GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אחמד טיבי: אבל אני לא אמרתי שהקברניט לא היה צריך להחזיר את המטוס.
אחמד טיבי: אמרתי שהקברניט החליט נכון, אבל יש חברה.
עמיר פרץ: אני לא הפרעתי לך, תן לי להשלים בבקשה.
אחמד טיבי: לא, חבר הכנסת עמיר פרץ, אתה מעוות את עמדתי.
עמיר פרץ: תן לי להשלים.
עמיר פרץ: אני לא מוכן בשום פנים ואופן, שקברניט יגיד: רגע, זה בדיוק בורג כזה ואחר, והחברה שלי עלולה לספוג נזק כזה ואחר, אז אני אקח עוד קצת צ'אנס.
עמיר פרץ: זה שיקול שאנחנו מעלים אותו בלי לדעת, כמו שקורה לצערי הרב עם נהגי משאיות, שבעל הבית אומר להם: אם אתם מעמיסים במקום ארבעה טון חמישה טון, תקבלו ממני צ'ופר, למרות שזה רק טון מעבר לחוק.
עמיר פרץ: אנחנו צריכים להגן על שיקול הדעת, עם כל הכבוד, ושלא תיכנס לפה האווירה "מי הקברניט המצטיין, שלקח סיכון קצת יותר גדול וחסך לחברה שלו מיליונים", כי הרי מי קובע?
עמיר פרץ: אני בעד שכל זיז קטן שיש בו סכנה טכנית, מייד ההחלטה של הקברניט תהיה ל"בטיחות הנוסעים", לפני הכל, עם כל הכבוד לחתונה.
עמיר פרץ: עדיף לי שהוא לא יגיע לחתונה מאשר הסיכוי, חס וחלילה, שכל הנוסעים לא היו מגיעים.
עמיר פרץ: אתה טוען טענה שהיא לא לגיטימית, גם ברכב שלך יכולה להתרחש תקלה, שאתה לא יודע עליה, למרות שבדקת את הרכב לפני כן.
עמיר פרץ: מה לעשות, זה קורה.
אחמד טיבי: אני מסכים שהקברניט יחליט.
עמיר פרץ: הקברניט יחליט וישלמו.
אתי בנדלר: זה הדיון השני בכנסת הזאת, ואינני יודעת איזה מספר מהכנסת הקודמת, שאנחנו ממצים את הנושא בדיונים כלליים בלבד, בלי להכיר את פרטי הצעת החוק.
אתי בנדלר: אני רוצה לתת לכם דוגמה, למה אני מרגישה חוסר נוחות.
אתי בנדלר: למשל דובר כאן על עיכוב, דובר כאן על עיכובים ואיזה נטל קשה מטילים על חברות התעופה, והאם יש מקום להבחין בין חברות תעופה ישראליות לבין חברות תעופה זרות במקרה של עיכוב.
אתי בנדלר: אני רוצה לתת לכם תשובה, מה אומרת הצעת החוק, ככל שתאושר בשינויים אלה או אחרים, לעניין עיכוב.
אתי בנדלר: הטבה כלשהי בשל עיכוב – האחראי למתן ההטבות יהיה חייב בה רק בעיכוב של שעתיים לפחות.
אתי בנדלר: ככל שהעיכוב איננו מגיע לשעתיים, אין בכלל שום הטבה שהיא.
אתי בנדלר: ככל שמדובר בעיכוב של בין שעתיים לחמש שעות, ההטבה היחידה שלא יהיה זכאי הנוסע בהתאם למוצע בהצעת חוק זו היא ארוחות וטלפון, פקס או אי-מייל כדי להודיע על העיכוב שלו, זאת אומרת: ארוחות וטלפון.
אתי בנדלר: אם כתוצאה מהעיכוב גם היה צריך להוציא אותו משדה התעופה לצורך לילה וכולי, אז מממנים לו את השהייה במלון באותו לילה והסעה לשדה ובחזרה.
אתי בנדלר: צריכים לבדוק על מה אנחנו מדברים לפני שמתחילים לתקוף.
אתי בנדלר: הצעת החוק של חבר הכנסת אחמד טיבי מבוססת בעיקרה על הדירקטיבה האירופית, והדירקטיבה הזאת לא נקבעה כלאחר יד.
אתי בנדלר: נעשו הרבה מאוד דיונים, משום שהרצון לא להכביד בצורה מוגזמת על חברות תעופה הוא לא רצון ישראלי בלבד, אני מניחה שהוא מאחד את כל ארצות האיחוד האירופי, כשקבעו את הדירקטיבה שלהן, אז אני מבקשת לא להלך אימים בנושא הזה.
אתי בנדלר: כדאי לדעת מה אומרת הצעת החוק.
אופיר אקוניס: אני חושב שבעניין הזה יש הסכמה של כל הנוכחים בחדר הזה.
קובי זוסמן: בהמשך למה שאמרת, זה לא רק שצריך לעשות הבחנה בין חברות ישראליות לזרות, אלא צריך להוסיף למשוואה הזאת גם את המונח "חברות שכר", כי אם תבדקו סטטיסטית, תראו שבנתב"ג מרבית העיכובים – אני לא אומר שחברות סדירות לא מתעכבות ושאין בעיה עם התפעול שלהן – אבל סטטיסטית החברות שאנחנו כרגע מדברים עליהן, וזה כיף לדבר על עיכוב בתעופה, הן חברות שכר.
