GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מוטי שקלאר: כל ההכנסות ברשות השידור נכנסות ל-pool אחד ולכן אי אפשר לענות על השאלה הזאת.
רוברט אילטוב: בכל ארגון היום אפשר לחשב פר יחידה, אם היחידה גירעונית או לא גירעונית.
רוברט אילטוב: הבעיה לא מסובכת כל-כך.
מוטי שקלאר: ההכנסות מאגרות, גם ברדיו וגם בטלוויזיה, הן לא פר יחידה אלא הכנסות לכל הרשות.
מוטי שקלאר: אם אתה שואל לגבי פרסומות ברדיו אז בוודאי שההכנסות מפרסום ברדיו לא מכסות את ההוצאות.
אופיר אקוניס: אחדד את השאלה ואולי גם את התשובה.
אופיר אקוניס: האם מעל גלי האתר תימשך פעילותה של רשת רק"ע למען העולים מברית-המועצות לשעבר, מאתיופיה ואינני יודע באילו שפות נוספות משדרת רשת רק"ע – פרסית, צרפתית, ספרדית ואנגלית, ושפות נוספות?
שמואל בן צבי: אנחנו משדרים ב-14 שפות.
מוטי שקלאר: אני חוזר על מה שהבהרתי הן בוועד המנהל, הן בתקשורת, הן בראיונות ברדיו, הן בראיונות בעיתונות והן בוועדת הכלכלה כפי שאמר היושב-ראש, ואני אומר עכשיו פעם נוספת.
מוטי שקלאר: אין כוונה לסגור את רשת רק"ע, את "קול המוזיקה", את "מורשת" ואת כל הערוצים האחרים.
מוטי שקלאר: גורלה של רשת רק"ע הוא בדיוק כגורלה של רשות השידור.
מוטי שקלאר: להבטיח לך שרשות השידור לא תיסגר?
מוטי שקלאר: את זה לא תשמע ממני.
מוטי שקלאר: אם רשות השידור לא תיסגר, גם רק"ע לא תיסגר.
אופיר אקוניס: ממני תשמע את זה אלף פעמים, ועכשיו בפעם האלף ואחת: רשות השידור לא תיסגר.
אופיר אקוניס: אלף פעמים אמרנו את זה מסביב לשולחן הזה.
אופיר אקוניס: בעקבות זה אפשר להשליך על רשת רק"ע, שגם היא לא תיסגר.
אופיר אקוניס: נורא פשוט.
מוטי שקלאר: אמרתי שרק"ע תיסגר רק אם רשות השידור תיסגר.
אופיר אקוניס: חבר הכנסת אילטוב, אני חושב שמיצינו את הדיון המהיר.
רוברט אילטוב: זה היה דיון מהיר מאוד.
חיים אורון: פרט לכך, אין שום בעיה לעשות הסכם קואליציוני נוסף ולהעביר 140 מיליון שקל על חשבון הסיעות השונות – אולי גם אנחנו נשתתף בהעברה הזאת – לכיסוי הגירעונות של רשות השידור.
חיים אורון: זה יסתדר היטב.
חיים אורון: בכלל זאת הופכת למדינה של חלוקה, אז אין בעיה.
רוברט אילטוב: חבר הכנסת אורון מוזמן לקואליציה ושם יוכל לשאת ולתת ...
אופיר אקוניס: אתה פותח משא ומתן קואליציוני?
רוברט אילטוב: הוא מוזמן.
רוברט אילטוב: כולם מוזמנים.
אופיר אקוניס: אם חבר הכנסת אורון מקבל את קווי היסוד של הממשלה, אין לנו שום בעיה.
חיים אורון: אתה מקבל אותם?
אופיר אקוניס: שר ההסברה והתפוצות והשר הממונה על רשות השידור יולי-יואל אדלשטיין: לא רציתי להתערב בדיון הזה.
אופיר אקוניס: אני רוצה רק להודות לחבר הכנסת אילטוב על שהעלה את הנושא הזה ולמנכ"ל רשות השידור וליושב-ראש הוועדה על כך שהבהירו מה יקרה ברשתות השונות.
אופיר אקוניס: בשבועיים האחרונים אני זוכה לטבעת אבטחה עבה עד שאני פשוט לא יכול לצאת מן הבית בגלל איומים על חיי בשל החשש להמשך קיום "קול המוזיקה" ורק"ע.
אופיר אקוניס: בוודאי שהפרוטוקול לא רואה את החיוך על פניי, אז אמרתי את הדברים בצחוק.
אופיר אקוניס: אך בנימה רצינית קצת יותר, זאת גם מחמאה גדולה לשתי הרשתות הללו, אדוני המנכ"ל.
אופיר אקוניס: התגובה ההיסטרית כמעט של רבים מאוד בציבור בישראל, גם בנושא רק"ע וגם בנושא "קול המוזיקה", מעידה בראש ובראשונה על כך שיש ציבור מאזינים לרשתות הללו ויש דאגה גדולה לגורל הרשתות.
אופיר אקוניס: אין לי מה להוסיף על הדברים שנאמרו כבר על-ידי מנכ"ל רשות השידור.
אופיר אקוניס: ודאי שגורלן של התחנות הללו הוא כגורלה של רשות השידור וכגורל השידור הציבורי כולו.
מוטי שקלאר: מזל שעיתון "הצופה" נסגר כי אחרת היית נזקק לעוד טבעת אבטחה בשל לחץ של אנשי רשת "מורשת".
