GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ליאת גלזר: "...
ליאת גלזר: וכן שילם, בתוך התקופה האמורה, את יתרת החוב הכולל כמשמעותה בסעיף 102א1(ג) או שמועד תשלום יתרת החוב הכולל נדחה בהתאם להוראות הסעיף כאמור".
אתי בנדלר: תסבירי במה מדובר, בשתי מילים.
ליאת גלזר: בסעיפים המוזכרים מדובר על החובות הכספיים ולגביהם יש סכום מסוים שחייבים לשלם אותו – מה שאנחנו התכוונו באופן מיידי, וכאן זה נכתב – בתוך 14 ימים, ויתרת סכום שניתן לדחות אותה ולפרוס את התשלום עד לסוף שנת 2012.
ליאת גלזר: בהתאם לסעיף הזה נדרש בעל הזיכיון את אותו חלק שלא ניתן בפריסה לשלם באופן מיידי, תוך 14 ימים, וכן להסדיר את הפריסה או לשלם את כל החוב הנפרס, גם – באופן מיידי.
ליאת גלזר: כמו שאמרתי בסעיף הקודם שעורר מחלוקת, לעניין הערבויות, הרעיון הוא שההיבטים האלו יוסדרו לפני הארכת הזיכיון ולכן, מכיוון שהליכי החקיקה התארכו, אנחנו רוצים בעצם להגיד שהמועד האחרון שבו הוא יכול לשלם את אותו חלק שלא ניתן, בפריסה, הוא יום לפני פקיעת הזיכיון, ולא אחר כך.
אתי בנדלר: מדובר - - בדמי זיכיון ותמלוגים?
ליאת גלזר: כן.
יוסי ורשבסקי: אני מבקש להיצמד למה שכתבתם.
יוסי ורשבסקי: 14 יום, רבותיי.
יוסי ורשבסקי: אני רוצה להסביר - סכומים כאלה לא נמצאים בכיס של אף אחד.
מנשה סמירה: אני אתנגד לכל ניסיון לשנות כאן את מועדי התשלום.
יוסי ורשבסקי: לא רוצה לשנות.
יוסי ורשבסקי: לא רוצה לשנות אפילו דקה.
יוסי ורשבסקי: 14 יום היה כתוב.
מנשה סמירה: אנחנו מגלים סבלנות רבה מאד בגלל הימשכות התהליך.
מנשה סמירה: הסיטואציה היא כזו שהתשלומים חייבים להימסר לתפעול השוטף.
מנשה סמירה: זה גם של הרשות השניה, זה גם משפיע על הזכיינים האחרים.
מנשה סמירה: אני, בעניין הזה, אומר כך: אני אמליץ, חד משמעית, אני אוציא מסמך קטגורי שאומר שכל דחייה מעבר לתקופת הזיכיון היא בעינינו - -
יוסי ורשבסקי: אז בוא תקדם את החוק שיהיה 14 יום - -
מנשה סמירה: אם לא נערכת לעניין הזה- אין שום משמעות לשום התחייבות שאתה אומר פה, על השולחן הזה.
יוסי ורשבסקי: אתה לא מתבייש?
יוסי ורשבסקי: תתבייש, תתבייש לך.
יוסי ורשבסקי: (הישיבה נפסקה והתחדשה לאחר 10 דקות)
אופיר אקוניס: אני מחדש את הישיבה.
אופיר אקוניס: יוסי, אתה רוצה שנצביע על סעיף (7).
יוסי ורשבסקי: אני ביקשתי שמנשה סמירה ייכנס.
יוסי ורשבסקי: אני מבין שפגעתי, אז אני מתנצל על ההתנפלות.
יוסי ורשבסקי: אנחנו נעמוד בסעיף (7) כמו שאתם מבקשים.
לאה ורון: המועד יהיה לא יאוחר מ- 27 בינואר, 2010.
אופיר אקוניס: אני מאשר את סעיף (7).
ליאת גלזר: את 37 צריך לסיים.
אתי בנדלר: אז זו הפיסקה היחידה שאושרה, אם כך.
אתי בנדלר: אם כן – במקום "בתוך 14 ימים" זה יהיה -
אופיר אקוניס: "לא יאוחר מ- 27 בינואר".
אתי בנדלר: אני חושבת שאפשר לכתוב "ולא יאוחר מ- 27 בינואר" כי בכל מקרה התחילה תהיה אחרי ה- 27 בינואר.
אופיר אקוניס: או.קיי.
אופיר אקוניס: אישרנו את זה.
אתי בנדלר: מה שאני מנסה לומר שמה שאושר הוא לא ריאלי ואני מבקשת לשנות את ההחלטה.
אתי בנדלר: זה יהיה רק: "לא יאוחר מ- 27 בינואר".
אתי בנדלר: אין טעם באופציה של "בתוך 14 ימים".
ליאת גלזר: (ממשיכה בקריאה): "(א2) כללה התכנית להשלמת הוצאה לקולנוע שלבי השלמת הוצאה לתקופה שמיום ו' בטבת התשע"ב (1 בינואר, 2012) עד יום ט' בטבת, התשע"ה (31 בדצמבר, 2014) (בסעיף קטן זה – יתרת ההוצאה) יממסור בעל זיכיון שזיכיונו הוארך לפי סעיף קטן (א1) פיקדון כספי או ערבות בנקאית עד ליום ד' בכסלו, התשע"ב (30 בנובמבר, 2011) בסכום יתרת ההוצאה, להבטחת ביצועה של יתרת ההוצאה, בנוסף על הפיקדון הכספי או הערבות הבנקאית לפי סעיף קטן (א1)(6) ובנוסף על הערבויות שהמציא לרשות לפי סעיף 33(ב)(3)'; המנהל יורה לבעל הזיכיון על תנאי הפיקדון הכספי או נוסח הערבות הבנקאית, לפי סעיף קטן זה, לפי העניין;".
