GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דנה נויפלד: ולכן, על מנת לאזן אנחנו רוצים לאפשר הכנסה של מתחרים חדשים כדי שבאופן כולל הכמות לא תפחת.
דנה נויפלד: ולכן, באיזון שבין הרצון להכניס מתחרים חדשים, לבין כמות היצירה שתופק בערוצים החדשים למשך שנתיים בשביל שאם יש סיכוי שייכנס מתחרה חדש, הוא יוכל ליהנות מכך.
אמיר רוזנברג: אדוני היושב ראש, עלולה להיות פה אי בהירות.
אמיר רוזנברג: מה שמציעים פה לגבי ערוץ 2 אין לו שום קשר, אין שום קשר, להגברת התחרות, או לאפשר לאנשים להיכנס.
אמיר רוזנברג: צריך פשוט שהדבר הזה יהיה ברור.
אמיר רוזנברג: למשרד המשפטים עוד אין, וגם לעו"ד רובינשטיין אין תשובה לשאלה הזאת שהיא השאלה היסודית.
אמיר רוזנברג: הרי ברור שאותו שחקן חדש יכול לבחור לקבל הגנת ינוקא בכל מקום שאיננו 2.
אמיר רוזנברג: הבחירה היא שלו, אין שום בעיה להיכנס.
אמיר רוזנברג: הוא נכנס לשוק, אין שום קשר בין הסוגיה לבין הגברת התחרות.
אמיר רוזנברג: כל אחד יכול לבוא ולהיכנס בכל אפיק שהוא רוצה להיכנס, לקבל הגנת ינוקא.
אמיר רוזנברג: השאלה היא נפרדת לחלוטין, האם מי שנכנס כשהוא רוצה לקבל מוצר יקר, מוצר שיש בו כבר מאיץ, הוא כבר ממילא החליט להיכנס.
אמיר רוזנברג: הוא יכול להיכנס בערוץ אחר.
אמיר רוזנברג: זה לא קשור לתחרות, על זה צריך לענות.
אופיר אקוניס: אתה מסכים להגנות ינוקא למי שלא יהיה על 10 או 22.
אמיר רוזנברג: ודאי.
אסי מסינג: המשמעות היא לתת יתרון מאוד גדול לערוצים הקיימים, אז בואו נבטל את המכרז וגמרנו.
אופיר אקוניס: עו"ד קופל, בבקשה.
דודי קופל: בהנחה ואנחנו מקבלים את ההנחה שצריך שיהיה מכרז, ושזכייני ערוץ 2 היום אינם בעלי זכויות במותגים הללו, אז ברגע שאנחנו נשלול את הגנת הינוקא מבעל רישיון חדש שיזכה בזה, אז הוא בעצם לא ייגש.
דודי קופל: מכיוון שאם יש לו הגנת ינוקא שהשווי שלה משהו כמו 50 מיליון שקלים - - -
קריאה: לא, 25 מיליון שקלים.
דודי קופל: 25 מיליון שקלים לשנה, בעצם אנחנו אומרים: אתה על המותג של ערוץ 2 וערוץ 10 צריך לשלם 50 מיליון שקל יותר קנס מערוץ 2 וערוץ 10.
אופיר אקוניס: אולי אפשר את התמהיל של הגנת הינוקא לשנות – זאת שאלה.
דורון אבני: שתי שאלות לגבי הגנת הינוקא.
דורון אבני: אחד, אני מתפלא פה על עמדת היוצרים.
דורון אבני: מכיוון שכאשר ועדת תורג'מן ישבה על המדוכה אנחנו קיבלנו מכתב מיושב ראש איגוד היוצרים דאז שהסביר לנו שכדי לייצר סוגה עילית לוקח שנתיים-שלוש.
דורון אבני: שוו בנפשכם גורם חדש שנכנס לשוק, והוא באמת חדש, ונניח שהוא מקבל את הרישיון אפילו חצי שנה לפני העלייה לאוויר.
דורון אבני: איך מצפים ממנו ידידי היוצרים פה שתוך שנה וחצי הוא יפיק את כל הדרמות, ואת כל התעודה, ואת כל הז'אנר המיוחד שהוא צריך להפיק, ולשדר בשנת הרישיון הראשונה?
דורון אבני: הרי זה לא אפשרי מבחינה מקצועית.
דורון אבני: נקודה שנייה, אם אותו גורם אכן רוכש בכסף רב את מותג ערוץ 2, מן הסתם מבחינה כלכלית פשוטה יש לו אינטרס לשמר את חוזק המותג, ומן הסתם כדי לשמר את חוזק המותג אתה צריך לשפוך כסף.
דורון אבני: צריך לזכור שאנחנו פה נותנים אפשרות להגנת ינוקא.
דורון אבני: אבל, עדיין מבחינה כלכלית בהחלט יכול להיות שהגורם שיזכה בערוץ יוציא יותר, ואנחנו לא נראה ירידה וקריסה בהיקף השידורים בערוץ 2.
דורון אבני: והראיה, זכייני ערוץ 2 כמעט בכל שנה, לפחות מבחינת ההוצאה לשידורים, מוציאים יותר ממה שהם מחויבים.