אופיר אקוניס: רבותי, ועדת הכלכלה תניח על שולחן הכנסת את מסקנת הדיון המהיר.
אופיר אקוניס: מנכ"ל רשות השידור הודיע פעם נוספת בוועדת הכלכלה שרשת רק"ע לא תיסגר.
אופיר אקוניס: הוספנו על כך שרשות השידור לא תיסגר, וכל רשתות הרדיו של "קול ישראל" ימשיכו לשדר את שידוריהן המקצועיים והטובים.
אופיר אקוניס: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה, אני מתנצל על האיחור – אני בתוך שלושה פקקי תנועה שונים.
אופיר אקוניס: על סדר היום הצעת חוק משק הדלק (קידום התחרות)(תיקון – תדלוק אוטומטי), התשס"ט-2009, הצעת חוק פרטית של חה"כ שי חרמש שהתחילה ברעיון ממשלתי ב-1996 או 1997.
אופיר אקוניס: אני מודיע שאנחנו עומדים להעביר היום לקריאה ראשונה.
אופיר אקוניס: נעבור על הנוסח, חבל על הזמן, ואם יהיו עוד תיקונים בין ראשונה לשנייה ושלישית, נקיים אותם פה.
אופיר אקוניס: אם לא נעביר את זה לראשונה, זה ימשיך להיתקע בוועדות הכנסת, במשרדי הממשלה, בבירוקרטיה הבלתי נגמרת, פשוט חבל על הזמן.
אופיר אקוניס: אני מבין, חבר הכנסת חרמש, שהגעת להבנה עם מינהל הדלק של משרד התשתיות.
אופיר אקוניס: אתה רוצה להציג לנו את ההבנה שלך, ולאחר מכן נפתח דיון קצר ונקריא?
לאה ורון: מזכירות הוועדה העבירה שלשום את הנוסח לכל המוזמנים, וכמובן, לחברי הכנסת.
שי חרמש: כבוד היושב ראש, היות שכבר דנו ודשנו בזה, אז קודם כל, אני רוצה להודות על הקידום של העניין.
שי חרמש: אגב, ייאמר לשבחך שלקחת על עצמך, ברגע שראית את החוק, אמרת: אני הולך להוביל את זה, והזזנו את זה קדימה.
שי חרמש: סרקנו את הארץ לאורכה ולרוחבה, נפגשנו עם כל גורם שנע בשטח, ממינהל הדלק והחשב הכללי ועד לבעלי חברות הדלק הגדולות והקטנות והתחנות וכולם.
שי חרמש: בעיקרון, אנחנו מתפשרים, לדאבוני הרב, בחצי הדרך, מתוך הבנה שאם נרצה את כל הדרך, אז החוק של שנת 1997 גם לא יגיע לשנת 2027.
שי חרמש: בלי פשרות אי אפשר להגיע.
שי חרמש: לא נקבל את מה שהיה אולי החזון שלנו בעניין, וגם שלך, לקבל ערכה של כספומט.
שי חרמש: יש מספיק תקלות בדרך, שהסבירו לנו למה זה לא יכול להיות.
שי חרמש: דבר אחד ברור – הטענה שהיתה בהתחלה, שאין טכנולוגיה, ירדה מהפרק.
שי חרמש: יש טכנולוגיה.
שי חרמש: אפשר להעמיד היום מכשיר שעובד בכל תחנה שהיא.
שי חרמש: אפשר להעביר את ניוד המספרים, כמו בטלפונים, מתחנה לתחנה, מחברה לחברה ברגע אחד, ללא שום קושי, בהודעה טלפונית.
שי חרמש: המכשור הזה איננו עולה מיליוני דולרים.
שי חרמש: הגענו לתובנה, אני, ואני רוצה לתת קרדיט לאבי לוי, העוזר הפרלמנטרי שעסק בחוק הזה, שלא ניתן להגיע למה שרצינו, וניעצר בחצי הדרך, בתקווה שנשאיר, כמו שנאמר בכתובים, גם לדורות הבאים לעשות משהו.
שי חרמש: לא לבד אתה תעשה את המלאכה – כתוב על שלמה המלך?
מנחם אליעזר מוזס: לא עליך המלאכה לגמור.
מנחם אליעזר מוזס: בדברי המשנה, בפרקי אבות.
יצחק וקנין: ולא אתה בן חורין להיפטר ממנה.
חן בר-יוסף: להיבטל ממנה.
מנחם אליעזר מוזס: אתה לא תסמוך הכול על הדורות הבאים, תעשה מה שאתה יכול לעשות.
מנחם אליעזר מוזס: אבל אתה לא צריך לגמור את הכול.
אופיר אקוניס: יש פה שינוי בנוסח.
אופיר אקוניס: אולי תציג אותו.
שי חרמש: אני לא רוצה להיכנס לכל הפרטים, למה זה טוב, כי דיברנו על זה הרבה ועוד נדבר בין קריאה ראשונה לשנייה.
שי חרמש: יש פה דבר אחד שאני רוצה לברר, וזה עניין של היועץ המשפטי.
שי חרמש: אנחנו כתבנו שיאפשרו, איפה שכתוב: נמחק, יאפשרו שימוש בהתקן התדלוק האוטומטי בכל תחנת תדלוק, ובא פה תיקון- -
אופיר אקוניס: זה היה הנוסח המקורי שנמחק.
שי חרמש: לא הצליח להבין במה מדובר.