אופיר אקוניס: יש הערות?
ליאת גלזר: ממשיכה בקריאה: "(א3) לא עמד בעל הזיכיון בהוראות התכנית להשלמת סוגה עלית, בהוראות התכנית להשלמת הוצאה לקולנוע או בהוראות סעיף (א2) יראו בכך הפרה של תנאי מהותי בזיכיון, לעניין סעיף 37(א)(4).
ליאת גלזר: ממשיכה בקריאה: "(א4) אין בהתחייבויות ובתנאים החלים על בעל הזיכיון בתקופת ההארכה הראשונה, לפי תיקון מס' 32, כדי לגרוע מההתחייבויות והתנאים שחלו עליו ערב תחילתו של תיקון מס' 32, לפי חוק זה, כללי המועצה או תנאי הזיכיון, אלא אם כן נקבע אחרת לפי התיקון האמור;"
ליאת גלזר: ממשיכה בקריאה: "(2) בסעיף קטן (ג) – (א) ברישה, במקום "כאמור בסעיפים קטנים (א) או (ב), לפי העניין" יבוא "כאמור בסעיף קטן (ב)"; (ב) בפסקה (1) במקום "במהלך תקופת הזיכיון או במהלך תקופת ההארכה הראשונה, לפי העניין" יבוא "במהלך תקופת ההארכה הראשונה", והסיפה החל במלים "לרבות תנאים" – תימחק;".
אתי בנדלר: את רוצה להסביר?
ליאת גלזר: סעיף קטן (ג) בעצם מתווה את שיקול הדעת של המועצה בבואה להאריך את הזיכיון של בעל הזיכיון, כיוון שלעניין תקופת ההארכה הראשונה אנחנו עשינו הסדר מיוחד בחוק, שעניינו התנאים להארכת הזיכיון, אז מתבצעת בסעיף (ג) התאמה, שהנוסח הקודם שלו יהיה רלבנטי לשיקולי המועצה בהארכה לתקופת הזיכיון הבאה.
ליאת גלזר: "(3) בסעיף קטן (ד)- (א) ברישה, במקום "לכל אחת מתקופות ההארכה האמורות בסעיפים קטנים (א) ו- (ב)" יבוא "לתקופת ההארכה השניה"; (ב) בפסקה (1), במקום "בשנת הזיכיון השמינית או בשנת הזיכיון העשירית, לפי העניין, יחולו עליו גם בתקופת ההארכה הראשונה או בתקופת ההארכה השניה, בהתאמה" יבוא "בשנת הזיכיון העשירית יחולו עליו גם בתקופת ההארכה השניה".
ליאת גלזר: זה שוב, התאמה שנדרשת לאור מה שעשינו - -
אופיר אקוניס: אישרתי את סעיף (3).
אופיר אקוניס: אנחנו מדלגים ועוברים לעמוד 20.
גדעון קורן: לא נדונה בקשתנו לכאן או לכאן – העניין של הטיפול בדמי הזיכיון כתנאי מוקדם.
אופיר אקוניס: הם ענו על זה.
אופיר אקוניס: קיבלנו את עמדו של אסי מסינג שנדון בזה בהמשך.
אתי בנדלר: אני מציעה, יש עדיין עוד סעיף שמדבר על דמי הזיכיון, ומתייחס בפירוש למי שהיה בעל זיכיון בשנים 2003 עד 2006 - -אני חושבת ששם - -
גדעון קורן: אנחנו ביקשנו שזה יהיה תנאי מוקדם.
גדעון קורן: אם ההחלטה היא נגדנו – בסדר.
גדעון קורן: רשמנו.
גדעון קורן: אנחנו ביקשנו שזה יהיה אחד מהתנאים.
אופיר אקוניס: הלאה, לסעיפי התוכן, מסעיף 8- תיקון התוספת השניה.
נגה רובינשטיין: הדיון על דמי זיכיון עוד לא הסתיים.
נגה רובינשטיין: יש פרק שלם, אפרופו הערתך.
גדעון קורן: אנחנו ביקשנו שזה יהיה תנאי מוקדם להארכת הזיכיון.
גדעון קורן: שאחד התנאים המוקדמים בסעיף 2 יהיה גם זה.
אופיר אקוניס: אנחנו עוברים לסעיף 8.
ליאת גלזר: "תיקון התוספת השניה 8.