דורון אבני: נכון שבסוגה עילית הם לא עומדים.
דורון אבני: אבל, בהוצאה לשידורים הם כן עומדים.
אמיר רוזנברג: אני חושב שהנימוק שאנחנו שומעים פה הוא נימוק קצת חדש, ולטעמי די מרחיק לכת לגבי הגנת ינוקא.
אמיר רוזנברג: עד עכשיו אנחנו הבנו, וזה גם עולה מדברי ההסבר, שהגנת הינוקא ניתנת כדי לשמש מאיץ להיכנס לשוק כי יש לשחקנים הישנים משהו חדש.
אמיר רוזנברג: עכשיו אנחנו שומעים נימוק מסוג אחר שאפשר גם להתמודד איתו שלכאורה הגנת ינוקא ניתנת כי אי אפשר להספיק להכין לעשות שידורים.
אמיר רוזנברג: קודם כל, אף אחד לא אמר את זה.
אמיר רוזנברג: זה לא קשור לעניין הזה.
דורון אבני: זה במכתב רשמי שלכם למועצת הרשות השנייה שאני מוכן להציג אותו לפני הוועדה כאן.
אמיר רוזנברג: זה לא אישי.
אמיר רוזנברג: זה לא קשור לסוגיה הזאת.
אמיר רוזנברג: הגנת הינוקא ניתנת אך ורק כדי להגביר את התחרות, לאפשר לשחקנים חדשים להיכנס, ולא בגלל שעשו חקר שוק ומצאו שמישהו לא יכול לעלות 50 מיליון.
אמיר רוזנברג: הוא יכול לעלות 100 מיליון, אבל רוצים לתת לו 25 הגנת ינוקא.
אמיר רוזנברג: צריך להבהיר כי עמדת היוצרים בהקשר הזה נועדה להגביר את כמות הסכומים שניתנים לשוק.
אמיר רוזנברג: ולהיפך, אני חושב שאפשר להתפלא דווקא על הרשות השנייה שאמורה לגרום לזה שאנשים - - -
אופיר אקוניס: רבותי, מיצינו את הוויכוח.
אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, אנחנו ניגשים להצבעה.
אופיר אקוניס: סעיף (40) הוא סעיף טכני במהותו.
אופיר אקוניס: הודעה למנהלת הוועדה בשמה של היועצת המשפטית.
לאה ורון: "לעניין פסקה (40) תיקון בכותרת סימן ג'1 לפרק ד' - כיוון שמדובר בתיקון טכני ממליצים לוועדה לאשר, ולהסמיך את היועצת המשפטית שלא לכלול זאת בנוסח הסופי אם תגיע למסקנה שאין בכך צורך.
לאה ורון: "
אופיר אקוניס: הצבעה על סעיף (40) מי בעד?
אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה בעד – רוב מתנגדים – אין נמנעים – אין סעיף (40) אושר.
אופיר אקוניס: סעיף (40) אושר.
אופיר אקוניס: עכשיו סעיף (41), מי בעד?
אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה בעד – רוב מתנגדים – אין נמנעים – אין סעיף (41) אושר.
אופיר אקוניס: אין נמנעים, הסעיף אושר.
אופיר אקוניס: אנחנו ממשיכים, מר מסינג, בבקשה סעיף (42).
אופיר אקוניס: תקרא אותו כמו שאמרנו, עד סופו, עד שאתה מגיע ל-(43), ואז תסביר אותו.
אסי מסינג: "אחרי סעיף 62ג יבוא: שימוש בסכומים שהתקבלו ברשות 62ד (א) החל במועד המעבר סכומים שהתקבלו בידי הרשות ממימוש ערבות או פיקדון כאמור בסעיף 33א(א)(2)(ב), או מתשלומים לפי סעיף 37ד, 71ג(ו), או 71ד(ה) ישמשו למימון הפקות מקומיות קנויות שהן תוכניות סוגה עילית באופן האמור בסעיף קטן (ג) אשר ישודרו בשידוריהם של בעלי רישיונות לשידורי טלוויזיה.
אסי מסינג: (ב) על אף האמור בסעיף קטן (א), המועצה רשאית לקבוע כי סכומים שהתקבלו בידי הרשות כאמור באותו סעיף קטן, ישמשו בחלקם למימון הפקות מקומיות קנויות שאינן תוכניות סוגה עילית, באופן האמור בסעיף קטן (ג), ובהתאם לכללים שקבעה המועצה, ובלבד שלדעת המועצה קיימים טעמים המצדיקים זאת.
אסי מסינג: (ג) סכומים כאמור בסעיף קטן (א) יועברו לתמיכה במוסדות ציבור שבין מטרותיהם קידום ועידוד יצירה והפקה של הפקות מקומיות בהתאם למבחנים שוויוניים שתקבע המועצה.
אסי מסינג: על הגשת בקשות לתמיכה בגופים כאמור והדיון בהן יחולו הוראות הנוהל כמשמעותו בסעיף 3א(ו) לחוק יסודות התקציב, התשמ"ה-1985 בשינויים המחויבים.
