
אופיר אקוניס: שאול מגנזי, בבקשה.
שאול מגנזי: צריך להיזכר איך המהלך הזה נולד, ומה המשמעויות שלו.
שאול מגנזי: המהלך הזה נולד כדי לאפשר לפתוח את השוק ולהוסיף שחקנים, ועל הדרך לתת חבילה צרה ולהוסיף פרסום לכבלים וללוויין בשוק פרסום יחסית מוגבל; שוק פרסום שכנראה כל מה שאנחנו רוצים לעשות וחולמים לעשות לא מסוגלים לעשות נוכח גודל השוק.
שאול מגנזי: הראיה מוצבת לפנינו כרגע: שנת 2009 בטלוויזיה המסחרית מסתיימת בהפסד של 150 מיליון שקלים בסך הכול המצרפי של ערוץ 10 ושל ערוץ 2.
שאול מגנזי: כולם מפסידים במשחק הזה.
שאול מגנזי: אני קראתי את העבודה הכלכלית שהכין ד"ר אסף כהן ממשרד התקשורת- -
אופיר אקוניס: אני ביקשתי גם מכם להביא מצגות כלכליות וגם ממשרד האוצר.
לאה ורון: בישיבה הקודמת.
אופיר אקוניס: הישיבה הקודמת הייתה ביום שלישי שעבר, ועד לרגע זה אני לא ראיתי שום דבר.
שאול מגנזי: המצגת הזאת תועבר.
אופיר אקוניס: "תועבר" זה מונח כמעט פרוזאי.
אופיר אקוניס: אני מבקש שהיא תועבר בהקדם כדי שנוכל לקיים את הדיון על בסיסה.
אופיר אקוניס: האם הממשלה העבירה את המצגת?
לאה ורון: לא, אדוני היושב ראש.
אופיר אקוניס: גם לא הממשלה.
אופיר אקוניס: אז בסדר, אתם מקוזזים.
אופיר אקוניס: אני מבקש שזה יהיה בישיבה הבאה, כי גם לא הממשלה וגם לא אתם הגשתם אותה, וקבענו את זה כהחלטה למען המשך הדיון הזה כדי להסיק מסקנות, לא כדי להעביר זמן.
אופיר אקוניס: היינו יכולים להעביר זמן במקומות אחרים.
אופיר אקוניס: אני מבקש להעלות אותה על שולחננו בישיבה הבאה.
שאול מגנזי: בשוק שעומד לעבוד טלטלה כה עזה, ואנחנו לא יודעים מה התוצאות הסופיות שלה עם פרסום בכבלים ובלוויין ושחקנים נוספים שייכנסו – אם ייכנסו לשוק כמו שהוא כרגע – אין מקום להיקף העשייה בסוגה כמו שאנחנו עושים אותה היום.
שאול מגנזי: אם במצב שאנחנו עומדים היום בכל המחויבויות שלנו אנחנו מפסידים 150 מיליון שקלים, אז ברור שכשיש עוד שחקנים שנוטלים חלק מהעוגה לא ניתן לעבוד באותה מחויבות התוכן.
שאול מגנזי: צריך לחשוב פעמיים איזו טלוויזיה תהיה כאן נוכח כל הרפורמה הזאת שנמצאת פה על השולחן.
שאול מגנזי: אנחנו הצענו הצעה יותר פשוטה: לשים את כל זה רגע בצד, להתרכז בשני נושאים: תמלוגים – מילה שהרבה אנשים לא אוהבים לשמוע, אבל יש בה משום פתרון לחלק מהמצוקות שלנו; ודמי זיכיון – שגם הם בסכומים של מעל 100 מיליון שקל לקשת, לרשת ולערוץ 10 – להוריד אותם, לוותר על החלק הזה, לתת לנו להמשיך לעשות טלוויזיה טובה ולחשוב על רפורמה מסוג אחר שתאפשר לכולם לעשות טלוויזיה מסחרית טובה וגם מרוויחה.
שאול מגנזי: אין בזה שום פסול.
שאול מגנזי: תודה.
אבי ניר: אפשר לפתור את ההצעה של מר רוזנברג ולקרוא לרישיון – "זיכיון".
אבי ניר: זה בכלל יפתור את הבעיה.
אבי ניר: למה להסתבך גם עם המחויבויות?
