GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יורם מוקדי: אנחנו נותנים הרבה מאוד תוכן, הרבה יותר ממה שנתנו בעבר, הרבה יותר הפקות מקור.
יורם מוקדי: זה לא סוד שמפיקי הערוצים בחוץ-לארץ, ומי שמוכר תכנים מחוץ-לארץ, חוגג על מדינת ישראל בהיותה מדינה מאוד מאוד מאוד תחרותית.
יורם מוקדי: בשנת 2,000 קמה לה חברת יס, חברה סימפטית קטנה שמאחוריה עמדה חברת בזק, והיא השקיעה בה הרבה מאוד כסף כדי שהיא תהיה תחרות אגרסיבית לכבלים.
יורם מוקדי: התוצאה היא תחרות אגרסיבית מאוד על תכנים בחוץ-לארץ.
יורם מוקדי: אנחנו, גברותי ורבותי, הפריירים של העולם במה שאנחנו משקיעים בעולם ברכש.
יורם מוקדי: לכן, אנחנו מנהלים משא ומתן עם גופים שונים כדי לייעל את הדבר הזה, ולהפסיק לשלם את הסכומים המטורפים.
יורם מוקדי: אגב, בכל מקום מסכימים איתנו שאנחנו משלמים סכומים מטורפים.
יורם מוקדי: וזה לא הדוגמה של הולמארק.
יורם מוקדי: לכן, ייתכן שערוצים יבואו, ירדו ויעלו, ואנחנו נביא אלטרנטיבות ראויות אחרות, כי קודם כל אנחנו בתחרות חריפה מול חברת יס, מול מה שקורה באינטרנט, מול ערוצים חופשיים באוויר.
יורם מוקדי: אין לנו שום כוונה לאבד מנוי אחד.
אופיר אקוניס: אני מבקש ממך לא להניף כאן עיתונים.
אופיר אקוניס: את רוצה להתייחס לידיעה, תתייחסי אליה בזכות הדיבור שלך.
אופיר אקוניס: לא צריך להניף עיתונים חשובים ככל שיהיו בחדר הוועדה.
יורם מוקדי: תוך כדי נסיעה ממכונית חולפת אפשר היה לקרוא את הידיעה הזאת היום בדה-מרקר, והיא לא הראשונה.
יורם מוקדי: רבותי, משתנה העולם, ואנחנו חייבים לתת תוכן יותר טוב.
יורם מוקדי: חלק מהמנויים שלנו לא מעוניינים בערוצים מסוימים שאנחנו משדרים, אנחנו נחליף אותם.
אופיר אקוניס: אני מבקש מניצן חן להתייחס.
מיכל רפאלי כדורי: משפט אחד.
מיכל רפאלי כדורי: חברי יורם ייצג אותי בכבוד, אני רק רוצה להוסיף דבר אחד.
מיכל רפאלי כדורי: רגולאציית הספורט של השנתיים או השלוש השנים האחרונות הורידה במירכאות לבסיס תכנים בשווי של מיליוני שקלים, מיליוני שקלים.
מיכל רפאלי כדורי: לאף לקוח לא עלה המחיר בגלל זה, אף לקוח לא נתבקש לשלם יותר, ואף אחד לא זכר בוועדה הזאת לקרוא ולספר לנו: איזה יופי, הוספתם תכנים יקרים ויוקרתיים שבכל העולם הם תכני פרימיום שחברות חיות עליהם ומתאזנות עליהם.
מיכל רפאלי כדורי: כדאי לזכור את זה כשמדברים על סדרה כזאת או סדרה אחרת.
מיכל רפאלי כדורי: אני רק רוצה לחדד – הטבע של הטלוויזיה הרב ערוצית הוא שבאות סדרות, חוזרות סדרות.
מיכל רפאלי כדורי: אנחנו הוספנו בשנים האחרונות.
מיכל רפאלי כדורי: יס שמה בחוד החנית של התוכן שלה את הסדרות.
מיכל רפאלי כדורי: יש לנו את הסדרות הכי טובות בעולם, הכי ממותגות.
מיכל רפאלי כדורי: סדרה באה, סדרה עולה.
מיכל רפאלי כדורי: לא זוכרת שהיה פה דיון בכנסת על זה שהבאנו את "עקרות בית נואשות", על זה שהבאנו את "נמלטים", ועוד סדרה.
מיכל רפאלי כדורי: לא היה פה דיון, לא קיבלנו על זה שום ציון.
מיכל רפאלי כדורי: אז יש סדרה אחת שהולכת, תחזור – אולי כן, אולי לא.
מיכל רפאלי כדורי: אני לא חושבת שהציבור ייטיב לו מזה שהכנסת תקיים דיונים על זה.
מיכל רפאלי כדורי: זה באמת תפקידה של המועצה.
אופיר אקוניס: נשמע עכשיו את המועצה כי אני מבין שהיא נתנה לציבור אפשרות במשך חודש ימים בגלל מה שהיא ראתה.
אופיר אקוניס: אגב, המועצה קיבלה את הסמכות מהכנסת ומהממשלה.
אופיר אקוניס: אנחנו העלאנו על סדר היום כי אנחנו עוסקים בנושאי טלוויזיה, וננצל את זה לשמוע, כי הפניות היו רבות.
אופיר אקוניס: לא אליך, אבל אליי.
אופיר אקוניס: אז מה אתה החלטת?
אופיר אקוניס: אתה במשך חודש אפשרת בעצם לציבור להתנתק מהוט ויס בעקבות ההודעה שלהם על הורדה של ערוץ מסוים.