אסי מסינג: (ד) בעל רישיון לשידורי טלוויזיה ישדר תוכניות שיצירתן או הפקתן מומנה לפי הוראות סעיף קטן (ג), בהתאם לכללים שקבעה המועצה בדבר שיבוץ תוכניות כאמור.
אסי מסינג: (ה) המועצה תקבע כללים להכרה חלקית בסכומים ששימשו למימון הפקות כאמור בסעיפים קטנים (א) או (ב) ואשר שובצו בשידורי בעל רישיון לשידורי טלוויזיה, לצורך עמידתו של בעל הרישיון האמור במחויבויותיו לפי הוראות סעיף 62ג.
אסי מסינג: (ו) בסעיף זה - "הפקה מקומית" ו"הפקה מקומית קנויה" – כהגדרתה בסעיף 58.
אסי מסינג: "תוכנית סוגה עילית" – כהגדרתה בתוספת הראשונה.
אסי מסינג: "
אופיר אקוניס: תסביר בבקשה.
אסי מסינג: אני אסביר, ויש לנו גם איזה תיקון טכני שאנחנו רוצים לעשות פה לעניין ההפניות בהגדרות.
אסי מסינג: אני קודם כל אסביר את הסעיף.
אסי מסינג: הסעיף הוא המשלים של סעיפים המכרז של המותג, והשימוש בסימן המסחר או בנכסים שבידי הרשות השנייה, והקצאת האפיק.
אסי מסינג: הכספים הללו ישמשו לצורך מימון של הפקות מקומיות קנויות שהן תוכניות סוגה עילית - זה הכלל.
אסי מסינג: ההקצאה של הסכומים הללו תיעשה באמצעות מבחני תמיכה, בהתאם למבחנים שתקבע מועצת הרשות השנייה, ובמתכונת רגילה של ועדת תמיכות כפי שהממשלה מעניקה תמיכות, כשהמועצה רשאית כחריג לאפשר שהסכומים הללו ישמשו גם להפקות מקומיות קנויות שאינן תוכניות סוגה עילית בהתאם לכללים שתקבע המועצה.
אסי מסינג: בעל רישיון לשידורי טלוויזיה צריך לשדר את אותן תוכניות שאנחנו מדברים עליהן שהופקו בסכומים הללו בהתאם לכללים שתקבע המועצה בדבר השיבוץ של התוכניות.
אסי מסינג: המועצה גם תקבע כללים להכרה חלקית בסכומים הללו לצורך העמידה של בעל הרישיון במחויבויות שלו.
אסי מסינג: מכיוון שאם יש חובת שיבוץ אז גם כך יהיה גם יכולת להכיר בחלק מזה.
אתי בנדלר: למה בחלק מזה?
אתי בנדלר: למה לא בכל מה ששובץ?
דנה נויפלד: ואז זה הופך את ה- - - ליעילה.
דנה נויפלד: זה הופך את ההפרה ל- - -
אתי בנדלר: אם כך, מה יהיו אמות המידה להכרה חלקית?
אתי בנדלר: תסבירו את זה.
אתי בנדלר: יש כאן איזשהו מנגנון.
מנשה סמירה: השווי יהיה פחות או יותר בערך של ההפסד שיכול להיגרם שנצטרך לבחון אותו בכללים של השיבוץ.
מנשה סמירה: כי במקום זה לכאורה הזכיין יכול היה לשדר איזושהי תוכנית שלהערכתו היתה מביאה לו 25% רייטינג, ואנחנו כפינו עליו לשבץ תוכנית איכותית מסוג כזה או אחר שהביאה לו רק 15% רייטינג.
מנשה סמירה: זאת אומרת, יש פה איזשהו שיקול שאנחנו נצטרך גם לעודד שיבוץ בשעות ראויות, גם בשעות, וגם איזה סוג של איזשהו פיצוי על הלכאורה היעדר חופש השיבוץ שנלקח ממנו.
מנשה סמירה: אבל, את זה נצטרך להתקין בכללים.
מנשה סמירה: זה לא ברמה של החוק, כי זה באמת רזולוציות נמוכות יותר.
אסי מסינג: סעיף קטן (ו) מפנה להגדרות של הפקה מקומית והפקה מקומית קנויה.
אסי מסינג: ההגדרה של הפקה מקומית צריכה להיות כהגדרתה בתוספת הראשונה לחוק, ובהתאם לכללי המועצה שנקבעו לפי סעיף 60 לחוק, ולא הפניה לסעיף 58 מכיוון שזו ההגדרה שבה נעשה כיום שימוש.
אופיר אקוניס: מה ההבדל בין 58 ל-60?
אסי מסינג: יש הבדל בהגדרה.
אסי מסינג: 58 זה הגדרה כללית יותר: "תוכנית שהופקה כולה או רובה בישראל, למעט תוכנית חדשות, תוכנית בענייני היום, ותוכנית ספורט, הכול לפי כללים שתקבע המועצה.
אסי מסינג: ".