אתי בנדלר: לכן הצעת החוק מתייחסת במפורש גם לטיסות שכר ומרחיבה את הוראות החוק גם עליהן.
קובי זוסמן: אני קצת רוצה אולי לשנות את האווירה של הוועדה, כי זה נורא פיקנטי לדבר על עיכובים בחברות תעופה סדירות.
קובי זוסמן: במקרה אל-על וכל חברות התעופה הסדירות האחרות הן חברות שעומדות בתקנים הכי הכי מחמירים בתחום התעופה והבטיחות בתעופה, וחייבים לעשות הבחנה מאוד מאוד ברורה בין עולם השכר, ששם מרבית הבעיות, לבין חברות התעופה הסדירות, ששם החלק הפחות גדול של הבעיות, אבל מצד שני, הנטל הגדול חל על חברות התעופה הסדירות בנושא האגרות, בנושא הביטחון שליאור הסביר עליו מקודם, ועוד במכלול עצום של דברים, שעושה את החיים של חברת תעופה רווחית או לא רווחית, חברה פושטת רגל או חברה שמתקיימת.
עומר שלו: אותן דוגמאות מתייחסות באמת לעיכוב מעל חמש שעות, כשאז נכנסים גם פיצוי כספי כזה או אחר בדמות החזר הוצאות או פיצוי כספי, ואנחנו נתייחס לזה.
עומר שלו: אני מקבל את ההצעה, אנחנו נתייחס לזה, כשנגיע לסעיף הספציפי.
עומר שלו: יחד עם זאת, ההערה שנאמרה פה שעיכוב או הזכות לפיצוי בגין עיכוב במקרה של כוח עליון לא חלה, היא לא נכונה.
עומר שלו: הצעת החוק כרגע אומרת, שרק במקרה של ביטול, תוכל חברת התעופה להגיד שיש נסיבות כוח עליון, וזה לא מתייחס לעיכוב וביקשנו את זה.
אופיר אקוניס: אני חושב שמיצינו את הדיון לסעיף 7 ולסעיף 12.
אופיר אקוניס: אם אינני טועה, היה סעיף 7 בסוגיית הביטחון, וביקשתי לישיבה הבאה נציג של שירות ביטחון כללי, ולסעיף 12 - לקבל נוסח אלטרנטיבה מהמשרד או התייחסות כללית לישיבה הבאה, עורך הדין קמחי.
אופיר אקוניס: אתה אמרת שזה מחולק לכמה וכמה סעיפים.
גידי ארנון: אנחנו גם מברכים על ההסדרה, רק היינו רוצים במעין בקשה כללית גם לוועדה וגם לחבר הכנסת אחמד טיבי לנסות להתאים את החוק באמת למציאות הישראלית, מציאות שבה חברות תעופה נאבקות בקשיים, שחברות תעופה זרות לא נאבקות בהם.
גידי ארנון: יש לנו הוצאות ביטחון כבדות, שמטילים על 1,500 קילומטר ואילך, עד 1,500 קילומטר.
גידי ארנון: רוב הטיסות הבין-לאומיות שלנו, אם לא כולן, מתחילות ב-1,500 קילומטר ומעלה, בעוד שהטיסות של המובילים האירופיים נגמרות ב-1,000 קילומטר בערך, בלונדון לפעמים ולפעמים במילאנו.
גידי ארנון: לכן צריך להתאים את ההצעה למציאות הישראלית.
גידי ארנון: כשדיברו פה על עיצומים כספיים - ואני מסתכל על גובה הקנסות, וניקח את הקנס הבינוני, שהוא 2,500 שקל מ-1,500 קילומטר, שזה מרבית הטיסות שלנו, אנחנו לא מוכרים את הכרטיסים במחיר הזה.
גידי ארנון: אנחנו לא מצליחים להביא את התשואה הזאת.
גידי ארנון: הקנסות ברמה שהן כיום הם למעשה עיצומים.
גידי ארנון: הם לא פיצוי, הם עיצום, ולכן כשנגיע לסעיפים הספציפיים של החוק, אני מבקש מכל חברי הוועדה שיזכרו שמדובר בתעופה ישראלית, ועוד נתון אחד – הרבה החלטות ממשלה קבעו שהתעופה הישראלית היא נכס אסטרטגי של המדינה, והתעופה הישראלית היא הנכס ששומר על הקשר.
גידי ארנון: דיבר עומר על כך, שלאחרונה מוסיפים פה עוד ועוד עלויות כספיות כבדות יותר ויותר על התעופה הזאת.
גידי ארנון: אז כאשר מטילים – וזאת עלות כספית, אולי עלות כספית ראויה במקומות מסוימים, אבל זאת עלות כספית – את העלויות הכספיות האלה, וכן הלנת אנשים במלון זאת הוצאה כספית כבדה; במקרה הספציפי הנוכחי, אני צריך להלין אותם, אם זה לא יתוקן, גם אם יש סופת שלג, ולהלין נוסעים בלונדון, והיה לנו אירוע כזה, כשאתה צריך להזמין 80 חדרים באותו ערב.
אופיר אקוניס: אבל אתה לא מזמין בבונד פינת אוקספורד, אתה מזמין בשדה הסמוך לשדה התעופה.
גידי ארנון: 200 פאונד לחדר.
נחמן שי: שישנו בשדה…
אופיר אקוניס: לא בשדה.