אבי ניר: נשאיר את זה כזיכיון, וגמרנו.
אבי ניר: יש החלטה בניגוד למצב שהמדינה וערוץ 10 הגיעו אליו לפתור את בעיית כשל השוק מבעוד מועד.
אבי ניר: זה הניסיון של החקיקה הזאת – לא בדיעבד.
אבי ניר: במקרה הזה הרפורמה כוללת מהלך עקרוני – מעבר עקרוני משיטה לשיטה.
אבי ניר: אתה לא יכול לאכול את העוגה ולהשאיר אותה שלמה, ומה שהצעת כאן זה להמשיך את הזיכיון ורק לקרוא "רישיון".
אבי ניר: זאת לא ההצעה שעומדת.
אבי ניר: יש משהו במהלך הזה שהוא מהלך עקרוני של רפורמה כהווייתה; לא רפורמה במובן הסמנטי, אלא רפורמה אמיתית בשוק התקשורת.
אבי ניר: אם רוצים ללכת למהלך הזה צריך ללכת עליו.
אתי בנדלר: אני מצטערת שאני נכנסת לוויכוחים ביניכם, אבל כמי שיושבת בכל הדיונים בנושא הזה והקשבתי רוב קשב להצגת הרפורמה המוצעת בהצעת החוק בידי נציגי הממשלה, בשום מקום לא הוזכר, ולו ברמז, שאחת ממטרות הצעת החוק היא להפחית במחויבויות.
אתי בנדלר: זה נאמר כנגזרת, כתוצאה מכך שרוצים להכניס שחקנים חדשים, שרוצים לאפשר פלורליזם, לאפשר כניסת מתחרים חדשים לשוק וכיוצא בזה.
אתי בנדלר: כתוצאה מכך שלא יהיה מכרז אז חייבים לקבוע מינימום, ומקווים שכולם ישקיעו קצת יותר.
אתי בנדלר: אבל במטרות הצעת החוק לא נאמר בשום מקום שהמטרה היא להפחית את המחויבויות.
אופיר אקוניס: זאת השאלה שמעניינת אותנו, חבר הכנסת שי- -
חנין זועבי: זאת התוצאה ההכרחית, וזה לא עושה אותה פחות מסוכנת.
אופיר אקוניס: את יודעת, חברת הכנסת זועבי, בהצעה שכתבה הממשלה הקודמת במסגרת אותן הגנות ינוקא שיקבלו אולי המפעילות החדשות שיקבלו רישיון, הן יכלו לא רק לקבל את אפיק 10 ואת אפיק 2, אלא יוכלו להפחית בצורה דרמטית באותם אפיקים שכבר מותגו על-ידי קודמיהם, בדרמה, בסוגה העלית ובהפקות המקור.
אופיר אקוניס: מי מפסיד מזה?
אופיר אקוניס: הציבור.
אופיר אקוניס: אנחנו צריכים למנוע את הדבר הזה- -
אופיר אקוניס: אנחנו בקונצנזוס מדהים בנקודה הזאת.
אמיר רוזנברג: תשובת סוגריים במשפט אחד למר ניר: הוא השתמש במושג "כשל שוק".
אמיר רוזנברג: סעיף קטן במכתב שהם חתמו עליו הוא חשוב כי מה שעומד בבסיס הטענה של כשל שוק זה סוג מסוים של הפתעה.
אמיר רוזנברג: כלומר למדינה מתברר משהו, ואז היא משנה.
אמיר רוזנברג: זה הדבר הנכון.
אמיר רוזנברג: האמת שהמעבר מזיכיונות לרישיונות נעשה בעקבות האפשרות לעבור לדיגיטלי, ואז זה מפחית את הצורך.
אמיר רוזנברג: אנחנו קיבלנו הסברים גם מעורכת הדין נויפלד שמאשרת את זה וגם מעורכת הדין רובינשטיין.
אמיר רוזנברג: כבר במכרז, כיוון שהרשות השנייה הבינה את העניין הזה שהיה לא מזמן ב-2005 הסכימו אנשי הערוץ השני כך: "לאורך החלטת הממשלה מערך ההפצה של שידורי הטלוויזיה של הרשות במתכונתו כיום צפוי להשתנות".
אמיר רוזנברג: זה במכרז של 2005, ועל רקע זה הציעו 10 שנים.