אסי מסינג: בתוספת הראשונה שזו למעשה ההגדרה שהיום מחייבת את התוספת השנייה שלפיה מבצעים השידורים, ההגדרה היא רחבה יותר: "תוכנית שרוב יוצריה, רוב מבצעיה, רוב הצוות הטכני ההנדסי שנטל חלק בהפקתה, רוב צוות ההפקה, הם תושבי ישראל המתגוררים בה דרך קבע, והיא הופקה בעבור קהל יעד ראשוני ישראלי בעברית, בערבית, ברוסית, או בשפה אחרת שאישר המנהל מראש, למעט שידורי חדשות, תוכניות ספורט, ותוכניות בענייני היום.
אסי מסינג: בהגדרה זאת רוב – 75% לפחות.
אתי בנדלר: זה בעניין הפקה מקומית.
אתי בנדלר: מה לגבי הפקה מקומית קנויה?
אסי מסינג: לגבי הפקה מקומית קנויה אין הגדרה מיוחדת בתוספת, ולכן ההפניה תהיה לחמישים ו- - -
אתי בנדלר: אם כך, אני לא מבינה מה אתה מציע.
אתי בנדלר: אולי מותר לי לבקש לקרוא את ההגדרות שאתם מציעים קודם כל במקום האמור בהצעת החוק, ואז את הניתוח.
אתי בנדלר: אני לא הצלחתי לעמוד על השינוי המבוקש.
אתי בנדלר: לפני ההסבר, מה מוצע?
אתי בנדלר: הפקה מקומית והפקה מקומית קנויה כהגדרתה - - -
דורון אבני: בתוספת הראשונה לחוק - - -
אסי מסינג: ובהתאם לכללי המועצה שנקבעו לפי סעיף 60 לחוק.
אתי בנדלר: אני לא מבינה את ההגדרה הזאת.
אתי בנדלר: בתוספת הראשונה לחוק, בהתאם?
דורון אבני: יש כאן שני מונחים שמוגדרים: הפקה מקומית, והפקה מקומית קנויה.
דורון אבני: ההגדרה של הפקה המקומית, ההגדרה הרלוונטית, היא בתוספת הראשונה לחוק שבה עושה שימוש התוספת השנייה לחוק.
דורון אבני: השינוי המהותי העיקרי בין 58 לשם זה שהמחוקק מצא לנכון להגדיר בתוכניות מסוגה עילית שהפקה מקומית מחויב ש-75% מיוצריה, מבצעיה, וכל הפעילים בהפקת אותה הפקה הם מישראל, כשזה לא חודד ולא הוגדר במפורש בסעיף 58 – זה לעניין הפקה מקומית.
אתי בנדלר: או,קיי, אז הפקה מקומית זה יהיה כהגדרתה בתוספת הראשונה לחוק.
דורון אבני: לעניין הפקה מקומית קנויה - ראשית, הפקה מקומית קנויה עושה שימוש בהפקה מקומית.
דורון אבני: אז זה קודם כל הפקה מקומית, שוב אני חוזר, כפי שהוגדרה בתוספת הראשונה.
דורון אבני: ועכשיו אנחנו צריכים להוסיף מהי הפקה מקומית קנויה.
דורון אבני: המחוקק בסעיף 60 לחוק הסמיך את המועצה לקבוע כללים לעניין הפקה מקומית קנויה, והמועצה קבעה כללים לאחר התייעצויות עם כל הגורמים בשוק, ושינויים וכן הלאה.
דורון אבני: המועצה קבעה כללים בהתאם לסעיף 60 לחוק.
דורון אבני: הכללים האלה גם הובאו לידיעת הוועדה, והכללים האלה הם אלה שצריכים לקבוע לעניין סיווגה של הפקה מקומית כהפקה מקומית קנויה.
אופיר אקוניס: מר מגנזי, אתה רצית להעיר בעניין.
שאול מגנזי: אני חייב לומר שאני תמה.
שאול מגנזי: הולכים לעולם של רישיונות, של פישוט תהליכים, והנה הבירוקרטיה קמה, ופשוט משתלטת על הכול.
שאול מגנזי: יש כבר פלטפורמת שידור כמו שאני שומע מעמיתיי בהוט ויס, ה-DDT.
שאול מגנזי: עכשיו יש גם פלטפורמת הפקה חדשה שיהיו בה עשרות או מאות מיליונים, והם יפיקו.
שאול מגנזי: לא רק שהם יפיקו, הם גם יגידו לנו מה לשדר.
שאול מגנזי: יתרה מזאת, לא רק שיפיקו, יקצו את זה גם למוסדות, לתמיכה במוסדות ציבור שמטרותיהם קידום ועידוד יצירה.
שאול מגנזי: זה עולם של רישיונות?
שאול מגנזי: לזה התכוונו?
שאול מגנזי: לא מצליח להבין את זה.
שאול מגנזי: כבר היום - ולא מפיקים שום לקח ממה שקורה - הרשות מפיקה.
שאול מגנזי: ותראו איזה פלא?
שאול מגנזי: אנחנו לא מצליחים לשדר את החומרים האלה.
שאול מגנזי: בעיננו החומרים האלה לא מספיק טובים, ויש קושי לשדר אותם.