שי חרמש: אם התיקון הזה הוא מפלא כדי שמישהו יוכל להימלט ולומר: אי אפשר להתקין – אני נגד.
שי חרמש: אם זה בסך הכול סמנטיקה משפטית שאני לא מבין אותה, אין לי בעיה.
אופיר אקוניס: יש תחנות שאין בהן הדבר הזה?
אופיר אקוניס: אני לא מכיר תחנה אחת שאין בה תדלוק אוטומטי.
אופיר אקוניס: מה אחוז התחנות שאין בהן דלקן, ולמה זה משתלם להן?
חן בר-יוסף: יש תחנות שבחרו, מכיוון שעיקר הלקוחות סביבן הוא כזה שאין לו התקני תדלוק או הם בחרו מסיבות שלהם, כיוון שעובדים במזומן במגזר שבו הן פועלות, לעבוד בדרכים אחרות.
חן בר-יוסף: זה לגיטימי.
חן בר-יוסף: אין להם מערכת מחשבים שלמה.
חן בר-יוסף: לא מדובר רק על ההתקן, הטבעת והקורא שלה.
חן בר-יוסף: מאחורי כל זה עומדת מערכת שלמה של מחשבים שמעבירה את המידע, מעבירה אותו לסליקה וכן הלאה.
שי חרמש: זה לא מחשב על, נכון?
חן בר-יוסף: לא מחשב על, אבל כן מחשב, כן שרת, כן חיבורים כאלה ואחרים.
חן בר-יוסף: אנחנו אמרנו, כאשר אנחנו מחוקקים ומביאים תקנות של השר שהולכות לדרוש מכל תחנה שיש לה התקן תדלוק כלשהו שהוא יהיה אוניברסלי, לא תוכל עוד להגיד: לא, אני רק בחברה X.
חן בר-יוסף: מעכשיו, אם יש לך מערכת תדלוק אוטומטית, אתה חייב לשרת ולהיות מתואם לכל הטבעות שיסתובבו בישראל, אבל חברה שבחרה מיוזמתה, תחנה, יכול להיות תחנה בודדת, היא לא קשורה לשום רשת, אף אחד לא מכיר אותה – לחייב אותה לעשות מערכת תדלוק אוטומטית, זה בעצם להטיל עליה עול- -
אופיר אקוניס: אבל זה פרומיל מתוך תחנות הדלק.
חן בר-יוסף: נכון.
חן בר-יוסף: דיברנו על החובה, לא דיברנו על המניע.
חן בר-יוסף: זכותם, כמובן, להתקשר בזה, אבל זה לא חובה.
שי חרמש: השאלה, חן, אם זה לא נותן מפלט למנהל ציר רכב להימלט מהעניין הזה.
שי חרמש: אני אומר: אני לא מאמין היום לאף אחד.
שי חרמש: אני לא מאמין, מהמתדלק ועד השולח אותו ועד כל העולם ואשתו.
שי חרמש: ברגע שרשות המסים האיצה בי להריץ את החוק הזה, ובורח פה 700 מיליון שקל בשנה מסים, מאותו רגע אני מתחיל להאמין רק לרשות המסים.
חן בר-יוסף: אנחנו גם מתואמים עם רשות המסים.
חן בר-יוסף: אני חושב שהבעיה של רשות המסים לקבוע כבר היום את הסיפור של אתה תגיש לי דוחות והם יהיו קבילים רק אם הגשת לי דוח ממוחשב – כבר היום בעצם יש כמה פתרונות, רק הוא אומר: זה לא מכסה את רובם אפילו.
חן בר-יוסף: ברגע שנעשה את התקנות האלה, ברגע שנאשר אותן, הרוב המכריע יהיה מכוסה.
חן בר-יוסף: מי שבחר כצי רכב דווקא להתקשר עם המעט מאוד תחנות שאין להן מערכת מחשוב, זה כבר לגמרי בעיה שלו.
חן בר-יוסף: ההוראה של רשות המסים תהיה סבירה בדרישה שלה, והוא לא יימנע מלתת אותה.
שי חרמש: למה אתה צריך לתת את המפלט הזה?
חן בר-יוסף: מחר ייתבע שר התשתיות שהוא חייב מישהו לעשות פעולה שאין לה שום קשר ליום-יום העסקי שלו.
חן בר-יוסף: אין לו אף אחד שבא לתדלק אצלו אוטומטי- -
אופיר אקוניס: זה גם לא יהיה.
אופיר אקוניס: חבר הכנסת מוזס, בבקשה.
מנחם אליעזר מוזס: שאלת הבהרה - אם מוסד מסוים קשור לחברת דלק מסוימת על ידי כך שהא קיבלה הנחה, נאמר חצי שקל על ליטר, האם הדבר הזה לא יפגע באפשרות של חברות, מוסדות יוכלו לזרום בצורה מסוימת?
מנחם אליעזר מוזס: הם יגידו אחר כך: למה אני צריך לתת לך הנחה?
מנחם אליעזר מוזס: הרי אתה ממלא בכל תחנה.
שי חרמש: הוא אומר: שמע, אתה קונה ממני מיליון ליטר, אני נותן לך חצי שקל הנחה.
שי חרמש: אם במקום מיליון ליטר אני מוצא שהוצאת 100 אלף ליטר בלבד, אתה הפרת את ההסכם, אני הפרתי.
שי חרמש: ההסכם הוא על כמות.
מנחם אליעזר מוזס: זה לא יפגע בהסכמים?
מנחם אליעזר מוזס: הממשלה, למשל, למה היא קבעה עם פז?