אמיר רוזנברג: "ובכלל זה עשויה אחת או יותר משיטות ההפצה הנהוגות כיום – שידור אנאלוגי – להשתנות או להתבטל כליל ולהיות מוחלפת בשיטת הפצה שונה, לרבות בדרך של הפצה דיגטלית קרקעית.
אמיר רוזנברג: למשתתפים לא תהיה כל טענה בקשר לכך".
אמיר רוזנברג: זאת אומרת שהם הבינו את זה כבר בזמן המכרז שהיה לפני שנים אחדות.
אמיר רוזנברג: אז כשמביאים את זה אליכם, חברי הכנסת, בוודאי שהנושא הזה של מאות מיליוני שקלים היה חייב לבוא מלכתחילה וההערות היו צריכות להיות מלכתחילה.
אמיר רוזנברג: זה לא נמצא פה, ועם כל הכבוד זה גם לא מה שכתוב במכרז.
אופיר אקוניס: עכשיו המדינה תשמיע את דברה ותסביר לנו את הרציונל.
אופיר אקוניס: דנה ביקשה לעשות את זה וגם נגה רובינשטיין.
דנה נויפלד: אני אתחיל קודם מההערות של אבי ניר:
דנה נויפלד: המעבר משיטה לשיטה, המשמעות שלה לעניין ההקצאה היא לעניין מספר השחקנים ולעניין משך התקופה שבה אותם שחקנים משחקים על המגרש.
דנה נויפלד: ההפחתה של המחויבויות היא תוצאה, היא לא מטרה בפני עצמה, היא לא רציונל, והיא לא הנחתה אותנו כשהבאנו את ההצעה.
אבי ניר: את עונה למשהו שלא אמרתי.
דנה נויפלד: אני עונה כפי שהבנתי ומוצאת לנכון להשיב.
אבי ניר: לא אמרתי את זה.
דנה נויפלד: לכן גובה המחויבויות נגזר כרגע מהתוספת השנייה.
נחמן שי: מה המשמעות בערכים כספיים?
דנה נויפלד: על ערכים כספיים מנשה אולי ישיב.
דנה נויפלד: אבל ההפחתה של המחויבויות היא אכן תוצאה של המעבר משיטה לשיטה.
דנה נויפלד: תיאורטית יכולנו להציב רף גבוה יותר – הרף של התוספת השנייה הוא הרף המינימלי שקיים היום בחוק, ותיאורטית אפשר היה להעלות אותו.
דנה נויפלד: כלומר הכנסת יכלה לקבוע רף גבוה יותר ולא את הרף הזה.
דנה נויפלד: לכן עצם המעבר משיטה לשיטה עדיין לא מבטיח את גובה המחויבויות.
דנה נויפלד: במענה לעורך הדין רוזנברג, מהדיון הראשון הממשלה והרשות השנייה הציגו שוב ושוב בוועדה – ואפילו קיבלתי הערות בעניין הזה – מה המשמעות של המעבר משיטה לשיטה.
דנה נויפלד: עצם הפירוט של זה בדברי ההסבר הוא טענה שיכולה להיטען כלפי אופן ניסוחנו, אבל עדיין מהרגע הראשון הובהר כאן היטב מה המשמעות ומה ההטבה שתצמח לבעלי הזיכיון במעבר משיטה לשיטה, לרבות הפחתת המחויבויות המכרזיות במעבר למחויבויות לפי הרישיון.
דנה נויפלד: מאוד חשוב לי להדגיש את זה, מעולם זה לא הוסתר, זה תמיד נאמר- -
אמיר רוזנברג: חס וחלילה, לא אמרתי שזה הוסתר.
דנה נויפלד: התוצאה מבחינתנו הייתה שאנחנו מאזנים את האינטרס הציבורי בקיום אותן מחויבויות, ולכן אנחנו בחרנו לאזן את האינטרס הציבורי במקומות אחרים.
דנה נויפלד: ראשית, בחיוב לדוגמה בחברת החדשות – וזה במענה לחבר הכנסת שי.
דנה נויפלד: אנחנו אמרנו שעל אותם ערכים אנחנו לא מוותרים, ואנחנו שומרים על האינטרס הציבורי במובנים אחרים.