ניצן חן: אדוני היושב ראש, הפניות אליך הן דוגמית קטנה לפניות שמגיעות, ועל תחושה שהולכת ורווחת בציבור ששתי החברות – אבל, בעיקר הוט - מצפצפות את הצרכנים שלהם, וטוב שיש מועצה שדואגת לצרכנים.
ניצן חן: אני רוצה לומר בצורה הכי ברורה - ערוץ הולמארק שודר בחבילת הבסיס.
ניצן חן: מדיניות המועצה לא מהיום, מ-2005, שכל ערוץ שמוסר בחבילת הבסיס יש שתי אופציות.
ניצן חן: או שהחברה תציג ערוץ חלופי, או שהצרכן יוכל להתנתק במה שהם קוראים שווי עלות דמי הטבה.
ניצן חן: במילים עבריות פשוטות, בלי קנס.
ניצן חן: המדיניות הזאת יושמה בהולמארק.
ניצן חן: היא תיושם בכל ערוץ.
ניצן חן: אם נשיונאל ג'יאוגראפיק יוסר מחר, הצרכן יקבל אחת משתיים: או חלופה ראויה לנשיונאל ג'יאוגראפיק, או אפשרות להתנתק בלי גרוש קנס.
ניצן חן: זו המדיניות של המועצה, כך היא תיושם.
ניצן חן: לגבי "צעירים חסרי מנוח" - אני לא חושב שזה סתם סדרה באה, סדרה הולכת.
ניצן חן: ההצטברות של אופרות הסבון שיורדות.
ניצן חן: זה בהחלט עוגן שידור שאנשים במשך עשרים שנה התרגלו לזה.
ניצן חן: צר לי שהחברות לא מבינות את הכעס בציבור.
ניצן חן: אני כרגולאטור הסמכות שלי מוגבלת.
ניצן חן: אם היתה לי סמכות הייתי מתערב גם בזה.
ניצן חן: אני חושב שזאת שערורייה, ואני קורא.
ניצן חן: אני לא קורא, אבל חבל שאי אפשר ללמוד ממגזרים אחרים בציבור מה זה מרד צרכנים, ומה זה התעללות בלקוחות שלהם.
ניצן חן: המועצה תשמור ותגן על הצרכנים בכל תג ותג.
נחמן שי: אתה נציג הציבור.
אופיר אקוניס: הוא נציג הציבור.
אופיר אקוניס: הוא עשה, הוא הודיע.
נחמן שי: הוא קורא לציבור.
מיכל רפאלי כדורי: למה הלקוחות צריכים לשלם אגרה כשרשות השידור לא מביאה את מכבי תל-אביב, למשל?
מיכל רפאלי כדורי: למה לא עושים לנו הנחה לאגרה כשהיא לא משדרת את המונדיאל?
מיכל רפאלי כדורי: לא זוכרת שהורידו לנו את האגרה.
יורם מוקדי: אני בוועדה הזאת הרבה מאוד.
יורם מוקדי: רגולאטור לא יכול להגיד: אין לי סמכות, ואחרי זה להגיד: זה שערורייה מה שקורה פה כי מוציאים תכנים, בלי לדבר על עובדות, בלי להבין את המשמעות של מה שהוא אומר.
יורם מוקדי: בשנים האחרונות יש יותר תכנים מאשר היו אי פעם, יותר כסף משודר מאשר אי פעם, יותר הפקות מאשר אי פעם.
יורם מוקדי: ועם כל הכבוד לניצן חן, הוא האדם האחרון שיכול לדבר על התוכן שאני מצפצף על המנויים שלי כשאני מוציא יותר כסף מאשר אי פעם.
יורם מוקדי: כשאני מפסיד, כשאני במצב הכי קשה שלי, אני משקיע יותר כסף מאשר אי פעם.
יורם מוקדי: אני עומד במחויבויות שלי, ולא משתתף פה בקרקסים שמתנהלים פה על מתן הקלות למי שלא עומד.
יורם מוקדי: אני עומד במחויבויות שלי, אני עומד ברישיון שלי.
יורם מוקדי: אני עומד מול הצופים שלי היום ואומר להם: אתם מקבלים היום תוכן הרבה יותר טוב ממה שקיבלתם לפני שנה, ובשנה הבאה תקבלו תוכן הרבה יותר טוב.
אופיר אקוניס: בואו נבחן את זה.
אופיר אקוניס: או אתה, או יס, או המועצה לכבלים ולוויין – שלושתכם תעבירו לנו לישיבה הבאה של הרפורמה, של חוק ההתייעלות הכלכלית, פירוט של כל הערוצים שהוסרו.
אופיר אקוניס: אנחנו רוצים לבחון מה הוסר בשנים 2005 עד סוף 2009, ומה נוסף במקום.
אופיר אקוניס: אנחנו נראה איך אנחנו יכולים בתוך הדבר הזה לראות איך אנחנו מקיימים טלוויזיה יותר טובה לצרכנים – מאוד פשוט.
ניצן חן: אני הייתי נזהר ממה שביקשת עכשיו כי זה לא טוב שמחוקק יתערב בתכנים בטלוויזיה.
אופיר אקוניס: אנחנו לא נתערב בתכנים בטלוויזיה.
אופיר אקוניס: אנחנו נבחן מה הציבור קיבל, ומה נלקח ממנו – זה הכול.
אופיר אקוניס: בהמשך לרוח הדברים הללו נראה איך אנחנו ממשיכים את הרפורמה בשוק התקשורת הרב ערוצית.