אופיר אקוניס: אגב, בעולם המתוקן – אגב, בישראל זה לא עובד כך, אין בית מלון סמוך, היה פעם מלון שפירקו ובנו במקומו שכונת מגורים – אתה רק יוצא מהשדה, יש לך כל הרשתות, והמחיר הוא גם הרבה פחות יקר.
ליאור יבור: בגלל סופת השלגים כל בתי המלון האלה מלאים, אין שם מקום.
אופיר אקוניס: אז אתה מחזיר אותם לסיטי, לבתי המלון היקרים ביותר?
קובי זוסמן: זה לא בהכרח נכון שהעלות של מלון בשדה התעופה זולה יותר.
גידי ארנון: אני מתנצל, לא התכוונתי לעורר ויכוח בדוגמה הספציפית.
עמיר פרץ: אני מציע לנציגי החברות, לא להעלות את זה, כי בא לי אחרי מה שאתם אומרים עכשיו להוסיף סעיף לחוק, שלא תוכלו לשלוח אותם למלון בפחות מ-200 יורו, כדי שלא תוכלו לשלוח אותם למלון ב-50 יורו ללילה.
עמיר פרץ: זה פשוט חסר כל רגישות מבחינת
עמיר פרץ: כם לנסות להסביר כמה יעלה לכם אם יש שלג.
עמיר פרץ: מה אתה רוצה?
עמיר פרץ: שבשלג אני אשאיר אותם בשדה?
גידי ארנון: ניסיתי להסביר - -
עמיר פרץ: אל תסביר, זה הסבר שגורם לכך שאנחנו אומרים: רגע, בואו נגן על הנוסע עוד יותר.
נחמן שי: אבל אלה דברים טריביאליים.
עמיר פרץ: זה דבר בסיסי, שאדם נוסע יקבל חדר במלון.
נחמן שי: מה, אתה תקבל חדר באכסניית נוער?
עמיר פרץ: מאיפה אני יודע?
עמיר פרץ: מי יכול להבטיח לי את זה?
עמיר פרץ: אתה יודע איזה בתי מלון יש סמוך לשדה התעופה?
אופיר אקוניס: אז תציע חברת ישראייר את הערותיה ותגיש לנו הצעה אלטרנטיבית.
גידי ארנון: אני רק רוצה לענות לכבוד חבר הכנסת, אם אפשר.
אופיר אקוניס: לא, אי-אפשר, אמרתי לך להציג לנו הצעה אלטרנטיבית, אם יש לך השגות.
גידי ארנון: אני ניסיתי להסביר, אולי בדוגמה, את העלויות הכספיות והבקשה היא שכשבאים - -
אופיר אקוניס: סיכמנו עם חברת ישראייר, שאם יש לה הערות לגבי המרחקים וגובה הקנסות, תעביר לוועדה במהירות את ההצעה האלטרנטיבית ונדון בה.
אופיר אקוניס: כדי שלא יהיו פה טענות לקיפוח, אתה מארקיע תהיה אחרון הדוברים, ואז החברות ארקיע, ישראייר ואל-על, כולן ימצו את הדיונים שלהן.
אהוד שבתאי: בהצעת החוק יש סעיף שאומר שאין בהוראות חוק זה כדי לגרוע מזכותו של נוסע לפיצוי לפי כל דין.
אהוד שבתאי: במילים אחרות, אחרי שהנוסע מקבל פיצוי, אין סופיות דיון, ממשיכים לדון.
אהוד שבתאי: אבל מדינת ישראל אימצה אמנה שקוראים לה "אמנת ורשה", עכשיו דנים באימוץ "אמנת מונטריאול".
אתי בנדלר: נתייחס לזה כשנגיע לסעיף.
אתי בנדלר: אני מוצאת קושי כרגע - -
אופיר אקוניס: זאת שאלה משפטית מן המעלה הראשונה.
אהוד שבתאי: בעניין העקרוני, אמנת מונטריאול ואמנת ורשה, יש בהן תקופת התיישנות לתקופה של שנתיים בלבד בתעופה.
אהוד שבתאי: בנוסף, יש עניין של איחוד עילה, זאת אומרת התביעות ידונו רק על פי חוק זה.
אהוד שבתאי: כאן יש הרחבה של העניין הזה גם מבחינת העובדה שנוסע יכול לפנות אחרי שהוא כבר קיבל ממני פיצוי לבית משפט לקבל עוד סעד – זה דבר אחד, ודבר שני – הוא יכול לעשות את זה בתקופה של שבע שנים.
אהוד שבתאי: יש כאן סתירה.
אתי בנדלר: אני לא הבנתי את הטענה, אבל אני מציעה שנדון בזה כשנגיע לסעיף הרלוונטי.
אהוד שבתאי: אם נוסע, חלילה, נפגע בטיסה או איבד מזוודה, יש תקופה של שנתיים שבה הוא יכול לתבוע, אבל אם הוא התעכב, יש לו שבע שנים ללכת ולתבוע.
אהוד שבתאי: זה נשמע לא הגיוני.
אופיר אקוניס: מאה אחוז, נדון בזה.
אופיר אקוניס: עורך דין עצמון, אתה יכול להתחיל לקרוא בבקשה.
איתי עצמון: אני אתחיל לקרוא מהנוסח, שכולל הערות ב"עקוב אחר שינויים" על הנוסח שאושר בקריאה טרומית: "הצעת חוק פיצוי וסיוע לנוסעים עקב עיכוב או דחייה בטיסה, התש"ע-2010 הגדרות 1.