דנה נויפלד: קודם כול, קיומה של חברת החדשות לכל בעל רישיון, ושנית – אנחנו מעודדים שחקנים חדשים להיכנס לשוק בכך שאנחנו נותנים להם הגנת ינוקא כדי שיהיו יותר שחקנים כדי שבאופן מצרפי כמות המחויבויות תעלה ככל שיהיו יותר בעלי רישיון; דבר שלישי – ה-Bid ואותו מכרז שאמור להתקיים על הנכסים של הרשות השנייה ועל האפיק, שאמורים להשלים את התוספת ביחס לירידה שאמורה לחול.
חנין זועבי: אפשר לחזור?
לאה ורון: וגם להתייחס לכך שבהגנת הינוקא זה מחצית מהיקף השידורים- -
דנה נויפלד: לשנתיים.
לאה ורון: - - זאת אומרת, פגיעה נוספת בציבור.
דנה נויפלד: פגיעה מוגבלת בזמן כדי ששחקן ייכנס.
דנה נויפלד: בטווח הארוך אם יהיו עוד שחקנים בשוק ועוד בעלי רישיון הרף יעלה בסך-הכול- -
חנין זועבי: ואם לא יהיו עוד שחקנים?
אתי בנדלר: אז כולנו נצקצק בלשוננו.
חנין זועבי: אז זאת הכוונה כשאומרים שצריך לאזן.
דנה נויפלד: - - לכן קשה בעיניי הטענה של עורך הדין רוזנברג שאומר שהוא סבור שעדיף להטיל מחויבויות נוספות מוגבלות בזמן על הזכייניות הקיימות בהגנת הינוקא כיוון שבטווח הארוך אם לא נעודד שחקנים חדשים, הם לא יבואו לשחק על המגרש.
דנה נויפלד: לכן הגם שיכול להיות שבמשך שנתיים-שלוש תהיה ירידה, אם אנחנו מסתכלים על הטווח הארוך, האינטרס הוא להכניס שחקנים נוספים כי אחרת הם לא ייכנסו ולא יבואו.
דנה נויפלד: גם אם נפצה את השוק במובן מוגבל בזמן לשנתיים אם לא יבואו שחקנים חדשים, בטווח הארוך השוק הזה אכן יכול להיפגע.
דנה נויפלד: האינטרס הציבורי יישמר אם נעודד הכנסה של שחקנים חדשים וניתן אותן הגנות ינוקא שבהן מדובר.
חנין זועבי: אבל אם לא תצליחי בסופו של דבר לעודד שחקנים חדשים, אז מה התשובה?
נגה רובינשטיין: אם לא ניתן להם הקלות מסוימות לא נצליח.
נגה רובינשטיין: אי אפשר לומר מצד אחד שרוצים לעבור לרישיונות בשביל להגדיל את מספר השחקנים ומצד שני השוק יכול להכיל רק שניים-שלושה שחקנים, ומצד שלישי, אם יש פוטנציאל לשחקן נוסף נכביד עליו, לא ניתן לו שום הקלה- -
אופיר אקוניס: אם את נותנת לו את - - - את מכבידה עליו?
אופיר אקוניס: את נותנת לו את המתנה הכי - - - כדי לשמור על האיזון.
אופיר אקוניס: נתת לו מספיק מתנה, ולא רק זה, את מוסיפה לו מתנה על מתנה – את פוטרת אותו מ-60% - -
אופיר אקוניס: הגנת ינוקא מרחיבה מדי.
יהודה סבן: חבר הכנסת אקוניס, לא נותנים את זה במתנה - - -
נגה רובינשטיין: נותנים את זה בהרבה כסף.
יהודה סבן: זה תמורת כסף.
נגה רובינשטיין: הכסף הזה אמור ללכת ליצירה הישראלית.
קריאה: לא, את נותנת לו הגנת ינוקא, זה לא הולך- - -
נגה רובינשטיין: אנחנו נסביר שוב את הפרטים- -
לאה ורון: אתם לא התייחסתם לטענות של עורך דין רוזנברג בכלל.
נגה רובינשטיין: אני רוצה להתייחס לטענות של עורך דין רוזנברג: אכן, לטווח הקצר סביר להניח שהיצירה הישראלית תחטוף מכה.
נגה רובינשטיין: העלות של הטווח הקצר תבוא לידי ביטוי שלדעת הממשלה לטווח הארוך, כאשר יהיו כאן עוד שחקנים גם היצירה הישראלית תרוויח.