אופיר אקוניס: הדבר העיקרי פה הוא ההיבט הצרכני.
אופיר אקוניס: יש פה הצעת חוק התייעלות כלכלית, ובואו נבחן איך אנחנו מייעלים את השירות לציבור.
אופיר אקוניס: זה הכול, הרי בשביל מה אנחנו עושים את החוק הזה?
יורם מוקדי: אגב, על פי ההצעה, אדוני היושב ראש, יהיה הרבה הרבה פחות תוכן במדינת ישראל באחריות ובהגדרה, וכפי שהאוצר רואה את זה.
יורם מוקדי: זו משמעות ההצעה.
יורם מוקדי: המשמעות של ההצעה שאומרת חבילה צרה בלי פרסומות, אומרת פחות תכנים.
יורם מוקדי: אין ערוץ ילדים יותר, אין - - -
אופיר אקוניס: לכן, אני רוצה לבחון את זה, וזאת היתה תשובתי לניצן חן.
יורם מוקדי: מה שנקרא הרמה להנחתה.
יורם מוקדי: תודה רבה, אדוני.
אופיר אקוניס: לא יודע, יכול להיות.
אופיר אקוניס: נבחן את הדברים.
אופיר אקוניס: בואו נמשיך ברפורמה.
אופיר אקוניס: היועצת המשפטית, האם את רוצה להזכיר לנו איפה נעצרנו?
אתי בנדלר: קראו את פסקאות (40) ו-(41) בעמוד 468 עד סוף פסקה (41), והתחיל הדיון בקשר לכך.
אתי בנדלר: אולי, אסי ירענן את זיכרוננו במה מדובר.
אופיר אקוניס: הצבענו על 39.
אתי בנדלר: על (38) דילגנו.
אופיר אקוניס: אנחנו ב-(40), ו-(41).
אסי מסינג: אני רק אזכיר שהדיון שהתנהל היה סביב שאלת ההגנות הינוקא שמוצעות כאן לבעל רישיון חדש בהתאם למקובל וקבוע בחוק הרשות השנייה.
אסי מסינג: הטענה היתה של נציגי הזכיינים שאין מקום לתת הגנות ינוקא לגוף שמשדר אם יזכה במכרז באפיק 22.
אתי בנדלר: ועמדתכם?
אסי מסינג: אנחנו כמובן הבענו את העמדה שאין רלוונטיות לשאלת המכרז ההוא בשאלת הגנות ינוקא, הטעמים לכך מאוד מאוד ברורים מבחינה כלכלית.
אופיר אקוניס: כלומר, גם אם המפעיל החדש יזכה בערוץ 22, והוא יהיה חדש, הוא יזכה להגנה.
אסי מסינג: הוא משלם על זה.
אסי מסינג: זה מכרז שצריך לשלם עליו.
אסי מסינג: ולכן, שאלת הגנת הינוקא היא לא קשורה בגלל שהוא מתחרה חדש.
אופיר אקוניס: האם מישהו רוצה להעיר?
אופיר אקוניס: מר מגנזי, בבקשה.
שאול מגנזי: החבר'ה האלה יודעים פה הכול.
שאול מגנזי: הם אמרו שהם שמעו, וזה עבר ככה – זה בסדר.
אופיר אקוניס: לא, זה עוד לא.
שאול מגנזי: אנחנו בשלנו, ואם צריך לחזור על העמדה נחזור על העמדה.
שאול מגנזי: מי שיזכה בערוץ 22 לא צריך לזכות בהגנת ינוקא, אמרנו את זה פעם קודמת.
שאול מגנזי: וזכייני ערוץ 2 אם ילכו לאפיק אחר כן צריכים הגנת ינוקא כי הם צריכים להתמודד מול אפיק אחר.
שאול מגנזי: וכרגע, כמו שזה מנוסח, לא נראה לנו שזה - - - -
נגה רובינשטיין: אני רק אומר שהמשמעות של מה שבעלי הזיכיון בערוץ 2 מבקשים הוא העלאת הסף, או העלאת קושי נוסף של משהו כמו 50 מיליון שקלים לבעל זיכיון חדש.
נגה רובינשטיין: העובדה שהממשלה קיבלה החלטה על הגנת ינוקא, או לא הגנה, אלא הקלה לגורם חדש שנכנס, היא בשביל לעודד בעלי רישיונות נוספים.
נגה רובינשטיין: זה הרציונאל, וזו התכלית של החוק שנובעת לא מכך שזכייני ערוץ 2 ובעל הזיכיון בערוץ 10 משתמשים במותג 22 ו-10, לשם כך יש מכרז, אלא מכיוון שהם פועלים בשוק כבר הרבה מאוד שנים.
נגה רובינשטיין: יש כבר שוק שהוא שוק מבוסס.
נגה רובינשטיין: גם מהם אנחנו שומעים טענות שהשוק לא יכול להכיל עוד מתחרים, או שקשה מאוד יהיה להכיל עוד מתחרים.
נגה רובינשטיין: ולשם כך נועדה ההגנה, לא לשם שום דבר אחר.
נגה רובינשטיין: הטלת מגבלה נוספת של 50 מיליון שקלים סביר להניח שתפחית מאוד את הסיכוי שיהיו בעלי רישיונות נוספים בשוק הזה, ובכך היא בעצם באה לאיין את תכלית הצעת החוק.
אופיר אקוניס: מר ורשבסקי, בבקשה.
יוסי ורשבסקי: אני רוצה לתת לכם דוגמה למה אסור לעשות דבר כזה.