איתי עצמון: בחוק זה – "החזר הוצאות" – כממשעותו בסעיף 3(2)".
איתי עצמון: אני מציע שכאשר נגיע לסעיף 3(2), אני אקרא בפירוש את הגדרת החזר הוצאות.
איתי עצמון: מדובר על הוצאות שהוציא נוסע לרכישת כרטיס טיסה, ולמקרה מסוים גם בשל העברות - -
אופיר אקוניס: אני מציע שתקרא ברצף את כל סעיף 1 ואז תתחיל להסביר, אם יהיה צורך, או שנשמע כל מי שיבקש להעיר הערה בנושא.
איתי עצמון: "חבילת תיור" – צירוף של שניים או יות רמשירותי סוכנות נסיעות, הכולל הזמנה או מכירה של כרטיס טיסה; "חוק שירותי תיירות" – חוק שירותי תיירות, התשל"ו-1976; "טיסה" – טיסה מסחרית, הממריאה מתחומי מדינת ישראל או אליה, לרבות טיסה הכוללת חניית ביניים".
איתי עצמון: אנחנו מחקנו כאן טיסה סדירה או טיסת שכר לפי הערת משרד התחבורה, אבל כמובן שברור שטיסה מסחרית כוללת גם טיסת שכר, אני רוצה להבהיר את זה במפורש לפרוטוקול.
איתי עצמון: "טיסה מסחרית" – טיסה לשם הסעת נוסעים או הובלת טובין בתמורה, או טיסה לצורכי עסק או מתן שירות; "טיסה שבוטלה" – טיסה שלא התקיימה או טיסה שהמריאה באיחור של שש שעות לפחות מהמועד הנקוב בכרטיס הטיסה; "יעד סופי" – היעד הנקוב בכרטיס הטיסה בטיסה ישירה, או היעד האחרון הנקוב בכרטיס טיסה המשולבת עם טיסות אחרות; "כרטיס טיסה" – אישור לרבות מסר אלקטרוני, שמונפק על ידי מפעיל טיסה, מארגן או מי שהוסמך לכך על ידם, המעניק זכות לטיסה, לרבות אם הונפק כחלק מחבילת תיור"; "מארגן" – אדם השוכר קיבולת בכלי טיס, כולה או חלקה, לצורך מכירתה לאחרים; "מפעיל טיסה" – מוביל אווירי שניתן לו רישיון להפעלת כלי טיס לפי סעיף 2(א) לחוק רישוי שירותי תעופה, התשכ"ג-1963; "נותן שירותי סוכנות נסיעות" – כמשמעותו בסעיף 12א לחוק שירותי תיירות; "פיצוי כספי" – כמשמעותו בסעיף 3(4); "רישום יתר" – רישום מקומות מוזמנים ומאושרים בידי מפעיל טיסה או מארגן, בכמות העולה על קיבולת כלי הטיס; "שירותי סיוע" – שירותים לנוסע כאמור בסעיף 3(1); "שירותי סוכנות נסיעות" – כהגדרתם בחוק שירותי תיירות".
איתי עצמון: אני אוכל לקרוא, מתוך הגדרת שירותי תיירות, על מה מדובר.
איתי עצמון: מדובר על ארגון ומכירה של סיור לישראל או למדינות חוץ, או הזמנת שירותים לצורכי סיור כאמור, הזמנה או מכירה של כרטיסי טיסה או שוברי טיסה אל מחוץ לישראל וכו', הזמנת שירותי לינה בבתי מלון בישראל או מחוץ לישראל, טיפול בהשגת אשרות כניסה, שהייה וכן מתן ייעוץ מקצועי בכל עניין בעניינים שפירטתי להלן.
איתי עצמון: "השר" – שר התחבורה והבטיחות בדרכים.
אופיר אקוניס: לגבי הטיסה המסחרית, טיסות צ'ארטר וכדומה, כפי שעלה קודם, זאת הייתה בקשה של משרד התחבורה?
איתי עצמון: הערה מקצועית של משרד התחבורה.
אופיר אקוניס: כי הנוסח הקודם היה "טיסה סדירה או טיסת שכר", שאני חושב שזה יותר ברור.
איתי עצמון: אני מציע שעורך דין רון חלפון יסביר את ההערה שלו.
איתי עצמון: הנוסח שונה בעקבות ההערה.
אופיר אקוניס: אתם ביקשתם בבקשה של משרד התחבורה?
אופיר אקוניס: נדמה לי שזה היה אצלך, חבר הכנסת טיבי, במקור, ואני חושב שהדבר מחדד יותר את הסוגיה.
איתי עצמון: זאת הערת נוסח, אבל ברור - -
אופיר אקוניס: אז המובן מאליו, מוטב שייאמר.
סלעית קולר: - - לרבות טיסת שכר.
רון חלפון: ההבחנה היום בין טיסה סדירה לבין טיסת שכר לא כל כך ברורה, מכיוון שבטיסת שכר ייתכן שמפעיל טיסה ימכור מקומות על הטיסה, ובטיסה סדירה ייתכן שתימכר קיבולת על ידי מה שנקרא מארגן.
רון חלפון: לכן ההגדרות ההיסטוריות של טיסה סדירה וטיסת שכר אינן תקפות.
רון חלפון: ברור לחלוטין שהחוק הזה חל על כל טיסה מסחרית, טיסה סדירה וטיסת שכר.
רון חלפון: כדי למנוע בלבול, הצענו להשמיט את זה, כדי שלא יהיו יצירים שלא ייכנסו לגדר החוק, זו הסיבה.