מנחם אליעזר מוזס: היא קיבלה הנחה משמעותית.
שי חרמש: אבל ביום שבמקום מיליון ליטר תיתן לה 200, פז תגיד: אני נתתי את ההנחה כי באת כלקוח גדול.
שי חרמש: אם אתה בא אליי כלקוח קטן, גם ההסכם שלי לא מחייב אותי.
כרמל שאמה-הכהן: אז זה יכול לפגוע בהנחה שאנשים מקבלים.
אתי בנדלר: התיקון המוצע הוא בחוק משק הדלק (קידום התחרות), התשנ"ג-1994.
אתי בנדלר: הוא לא בפקודת מס הכנסה והוא לא בחוק מס ערך מוסף.
אתי בנדלר: דהיינו מטרת החוק המוצע היא לקדם תחרות במשק הדלק.
אתי בנדלר: גם היום קיים סעיף שמתייחס לתדלוק אוטומטי, לדלקנים, מה שנקרא, להתקן תדלוק אוטומטי, שקובע, וזה סעיף שהוסף לחוק המקורי עוד בשנת 1998, והוא קובע – אני קוראת: (א) בסעיף זה התקן תדלוק אוטומטי – התקן המאפשר תדלוק כלי רכב תוך כדי זיהוי כלי הרכב ומדידה אלקטרונית של כמות הדלק ורישומם במאגר מידע אלקטרוני לצורך חיוב כספי ממוחשב, והנה ההוראה האופרטיבית בסעיף (ב): לצורך הגברת התחרות במשק הדלק יקבע השר בהתייעצות עם הממונה, ממונה על ההגבלים העסקיים – אם איני טועה, תכף אבדוק – ובאישור ועדת הכלכלה של הכנסת כללים לעניין התקני תדלוק אוטומטיים והפעלתם.
אתי בנדלר: כללים כאמור יחולו על כל חברות הדלק.
אתי בנדלר: דהיינו גם היום קיימת הסמכה ברורה לשר לקבוע כללים לעניין התקני תדלוק אוטומטיים.
אתי בנדלר: למרות שעברו כמעט 12 שנים מאז תוקן החוק, עד היום השר לא קבע כללים.
אתי בנדלר: הצעת החוק של חבר הכנסת חרמש, אם הבנתי אותה נכון מתוך דברי ההסבר, באה לוודא שהשר אכן יעשה שימוש בסמכותו ויקבע כללים לעניין הזה, ולא רק זאת, אלא הוא יקבע כללים כאלה, שיאפשרו לכל אדם להשתמש במכשיר התדלוק האוניברסלי, כפי שקראת, שיתאים לכל חברות התדלוק בכל אחת מתחנות הדלק, ולא קשור לחברה שממנה רוכשת אותה תחנת תדלוק את הדלק המסופק, דהיינו שאם יש לי התקן אוטומטי, אוכל להיכנס לפז, לדלק, לסונול, לדור אלון ולכל חברה ולהשתמש בהתקן התדלוק האוניברסלי שיש לי.
אתי בנדלר: מסתבר מהדיונים שנערכו עד כה, וכפי שאני קוראת ממכתבו של חבר הכנסת חרמש ליו"ר הוועדה מ-23 בדצמבר, המטרה הזו ישימה באופן חלקי בלבד.
אתי בנדלר: מה שאומר, שאם יש לי התקן תדלוק אוטומטי אוניברסלי, עדיין אם הרכב שלי מתוחזק על ידי הכנסת, לצורך העניין, והכנסת קשורה עם חברת פז, המעביד שלי יחויב במחיר הדלק שאני אתדלק רק אם אני אתדלק בחברת פז.
אתי בנדלר: אם אני אכנס לתחנה אחרת, הדברים ימשיכו כפי שהם היום, אלא אם כן יחול מה שכתבת באותו מכתב, ולזה לא שמעתי התייחסות, אם זה נכון, ההתקן הזה ישמש ככרטיס אשראי כללי, דהיינו, אם אני נכנסת בדוגמה שנתתי לחברת דלק, אז לא הכנסת תחויב במחיר הדלק אלא ישר חשבוני בבנק במחיר שנמכר בדלק ללא הנחה.
אתי בנדלר: אם אכן כך הדבר, הדבר באמת עשוי להביא באיזושהי צורה לקידום התחרות, כי יש כאן שתי הנחות.
אתי בנדלר: אל"ף, משיש מכשיר תדלוק אחיד המעבר במכרזים גדולים בין חברה לחברה יהיה זול יותר – דבר שאינני יודעת אם הוא נכון, צריך לשמוע עליו נתונים, דהיינו אם היום נעשה מכרז ל-X שנים וזכתה חברה מסוימת, יש איזושהי הנחה סמויה בהצעתו של חבר הכנסת שי חרמש, שאיני יודעת אם היא נכונה או לא, כי צריכים לשמוע על כך נתונים, שכשיסתיים אותו פרק זמן וייצאו במכרז חדש, לא תהיה סיבה לתת עדיפות לחברה שאתה הייתי קשורה קודם, כי חסכו עלויות ההתקנים החדשים.
אתי בנדלר: איני יודעת אם באמת זה מייקר מעבר או לא.
אתי בנדלר: נצטרך לשמוע על זה פרטים.