אופיר אקוניס: כלומר, אתה מצטרף לעמדת רשת.
יוסי ורשבסקי: כן, אבל אני רוצה לתת גם דוגמה.
יוסי ורשבסקי: עם כל הכבוד לרשות השנייה ולמדינה שהאפיקים ערוץ 22 וערוץ 10 בבעלותם, נוח לי לדבר דווקא יותר על ערוץ 2.
יוסי ורשבסקי: ערוץ 2 בכישרון רב ניהלו במשך השנים את ענייניהם, והם מיתגו ערוץ יוצא מהכלל.
יוסי ורשבסקי: אני רוצה להפנות אתכם לעניין עוצמת הפלטפורמה בדוגמה שהיתה ביום הזיכרון האחרון, או בדוגמאות נוספות.
יוסי ורשבסקי: ביום הזיכרון האחרון הרייטינג של טקס יום הזיכרון בערוץ 10 היה 7%, ובערוץ 2 היה 22%.
יוסי ורשבסקי: זאת אומרת, מישהו חדש ייכנס לערוץ 2, יקבל הגנת ינוקא היכן שהוא לא צריך לקבל הגנת ינוקא כי הפלטפורמה היא כל כך חזקה, ואין שום צורך שם בהגנת ינוקא.
יוסי ורשבסקי: מההתחלה הוא לא ייתן את מה שאתם רוצים שהוא ייתן לציבור וליוצרים בתחום היצירה, ומראש יהיה ערוץ מוביל.
יוסי ורשבסקי: זה דבר שהדעת לא סובלת אותו.
אופיר אקוניס: דנה, בבקשה.
דנה נויפלד: הערך של האפיק ושל המותג בא לידי ביטוי ב-bid.
דנה נויפלד: זאת אומרת, אותו מתחרה חדש שייכנס הוא ישלם את התמורה עבור הערך הכלכלי שיש לדפוסי הצפייה של הצופים.
דנה נויפלד: זה הערך הכלכלי, ועל זה הוא ישלם את התמורה המלאה.
דנה נויפלד: הכסף הזה הולך שוב ליצירה.
דנה נויפלד: אנחנו נגיע לסעיף הזה עוד מעט – מה קורה עם הכסף שמתקבל מה-bid?
דנה נויפלד: לכן, הכסף אכן ילך ליצירה.
דנה נויפלד: יצרנו את המנגנון הזה בדיוק מהסיבות שאתה הסברת.
דנה נויפלד: אבל, כיוון שיש יחסים מתמשכים לזכייניות הקיימות עם יוצרים, ועם בתי הפקה, ועם פיתוחים של פורמאטים שכבר נעשים עכשיו, אנחנו רוצים בכל זאת לתת הקלה שיש לה ערך כדי שיבוא מתחרה חדש, שתקום קבוצה ותרצה להיכנס לשוק הזה.
דנה נויפלד: זאת הסיבה שאנחנו מבקשים לתת הגנה שהיא מוגבלת בזמן, אגב.
דנה נויפלד: היא רק משך שנתיים.
דנה נויפלד: גם לא צריך להפריז בערך של ההגנה הזאת.
דנה נויפלד: אפשר להאריך אותה אולי.
דנה נויפלד: אבל, ההגנה הזאת היא מוגבלת בהיקף שלה.
דנה נויפלד: היא בסך הכול שנתיים כדי לאפשר לאותה קבוצה חדשה להתארגן ולהיכנס לשוק.
יוסי ורשבסקי: גברת נויפלד, אני מבקש באמת טיפה לפתוח את הראש.
יוסי ורשבסקי: לא צריך להיות מאוהבים בכל דבר שאנחנו עושים.
יוסי ורשבסקי: בואי אני אסביר לך – למה צריך ככה ללכת, ללכת לתת bid שאתם תנהלו אחרי זה באיזושהי קרן את ההפקות לטובת היוצרים?
יוסי ורשבסקי: מה יותר פשוט לתת הגנת ינוקא למי שצריך הגנת ינוקא.
יוסי ורשבסקי: תנו לערוץ 2 את ערוץ 2 שעבדו שם כל כך הרבה שנים, לערוץ 10 את ערוץ 10.
יוסי ורשבסקי: תנו הגנת ינוקא אמיתית, אמיתית, אמיתית, למתחרה החדש.
יוסי ורשבסקי: למה ללכת ככה?
דנה נויפלד: לא הבנתי את הצעה שלך לתת את ערוץ 2 למי?
אופיר אקוניס: להשאיר את האפיקים.
יוסי ורשבסקי: להשאיר את האפיקים, ותנו הגנת ינוקא אמיתית.
יוסי ורשבסקי: אתם באים ואומרים כך: נעשה bid, נבנה קרן, נעשה מנגנון, ניתן ליצירה.
יוסי ורשבסקי: הלוא יש פה זכייניות שמפעילות כבר.
אופיר אקוניס: אנחנו נחזור לעניין האפיקים.
אופיר אקוניס: אני באמת מתקשה.
אופיר אקוניס: זו בעיה.
אופיר אקוניס: אני מסכים שלטוב ולרע ערוץ 2 יתנו את 2.
אופיר אקוניס: האם אתם חושבים שהציבור חי בחדר הזה?
אופיר אקוניס: הציבור חי בסלון מול מסכי הטלוויזיה.
אופיר אקוניס: הוא יודע שערוץ 10 לטוב ולרע הוא ערוץ 10, וערוץ 2 לטוב ולרע הוא ערוץ 2.
דנה נויפלד: לא, ממש לא.