אופיר אקוניס: הערות נוספות ליועצת המשפטית ואחר כך עורכת הדין קולר, ואם אין הערות נוספות לסעיף, נאשר אותו.
קריאה: יש הרבה.
אופיר אקוניס: אף אחד לא ביקש.
אופיר אקוניס: מה שקורה בדרך כלל, הרי אנחנו מורגלים מחוקי התקשורת, שמייד מתחילה הסתערות אחרי שרק המקריא מסיים את המילה האחרונה, עוד לא מסיים אפילו.
אופיר אקוניס: נראיתם לי כל כך שלווים ביום הזה.
אופיר אקוניס: אנחנו דנים בהערות לסעיף 1.
אתי בנדלר: אני רוצה להפנות את תשומת הלב למספר נושאים, שכלולים בהגדרות האלה.
אתי בנדלר: אל"ף, ההגדרה "טיסה מסחרית" – "טיסה לשם הסעת נוסעים או הובלת טובין בתמורה, או טיסה לצורכי עסק או מתן שירות", מכאן ברור שזה חל גם על טיסת שכר, לא יכול להיות ספק בעניין הזה.
אתי בנדלר: לגבי ההגדרה "טיסה שבוטלה", הדירקטיבה האירופית, כמו גם הצעת החוק, דנו בביטול טיסה ובעיכוב טיסה והיו דיונים לא מעטים מה היא ההבחנה בין טיסה שעוכבה לבין טיסה שבוטלה.
אתי בנדלר: נכון שהדירקטיבה האירופית לא נותנת הגדרה, שנותנת כלי יעיל כדי להבחין בין שני הדברים והפסיקה שם התחילה להתייחס לנושא הזה, וגם שם הסתבר שההבחנה איננה ברורה תמיד בין טיסה שעוכבה לבין טיסה שבוטלה.
אתי בנדלר: אני אתן דוגמה.
אתי בנדלר: נוסע שהיה צריך לטוס לארצות הברית בשעה חצות ודקה, אלה הטיסות הסדירות לארצות הברית, נכון?
ליאור יבור: הטיסה הטובה היא ב-1:00 בלילה.
אתי בנדלר: לצורך העניין, וזו דוגמה היפותטית לחלוטין, הוא לא יצא באותה טיסת לילה בגלל שהחברה הודיעה לו שהטיסה בוטלה, אבל הציעה לו לצאת בטיסה למחרת - האם מדובר בטיסה שבוטלה לחלוטין או בעיכוב טיסה, כי הוא יצא בטיסה שמספרה זהה לטיסה שהייתה אמורה לצאת בלילה הקודם לאותו יעד בעיכוב של 24 שעות למעשה?
אתי בנדלר: מה הדין במקרה כזה?
אתי בנדלר: האם אנחנו מדברים על טיסה שעוכבה או על טיסה שבוטלה?
אתי בנדלר: הוועדה הנחתה אותנו לנסות למצוא הבחנה ברורה ולהגדיר באופן ברור מתי תיחשב טיסה כטיסה שבוטלה, ומתי היא תיחשב כטיסה שעוכבה, שהרלוונטיות של ההבחנה הזאת היא רק לצורך ההטבות שבסופו של דבר הנוסע יהיה זכאי להן.
אתי בנדלר: בישיבות התייעצות שנערכו עם הצוותים שמטפלים בנושא הזה מטעם משרדי הממשלה, הגענו למסקנה שראוי להגדיר את הנושא לפי מספר שעות העיכוב, זאת אומרת: או שהיא בוטלה לחלוטין, היא לא קיימת, שזה קיים בעיקר בטיסות שכר שמודיעים על טיסה מסוימת שבסופו של דבר בכלל לא יצאה אל הפועל, או שאנחנו נדבר על עיכוב, זאת אומרת שהחל מ-X שעות, הטיסה לצורך מתן ההטבות תיחשב כטיסה שבוטלה.
אתי בנדלר: אנחנו חשבנו שהמספר הנכון לצורך העניין הוא שש שעות, אבל כמובן שאפשר לדון על הנושא הזה.
אתי בנדלר: נושא נוסף שאני רוצה להפנות את תשומת הלב אליו הוא להגדרת "מארגן", שהיא בעצם הגדרה שרלוונטית, אם אינני טועה, אך ורק לטיסות שכר.
אתי בנדלר: נושא אחרון שאני אפנה אליו את תשומת הלב במסגרת ההגדרות הוא של "נותן שירותי סוכנות נסיעות".
אתי בנדלר: סוכני הנסיעות טענו כאן בפני הוועדה, ואנחנו הבנו שאכן זו ההנחיה, לא לכלול אותם במסגרת הצעת החוק, כי הם לא יכולים להשפיע על מועדי הטיסות.
אתי בנדלר: ובכן, אישרנו בכל זאת את ההגדרה שלהם, אבל כפי שתראו בהמשך, ההתייחסות אליהם בהצעת החוק היא רלוונטית אך ורק להודעות, ככל שהם מוסרים כאלה בשם המארגנים או בשם מפעילי הטיסות, דהיינו: חברות התעופה, ולא לצורך הטלת אחריות לפיצוי או להטבות.