אתי בנדלר: אז יש בזה כדי לתרום לתחרות במשק הדלק, ככל שמדובר בציי רכב גדולים - לפרט זה לא ייתן שום דבר, העניין הזה, ואם אכן זה ישמש ככרטיס אשראי, בדומה לכרטיס אשראי, גם אז זה עשוי לתרום לקידום התחרות במשק הדלק.
אתי בנדלר: ככל שמדובר בחשבוניות מס או בהתחשבנות מול רשויות המס, עם כל הכבוד, זה לא חלק מהחוק הזה.
מנחם אליעזר מוזס: אז מה הועילו חכמים בתקנתם?
אתי בנדלר: לכן אני רוצה לברר.
אופיר אקוניס: אם הרכב הוא של המעסיק, איך זה- -
אתי בנדלר: זה מה שנאמר במכתבו של שי חרמש.
אופיר אקוניס: אני לא הבנתי את זה כך.
שי חרמש: קודם כל, הגענו לסטנדרטיזציה של ציוד, כלומר אין היום מצב שבו מתחילים להגיד לך: אי אפשר לעבור כי צריך להחליף ציוד וטבעות ומחשוב.
שי חרמש: אנחנו בפרק זמן קצוב שהשר יקצוב נגיע לציוד סטנדרטי אחד, שמדבר עם כל חברות הדלק, עם כל התחנות.
שי חרמש: במכרז עצמו החשכ"ל או כל גורם אחר יתקשר עם חברת דלק.
שי חרמש: זה בסדר גמור, או כל חברה פרטית.
שי חרמש: הניידות, אם מחר בבוקר אני רוצה להעביר את צי הרכב שלי מחברת פז לחברת דלק, אני לא כרוך אלא – בדיוק כמו בטלפון הסלולרי, מה שהעביר אטיאס את חוק ניוד המספרים, החברה צריכה להודיע לחברת הדלק: ממחר בבוקר גמרנו, אני מתחיל עם חברה אחרת, לא צריך לעשות שום דבר.
שי חרמש: סוויץ' קטן במחשב והעסק רץ.
שי חרמש: כלומר כל הקטע של העברת טבעות וזה – לא קיים.
שי חרמש: זה מקל על הניידות.
שי חרמש: דבר שני, זה מאפשר רכישת דלק גם בתחנות אחרות, ומנהל צי הרכב בחברה צריך לומר למחזיקי הרכב: אנחנו עובדים עם חברת פז, והיא מוכרת לנו בהנחה של 24 אגורות.
שי חרמש: אם אתה רוצה להשתמש בתחנה אחרת, שמוכרת ב-23 אגורות, כנס.
שי חרמש: מעבר לזה, אם אתה קונה, אני מחייב אותך בהפרש.
שי חרמש: זה לא שמחייבים את הכרטיס הפרטי של העובד.
אתי בנדלר: זו הנחה שטעונה בירור, כי אני מודיעה לך שאם אתה תיכנס עם הרכב של הכנסת לחברת דלק, המעביד שלך לא יחייב את זה.
אתי בנדלר: אתה תשלם לו, ואתה תקבל החזר.
אופיר אקוניס: איך מנהל מינהל הדלק יפתור את זה?
אתי בנדלר: לכן העליתי את הנושא, כדי להבין מה מנסים לפתור בהצעת החוק הזו.
חן בר-יוסף: קודם כל, מהבדיקות שאנחנו עשינו, האפשרויות שנפתחות בפניי ציי הרכב, ונזכיר – הגברת התחרות היא הגברת התחרות על כיסו של הצרכן.
חן בר-יוסף: הצרכן במקרה הזה הוא לאו דווקא הצרכן הבודד, אלא החשב הכללי, מנהל צי הרכב של חברת הי טק כזו או אחרת, מנהלת צי הרכב של חברת מזגנים וכן הלאה.
חן בר-יוסף: מנהל צי הרכב הזה היום בבואו להתקשר עם חברה נאלץ היום להתקשר עם חברה אחת להסכם לטווח מסוים.
חן בר-יוסף: אנו מכירים את זה מהסלולר, את לוחות הזמנים.
חן בר-יוסף: את זה אנחנו רוצים למנוע.
חן בר-יוסף: יש פה למעשה שתי הקלות על מנהל צי הרכב.
חן בר-יוסף: אחד שהזכרתם, זה מה קורה כאשר נגמר החוזה, והוא רוצה לצאת לחוזה חדש, האם יש עליו כבלים כאלה ואחרים של החלפת טבעות?
חן בר-יוסף: התשובה היא לא.
חן בר-יוסף: הוא לא יצטרך להעמיד את צי הרכב שלו כולו לחצי יום או ליום של התקנות מחדש.
חן בר-יוסף: שתיים, יכול מאוד להיות שמנהל צי הרכב הזה מזהה שסביב מרכז החברה, נקרא לזה, יש תחנה של חברה קטנה או בינונית.
חן בר-יוסף: הפריסה שלה היא לא מי יודע מה טובה בישראל, אבל ליד מרכז החברה, אתה הוא רוצה להתקשר.
חן בר-יוסף: בנוסף, הוא גם יודע שהספקים שלו, סוכנים שלו נוסעים בכל רחבי הארץ, הוא רוצה גם להתקשר עם חברה נוספת.
חן בר-יוסף: היום זה בלתי אפשרי.
חן בר-יוסף: אחרי התקנות האלה זה יהיה אפשרי.
חן בר-יוסף: הוא יבחר להתקשר עם שתיים, עם שלוש, עם חמש.
חן בר-יוסף: ברור שאם הוא יתקשר עם המון, ההנחה שהוא יקבל תהיה נמוכה יותר.