דנה נויפלד: זה ממש לא המצב.
אופיר אקוניס: אנחנו דילגנו על זה בכוונה, כי אנחנו בוויכוח.
דנה נויפלד: יש פה טעות.
דנה נויפלד: אדוני, אני מבקשת להבהיר את הנקודה הזאת כי היא צפה ועולה שוב ושוב.
דנה נויפלד: במשטר הקיים אם אנחנו לא עושים תיקון חוק, ושום דבר לא משתנה, ב-2015 קשת ורשת יצטרכו לעמוד שוב למכרז.
דנה נויפלד: שום דבר לא שייך להם, שום דבר לא בבעלותם.
דנה נויפלד: אנחנו מתיישרים שוב על נקודת האפס.
דנה נויפלד: ויכול להיות באופן תיאורטי, כי אנחנו לא נגיע לשם, אבל אם היינו מגיעים לשם, ב-2015 היו יכולות להתארגן קבוצות חדשות ולבוא ולהתחרות על הזכות לשדר בערוץ 2, ולקשת ורשת אין שום זכות קנויה לזה.
דנה נויפלד: כל מה שאנחנו עושים הוא שמקדימים את המאוחר.
דנה נויפלד: אנחנו אומרים: אנחנו עומדים עכשיו על התחלת האפס, ולכן אנחנו עושים מכרז עכשיו על הזכות לשדר שם לנצח לנצחים.
דנה נויפלד: אין להם שום זכות קנויה.
דנה נויפלד: ב-2015 הם היו עומדים שוב למכרז.
אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, תגיד לנו באיזה עמדה אתה.
נחמן שי: אני בעמדה שמי שיקבל את ערוץ 22, וזה לא יהיה ערוץ 2, לא יחזיק ברקורד של ערוץ 2 יותר מזמן קצר.
נחמן שי: ואם הוא לא ייתן את מה שנותן ערוץ 2, הצופים ינדדו.
נחמן שי: אנשים הם אינטליגנטים, מסתכלים, מחפשים תוכנית מסוימת וגוף מסוים.
נחמן שי: הם יעברו מהר מאוד, יאתרו אותו במקום אחר אם הוא לא יהיה ב-22 – זאת דעתי.
אתי בנדלר: אבל, כנקודת מוצא יש לזה ערך כלכלי, אחרת לא היו נלחמים.
נחמן שי: כן, יש ערך ל-22.
נחמן שי: אבל, אחרי זמן מסוים אם השירות הטלוויזיוני שיוגש להם לא יהיה ברמה אז הוא ינדוד.
נחמן שי: ולכן, הגנת ינוקא יש בה היגיון למי שנכנס חדש לתחום הזה גם אם הוא בערוץ 22.
אופיר אקוניס: כלומר, עמדת הממשלה מקובלת עליך, הצעת החוק כפי שהיא מנוסחת עכשיו.
אופיר אקוניס: עו"ד לבנת, בבקשה.
אילאיל לבנת: אני מבקשת להאיר שוב את עיני הוועדה בכך שבהצעת החוק כפי שהיא כרגע נוצר איזשהו מצב שבו הזכייניות לצורך העניין מנושלות מכל הנכסים שלהן אחד לאחד, אחד לאחד.
אילאיל לבנת: וכשאנחנו מנסים להרים על כך את קולנו אומרים לנו: אין שום בעיה, תמשיכו ותשדרו עד 2015 בתנאים הקיימים כיום שכולם יודעים שהם תנאים מאוד מכבידים, בוודאי אל מול תחרות שתיפתח, כאשר אם ננצל את נקודת היציאה שלנו מקלפים מאיתנו את ערוץ 2 והמוניטין שבנינו.
אילאיל לבנת: אני לא יודעת כמה מיושבי החדר הזה מבינים בכלל את המשמעות הכלכלית של המוניטין הזה, ומכירים חברות שמתעסקות בשערוך של מוניטין כזה, וכמה כסף הוא עולה, ולהבדיל כמה כסף עולה לבנות מותג מאפס.
אילאיל לבנת: לדברים האלה יש משמעות של מיליונים.
אילאיל לבנת: למעשה, לוקחים את הזכייניות, פורקים מעליהן את כל היתרונות היחסיים שאולי היו להן, כמו: המוניטין, האפיק, המותג, חברות החדשות, ואומרים להן להתחיל מאפס ולהתמודד מול גופים חדשים שאנחנו לא יודעים מי הם.
אילאיל לבנת: אמרנו, לצורך העניין זה יכולים להיות גם גופים ששידרו עד לפני שנה-שנתיים שהם ינוקא בעיניכם, אבל הם לא כאלה ינוקא.
אילאיל לבנת: הם בסך הכול שנה-שנתיים מתחזקים אולי בצד, וסופגים פחות מכות כלכליות, וחוזרים לתמונה ולמגרש, ונהנים בעצם מהגנות שנותנות להם יתרונות יחסיים על פני הזכייניות.
אילאיל לבנת: נוצרה כאן תמונה לחלוטין לא מאוזנת.
אילאיל לבנת: אני חושבת שאתם לא שמים לב, ואתם שופכים באמת את התינוק עם המים במקרה הזה.
אופיר אקוניס: דורון אבני, בבקשה.
דורון אבני: אני רק רוצה לחדד בהמשך לדבריה של הגברת נויפלד.
דורון אבני: המצב המשפטי כיום הוא שזכייני ערוץ 2 לא מקלפים אותם משום נכסים מהסיבה הפשוטה שהמותג, קרי הסימן מסחר ערוץ 2 והאפיק, הוקנו להם רק מתקופת הזיכיון.