עמיר פרץ: אדוני היושב ראש, לגבי סוכני הנסיעות, באמת לא נתתי את דעתי על כך עד הסוף, אבל לאור הערתה של היועצת המשפטית, אני קיבלתי פנייה לפני כחודש מנוסעת שארגנה לעצמה חבילת תיור שלמה, שדבר היה קשור בדבר, וסוכן הנסיעות הודיע לה שעה לפני, שהטיסה לא יוצאת ליעד הראשון מישראל, ואז כדי לא להפסיד את כל חבילת התיור שהיא ארגנה, היא לקחה בעצמה טיסה אחרת וביצעה את מה שביצעה, וזה גרם לנזקים של אלפי דולרים, לה ולמשפחתה.
עמיר פרץ: השאלה במקרה הזה מי הנתבע, כי הקשר היחיד שיש לה זה עם סוכן הנסיעות, לא עם החברה, אז איך אנחנו פה עושים את ההבחנה הזאת?
עמיר פרץ: כי הנקודה שעלתה כאן היא נקודה מאוד חשובה.
סלעית קולר: החוק לא נועד לטפל בסוכנות נסיעות, כמו שאומרת היועצת המשפטית.
אופיר אקוניס: נכון, אבל חבר הכנסת פרץ העלה סוגיה חדשה.
סלעית קולר: הסוגיה הזאת של האחריות של סוכני הנסיעות לגבי הודעות וכל זה מטופלת במקומות אחרים, יש להם אחריות מבחינת החוק, יש להם אחריות מבחינת הפסיקה, החוק הזה לא ממצה את כל נושא שירותי תיירות ואחריות של סוכני נסיעות, ולכן יכול להיות שהתקלה הייתה אצל הסוכן.
עמיר פרץ: החברות ייצרו קיר מלאכותי בינן לבין הנוסע, ובזה נגמר העניין, את יכולה אחר כך רק לדבר הרבה ולא יותר מזה.
סלעית קולר: זאת השאלה, השאלה איפה הייתה התקלה.
סלעית קולר: חבר הכנסת פרץ, השאלה היא איפה הייתה התקלה, זאת אומרת: בהעברת ההודעה, האם מסירת ההודעה נמסרה לסוכן הנסיעות בדיוק שעה לפני ואז הוא הודיע, ואז זה באחריות החברה, או אם התקלה הייתה במקום אחר, זאת אומרת: בהעברה שהוא העביר את הנתונים, ואז זאת אחריותו, ויש לו אחריות ויש פיצויים על העניינים האלה.
עמיר פרץ: אחת הבעיות בצרכנות וביכולתו של אזרח לממש את זכויותיו זה כל הסרבול הזה מי הגורם האשם.
סלעית קולר: אני מסכימה עם כבודו.
עמיר פרץ: ואם עכשיו "יגלגלו" את הנוסע בין גורם לגורם, הוא יגיד: אתה יודע מה?
עמיר פרץ: תנו לי את הכרטיס שלי, תעזבו אותי בשלום ובזה נגמר העניין.
עמיר פרץ: לכן את צריכה להחליט, או שאת מחדדת את העניין או לא.
סלעית קולר: אני עניתי לזה.
אופיר אקוניס: ליועצת המשפטית של הוועדה יש תשובה.
אופיר אקוניס: רבותי, היום אנחנו בשעה 11:00 חייבים לסיים.
נחמן שי: בואו נמשיך.
אופיר אקוניס: לא, אי-אפשר היום, יש דיון על 40 חתימות – אתם ביקשתם, לא אני.
אופיר אקוניס: אני אמנם עונה לכם, כדאי שתהיה שם לשמוע, אבל אני לא ביקשתי את הדיון, אתם ביקשתם.
אחמד טיבי: לי יש שאילתה בעל-פה.
אופיר אקוניס: יפה, אז אנחנו רק נשמע את היועצת המשפטית.
נחמן שי: אני בא לשמוע אותך.
אופיר אקוניס: דרך אגב, אני גם בא לשמוע אתכם.
אופיר אקוניס: אני תמיד מקפיד לשבת בישיבות האלה.
עמיר פרץ: למען הפרוטוקול, אני ביררתי, והטיסה שלי היא טיסה אחרת.
עמיר פרץ: רציתי שהפרוטוקול, חלילה, לא יקבל דיווח לא מדויק.
אופיר אקוניס: אם כך, היו בחודש דצמבר שני מקרים בארצות הברית.
עמיר פרץ: זאת לא הטיסה שלי.
אופיר אקוניס: היועצת המשפטית תענה ואנחנו נסיים.
אופיר אקוניס: אני מבין שיש הערות רבות על סעיף ההגדרות, ואנחנו נתחיל בזה כמובן את הישיבה הבאה, ואז כמובן ניגש להצבעה.
אתי בנדלר: השתדלנו לתת מענה לסיטואציות האלה בהצעת החוק, מעבר להוראות הדירקטיבה האירופית.
אתי בנדלר: אינני משוכנעת שההצעות מספקות, אבל יש התייחסות.
אתי בנדלר: אחת היא תיקון עקיף לחוק רישוי שירותי תעופה בסעיף 19 להצעת החוק, שמחייב מינוי נציג מארגן בטיסות שכר, כדי שתהיה כתובת בארץ לדעת למי לפנות במקרה של חברות תעופה זרות, שמארגנות טיסות שכר בארץ, ולא תמיד יודעים מי הכתובת לפנייה או לתביעה וכיוצא בזה.