חן בר-יוסף: אבל ברור שברגע שחברות הדלק הגדולות יודעות שגם חברות דלק יותר קטנות משתתפות במכרזים הכוללים האלה, המחירים יקבלו אפשרויות שונות.
אופיר אקוניס: זה קיומה של תחרות.
אופיר אקוניס: אתה יכול להיות מונופול, ואחר כך הוא מתפתח לדואפול.
אופיר אקוניס: אתה צריך לפתוח את הדברים האלה.
אופיר אקוניס: אני לא יודע ב-1994 מי חשב על זה.
אופיר אקוניס: שר האנרגיה, אם איני טועה.
אופיר אקוניס: התחרות במשק הדלק, קידום התחרות, המקור הוא מ-1994.
אופיר אקוניס: לאחר מכן ב-1998 עשו את הדבר הזה.
אופיר אקוניס: צריך לברך אותם על זה.
אופיר אקוניס: צריך לפתוח את הכבלים האלה.
אופיר אקוניס: המדינה נפתחת, לוקח לה זמן להיפתח.
אופיר אקוניס: היינו ארבעים שנה תחת כלכלה סוציאליסטית.
אופיר אקוניס: במדינות סוציאליסטיות הכי מפותחות היום בעולם הכלכלה פתוחה.
אופיר אקוניס: אתה יודע מה המדינה שצומחת הכי הרבה בעולם?
אופיר אקוניס: פולניה – צומחת באירופה הכי הרבה מכל מדינות אירופה.
אופיר אקוניס: זו מדינה מערבית לכל דבר, כשבתחילת שנות התשעים שלא נדע מה היה שם, איך היא נראתה.
חן בר-יוסף: את הרכב ניתן יהיה לתדלק – על ידי הטבעת – מי שירצה להוציא כרטיס אשראי, גם היום חבר כנסת שנכנס לתחנת דלק לא של פז יוציא כרטיס אשראי שלו, אלא אם כן הכנסת מחלקת גם כרטיסי אשראי, ויתדלק.
חן בר-יוסף: אותו דבר יקרה פה.
חן בר-יוסף: גם אחרי שיהיה דלקן אוניברסלי, הרעיון הוא כזה: והיה ואני נהג משאית של חברה מסוימת, ומנהל צי הרכב שלי יצר התקשרות רק עם חברה A ו-B, ואני נכנס לחברה C, וחברה C, הדלקן הזה, למרות שהוא אוניברסלי, לא יהיה מוכר, לא יזרום שם דלק, כי מנהל צי הרכב שלי לא מצליח לעקוב כך אחרי מה שקורה, מנהל התחנה לא יודע ממי הוא מקבל את הכסף, אין לו שום הסכם אתו.
חן בר-יוסף: זה הרעיון.
חן בר-יוסף: זה פתוח, זה חופשי למחצה.
חן בר-יוסף: כך אנו משיגים את האיזון הראוי, אני חושב, זו מטרת התקנות שיבואו.
כרמל שאמה-הכהן: לפי זה, מנהל צי הרכב, יש לו אינטרס להתקשר רק עם חברה אחת.
חן בר-יוסף: יכול להיות שעם שתיים, יכול להיות שעם שלוש.
חן בר-יוסף: יכול להיות שחברות קטנות מסוימות ייתנו לו הנחה יותר גבוהה.
חמד עמאר: מה שאנחנו מבינים מכל העניין, שהניידות ממקום למקום זה היתרון.
חן בר-יוסף: ניידות וגם מחיר, בסוף זה יהיה.
אופיר אקוניס: מר קורמן, בבקשה.
צבי קורמן: בנושא תחנות שאין להן ציוד אלקטרוני או ציוד חדיש, אני יודע מתוך 1000 וכמה תחנות דלק שהן חוקיות, תחנות שעובדות כחוק, לכולן יש הציוד- -
עמיר פרץ: יש כאלה שעובדות שלא כחוק?
צבי קורמן: נוצרו מספר גדול מאוד של תחנות, שנתנו למושבים, למשקים לתדלוק עצמי, כלומר לצריכה עצמית.
צבי קורמן: במשך השנים המושבים או הקיבוצים או המקומות האלה משווקים לא בדרך חוקית דלק גם לציבור.
אופיר אקוניס: סביב התחנות האלה כבר נבנו קניונים שלמים.
יצחק וקנין: חלקם הגדול התחסל, חלקם הגדול נשאר עדיין.
צבי קורמן: שום דבר לא התחסל.
צבי קורמן: התחנות האלה משווקות דלק לציבור בטיולים, בכל מיני מקומות, וזה נגד החוק, אבל אין אכיפת חוק אצלנו.
צבי קורמן: לאלה אולי אין הציוד הדרוש, ולדעתי, גם לא צריך להיות להן, כי אלה לא תחנות חוקיות, הן לא עומדות בביקורת טיב הדלק, הן לא עומדות בשום ביקורת ולא חייבות בביקורת כי הן אינן תחנות חוקיות.
צבי קורמן: אנחנו עומדים בביקורת, שולחים את הדלק לבדיקות, בודקים לנו את הציוד, הכול.
צבי קורמן: ביקורות אין סופיות.
לאה ורון: לכל אותן 1,050 תחנות חוקיות יש את ההתקן האוטומטי?
צבי קורמן: הכי חדיש, יש בעיה בעולם- -
מתי יצחק: בעניין ששאלה לאה, אנחנו הרמנו טלפונים לאותם בעלי תחנות שהם גם חברות פרטיות.