דורון אבני: סימן המסחר הוא של הרשות השנייה, הוא של המדינה.
דורון אבני: האפיק ניתן להם במסגרת המכרז שבו הם התמודדו.
דורון אבני: אני חייב להזכיר לכולנו שכשטלעד סיימה לשדר, הסוגיה הזאת של הזכויות והמותג והמוניטין בכלל לא עלתה.
דורון אבני: אני לא ראיתי את קשת ורשת אצות רצות לשלם לטלעד עבור המוניטין והמותג שטלעד לכאורה נושלה מהם.
דורון אבני: הרשות השנייה עמדה אז לצד רשת וקשת ואמרה לטלעד: לכם לא מגיע זכויות על המותג.
דורון אבני: ולגבי מה שאדוני אמר, ההחלפה בתוך הערוץ, אני רוצה להזכיר לכולנו שעד סוף שנת 2005 שידרה במשך 12 שנה חברה בשם טלעד יומיים וחצי בשבוע, ופתאום הציבור התרגל יום אחרי המכרז לראות באותם יומיים וחצי או את רשת או את קשת, והשמיים לא נפלו.
דורון אבני: אני מאחל לרשת וקשת שימשיכו לעשות עוד הרבה טלוויזיה מצוינת כמו שהם יודעים.
דורון אבני: אבל, המצב המשפטי הוא ברור אז אין צורך כל הזמן לבוא ולטעון לזכויות שלא קיימות פשוט.
אופיר אקוניס: מיכל, בבקשה.
מיכל רפאלי כדורי: אני רציתי להעיר לדברים שאמרה דנה, ואני אהיה כמו קאטו בעניין הזה בכל זאת.
מיכל רפאלי כדורי: אנחנו כמובן מתנגדים ל-bid הזה על נדל"ן לצורך העניין שהוא שלנו.
מיכל רפאלי כדורי: אבל, אחרי שאמרתי את זה אני אחזור ואומר שאם יש איזשהו כסף מה-bid הזה שהולך ליצירה מקומית, אנחנו מבקשים שבאיזה מתכונת שזה לא יהיה, באיזה קרן שזה לא יהיה, שתהיה לנו גישה שווה לכסף הזה שגם אנחנו נוכל לעשות מטצ'ינג, וליהנות מכספים של הקרן.
אמיר רוזנברג: יש פה שתי סוגיות נפרדות, וגם העמדה של איגודי היוצרים לגבי שתי הסוגיות האלה היא שונה.
אמיר רוזנברג: סוגיה אחת שלא עולה מהסעיף הזה שעליו הולכים להצביע היא הסוגיה האם צריך bid, מכרז וכד'.
אמיר רוזנברג: אני חושב שבעניין הזה העמדה שלנו היא תומכת במה שאמרה עו"ד נויפלד, ומה שאמר דורון אבני.
אמיר רוזנברג: יהיה מכרז.
אמיר רוזנברג: בכל מקרה היה אמור להיות מכרז ב-2015, ומבחינה זו זה לא הסוגיה שמתעוררת כאן.
אמיר רוזנברג: יחד עם זאת, יש כאן סוגיה אחרת לחלוטין, והיא הסוגיה שעוסקת בשאלה האם מגיע הגנת ינוקא למי שהולך על המכרז הזה.
אמיר רוזנברג: העמדה כפי שמציגה המדינה, אנחנו לא מקבלים אותה פשוט מן הטעם שאין קשר בין הפגיעה בתחרות לבין מה שהם מבקשים.
אמיר רוזנברג: מפני שאותו אדם שיחליט ללכת למכרז יהיו בפניו שתי אופציות.
אמיר רוזנברג: הוא יכול להחליט ללכת על ערוץ רגיל, ואז הוא יקבל את הגנת הינוקא שמגיעה לו.
אמיר רוזנברג: או שהוא יכול להגיד: יש לי המון כסף, אני רוצה להשקיע את הכסף הזה ברכישת ערוץ 2 כי יש לי המון יתרונות.
אמיר רוזנברג: וכשבא אחד כזה עם המון כסף, ויש לו ממילא סטרטר אדיר כמו 10 ו-22 – כולם מבינים שזה סטרטר אדיר כדי להיכנס – הוא לא זקוק להגנת ינוקא.
נגה רובינשטיין: ומה קורה למי שאין לו המון כסף, אבל עדיין יכול להתמודד על האפיק של ערוץ 2?
אמיר רוזנברג: מבחינה זו, במה ששואלת עו"ד רובינשטיין, זה שכל הרציונאל מן הרגע שאדם כזה כשעומדת בפניו האפשרות ללכת לקחת את המוצר כשאין לו סטרטר במוצר הזה, מוצר יותר זול מבחינתו, ויש לו מוצר יותר יקר, ויש לו את חופש הבחירה, וזה לא פוגע בתחרות.
אמיר רוזנברג: אם הוא לא יקבל הגנת ינוקא בערוץ 22 - - -
אופיר אקוניס: הבנתי את עמדתכם.
אופיר אקוניס: המועצה לצרכנות, האם יש לכם איזה אמירה צרכנית?
מיטל בשרי: לא בשלב הזה.
אופיר אקוניס: מר מסינג, בסעיף (41) סעיף קטן (2)(א) בעצם הנוסח הוא: "בעל רישיון חדש יהיה רשאי במהלך השנתיים הראשונות החל במועד תחילת תוקפו של הרישיון לשדר מחצית מהיקף השידורים הקבוע לגביו בתוספת השנייה" – זאת הגנת הינוקא.