אתי בנדלר: סעיף נוסף שאיננו כלול עדיין בנוסח שלפניכם, אולי הוא חולק, אנחנו מציעים להוסיף סעיף נוסף, שעניינו בטיסות פיקטיביות, דהיינו: לא פעם מוכרים כרטיסים, בעיקר לטיסות שכר, למועד מסוים, ומסתבר לאחר מכן שהמועד הזה מעולם לא אושר על ידי רשות שדות התעופה, ולעתים קרובות בזמן לא רב לפני הטיסה עצמה מודיעים לנוסע הפוטנציאלי, ששעת הטיסה שונתה או שאין טיסה.
אתי בנדלר: לכן, לגבי טיסות כאלה, אנחנו הצענו סעיף של פיצויים לדוגמה, כשאולי צריכים גם לחזק את הסעיף הזה, אבל על כל פנים, יש התייחסות לסיטואציות.
עמיר פרץ: לישיבה הבאה אני אביא את המקרה המפורט הזה.
אופיר אקוניס: מכיוון שרבים נרשמו להעיר הערות על סעיף 1, נתחיל בכך ונמשיך בהקראת החוק.
אופיר אקוניס: ערב טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.
אופיר אקוניס: אנחנו ממשיכים, בדיוק כפי שהתחייבנו ליושב ראש הכנסת, להתחיל את הדיון בתום ישיבת מליאת הכנסת.
אופיר אקוניס: מר מסינג, אתה אמור להמשיך בהקראה, עמ' 19, ובסיומו תציג לנו, או היועצת המשפטית של ועדת הכלכלה.
אסי מסינג: הקראנו עד סוף סעיף 102א.
אסי מסינג: פה צריך להכניס את "סעיף טלעד".
אתי בנדלר: מדובר בסעיף שכותרת השוליים שלו היא: החזר בעד השנים 2003 עד 2009.
כרמל שאמה-הכהן: תסביר את הסעיף, בבקשה.
אסי מסינג: סעיף 102א2, עניינו החזר הכספים שהרשות השנייה תשיב בשל עודפים כשיהיו לה, והוא מחולק לשניים: סעיף (א) מתייחס לשנים 2006 עד 2009, שמאפשר כבר עתה לחלק עודפים, אשר קיימים ברשות השנייה, וניתן כבר לחלטם, כלומר עודפים שקיימים כבר בספרים של הרשות השנייה, ולפי מצבת הכספים שהם גבו בעבר.
אסי מסינג: הוא מסמיך את שר התקשורת ושר האוצר לקבוע את המועדים ואת חלוקת הסכומים בין בעלי הזיכיון השונים.
אסי מסינג: סעיף (ב) מתייחס לאפשרות לקבוע החזר דומה לגבי השנים 2003 עד 2006, כשזה ייעשה לפי הסכומים העודפים שיהיו בפועל ברשות השנייה, לאחר שיושלמו להיות מוחזרים כל הסדרי החובות הקיימים לפי חוק זה.
אסי מסינג: הצפי, לפי מה שכתוב כרגע בחוק, זה שהסדרי החובות אמורים להיות משולמים עד 31 בדצמבר 2011, כלומר לאחר תאריך זה כבר אפשר יהיה להחזיר את סכומי העודפים, לפי חלוקה לבעלי הזיכיונות.
אסי מסינג: סעיף (ג) מחדד את זה, שהעברת סכומים תיעשה קודם כל בדרך של קיזוז חובות של בעל זיכיון, ואם אין חובות, אז משולמים הסכומים במישרין לאותו בעל זיכיון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה הסעיף שמתייחס לטלעד?
אסי מסינג: זה סעיף כללי.
אתי בנדלר: זה סעיף כללי שמדבר על החזר חובות לכל מי שהיה בעל זיכיון באותן שנים.
אסי מסינג: מה שאנו מציעים, נוסח שהוא על דעת נציגי טלעד כאן, לפחות להבנתי.
נחמן שי: זה חדש, אז אולי אפשר להדפיס את זה?
אסי מסינג: בשלב זה עוד אין לי אותו מודפס.
כרמל שאמה-הכהן: מה ההסדר לגבי טלעד אומר?
אסי מסינג: בסעיף (ב) לפני ה"לעניין זה ההפרש בפועל", יופיע: ויתקיים האמור בסעיף (ד).
אסי מסינג: ועכשיו אני מקריא את סעיף (ד), שאינו מופיע: סכומים כאמור בסעיף (ב) יועברו קודם למי שהיה בעל זיכיון באותה שנת כספים שבשלה מחולק הסכום, ובמועד תחילתו של חוק זה אין לו חוב בשל דמי זיכיון ותמלוגים ובסכום שלא יעלה על חלקו היחסי.
אסי מסינג: לעניין זה חלקו היחסי - היחס שבין דמי הזיכיון שהיה על בעל הזיכיון לשלם בשל שנת כספים לבין סך דמי הזיכיון שהיה על בעלי הזיכיונות לשלם לפי סימן זה ערב המועד הקובע בשל אותה שנה, כשהוא מוכפל בהפרש הצפוי בשל אותה שנת כספים כהגדרתו בסעיף 102א1(א).
אסי מסינג: הסעיף הבא, סעיף (ה): נוצר הפרש בפועל, יותקנו תקנות ראשונות לפי סעיף (ב) לא יאוחר מיום – אין לי התאריך העברי – 31.3.2012, ובלבד שהמועד שייקבע בהן להחזרת סכומים בעד השנים האמורות בסעיף (ב) יהיה לא יאוחר מ-30 ימים ממועד כניסת התקנות לתוקפן.