מתי יצחק: אני אישית פניתי לכשמונה מהם.
מתי יצחק: אמרו לי במפורש: ברגע שזה ייכנס, נצטרך לשדרג את המערכות, ונעשה את זה ברצון.
מתי יצחק: כלומר גם אותן תחנות שהן חברות פרטיות שמופיעות גם במינהל הדלק מוכנות לשדרג את התוכנה שלהם לטובת העניין הזה, כלומר גם זה יורד, אבל מה שאומר קורמן כרגע זה הנושא של אותן תחנות.
חמד עמאר: בהמשך לדבריו, יש לנו נתונים, כמה תחנות דלק לא חוקיות נמצאות?
צבי קורמן: יותר מאלף.
אופיר אקוניס: זה חוקיות.
אופיר אקוניס: חן, אתם עוד בודקים את הדלק המהול ומפרסמים לציבור?
אופיר אקוניס: לא ראיתי לאחרונה שום פרסום שלכם.
חן בר-יוסף: לגבי ההערה האחרונה, באתר משרד התשתיות, בהתאם להחלטה של הוועדה, אנחנו מפרסמים בכל רגע נתון את כל התחנות שנתפסו בחצי שנה האחרונה עם דלק לא תקין.
חן בר-יוסף: התחנות האלה נבדקות, כל תחנה תשע פעמים בשנה, שש בהתאם לחוק- -
אופיר אקוניס: זה דלק מהול.
אופיר אקוניס: מה עם התחנות הפיראטיות?
חן בר-יוסף: לגבי התחנות הפיראטיות, מדובר בעברה על חוק התכנון והבנייה וחוק רישוי עסקים.
חן בר-יוסף: רשויות מקומיות אמורות לאכוף את זה.
חן בר-יוסף: לנו בנוסף, כאשר יש מבצע לתפיסה כזה, לנו בנוסף יש סנקציות שאנחנו יכולים להטיל על מי שסיפק להם – אנחנו מבצעים שימועים, מטילים קנסות, הדבר עובד.
חן בר-יוסף: עדיין יש פטריות כאלה אחרי כל גשם, אנחנו יודעים.
מתי יצחק: רק באזור כפר סבא יש- -
צבי קורמן: יש פה אי הבנה – יש תחנות במשקים שלקחו לשירות עצמי בשביל הרכב שלהם ומוכרות לציבור, כאלה יש מעל אלף.
צבי קורמן: נוסף לזה, פועלות בארץ תחנות פיראטיות.
צבי קורמן: 400 וכמה מהן סגרנו, ונשארו עוד כמעט 100 תחנות פיראטיות שעובדות לציבור.
צבי קורמן: החוק לא אוכף אותן.
יערה רוזנבאום: קודם כל, אציין שדלק מעודדת את היוזמה הזאת, אבל לצערי, הצעת החוק אינה משקפת את מה שנאמר כאן בוועדה הקודמת, שיישמר ההתקן היחידני של כל חברת דלק.
יערה רוזנבאום: ההתקן היחידני צריך עדיין להישאר.
יערה רוזנבאום: מעבר לזה, נאמרו פה כמה דברים שכביכול זה היה כמעין עובדה, אבל קודם כל ניידות – הניידות אפשרית גם היום.
יערה רוזנבאום: מעבר לזה, כל לקוח, הוא עדיין יכול להתקשר עם כל חברת דלק בהתקן יחידני.
חן בר-יוסף: בעוד טבעות.
יערה רוזנבאום: בסדר.
יערה רוזנבאום: מעבר לזה, יש לציין שההנחה שכל חברת דלק נותנת היא ביחס לליטרים שאותו לקוח לוקח.
יערה רוזנבאום: ברגע שיהיה כאן ההתקן האוניברסלי, תהיה כאן פגיעה בלקוח, כלומר ההנחה תהיה נמוכה- -
אופיר אקוניס: את זה אמרתם גם בישיבה הקודמת.
יצחק וקנין: הצענו פתרון לעניין הזה – אני לקוח, ייתנו לי את האפשרות להמשיך לתדלק אצל אותו ספק שלי.
אופיר אקוניס: זה לא מונע.
אופיר אקוניס: אבל אנחנו לא אוסרים כלום בהצעה הזאת.
יערה רוזנבאום: אתם לא אוסרים, אבל- -
אופיר אקוניס: נחשוב על זה בין שנייה לשלישית.
מנחם אליעזר מוזס: איך אני מתקשר למוסד שיש לו מאה רכבים, צי הרכב מתקשר עם חברה כמו הכנסת פז, כי נתן הנחה מסוימת.
מנחם אליעזר מוזס: מה היום לחברת דלק או סונול- -
אופיר אקוניס: הוא הסביר לך.
אתי בנדלר: אני לא הבנתי.
אתי בנדלר: אני נוסעת ברכב שמוחזק על ידי המעביד, כשהמעביד קשור עם חברה מסוימת לעניין הזה.
אתי בנדלר: אני הולכת לתדלק את הרכב, נכנסת לתדלק את הרכב בתחנת תדלוק שאינה קשורה לאותה חברה.
אתי בנדלר: מה ישתנה מצבי או מצבו של מעבידי – זו השאלה?
מנחם אליעזר מוזס: כן.
חן בר-יוסף: מצבך לא ישתנה.