דנה נויפלד: זו הקטנה בהיקף ההוצאה.
אופיר אקוניס: כלומר, הציבור יקבל פחות.
אופיר אקוניס: הוא גם יקבל את ערוץ 22 או 10, וגם יקבל מחצית.
דנה נויפלד: ערוץ 10 קיבל אותו דבר.
אופיר אקוניס: ערוץ 10 קיבל אותו דבר.
אופיר אקוניס: וערוץ 2?
אופיר אקוניס: הוא מקבל ערוץ נוסף, אבל על הצ'אנל של 2 הוא יראה הרבה פחות מאשר הוא רואה היום.
קריאה: לא, גם ב-10 יקבל חצי.
אופיר אקוניס: לא, זה בהנחה שרשת או קשת או ישראל 10 לא נשארות על אותו צ'אנל.
נחמן שי: אני אומר לך באחריות שהצופים ינדדו בעקבות הזכיינים, התוכניות, השמות, הכוכבים שהם מכירים.
אופיר אקוניס: אגב, אם אינני טועה מאז שעלה ערוץ 2, לצופים לקח בערך שנתיים לנדוד מערוץ 1 לערוץ 2, וכל הכוכבים זלגו במהירות.
אופיר אקוניס: המעבר היה ברצח רבין.
נחמן שי: לא נכון.
נחמן שי: אני אביא לך את ההיסטוריה.
אופיר אקוניס: כן, בנובמבר 95 אז החל המעבר הגדול.
אופיר אקוניס: נכון שהיה גם לפני – אתה צודק.
נחמן שי: לא נכון, המעבר היה זמן קצר מאוד.
נחמן שי: אני מוכן להוכיח לך.
אופיר אקוניס: לא יודע, זה שווה בדיקה.
אופיר אקוניס: אולי הרשות השנייה יכולים להוציא את נתוני הצפייה והרגלי הצפייה מנובמבר 93 עד נובמבר 95.
נחמן שי: מנשה ימצא לכם את הסקרים הראשונים.
נחמן שי: אני אומר לכם שזה קרה מהערב הראשון.
נחמן שי: מהערב הראשון התחילה הנדידה, והיא מהר מאוד תפסה לא רק בחדשות אלא גם בתוכניות.
נחמן שי: אני אראה לכם את זה.
נחמן שי: הציבור אמר במהירות שהוא רוצה רשת מסחרית, והוא העדיף אותה על פני הרשת האחרת.
שאול מגנזי: וכמה זמן לקח לנדוד ל-10?
נחמן שי: 10 זה סיפור אחר.
נחמן שי: הוא נכנס כבר לזירה רוויה, בגלל שמאז 91, 93 גם הכבלים וגם הלוויין העלו את היקף ההצעות שלהם, והתחילו להופיע שחקנים חדשים.
יוסי ורשבסקי: חבר הכנסת שי, איך אתה מנתח את אותם אירועים שמשודרים בו זמנית בערוץ 10 וערוץ 2 שההפרש ביניהם הוא פי 3?
נחמן שי: אני מכיר את זה.
נחמן שי: יש הרגל צפייה מסוים.
נחמן שי: אבל, אם זה אותה תוכנית אז זה לא משנה הרבה, אז גם בערוץ 1 משדרים באותו זמן את אותה תוכנית.
נחמן שי: זה לא משנה.
נחמן שי: בגלל שהוא מכיר את ערוץ 22 הוא נשאר בערוץ 22.
נחמן שי: אבל, אם התוכניות יהיו שונות אני מאמין ש- - -
אופיר אקוניס: שמעתי את העמדה המשפטית.
אופיר אקוניס: מה עמדת התוכן?
אופיר אקוניס: מנשה, לא העמדה המשפטית, העמדה הציבורית.
אופיר אקוניס: נגה, לא כל דבר זה משפטי, עם כל הכבוד.
אופיר אקוניס: זה לא שהמשפט גובר על המציאות.
אופיר אקוניס: המשפט הוא חשוב, אבל הוא צריך גם להתאים את עצמו למציאות.
אופיר אקוניס: אנחנו קצת התבלבלנו בשנים האחרונות.
נגה רובינשטיין: לא, האמת שמה שנמצא כאן הוא לא נובע מהעמדה המשפטית.
נגה רובינשטיין: זה חשיבה לטווח ארוך לעומת חשיבה לטווח קצר אם אנחנו מתעלמים רגע מהטענות של ערוץ 2.
נגה רובינשטיין: נכון שלטווח הקצר הציבור אולי יראה פחות סוגה עילית בשנתיים הראשונות.
נגה רובינשטיין: אבל, אולי תהיה לציבור הזדמנות לראות עוד בעלי רישיונות, ולא רק את מה שהוא מכיר ויודע.
אופיר אקוניס: זאת אומרת, במחצית השנייה של העשור לפי זה יהיה הרבה יותר ערוצים, יהיה הרבה יותר תוכן, מתפוגגות הגנות הינוקא שלהם.
אופיר אקוניס: מנשה, בבקשה.
מנשה סמירה: אני חושב שהנושא של המותגים, והנושא של האפיק הוא ברור שהוא של המדינה, וצריך להיות עליו מכרז, ועל זה לשיטתנו ולדידנו לית מאן דפליג.