ליאת גלזר: בתוספת השניה לחוק העיקרי – 1 בסעיף 5, בסופו יבוא: "(ג) על אף הוראות סעיפים קטנים (א) ו- (ב), בשנות הזיכיון השמינית והתשיעית של בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה בערוץ השלישי יחולו לגביו הוראות אלה: (1) הסכום שבעל הזיכיון יוציא לשם הפקת תכניות סוגה עילית שישודרו בשנות הזיכיון השמינית והתשיעית, לא יפחת מ – 39.4 מיליון שקלים חדשים לשנת הזיכיון השמינית ו- 43.3 מיליון שקלים חדשים לשנת הזיכיון התשיעית;" (2) בנוסף על הסכומים האמורים בפסקה (1), יוציא בעל הזיכיון לשם הפקת תכניות סוגה עלית לפי התכנית להשלמת סוגה עלית שהוגשה ואושרה לפי סעיף 37ג(א1)(1) ו – (5) לחוק, סכום של 41 מיליון שקלים חדשים בשנת הזיכיון השמינית ו- 21.5 מיליון שקלים חדשים בשנת הזיכיון התשיעית; (3) ההוצאות שיוציא בעל הזיכיון, בשנות הזיכיון השמינית והתשיעית, עבור מחקר ופיתוח לצרכי הפקת תכניות מסוגה עלית שהן הפקות מקומיות קנויות העומדות בכללי המועצה שנקבעו לפי סעיף 60 לחוק, עד לסכום של 2 מיליון שקלים חדשים לשנה, יוכרו כחלק מן ההוצאה להשלמת סוגה עלית כאמור בפסקה (2); לעניין זה, "מחקר ופיתוח" – פיתוח תכניות, כתיבת תסריטים ופיתוח תבניות (פורמטים) לשידור, לרבות לתכניות שלא הגיעו לשלב הפקה ושידור; (4) (היקף השעות האמור בסעיף 5(ב) יגדל בהתאם ליחס שבין סכום ההוצאה השנתי לפי סעיף קטן (א) לבין סכום ההוצאה השנתי לפי פסקאות (1) עד (3), כפי שתקבע המועצה" אנחנו רוצים להציע פה איזשהו עדכון לנוסח.
דורון אבני: מה שאנחנו מבקשים בפסקה (4), כדי שזה יהיה באותו נוסח כמו שהיום 5ב' מנוסח – שייכתב קטן: "היקף השעות שכתוב בסעיף 5ב יגדל...." – ומכאן אני מתקן: "...
דורון אבני: באופן יחסי לגידול בהיקף ההוצאה לפי פסקאות (1) עד (3) כפי שתקבע המועצה".
אסף אמיר: לעניין סעיף (3) אם אפשר להעיר הערה – אנחנו בסך הכל בעד פיתוח, 2 מיליון לצורך סוגה עלית אבל בסוף כתוב: " פיתוח תכניות, כתיבת תסריטים" ואז כתוב: "ופיתוח תבניות פורמטים לשידור,.
אסף אמיר: תבניות פורמטים לידור מבחינה מקצועית – לא יכול להיות סוגה עלית.
אסף אמיר: זה בעצם פורמטים, שעשועונים או ריאליטי.
אסף אמיר: אני לא חושב שמישהו התכוון –
אופיר אקוניס: הוא מתכוון שיכולים לפתח תכניות כמו "הכספת", שזו לא סוגה עלית.
אסף אמיר: נכון.
אסף אמיר: גם תכניות כמו "בטיפול", תכנית שנמכרה לחו"ל – היא לא פורמט באמת, אבל היא הפכה לפורמט אחרי שהיא נעשתה, היא נכתבה כסוגה עלית, כדרמה לכל דבר.
אסף אמיר: אז הדבר הזה פותח פתח שכל הכסף הזה יילך בעצם לפתח דברים שהם נוגדים לחלוטין סוגה עלית.
אסף אמיר: אני מציע למחוק "פיתוח תבניות פורמטים".
אסף אמיר: זו לא סוגה עלית.
דבורה קמחי: אין בינינו ויכוח שהכסף אמור להיות מושקע בפיתוח תכניות של סוגה עלית.
דבורה קמחי: אבל יכולים אולי להיות מקרים - -שהם פורמטים - -
אופיר אקוניס: אז זה, אולי – בכללים של הרשות השניה.
אסף אמיר: תבנית, פורמט – איננה סוגה עלית.
אסף אמיר: זו טעות מקצועית.
אופיר אקוניס: אני לא רואה בעיה למחוק את המילים מהמילה "ופיתוח, עד המילה "לשידור",, כולל המילה "פורמטים".
מנשה סמירה: אבל היום זה מופיע כך, בכללים.
אופיר אקוניס: אז תעשה את זה אצלך.
אסף אמיר: מי שרוצה לפתח שעשועונים ש - -
אופיר אקוניס: בסדר, זה בכללים.
אופיר אקוניס: זה לא כזה מז'ורי, זה לא מה שיעצור, כרגע.
אסף אמיר: אין פורמט של סוגה עלית, לא קיים.
מנשה סמירה: זה מילה שיוצר לא יכול להגיד, כי ביצירה הכל אפשרי.
שאול מגנזי: אני רוצה להתייחס לסעיף שמדבר על היקף ההוצאה לסוגה שלטעמנו הוא בסדר, אלא מאי?
שאול מגנזי: שפה, ב 3-4 דיונים קודמים שנערכו בעניין דובר על שוויון.
שאול מגנזי: אנחנו תמכנו בהסדר של ערוץ 10 ותומכים בו בכל לב, ורוצים שיעזרו לו, וזה בסדר גמור.
שאול מגנזי: אבל אנחנו עדיין עומדים על כך שיישמר השוויון, ובסעיף הזה אין שוויון.
שאול מגנזי: בפעם הקודמת אמרתי את זה בסוף הדיון.
שאול מגנזי: קפצו עלי כאן.
שאול מגנזי: עובדתית – בשנת 2010 יש כאן הפחתה בהיקף המחויבות, וזה בסדר, וזה נכון, כי הסך הכל המצרפי שלו הוא גבוה.