אופיר אקוניס: אתה מדבר על הסרטים של שבת בצהרים?
שאול מגנזי: סרטים של כל מיני שעות הזויות.
שאול מגנזי: הגוף הרגולטורי לא יכול להיות שיהיה גם גוף הפקה.
שאול מגנזי: זה פשוט לא קשור.
שאול מגנזי: הוא לא צריך להפיק, הוא גוף רגולטורי.
שאול מגנזי: הוא צריך לפקח, הוא צריך לעשות את עבודתו, ולא להפיק.
שאול מגנזי: יש גופים שאמונים על הפקה, זה הזכיינים.
שאול מגנזי: הם צריכים להפיק, והם צריכים לעשות.
אתי בנדלר: מר מגנזי, לעומת המנגנון של הפקת תוכניות היום בידי הרשות, נדמה לי לפי סעיף 48 לחוק, כאן מוצע מנגנון לגמרי אחר שלא הם יפיקו.
דנה נויפלד: אפשר להסביר, יושב-ראש הוועדה?
שאול מגנזי: יקום גוף חדש שיפיק, זה לא משנה.
דנה נויפלד: זאת לא הכוונה.
שאול מגנזי: אנחנו לא חושבים שגורם אחר חוץ מהזכיינים צריך להפיק.
שאול מגנזי: אנחנו צריכים לקבוע מה ישודר, מה יופק, מי יפיק, על פי הכללים שאותה רגולאציה צריכה לפקח עלינו, ולא מנגנון כזה מסורבל בעולם של רישיונות - פשוט אבסורד.
מיכל רפאלי כדורי: הכסף הזה הוא כסף ציבורי.
מיכל רפאלי כדורי: לגופו של עניין, אין שום סיבה שכל מי שמפיק במדינת ישראל יצירה מקורית וז'אנר עליון – הכבלים והלוויין, לצורך העניין – יוכל גם הוא לגשת לכסף הזה ולעשות איתו מטצ'ינג.
מיכל רפאלי כדורי: זה אינטרס של המפיקים, זה אינטרס של היוצרים, זה אינטרס של התרבות הישראלית.
מיכל רפאלי כדורי: לגופו של עניין, יש עוד נושא.
מיכל רפאלי כדורי: אנחנו עושים היום הרבה מאוד קופרודוקציות עם זכייני ערוץ 2 – גם "סרוגים", גם "לונדון פינת בן יהודה".
מיכל רפאלי כדורי: יש עשרות תוכניות.
מיכל רפאלי כדורי: כל ההפקות הכי יוקרתיות בז'אנר העליון הן קופרודוקציות שלנו עם רשת או עם קשת, ואת הכבלים ייצג יורם.
מיכל רפאלי כדורי: גם להם יש.
מיכל רפאלי כדורי: איזה היגיון יש שאנחנו נעשה איתם קופרודוקציה, ולא נוכל לגשת לאותו מקום שהם יכולים לגשת לעשות שם מטצ'ינג.
מיכל רפאלי כדורי: אני לא מבינה למה אי אפשר להוסיף בסעיף 62(ד):
מיכל רפאלי כדורי: ישודרו בשידוריהם של בעלי רישיונות לשידורי טלוויזיה לפי חוק הרשות השנייה, ובעלי רישיונות לשידורי טלוויזיה לפי חוק התקשורת.
אופיר אקוניס: יורם, רצית להעיר.
יורם מוקדי: זו הערה ישנה שכבר העלאתי בישיבה לפני כמה חודשים.
יורם מוקדי: המותג ערוץ 2 הוא לא שלנו.
יורם מוקדי: אפיק 22 הוא ערוץ שאנחנו נדרשנו להעביר ערוצים, וגם אפיק 10.
יורם מוקדי: אם חלק מהכסף הזה הולך לאיזושהי קרן אז אנחנו רוצים להיות שותפים כמו שאמרה חברתי מיכל רפאלי כדורי.
יורם מוקדי: אני אומר שוב, לו היו נותנים להם את זה בחינם, אז לא הייתי פוצה פה.
יורם מוקדי: אבל, ברגע שלקחו ממני משהו, לא פיצו אותי, ואחרי זה בסוף לוקחים כסף, אז בקשה שיחזור אליי.
יורם מוקדי: אגב, אם רוצים להתנדב לתת את זה בחינם, תנו להם את זה בחינם.
מנשה סמירה: אני מבקש להשיב לטענות שנשמעו, גם של הוט וגם של יס וגם של רשת.
מנשה סמירה: צריך להקדיש שלושים שניות לנושא התוכן.
מנשה סמירה: אנחנו במעבר מזיכיונות לרישיונות הולכים לפגוע במידה זו או אחרת בתוכן, ביצירה, ובהיקפי הפעילות שעשויים או עלולים להיות משודרים.
מנשה סמירה: אף אחד מאיתנו לא יכול לדעת בדיוק כמה בעלי רישיון יקומו.