מנשה סמירה: יחד עם זאת, לגבי הגנת ינוקא – אני מודה שהרעיון הזה שהעלו הזכייניות לגבי ערוץ 2 ו-10, הסיבה היחידה שבדיון הקודם אני עוד הצגתי ואמרתי שיש מקום לחשוב עליו, מן הטעם הפשוט שחששתי שמא אנחנו הולכים לפגוע בעניין של המותגים.
מנשה סמירה: אני חושב שהעניין של המותגים הוא קריטי.
מנשה סמירה: עם התחרות, זה בהחלט דבר שצריך לשמר אותו, וצריך לקיים עליו מכרז, וצריך לשלם עליו bid עם כל מה שמשתמע מכך.
מנשה סמירה: יחד עם זאת, נאמר עוד דבר, שאם קשת ורשת וערוץ 10 ינדדו לאפיק אחר, אני מניח שהעוצמה שלהם, וגם רמת השידורים שלהם לא תיפול לרמה של 25 מיליון שקל סוגה עילית.
מנשה סמירה: הם חייבים להישמר עם 50 מיליון כי זכיין שעובר לרישיון - - -
אופיר אקוניס: אם הם עוברים לערוץ אחר, תן גם להם הגנת ינוקא.
אופיר אקוניס: הם עוברים.
אופיר אקוניס: באמת אי אפשר להתעלם מזה.
אופיר אקוניס: זה כמו שתקראי לעיתון אחד, ותצריחי, תחליפי, את שמו עם העיתון השלישי בגודלו.
נגה רובינשטיין: אז זה כאילו שהוא לא היה קיים קודם בכלל?
אופיר אקוניס: לא יודע.
אופיר אקוניס: כן, במידה רבה מאוד.
אופיר אקוניס: אני לא אנקוב בשמות של עיתונים.
אופיר אקוניס: אבל, ברור שזה ייפגע.
אופיר אקוניס: הם גם בנו את המותג.
לאה ורון: תתייחסו גם למה ששאל אתכם יושב-ראש הוועדה.
לאה ורון: האם ההגנה של תעשיית הינוקא צריכה להתבטא במחצית מהשידורים לציבור?
אופיר אקוניס: וענתה הגברת נויפלד כן.
אופיר אקוניס: היא נתנה לי תשובה.
אופיר אקוניס: נגה הוסיפה אחריה: זה באופן זמני כדי ללמוד על האסטרטגיה.
נגה רובינשטיין: נראה לי לא הגיוני להתעלם מהעובדה שערוץ 2 היה מונופול בתחום הזה של שוק הטלוויזיה המסחרית למעלה מעשור.
לאה ורון: את לא עונה על השאלה.
לאה ורון: השאלה היא, האם אפשר לתת הגנת ינוקא במקום אחר בלי לפגוע בציבור, ובלי לשלוח ברווז צולע לשוק?
נגה רובינשטיין: באופן תיאורטי המדינה היתה יכולה להחליט שהיא מוותרת על מסים ממפעל הזיכיון הזה בשנתיים הראשונות.
נגה רובינשטיין: זה לא יקרה, וזה לא הגיוני.
אופיר אקוניס: אולי זה עדיף.
אופיר אקוניס: אולי הגנת הינוקא הזאת עדיפה על הפגיעה בשידור?
אופיר אקוניס: זה פגיעה באינטרס הציבורי.
אופיר אקוניס: את אומרת לשדר מחצית מהיקף השידורים הקבוע, אז תוותרי על הזיכיון לשנתיים – רעיון מצוין.
אופיר אקוניס: זה ודאי האוצר יתנגד, זה פחות הכנסות.
נגה רובינשטיין: אז איך הוא יתחיל לשדר?
דנה נויפלד: אדוני היושב ראש, לאה, נעשה פה איזון בין שתי מטרות שנמצאות בתוך ההצעה הזאת.
דנה נויפלד: האחת היא להכניס מספר מתחרים נוספים לשוק כי ההנחה היתה - - -
אופיר אקוניס: שמענו הבוקר בחדשות שאיבדנו במקסיקו את אחד המשקיעים - משפחת סאבא מיהדות מקסיקו המפורסמת - שרצה לפני חמש שנים להשקיע בערוץ 10, ואני משתתף בצערה של המשפחה.
דנה נויפלד: היחס לאינטרס הציבורי היא השאלה המטרידה.
דנה נויפלד: כשישבנו וחשבנו בוועדת מרדכי איך אנחנו מאזנים בין שתי השאיפות שלנו: האחת, להגדיל את כמות היצירה.
דנה נויפלד: שתיים, להכניס מספר מתחרים לשוק.
דנה נויפלד: וזה נכון שבמשך תקופה מוגבלת לזמן מוגבל של שנתיים לגבי ערוץ 22 כמות היצירה תרד.
דנה נויפלד: אבל, אם מסתכלים על הטוטאל, על הכניסה של בעל רישיון חדש, באופן מצרפי זה אמור להגדיל את כמות היצירה.
דנה נויפלד: זאת אומרת, אם ייכנס בעל רישיון חדש, באופן כולל, באופן מצרפי, אם אנחנו נחבר את כלל המחויבויות של כל בעלי הרישיון, האינטרס הציבורי רק ייהנה מזה כי תהיה יותר יצירה.
דנה נויפלד: זו נקודה מאוד חשובה.
דנה נויפלד: כי אם אנחנו חוברים למשטר של רישיונות, כמו שאמרנו לא פעם, המחויבויות שיש של ערוץ 2 יורדות.
דנה נויפלד: הציבור מזה יפסיד יצירה ישראלית.
דנה נויפלד: אין ספק בכך כי המחייבות שלו יורדת.