שאול מגנזי: אבל יחד עם זאת, הבעיות הכלכליות שלנו לא פחתו ולא הצטמצמו, ואנחנו עדיין במשבר גדול וקשה.
שאול מגנזי: אני מקווה שלא נהיה באותה סיטואציה בעוד מספר שבועות, כאן, בשולחן או בחדר הזה.
שאול מגנזי: אני אומר את זה.
שאול מגנזי: היוצרים היו אצלנו בפגישה, גם ראו את זה פיזית – את המספרים.
שאול מגנזי: הראנו להם את המספרים.
שאול מגנזי: כך, שהפחתה כאן, שהיא בהיקף של 30% מהמחויבות בשנת 2010 היא הפחתה ראויה, רק צריך להשית אותה גם על ערוץ 2.
מנשה סמירה: עם כל האמפתיה שיש לנו לקושי ולמשבר הכלכלי, ויש – ערוץ 2 יודע, והזכייניות של ערוץ 2 יודעות שבמהלך השנה נעשו ההתאמות הנדרשות כמתחייב.
מנשה סמירה: ההתאמות הללו כבר ניתנו לערוץ 2, בין אם אנחנו מדברים על "עופרת יצוקה" ובין אם על המשבר הכלכלי.
מנשה סמירה: לישראל 10 לא היה ניתן לבצע את ההתאמות ללא אישורה של ועדת הכלכלה וללא שינוי בחוק.
מנשה סמירה: לכן אנחנו מבצעים את זה עכשיו, במסגרת החוק.
מנשה סמירה: כלומר, עד היום לא יכולנו לתת להם את הדבר הזה ללא אישור ועדת הכלכלה.
מנשה סמירה: אתם – כבר קיבלתם.
מנשה סמירה: לכן לא יהיה נכון – וזה מזכיר לי את המשל שכל פעם אוכלים את הגבינה מכאן ומכאן כדי לאזן.
מנשה סמירה: אם אנחנו ניתן, נצטרך לאזן פעם נוספת גם לצד השני.
מנשה סמירה: זה יוצר את האיזון.
מנשה סמירה: הסברנו את זה וזה מופיע בכל המסמכים שהגשנו.
שאול מגנזי: אנחנו לא מקבלים את זה.
אופיר אקוניס: אז מה אתה מציע?
שאול מגנזי: לבצע הפחתה דומה גם לערוץ 2.
אתי בנדלר: אבל ניתן שההפחתה הזו בוצעה בפועל.
שאול מגנזי: לא בוצע.
שאול מגנזי: בוצע - - רגולציה, ולזה הוא קורא - -אני לא מדבר על 2009.
שאול מגנזי: 2009 היא בסדר, לא אמרתי עליה כלום.
שאול מגנזי: דיברתי רק על 2010, לא על 2009.
מנשה סמירה: אנחנו הצגנו שקף לפי בקשת ועדת הכלכלה, לפני 3-4 ישיבות.
מנשה סמירה: נכון שחלף זמן וכולנו שכחנו.
אופיר אקוניס: אלה לא ישיבות שאפשר לשכוח.
אופיר אקוניס: אלה ישיבות שייחרטו בזיכרוננו עוד שנים רבות.
מנשה סמירה: בכל אופן, אנחנו מדברים על התאמות שנעשות סביב הנושאים הבאים: מלחמת לבנון השניה – הנושא הזה כבר טופל.
מנשה סמירה: בשנתיים האחרונות לא נעשו התאמות לישראל 10ונאמר שהדברים הללו יטופלו במסגרת הדיון לגבי הארכת הזיכיון, אם יטופלו.
מנשה סמירה: לעומת זאת, לגבי ערוץ 2 – בגלל שהיה צורך לתקן זאת בוועדת הכלכלה, על ידי תיקון החוק, תיקון התוספת.
מנשה סמירה: מלחמת לבנון השניה טופלה בערוץ 2.
מנשה סמירה: מבצע "עופרת יצוקה" – כבר ניתנה ההפחתה לערוץ 2, כ- 12 מיליון, כ- 13 מיליון – מלחמת לבנון השניה.
מנשה סמירה: המשבר הכלכלי – העדכון ניתן, 15%, כך שאלה הדברים שנעשו בהתאמה, ולכן המספרים הם קטנים יותר, כי שם אנחנו מדברים על 50 מיליון שקל לסוגה עלית – ואצלכם דובר על 150 מיליון שקל, ולכן האחוז היה גבוה יותר.
מנשה סמירה: המספרים הנומינליים היו גבוהים יותר.
מנשה סמירה: על זה הלין ישראל 10 והסברנו לו שזה עניין אחוזי, ולכן – אלה המספרים וזו תמונת המצב שאותה הסברנו.
מנשה סמירה: אם תרצו – נקרין את השקף עוד פעם, נסביר כל סעיף וסעיף.
מנשה סמירה: דרך אגב- מיקוד הרגולציה הוא לא הפחתה ולא הקלה.
מנשה סמירה: מיקוד הרגולציה זה התאמת הכללים למציאות מקצועית שהשתנתה לאחר שימוע.
מנשה סמירה: מי שיגיע לדרגה השניה והשלישית, יוכל לקבל את אותו חופש תמרון שמאפשר לו לעשות את ההתאמות.
מנשה סמירה: אז אני מתפלא שמישהו עוד פעם חוזר ומציג את זה - -
אתי בנדלר: יש חילוקי דעות על מה כולל מיקוד הרגולציה,אבל כיוון שזה לא נושא הדיון אני לא אתייחס.