מנשה סמירה: נכון להיום המצב הוא בשיטת המכרזים שיש לנו סדר גודל של 150 מיליון שקל לפחות עד 200 סוגה עילית בשנה, ועוד אי אלו השקעות נוספות.
מנשה סמירה: המעבר לרישיונות מותיר את זה לשוק, ויכול להיות שאם לא יהיו שלושה בעלי רישיון אנחנו עלולים לרדת לסדר גודל של 100 מיליון שקל סוגה עילית.
מנשה סמירה: זה אחרי תקופת הינוקא, אני לא מזכיר מה יקרה בתקופת הינוקא.
מנשה סמירה: ולכן, נקבע ורצינו לאזן.
מנשה סמירה: מצד אחד, לבוא לקראת השוק ולהגיד: חבר'ה, תעשייה חופשית.
מנשה סמירה: אבל, אנחנו לא רוצים רק כסף.
מנשה סמירה: אומנם אנחנו בוועדת כלכלה, ושמתי לב שוועדת הכלכלה מתעסקת גם בתכנים ולא רק בכסף, וטוב שכך הוא הדבר.
מנשה סמירה: אנחנו רוצים להבטיח רמה שידורית הולמת.
מנשה סמירה: אנחנו לא רוצים לשמר כאן בעלי רישיון עם 25 מיליון שקל סוגה עילית, ועוד קצת הוצאות לשידורים ואיזושהי מכונת שכפול כסף, אלא אנחנו רוצים להבטיח גם נאותות, וגם דברים מהסוג הזה.
מנשה סמירה: אנחנו רוצים שחגים יצוינו ואירועים, וימי ציון ועוד ועוד.
מנשה סמירה: ולכן, גם 50 מיליון שקל סוגה עילית והשקעה של המינימום הנדרשת בתוספת השנייה היא לא בשמיים.
מנשה סמירה: לכן, הכסף הזה נועד להשלים, ולהבטיח רמת מינימום של איכות שתשודר בטלוויזיה המרכזית, בברודקאסט.
מנשה סמירה: זה לא בא במקום, זה בא בנוסף, ויש בו גם מנגנון של פיצוי.
מנשה סמירה: לגבי הערת הוט ויס – הכסף נלקח מבעלי הזיכיון, נלקח מבעלי הרישיון, והוא הולך לאותם מקומות שהם מחויבים בדברים הללו.
מנשה סמירה: לכן, אין קשר בין הדברים.
מנשה סמירה: לא עושים איזושהי עסקה עם הכסף.
מנשה סמירה: הוא חוזר לטובתו של הציבור, אנחנו לא מצ'פרים פה איזשהו גורם פרטי כזה או אחר.
מנשה סמירה: ולכן, זה המנגנון.
דנה נויפלד: אני רוצה לענות לשאול מגנזי כי יוצא פעם ראשונה שאנחנו מסכימים.
דנה נויפלד: אתה צודק.
דנה נויפלד: ההפקות האלה לא ייעשו בידי הרשות השנייה, ואין שום כוונה כזאת.
דנה נויפלד: אין פה שום כוונה ליצור בירוקרטיה או סרבול של ההליכים.
דנה נויפלד: אנחנו לקחנו מנגנון שהוא דומה למה שקיים בעניין הקולנוע, שאנחנו נותנים את זה לגורמי הפקה חיצוניים – לא קשור.
דנה נויפלד: הרשות השנייה לא קשורה לזה.
אופיר אקוניס: ירמי, אחרון המעירים לסעיף הזה.
ירמיהו קדושי: לגבי הסעיף הזה - אני הבנתי שהכסף הוא כסף ציבורי.
ירמיהו קדושי: זה כסף שהציבור משלם.
ירמיהו קדושי: אנחנו פתחנו את הישיבה כאן בזה שהציבור משלם על דברים שהוא לא צורך אותם, ולא רוצה אותם.
אתי בנדלר: למה זה כסף ציבורי?
ירמיהו קדושי: הכסף הזה שמגיע לרשות, צריך לדאוג לכך שהוא לא יממן סוג מסוים של תוכן.
ירמיהו קדושי: ברגע שהוא יממן סוג מסוים של תוכן – וראינו את זה כבר מניסיון העבר – זה פשוט לא ישרת את הציבור.
ירמיהו קדושי: זאת אומרת, צריך לראות איך דואגים שהכסף הזה באמת יגיע לכל האוכלוסייה באופן שווה.
אופיר אקוניס: בדיוק ככה, ומנשה ענה על זה.
אופיר אקוניס: דווקא מנשה ענה לך לפני שהעלאת, וזה מה שוודאי שכנע את חברי הוועדה להצביע תיכף על הסעיף.
ירמיהו קדושי: הדבר השני שראיתי כאן הוא על הקטע של התערבות בלוח השידורים של בעלי הרישיון.
ירמיהו קדושי: אם רוצים להגיע לכלכלה חופשית, לשוק חופשי, לתחרות, תחרות מטיבה עם הציבור, היום יש הרבה מדיות.
ירמיהו קדושי: יש היום את מדיית הסלולר, יש היום את האינטרנט ודברים אחרים.