נגה רובינשטיין: זאת אומרת, נכון בעינינו מבחינת מדיניות הממשלה, שבטווח הקצר רמת המחויבויות תרד באופן דרמטי.
נגה רובינשטיין: ונכון, היא תרד באופן דרמטי כדי שתהיה אופציה לשחקנים חדשים להיכנס לשוק, כך שסך-כול היצירה הישראלית מסך כול בעלי הרישיונות תהיה מוצר טוב יותר לציבור וליצירה הישראלית בסך-הכול.
נגה רובינשטיין: אם בסופו של מהלך לא ייכנסו עוד בעלי רישיונות, אז אתה צודק – המהלך הזה הוא מהלך שכשל.
נגה רובינשטיין: ככל שנקל בטווח הקצר על בעלי רישיונות להיכנס, ככל שניתן להם הקלות בשנה או בשנתיים הראשונות – יש לבעלי רישיונות חדשים- -
אופיר אקוניס: עכשיו הבנתי הכול.
אופיר אקוניס: בתחילת הרפורמה הצופה ייפגע – למה?
אופיר אקוניס: כי ערוץ 10 יעבור לערוץ 84, ערוץ 2 ייעשה ערוץ 14 והערוצים החדשים שייכנסו- - - לא יקבלו - - -
נגה רובינשטיין: אם ערוץ 10 יעבור לערוץ 84- -
אופיר אקוניס: זאת לדעתי לא רפורמה.
אופיר אקוניס: זאת רפורמה שמערבלת את השוק הזה.
אופיר אקוניס: היא לא מייצבת אותו, חבר הכנסת שי, היא מערבלת אותו.
נחמן שי: היושב ראש מפריע לעורכת הדין נגה רובינשטיין.
אופיר אקוניס: מדברת נציגת הממשלה- -
נגה רובינשטיין: זאת דוגמה מצוינת כי אם ישראל 10 יעבור ל-84, וקשת ורשת יעברו ל-94 ול-104, זה אומר שיהיו לנו עוד שני שחקנים.
נגה רובינשטיין: אם יהיו לנו עוד שני שחקנים שיהיו מספיק מלאי תעוזה בשביל להתמודד במכרז על המותג ועל האפיק, אז גם אם בשנה הראשונה או בשנתיים הראשונות תפחתנה במידה מסוימת הפקות המקור שלהם, אבל אחר כך יהיו לנו 5 שחקנים אמיתיים בשוק הזה – עשינו את שלנו.
נגה רובינשטיין: זאת המטרה של הרפורמה הזאת.
נגה רובינשטיין: אם לא ניתן כלים לשחקנים חדשים יש כאן מכת גרזן לתחרות עתידית, ונתנו מתנה של בלעדיות לנצח בתנאים מופחתים לבעלי הזיכיונות- -
אופיר אקוניס: הממשלה יוצאת מנקודת הנחה שבתחילת הרפורמה תהיה פגיעה בצופה.
אופיר אקוניס: הצופה ייפגע.
דנה נויפלד: יכולה להיות פגיעה - - -
אופיר אקוניס: אתם אומרים את זה שוב ושוב.
דנה נויפלד: אם ממילא קשת או רשת או ישראל 10 יזכו במכרז שלהם על האפיקים הם ימשיכו לשדר במתכונת הזאת- -
קריאות: לא במתכונת הזאת.
דנה נויפלד: במתכונת של הרישיון, כלומר במחויבויות הפחותות ביחס לקיים היום.
דנה נויפלד: אבל כיוון שהם יתחרו – אנחנו מקווים- -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: "מקווים".
קריאות: "מקווים", ראינו כמה באו ל-10.
דנה נויפלד: במכרז על האפיק ועל המותג אנחנו מקווים שהסכום שייכנס יכסה על הפער.
דנה נויפלד: לכן יש חשיבות להשאיר את הוראות המעבר כמו שהן.
אופיר אקוניס: אנחנו בסוג של הימור.
אופיר אקוניס: בטווח הקצר ברור שיש הפסד, ובטווח הארוך – אולי יהיה טוב.
אמיר רוזנברג: יותר גרוע.
נגה רובינשטיין: אבל כל מעבר לרישיונות - - -
אמיר רוזנברג: רגע, אחד, יותר גרוע- -
אופיר אקוניס: רגע, אמיר.