אתי בנדלר: אני רק רוצה לשים את זה על השולחן כדי שלא ייראה כאילו יש הסכמה לדבריך.
מנשה סמירה: מה זה חילוקי דעות?
מנשה סמירה: זה עניין של אינטרסנטים.
מנשה סמירה: כדאי לשאול את בעל הסמכות המקצועית שעשה את זה.
מנשה סמירה: התוצאה של זה, שמישהו יכול להרוויח מזה – זה לא נורא, כי אנחנו עושים את זה בשביל העיקרון, לא בשביל שמישהו ירוויח.
נגה רובינשטיין: אני רוצה להגיד מה הכלל שהנחה אותנו בהצעת החוק- הכלל שהנחה אותנו בהצעת החוק כולה, והוא רלבנטי גםלדיון שיתפתח כאן עוד מעט לעניין הסעיפים הספציפיים שלכל הפחתה יש סיבה, מסיבה רלבנטית, שנבדקה על ידנו, כאשר במקומות שלגביהם אין הצדקה אין מקום לבצע הפחתות מהחובות הקיימים.
נגה רובינשטיין: גם העניין הזה- הרשות השניה קיבלה החלטות שרלבנטיות להפחתות בעלויות שמושתות על ערוץ 2, ובהתאם נעשו הפחתות אצל ערוץ 10, רק שאצל ערוץ 10 זה באמת, כמו שנאמר כאן, תמיד חייב להיעשות בחוק מכוח העובדה שכל ההסדר שלו נמצא בתוספת.
דבורה קמחי: בסעיף קטן (1) – אנחנו מבקשים להעמיד את סכום המינימום של השנה השמינית על 30 מיליון שקלים במקום 39 מיליון שקלים.
דבורה קמחי: זה הסכום שהתגבש בהסדר המינהלי בינינו לבין הרשות השניה, שהתבסס על ניתוחים כלכליים, התבסס על נתונים שערוץ 10 סיפק.
דבורה קמחי: זה גם הסכום שביצענו אותו ביחד עם הסכום שמופיע בסעיף 2.
דבורה קמחי: אנחנו, בשנת 2009, שהסתיימה כבר, השקענו 72 מיליון שקלים בתכניות סוגה עלית, בהתבסס על הסכום שנקבע בהסדר.
דבורה קמחי: אני זימנתי לכאן את עורך הדין דרור שטרום שהיה שותף אתנו לקביעת הסכומים האלה, כדי שייתן לכם - --
אופיר אקוניס: איך הממשלה קבעה את הסכומים האלה?
נגה רובינשטיין: בדיוק אמרתי את מה שאמרתי על כך שלכל הפחתה צריך לטעם והצדקה לקראת האמירה הזו, של ערוץ 10.
אופיר אקוניס: לקראת ההפחתה הבאה שאולי תהיה.
נגה רובינשטיין: שאולי תהיה ואולי לא תהיה, אבל אני רוצה להשמיע כאן את עמדת הממשלה.
נגה רובינשטיין: אני מבינה שערוץ 10 הגיע להסדר עם הרשות השניה בדבר הפחתה של 8 מיליון - -
דורון אבני: שם לא היתה הפחתה.
דורון אבני: היתה הקפאה.
נגה רובינשטיין: הקפאה של 8 מיליון.
נגה רובינשטיין: אנחנו נשמע את ההסבר - -אני מניחה שטרם קבלת החלטה - -בדבר הפחתה, הקפאה או מה שלא יהיה, הוועדה תשמע הסברים למה יש מקום להפחית 8 מיליון, או 16 מיליון, כאשר ייתכן שכאשר הרשות השניה קיבלה את ההחלטה על הקפאה או דחייה, היה לזה טעם רלבנטי באותה נקודת זמן.
נגה רובינשטיין: כשאנחנו נמצאים בנקודת הזמן הזו לא הובא בפנינו שום טעם שנראה לנו רלבנטי ומוצדק, לנקודת הזמן הזו, שמצדיק הקפאה של 8 מיליון.
נגה רובינשטיין: בדיון הראשון אנחנו נשאלנו, גם על ידי אדוני, האם סתם קבענו מספרים להפחתה.
נגה רובינשטיין: מה שהשבנו – שכל מספר שנמצא כאן, בפני הוועדה, אנחנו יכולים לעמוד ולהצדיק אותו.
נגה רובינשטיין: תקבלו אותו או לא תקבלו אותו – אבל יש לנו טעם.
נגה רובינשטיין: לעניין ה- 8 מיליון, אנחנו לא מצאנו שום טעם שאנחנו יכולים לעמוד מאחוריו ולהגיד שאנחנו חושבים שהעמדה הזו היא עמדה סבירה.
דבורה קמחי: אני רק רוצה להזכיר לכולם שהמספר החדש של ה – 39 מיליון הסתבר לנו רק בחודש נובמבר, 2009.
דבורה קמחי: תכניות סוגה עלית הן תכניות שיש להיערך להפקתן מבעוד מועד.
דבורה קמחי: אנחנו, ב- 2009, קיימנו את כל התכניות שהתחייבנו לקיים, על פי ההסדר המנהלי שהיה בינינו לבין הרשות השניה.
דבורה קמחי: עכשיו אנחנו מדברים כאן על הפחתה ועל קביעת סכום מינימום ולא על הקפאה או דחייה.
דבורה קמחי: אני מבקשת שתשמעו את הטיעונים - -
אופיר אקוניס: אז - - ומה לגבי השנה - - זה נשאר?