אסי מסינג: מה שמוצע כאן, התיקון הוא כך: לגבי עודפים שיגיעו בסוף התקופה, קודם כל, הם יועברו לבעלי זיכיונות שלא היו להם חובות בשל דמי זיכיון ותמלוגים במועד תחילתו של חוק זה, היינו גם טלעד וגם בעלי זיכיונות נוספים שיבחרו לשלם את מלוא דמי הזיכיון שלהם וגם בעלי זיכיון לרדיו אזורי- -
קריאה: התפלפלות.
אופיר אקוניס: אני חושב שההסבר שאני שמעתי בהחלט מניח את הדעת, גם של היועצת המשפטית של הוועדה.
אופיר אקוניס: אתה עושה את זה בצורה משפטית מפולפלת, שקשה להבין אותה.
אסי מסינג: רק התחלתי, רק אמרתי מי האוכלוסייה שתקבל את הכסף.
אסי מסינג: העודפים יחולקו באופן הבא: כל אחד יקבל את החלק היחסי שמגיע לו, לפי היחס בין דמי הזיכיון שהוא משלם לבין סך דמי הזיכיון שמשולמים, כפול העודפים הצפויים כרגע שיהיו בסוף התקופה.
אסי מסינג: זה התקרה.
נחמן שי: לפני 2011 לא מחלקים.
שאול מגנזי: נגיד שישולמו רק חלק מהחובות, כפי שכאן מוזכר.
שאול מגנזי: זה אומר שרק טלעד תקבל את חלקה, וקשת ורשת לא יקבלו כלום?
אסי מסינג: אם הסכום שישולם יהיה עד גובה התקרה, רק בעלי הזיכיונות שאין להם חובות במועד התקנת התיקון הזה, הם יקבלו את ההחזר.
ורד אשכנזי: במילים אחרות, רק טלעד.
אסי מסינג: יש עוד.
אסי מסינג: כמובן, אנו קוראים לכל בעלי הזיכיון לשלם את החובות שלהם.
אופיר אקוניס: מתי תתחיל לחשב?
שאול מגנזי: ב-1.1.2012.
שאול מגנזי: וכל זה לא יקרה עד שלא יותקנו תקנות שייחתמו על ידי שר התקשורת ושר האוצר.
שאול מגנזי: מחר ייחתמו התקנות?
שאול מגנזי: את זה לא יעשו עד שלא יהיה כל הכסף.
שאול מגנזי: אז מה המשמעות של הסעיף הזה?
אתי בנדלר: התקנות, לדעתי, ייחתמו רק ב-2012, לא?
אסי מסינג: 2012.
נחמן שי: אנחנו רוצים, נדמה לי, לסייע מאלף ואחת סיבות.
נחמן שי: אמרנו את זה, בבוקר ואנו חוזרים על זה עכשיו.
נחמן שי: יחד עם זה, לא נכון לקפח את הזכיינים האחרים.
אסי מסינג: אין פה קיפוח.
אסי מסינג: כרגע, אם כל בעלי הזיכיונות ישלמו את כל התשלומים- -
אופיר אקוניס: מנשה, תסביר את זה בבקשה.
מנשה סמירה: חבר הכנסת שי, אתם ביקשתם לתת עדיפות לטלעד, להיות ראשונים.
מנשה סמירה: בסוף 2011, לכשיוחזר כל הסכום ויהיה כסף מעודפים, כולם יקבלו את חלקם היחסי, אבל הראשונים יהיו טלעד.
מנשה סמירה: שאל מר מגנזי, מה יקרה אם בשלב מסוים יהיו רק 4 מיליון עודפים, הרי זה מצטבר עד שכולם ישלמו את מלוא הסכומים שלהם.
מנשה סמירה: זה המשמעות של העדיפות שקבעתם, שאת ה-4 מיליון הראשונים ילכו קודם כל לזכיינים שלא היו בעלי חוב במועד קבלת החוק, שכרגע זה טלעד, ויש עוד זכיין כזה, תחנות הרדיו האזוריות.
נחמן שי: כמה תחזיר להם?
מנשה סמירה: בשוליים.
מנשה סמירה: ואז הם יקבלו הראשונים, ולאחר מכן האחרים.
נחמן שי: אבל התוכנית העסקית, אם יש כזו, אומרת שהם יקבלו?
מנשה סמירה: זה המשמעות.
שאול מגנזי: הוא אומר שאם יהיה רק חלק מהכסף, רק הם יקבלו.
מנשה סמירה: יש מנגנונים של חילוט כדי להשלים את הכספים שלא ישולמו.
מנשה סמירה: לכן אני אומר - לקראת החוק יש מנגנונים שונים כדי לרכז את כלל הכסף, ואז להחזיר.
מנשה סמירה: הראשונים יהיו טלעד.
דורון אבני: זה לא סכום שחייבים לאף אחד, צריך להסביר את זה.
מנשה סמירה: אי אפשר לקבוע שנותנים לטלעד עדיפות, ושכולם יקבלו.
מנשה סמירה: אם החלטתם שאתם רוצים לתת לטלעד עדיפות, זה המשמעות, שהם יחכו בתור – לא הרבה, אבל הם יחכו קצת, כי טלעד, בגלל שהם קטנים יותר, והסכום הוא נמוך מאוד- -
אתי בנדלר: אין כאן החלטה שרירותית להעדיף זכיין אחד על פני הזכיינים האחרים.