ירמיהו קדושי: אני לא חושב שצריך לקשור את ההפקות האלה, ולשדר אותן באיזשהו ערוץ של רישיון או משהו כזה.
ירמיהו קדושי: הסרטים וההפקות יכולים להיות גם במדיות אחרות.
ירמיהו קדושי: יש היום הרבה תוכן בסלולר, יש היום תוכן באינטרנט.
ירמיהו קדושי: יש היום תוכן שמופץ בקלטות וידיאו, ב-D.V.D.
ירמיהו קדושי: וידיאו היום זה כבר פאסה, אבל יש היום את תעשיית ה-D.V.D.
ירמיהו קדושי: כמו שאנחנו יודעים יש היום VOD.
ירמיהו קדושי: יש היום הרבה מקומות שאפשר לייצג את התכנים.
ירמיהו קדושי: אני לא חושב שצריך לקשור את התכנים שיופקו לשם ללוח השידורים של בעלי הרישיון.
ירמיהו קדושי: אין סיבה בעולם שזה יהיה אחד בתוך השני כי אז נקבל חוסר גיוון תרבותי.
ירמיהו קדושי: הכספים האלה צריכים להשתחרר לשוק, ולהגיע ליוצרים באופן שווה.
ירמיהו קדושי: כל אחד יכניס את זה לאפיקים שמתאימים לתחרות בכל מדיה שהיא.
דודי קופל: לעניין ההערה של יס והוט, ועל מנת להבהיר את הדברים, אני לא חושב שזה תשובה לכל העניין, אני רק רוצה לסדר את הדברים.
דודי קופל: לקרן הזאת שתוקם יהיו שלושה מקורות שרק אחד מהם קשור באיזושהי צורה ליס ולהוט.
דודי קופל: מקור אחד הוא המותג שהוא כמובן לא רלוונטי ליס ולהוט.
דודי קופל: מקור אחד זה הערבות המיוחדת שהוספנו לעניין סוגה עילית שהוא גם כן לא רלוונטי.
דודי קופל: המקור השלישי העירו שזה המכרז על האפיק, ולזה צריך לשים לב.
מיכל רפאלי כדורי: ומה עם יתר המתנות שהמדינה נותנת פה במהלך?
מיכל רפאלי כדורי: האם אין לנו סיבה לרצות להיות גם שם?
מיכל רפאלי כדורי: כל הקרנות.
מיכל רפאלי כדורי: בסוף הרי תהיה קרן אחת.
דודי קופל: לא, זה לא רלוונטי.
דודי קופל: אני לא מבין מה זה רלוונטי.
מיכל רפאלי כדורי: אני אגיד את זה במקום שזה יהיה רלוונטי.
אופיר אקוניס: רבותי, עם התיקון שביקש מר מסינג להכניס לסעיף (ו) שבנוסח – את תסדרי את הנוסח המדויק – מי בעד פסקה (42)?
אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, אתה נמנע בהצבעה הזאת?
נחמן שי: אני לא יודע על מה מדברים.
אופיר אקוניס: אז אתה לא מצביע.
אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה בעד – רוב נגד – אין נמנעים – 1 סעיף (42) אושר.
זבולון אורלב: אין מתנגדים.
זבולון אורלב: הסעיף אושר.
כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב ראש, לפני שעוברים לסעיף הבא, אני רוצה לבקש רוויזיה על הסעיף הקודם, על (41)(2).
כרמל שאמה-הכהן: רוויזיה שלא תוצבע.
אופיר אקוניס: הצבענו על הסעיף.
אופיר אקוניס: אתה מבקש רוויזיה, בסדר.
כרמל שאמה-הכהן: על (41)(2), על הגנת הינוקא.
אתי בנדלר: אני מציעה שזה יהיה על סדר יומה של אחת מישיבות הוועדה כפי שתחליט מנהלת הוועדה.
אופיר אקוניס: מצוין, תודה.
אופיר אקוניס: מר מסינג, תקריא את כל סעיף (43).
אופיר אקוניס: זאת אומרת, תמשיך (43), (44).
אסי מסינג: "(43) בסעיף 63(ד) אחרי: "חברת החדשות" יבוא "שמשדרת את שידורי החדשות של בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה".
אסי מסינג: (44) בסעיף 63א – (א) בסעיף קטן (א) במקום "בערוץ 2" יבוא "של בעלי הזיכיונות לשידורי טלוויזיה בערוץ 2" (ב) בסעיף קטן (ב)(1), במקום "בערוץ השלישי" יבוא "של בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה בערוץ השלישי" (ג) אחרי סעיף קטן (ב) יבוא: (ג)(1) שידורי החדשות של בעל רישיון לשידורי טלוויזיה ישודרו באמצעות חברת חדשות שתוקם ותפעל לפי הוראות סימן זה, ובהתאם לרישיון שהעניקה לה המועצה.
אסי מסינג: דינה של חברת החדשות כאמור כדין כל בעל רישיון אחר לשידורי טלוויזיה, למעט לעניין סעיפים 34, 35א, 37, 51א, 51ב, 52, 60, ו-62ד.