דבורה קמחי: כן.
דרור שטרום: אם אפשר במשפט אחד, כי כמו שאמרתי בדיונים קודמים – אני לא חושב שזה מקומה של הוועדה להיכנס לפרטים הקטנים, אבל לעצם העיקרון.
דרור שטרום: אם מותר לי רק לדייק את דבריה של היועצת המשפטית של משרד התקשורת, אני לא חושב שאני טענתי בפניה פעם אחת, אז אני לא יודע על שום מה נדחיתי עוד בטרם טענתי.
דרור שטרום: טענתי בפני הרשות השניה, ועד כמה שאני זוכר הם קיבלו את הטענה הזו, ואני תכף אסביר אותה, כי בסך הכל מדובר בטענה בדיוק של שני משפטים וחצי.
דרור שטרום: כאשר בודקים כמה צריך להוריד עקב משבר כלכלי, אכן צריך לנהוג מידה של שוויון, כפי שנאמר כאן, בין הזכיינים השונים.
דרור שטרום: אבל השוויון – הן לפי משפטנים והן לפי כלכלנים, חייב להיות שוויון מהותי ולא שוויון פורמאלי.
דרור שטרום: ובמלים פשוטות: כאשר אנחנו בוחנים מה היא הירידה עקב המשבר, אצל כל אחד מהזכיינים, חייבים לתת משקל סגולי לעומק הפגיעה הספציפית שנבעה כלפיו.
דרור שטרום: וכאשר אנחנו בודקים את נתוני ה - share המסחרי, וזה אומר – נתח הצפייה של כל אחד מהזכיינים, אנחנו מגלים תופעה שהיא לא מפתיעה אף אחד, משום שכל מי שהיה פה ב-5-7 השנים הקודמות וזוכר את הרגל שמשך ערוץ 10 בכניסה, מבין שכאשר יש זמן של משבר, השחקן החלש יותר נפגע בצורה הרבה יותר משמעותית מאשר השחקנים החזקים.
דרור שטרום: אין תלונות על כך, זה מצב השוק, כך קורה, אלה נתונים בדוקים של הרשות השניה עצמה.
דרור שטרום: אף אחד לא המציא אותם.
דרור שטרום: אני הבאתי אותם, כללתי אותם בחוות הדעת הראשונה, בחוות הדעת השניה, ואם העיקרון מקובל אני חושב שצריך פשוט למדוד את עומק הפגיעה של הזכיין, וללכת לפי עיקרון – לשם שינוי, אריתמטי, ולא בתור כלל אצבע ששמים אותו, וזהו.
דרור שטרום: אז בעצם, המשקל הסגולי של הפגיעה הוא זה שמכתיב את ההורדה הזו.
דרור שטרום: אגב, לא מדובר בבקשה חדשה להורדת סכום חדש.
דרור שטרום: כמו שנאמר כאן קודם, בהסדר מול הרשות השניה זה היה הסכום שעליו דובר.
דורון אבני: אני רק רוצה לחדד את הנקודה הזו, כפי שנגה רובינשטיין ציינה, הרשות השניה תיקפה א המספרים שמופיעים פה בהצעת החוק, ואלה הנתונים שהעברנו.
דורון אבני: רציתי רק לחדד, להתייחס לדבריו של עורך הדין שטרום, שההבחנה הזו בין ערוץ חלש לבין ערוץ חזק כבר באה לידי ביטוי בתוך המספרים שהביאו את הנתונים שבפני הוועדה.
דורון אבני: כלומר, ההפחתה שבוצעה לערוץ 10 בשנת 2009 עומדת על 25% בעוד שההפחתה שבוצעה לערוץ 2 עומדת על 15%, וזאת בדיוק מהטעמים שציין עורך הדין שטרום.
דרור שטרום: אם ככה , אולי אפשר רק להסביר לוועדה איך, כאשר נתוני הפגיעה מדברים על למעלה מ – 33% בוצעה הפחתה של 25%.
דורון אבני: זה לא הנתונים.
דבורה קמחי: סליחה, לא ברור לי – האם הרשות השניה תומכת בבקשה שלנו?
מנשה סמירה: אני אסביר: את כל ההפחתות הנדרשות כבר קיימנו, לרבות הדברים שעורך הדין שטרום התייחס אליהם, וכן החלטנו להעמיד את זה על 15, ולכן הפחתנו 14 מיליון ב- 2009.
מנשה סמירה: הסוגיה שעומדת כאן, על הפרק, זו המלצה שלנו שגם היתה בהסדר המנהלי, להחיל את הסדר הוראת השעה סביב המשבר הכלכלי גם על ישראל 10.
מנשה סמירה: ההצעה הזו אמרה – והיא בוצעה, דרך אגב, בערוץ 2 –ההצעה הזו היא מעבר למספרים שמופיעים כאן, והיקפה כ- 8 מיליון ₪, כשניתנה, בעצם הזדמנות לישראל 10.
מנשה סמירה: זה מעבר למספרים המופיעים כאן.
מנשה סמירה: כל המספרים שמופיעים כבר הוכנסו ושולבו בהצעת החוק.
מנשה סמירה: ה- 8 מיליון, מבחינתנו, ואנחנו עומדים מאחורי ההצעה הזו, אם ישראל 10- זו החלטת מועצה שהיתה, להוראת השעה שאפשרה לזכיינים להתמודד עם המשבר הכלכלי –מה עניינה?