עמיר פרץ: ישתנה בדבר אחד – שהדלקן שלך יכול לקחת דלק מהחברה האחרת, אבל לא תקבלי את ההנחה הזו.
אתי בנדלר: מי שעושה מכרז רוצה לרכוש בכמות גדולה של דלק מחברה אחת, כי אז הוא מקבל את ההנחה המרבית.
אתי בנדלר: לא ישתנה דבר.
אתי בנדלר: היום אני, למרות שיש לי פזומט, יכולה לתדלק בכל תחנת תדלוק שהיא, שאינה קשורה לפז, רק שאני צריכה להוציא את כרטיס האשראי.
שי חרמש: ההחלטה על ניוד מחברה אחת לחברה שנייה הוא היום פשוט- -
אתי בנדלר: ההחלטה על ניוד בעת עריכת מכרזים של ציי רכב גדולים, ככל שיש בזה חסם, אני לא בטוחה לחלוטין.
אתי בנדלר: לא נמסרו שום פרטים שאנחנו יודעים אם זה מהווה חסם או לא.
אופיר אקוניס: משרד המשפטים.
יערה למברגר: לגבי האמירה האחרונה, של היועצת המשפטית של חברת דלק, שהניידות אפשרית.
יערה למברגר: אנחנו לא מדברים פה על דבר רק אפשרי או לא אפשרי, אנחנו מדברים על מה החסמים, ואם החסם, למשל, הוא השבתה של רכב ליום שלם, יש לזה עלות, ולהחלפת החומרה, הטבעת עצמה, יש לזה עלות.
יערה למברגר: זה לא אומר שזה לא אפשרי.
יערה למברגר: תמיד צריך להסתכל מה העלויות והחסמים הקשורים.
שי חרמש: אנחנו רוצים להקל על הניידות.
דניאל מרום: עצם האפשרות שאנחנו רוצים להכניס את הניידות החופשית, בניגוד למצב המסורבל כיום, עצם האפשרות הזו היא כבר מהווה איום - להתייעל, ולהציע מחירים אטרקטיביים כבר בשלב המכרזים.
דניאל מרום: הגמישות ניתנת לארגון, לא לעובד.
דניאל מרום: כל הגמישות פה היא לארגון שמפעיל את ציי הרכב.
דניאל מרום: עסקת מחירי הדלק זה לא רק עסקה פיננסית.
דניאל מרום: יש פה חבילה שלמה של אשראי, של אישור הלקוח, של ביטחונות, של תנאי ממכר וכו', ולכן זה לא יכול להיות עסקה פשוטה, ולכן כל גוף או צי רכב שרוצה להתקשר עם מספר חברות צריך להתקשר מסחרית, עסקית עם כל אחת מהחברות, ולהסדיר את הנושא המסחרי.
דניאל מרום: בלי זה לא תהיה אפשרות המעבר.
אתי בנדלר: האם יש בסיס להניח שהתקשרות עם מספר חברות על ידי מנהל צי רכב תביא להוזלה או להתייקרות של המחיר שמתקבל מכל אחת מהחברות?
דניאל מרום: סביר להניח שהמחירים יירדו, מכיוון שיש הבדלים בפריסה של תחנות הדלק באזורים השונים של הארץ, כאשר באזורים מסוימים יש יתרון יחסי לחברה אחת על פני רעותה, ולכן ברגע שלקצין הרכב יש אפשרות לבחור בין כמה חברות, הוא יכול לנצל את היתרון היחסי המסחרי שיש לחברה אחת באזור אחד על פני אזור שני.
דניאל מרום: יתר על כן, גם האלמנט של הנוחות, שלא תמיד יש פריסה מספקת באזורים מסוימים, וזה מאפשר לעובדים לנצל עוד התקשרות, גם האלמנט של הנוחות משחק תפקיד, נוסף לאלמנט המחיר.
דניאל מרום: כך שיש פה מגוון שיקולים, והפתרון של להתקשר עם חברה אחת ויחידה הוא מוכל בתוך הפתרון הרחב שניתן.
דניאל מרום: אתה תמיד יכול- -
יערה רוזנבאום: אבל תהיה כאן התייקרות, מבחינה מאוד פשוטה.
יערה רוזנבאום: כיום המחיר הוא ביחס לכמות הליטרים.
יערה רוזנבאום: ברגע שיהיה פה אוניברסלי, לקוח מסוים יקנה בכמות הרבה יותר נמוכה בכל אחת מחברות הדלק.
יערה רוזנבאום: מעבר לזה, אתם שוכחים שיש פה הקמה של מסלקה.
חן בר-יוסף: אין מסלקה.
שי חרמש: אנחנו מדברים על חומרה ולא על תוכנה.
שי חרמש: החומרה היא אותה חומרה.
יערה רוזנבאום: איך תהיה התחשבנות בין חברות הדלק- -
שי חרמש: לא תהיה.
שי חרמש: מדובר על מכשיר שמדבר אותה שפה עם כל החברות.
אופיר אקוניס: זה כבר קיים בהרבה דברים אחרים.
אופיר אקוניס: דור, בבקשה.
דור לוי: קודם כל, נראה שמשום מה מראש כל הזמן מזניחים את האזרח הקטן.
דור לוי: חשוב שיהיה דלקן אוניברסלי.
דור לוי: חילקתי פה נייר עמדה, הצעה ליישום לפי הבקשה בדיון הקודם; שלושה עמודים, כוללים תשובות לשאלות שסרקתי את הפרוטוקולים של הדיונים, כולל שאלות שהיו בדיון.