אופיר אקוניס: אתה מעיר פה הכי הרבה, וחבר הכנסת שי מבקש כל פעם להעיר, ואז אתה לוקח לו את הזמן.
אופיר אקוניס: נגה, סיימת?
נגה רובינשטיין: לא.
אופיר אקוניס: אז בבקשה.
אופיר אקוניס: אחריה חבר הכנסת שי.
נגה רובינשטיין: בעלי הזיכיונות שמעוניינים לעבור לשיטה של רישיונות, כל מה שמפריע להם בעניין הזה, זאת האפשרות של בעל הרישיון שלא קיים כאן, שאין אף אחד שמדבר בשמו מכיוון שהוא לא קיים כאן, ואנחנו לא רואים אותם, והם לא מדברים – לקבל אולי בשנה או בשנתיים הראשונות סוג של הקלות בחובות של הפקות מקור.
נגה רובינשטיין: זה מה שמפריע בכל הדיון הנוכחי לבעלי הזיכיונות הנוכחיים?
נגה רובינשטיין: זה מה שיהרוס את השוק?
נגה רובינשטיין: אז מה מפריע?
אתי בנדלר: לא, הם לא מתנגדים למתן הקלה - - -.
אתי בנדלר: הם מתנגדים לאפשרות שבעל רישיון חדש ישדר על ערוץ 2.
אופיר אקוניס: זה בדיוק.
נגה רובינשטיין: אז נשים את הדברים על השולחן- -
אופיר אקוניס: או 10.
נגה רובינשטיין: - - ונפריד בין שאלות של הגנת ינוקא לבין האפשרות להתמודד במכרז על המותג.
נגה רובינשטיין: אלה שתי שאלות נפרדות, ואין צורך לשים חסמים מלאכותיים על בעלי רישיונות פוטנציאליים אחרים כדי שלא יגעו במותג שאתם מעוניינים בו.
אופיר אקוניס: לגבי הערתך בעניין בעלי רישיונות פוטנציאליים עתידיים – כל מי שרוצה לבוא לפה ורואה עצמו בעל רישיון עתידי, יכול לבוא לכאן.
אופיר אקוניס: יש לי רק להודיע לך הודעה: אף אחד לא בא ולא נרשם – אולי אנחנו צריכים לחשוב על זה.
קריאה: טלעד.
אופיר אקוניס: טלעד, כן.
נגה רובינשטיין: סיפור של שנתיים או שלוש שאנחנו לא יודעים מה התנאים?
אופיר אקוניס: סליחה, הם צריכים להיות בישיבות האלה כדי לדעת למה הם אמורים- -
קריאות: הם לא קיימים פה.
אופיר אקוניס: אולי היה מישהו שחושב שהוא רוצה להיכנס.
נגה רובינשטיין: אין חוק שמאפשר לו.
יהודה סבן: טלעד.
יהודה סבן: אין עדיין חוק שמאפשר להם.
אופיר אקוניס: אף אחד לא תמיד שמחכה שיחוקקו לו.
אופיר אקוניס: כל מי שנערך, נערך כאן מהיום.
אופיר אקוניס: מה אתה חושב, שהם באוויר, הם נפוצים להם?
אופיר אקוניס: תאמין לי, מתארגנים, מדברים – התעשייה חיה, היא לא מתה ולא פסיבית, אלא אקטיבית- -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה יקרה, באמת?
אופיר אקוניס: - - לכן אם הם לא רוצים לבוא לפה זאת בעיה שלהם.
אופיר אקוניס: למען מכבסת המילים הטובה יותר שלי: מי שרואה את עצמו רוצה לקבל רישיון.
אופיר אקוניס: הם טענו את טיעוניהם.
אופיר אקוניס: הם מאוד ייהנו, אגב- -
מנשה סמירה: הוא סומך על חברי הכנסת שמייצגים אותו פה.
אופיר אקוניס: אנחנו לא מייצגים בעלי רישיונות, אנחנו מייצגים את הציבור.
חנין זועבי: - - - דווקא את הצופה, את האזרח.
אתי בנדלר: משפט קצר לגבי הפחתנ במחויבויות בעתיד.
אתי בנדלר: אדוני היושב ראש, אם לא ייכנסו בעלי רישיונות חדשים, זה לא חשש שווא, זה אכן יהיה.