מנשה סמירה: – הקדמת תשלומים, הפקות לשנים העתידיות.
מנשה סמירה: מדובר על שנת 2010.
מנשה סמירה: אנחנו מדברים על אזור החודשים אפריל עד יולי.
מנשה סמירה: לישראל 10 אופשר עד 8 מיליון, להקדים, ובתמורה – יוקפאו להם ביצוע של 8 מיליון בגלל ההקדמה.
מנשה סמירה: ההחלטה האם ההקפאה תהפוך להיות הצננה, כדבריו של עורך הדין קורן, או שהם יחויבו להחזיר אותה, או לדחות, או לבצע – תתקבל במרוצת 2010, כדי שנראה את תוצאותיו של המשבר הכלכלי איפה שהם נמצאים.
מנשה סמירה: ביוני 2010.
מנשה סמירה: יש החלטת מועצה כזו.
מנשה סמירה: לכן, לדידנו זה כן אפשרי, אני אומר את זה לעורכת הדין רובינשטיין – אם הם ימציאו שמעבר ל – 72 מיליון ביצוע שהם מחויבים - -
נגה רובינשטיין: אבל זה מעבר ל – 82, אם כבר.
מנשה סמירה: מה זה 82?
מנשה סמירה: מבחינתנו, אם נוכל לראות הוצאות בחודשים אפריל-יולי בהיקף של 8.5 מיליון השקעה עבור תכניות של שנת 2010 ניתן יהיה להעמיד את המחויבות בשנת 2009 כפי שהם מבקשים, על 72.
מנשה סמירה: ב-2010 הם יצטרכו, בהתאם להחלטה שתהיה על הפשרת ההקפאה או מה שזה לא יהיה – לפעול בהתאם.
מנשה סמירה: הבקשה של ישראל 10 למחיקה מעולם לא היתה.
מנשה סמירה: היא בלתי אפשרית.
אתי בנדלר: מדובר על הקדמת השקעות, לא על מחילה של 8 מיליון.
אתי בנדלר: אז זאת אומרת שצריכים מעבר למחויבויות השוטפות להוסיף את ה- 8 מיליון שקל - - -
מנשה סמירה: בהבדל אחד – את השוטף הם חייבים לשדר.
מנשה סמירה: הם צריכים לבצע כרגע 82 משודר.
מנשה סמירה: אם הם יעשו 8 השקעה על חשבון 2010 זה ירד ל – 72, ואז היא תוכל לקבל את מה שהיא רוצה.
מנשה סמירה: את ההחלטה על ה- 8 נצטרך לקבל ביוני, 2010.
נגה רובינשטיין: אני אסביר לך את הקושי, מבחינתנו, בטיעון.
נגה רובינשטיין: כאשר המועצה קיבלה את החלטתה בחודש פברואר או חודש מרץ, אני מבינה את הרציונאל שאומר:
נגה רובינשטיין: בוא נעודד בשנת 2009 הוצאה כי יש משבר כלכלי, כדי שיוציאו כספים.
נגה רובינשטיין: קשה לי בחודש ינואר, 2010 לקבל א הטיעון שכיום אנחנו מכירים בכספים לגבי החלטה שעדיין לא יצאה לפועל, ובהחלטת המועצה נאמר במפורש, שהיא כפופה לתיקון התוספת.
מנשה סמירה: אבל אם הם ימציאו הוכחות שהם הוציאו את הכסף - -
נגה רובינשטיין: אבל ההחלטה שלכם היתה כפופה, ואתם ציינתם את זה במפורש, בתיקון התוספת.
נגה רובינשטיין: זאת אומרת, שההחלטה שלכם לא נכנסה לתוקף.
נגה רובינשטיין: תראה, מנכ"ל ערוץ 10 -העובדה שאתם פעלתם על סמך החלטה שלא נכנסה לתוקף, אני מבינה את הקושי בדבר.
נגה רובינשטיין: לעומת זאת היום, לבוא בינואר 2010 ולומר שאנחנו עכשיו מפחיתים לכם 8 מיליון על סמך זה שב- 2009 רצינו לעודד אתכם בהוצאת כספים, למה זה מאד קשה ברמה ההגיונית להסביר את זה ולתמוך בזה?
נגה רובינשטיין: אני חושבת שזה מובן.
נגה רובינשטיין: הרי במצב המשפטי הנכון - קודם באה הנורמה ואחר כך באה ההתנהגות.
נגה רובינשטיין: אתם קודם התנהגתם ועכשיו אתם רוצים, בנורמה, לאשר את ההתנהגות.
דרור שטרום: אבל מה זה קשור?
דרור שטרום: יש בסיס שוויוני למשבר הזה בין כל הזכיינים, והבסיס הטוטלי בסוף - -
נגה רובינשטיין: המשבר נמצא במקום אחר.
דרור שטרום: מה זה חשוב- הטכנוקרטיה הזאת.
דרור שטרום: יש משבר כלכלי.
נגה רובינשטיין: נו, באמת, להגיד "טכנוקרטיה" כאשר בינואר 2010 הכנסת נותנת תמריץ היום, לערוץ 10 להוציא את הכספים של 2009 - - -
דרור שטרום: ומה רע בזה?
דרור שטרום: זה בדיוק מה שאנחנו מבקשים.
נורית דאבוש: אני חוזרת לאמירה של חבר הכנסת זבולון אורלב שאמר שיש מציאות בשטח.
נורית דאבוש: אנחנו, בהוראת השעה גילינו מציאות שבה חלק גדול מעולם היצירה, ודאי אלפי אנשים שעובדים בעולם הזה, נקלעו לסיטואציה כלכלית בלתי אפשרית, והזכיינים כולם – גם 2 וגם 10 – הקפיאו את ההפקות, ודאי הפקות של סוגה עלית.
נורית דאבוש: עולם היצירה נקלע למשבר, ועל אף העובדה שהיתה על זה גם מחלוקת עם היוצרים, קיבלנו החלטה שאנחנו רוצים לעודד יצירה, כאן ועכשיו, ולצורך העניין הזה נוסחה הוראת השעה.
נורית דאבוש: הוראת השעה, משמעותה היתה מאד ברורה- אנחנו לא מוחקים, אנחנו מקפיאים, כאשר אנחנו רוצים לבחון את הדברים ביוני 2010.
נורית דאבוש: גם אם טעינו לגבי ערוץ 10 – זאת היתה האמירה שלנו כמועצה ציבורית.
נורית דאבוש: אנחנו שלחנו אותם לבצע את ההפקות האלה, אנחנו שלחנו אותם - -
דורון אבני: הכפפנו את זה לתיקון התוספת, כמובן, כי תכף עורכת הדין בנדלר תאמר – זה כך נכתב בהחלטה, הכל כפוך לתיקון התוספת בידי הוועדה.
נורית דאבוש: ודאי זו האמירה של היועץ המשפטי, ואני אומרת לכם שאנחנו, כמועצה ציבורית, ביקשנו מאנשי ערוץ 10 לבצע את הוראת השעה, עודדנו אותם לבצע את הוראת השעה, ביקשנו מהם להשקיע כאן ועכשיו את הכספים האלה.
נורית דאבוש: אף אחד לא מבקש כרגע למחוק את העניין הזה, אלא מבקש להקפיא את זה ולהשוות את זה לבחינה שנעשה ביוני 2010 ובעיניי זו החלטה מדתית מאד, היא משמעותית מאד, ודאי כשמועצה ציבורית, גם אם היא טעתה, היא קיבלה את ההחלטה הזו.
נורית דאבוש: אנחנו שלחנו אותה.
נורית דאבוש: מבחינת היושרה- זה מה שאמרנו להם.
דורון אבני: בכפוף לתיקון.
נגה רובינשטיין: אמרו לכם – בכפוף לתיקון התוספת.
דרור שטרום: אז אמרו לנו.
דרור שטרום: אז זרקנו מיליונים לפח, בגלל שאמרו לנו.
דרור שטרום: זו בדיוק האמירה שנאמרת כאן.
דרור שטרום: אומרת המועצה הציבורית – שלחו אותנו לבצע השקעות.
דרור שטרום: אין מחלוקת שבוצעו ההשקעות האלה, ואנחנו מוכנים להראות כל חשבונית.
דרור שטרום: עכשיו באים אלינו עם העניין - - אין נימוק אחד למה ה- - הזה לא יינתן.
נגה רובינשטיין: חלפה שנה מאז החלטת המועצה.
דרור שטרום: ומה השתנה?
דרור שטרום: מה השתנה בשנה הזו?
נגה רובינשטיין: המועצה לא פנתה לתיקון התוספת במהלך השנה הזאת.
דרור שטרום: מה השתנה בשטח?
דרור שטרום: בכלכלה?
דרור שטרום: במשבר?
דרור שטרום: בשוק?
נגה רובינשטיין: אנחנו, היום, בינואר, 2009 נותנים לכם תמריץ להוציא כספים ב- 2010.
נגה רובינשטיין: לי זה נשמע מופרך.
נורית דאבוש: זה לא נכון, זה פשוט לא נכון.
נורית דאבוש: אם הם מגישים את החשבוניות על החודשים של הוראת השעה אז אנחנו לא באים ואומרים שזה משהו - -
נגה רובינשטיין: נעמיד דברים על דיוקם – זו לא הקפאה.
נגה רובינשטיין: יש - - למועצה לבטל את החוב הזה.
נורית דאבוש: הוראת השעה קצובה בזמן.
אמיר רוזנברג: שתי הערות – אחת לעניין של ה- 8 מיליון ואחת לעניין השוויון.
אמיר רוזנברג: בנושא של ה- 8 מיליון אנחנו קודם כל נאמנים להסכמה שיש לנו עם ערוץ 10 שאם הם יצליחו להגיע להבנה עם הרשות השניה, אנחנו לא נתנגד לזה.
אמיר רוזנברג: אנחנו סומכים על שיקול הדעת של הרשות השניה ועל ההסדר ביניהם.
אמיר רוזנברג: לגופו של עניין אפשר להוסיף, אדוני היושב ראש, שבפעם הקודמת שדפקת על הפטיש וסגרת את הישיבה ושלחת את כולם לעשות שיעורי בית, לא היו 20מיליון שקל לקולנוע, והיה לערוץ 10 בעקבות הפטיש הזה –הוא הביא בסופו של יום את ה – 20 מיליון שקל, תוך זה שהוא לוקח בחשבון את הנושא הזה של ההסכמה הזו, וההיסטוריה שלו עם הרשות השניה.
אמיר רוזנברג: נדמה לי שבסיטואציה הזו, כשיצאנו מפה ועשינו את כל הדברים האלה, ובסופו של דבר גם הביאו את הכסף, אנחנו גם נאמנים להסכמה וגם, לגופו של עניין, חושבים שזה נכון.