אסי מסינג: (2) לצורך קיום שידורי חדשות בשנה הראשונה שבה משדר בעל רישיון חדש כהגדרתו בסעיף 62ג(א2), רשאית חברת החדשות שבאמצעותה משדר בעל רישיון שידורי חדשות לרכוש שידורי חדשות המופקים והמשודרים לפי כן דין.
אסי מסינג: " אנחנו מציעים גם כאן איזשהו תיקון קטן, ואני אסביר אותו.
אופיר אקוניס: אחר כך.
אופיר אקוניס: עד איפה נמשך חברת החדשות?
אסי מסינג: זה עד (47), לדעתי.
אופיר אקוניס: כולל (47).
אסי מסינג: עד סוף הסימן, עד 70.
אסי מסינג: "(45) בסעיף 63א1, במקום "בתקופה האמורה בסעיף 62ג(א) רישה" יבוא "כל עוד מתקיימים שידורי טלוויזיה במסגרת שני ערוצי טלוויזיה או יותר".
אסי מסינג: (46) בסעיף 63ב, במקום הסיפה החל במילים "בחברת החדשות" יבוא "בשתי חברות חדשות או יותר בעת ובעונה אחת".
אסי מסינג: (47) בסעיף 66 – (א) בכותרת השוליים, המילים "של ערוץ 2" – יימחקו: (ב) בסעיף קטן (א) – (1) ברישא, במקום "כלהלן" יבוא "ובעלי המניות של חברת החדשות שבאמצעותה משדר בעל רישיון לשידורי טלוויזיה, שידורי חדשות, יהיו הרשות ובעל הרישיון לשידורי טלוויזיה, הכול כמפורט להלן: (2) בפסקה (2), אחרי "לשידורי טלוויזיה" יבוא "או לבעל הרישיון לשידורי טלוויזיה לפי העניין".
אסי מסינג: (48) - - -
אופיר אקוניס: לא, תעצור פה, תסביר עד פה.
אתי בנדלר: יש פשוט הרבה הסברים לתת.
אסי מסינג: סעיף 63 עניינו שידורי חדשות שמשודרים במסגרת בעל זיכיון.
אסי מסינג: מה שמוצע כאן הוא לעשות את ההתאמה, ולהשאיר את הסעיף האמור אך ורק לעניין בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה.
אסי מסינג: בסעיף הבא אנחנו נתייחס לבעל רישיון לשידורי טלוויזיה שזה סעיף 63א רבא.
אסי מסינג: מה שמוצע כאן זה ששידורי החדשות של בעל רישיון לשידורי טלוויזיה ישודרו באמצעות חברת חדשות שתוקם ותפעל לפי הוראות הסימן בתיקונים שאנחנו מציעים כאן, ובהתאם לרישיון שהעניקה לה המועצה.
אסי מסינג: בעבר זה היה בהתאם לזיכיון שהעניקה המועצה.
אסי מסינג: ודינה של חברת החדשות כדין כל בעל רישיון אחר, למעט לעניין סעיפים שמנויים כאן, וביניהם, למשל, ביטול הרישיון, מערך השידורים הספרתי, ולעניין ערבויות למשל, וכו'.
אסי מסינג: בנוסף, יש כאן התייחסות של שידורי חדשות בשנה הראשונה שבה בעל רישיון חדש משדר, וכאן שוב מוצע בדומה למה שהוצע בעבר לגבי ערוץ 10, לאפשר לחברת החדשות לרכוש שידורי חדשות מגוף חיצוני.
אסי מסינג: אנחנו מציעים כאן, רק כדי להבטיח שהחדשות יירכשו מגורם משדר חדשות, להוסיף כאן מספר תנאים לנוסח הקיים.
אתי בנדלר: איפה?
אתי בנדלר: בסעיף קטן (ג)(2)?
אסי מסינג: כן, בסעיף קטן (2).
אסי מסינג: אני אקרא את הסעיף כפי שהוא, ואני אתעכב על התיקונים שאנחנו מציעים.
אסי מסינג: עד כאן זה סעיף כמו שהוא.
אסי מסינג: "(2) לצורך קיום שידורי חדשות בשנה הראשונה שבה משדר בעל רישיון חדש כהגדרתו בסעיף 62ג(א2), רשאית חברת החדשות שבאמצעותה משדר בעל הרישיון לשידורי חדשות" - וכאן התוספת: באישור המועצה, ובתנאים שתקבע - "לרכוש שידורי חדשות המופקים והמשודרים לפי כן דין".
אסי מסינג: והסיפא תהיה: מגורם שאישרה המועצה, ושעיסוקו הבלעדי הוא הפקת חדשות, או שהעיסוקים האחרים שלו, או של בעל עניין בו אינם פוגמים לדעת המועצה בתפקודו העצמאי והבלתי תלוי בהפקת החדשות.
אופיר אקוניס: דיברתי עם מר פולק על שלוש שנים, לא שנה אחת.
אסי מסינג: לפני עניין השלוש שנים, תן לי רק לסיים את ההסבר, ואחר כך נפתח את הדיון לעניין השלוש שנים.
אסי מסינג: ההתאמה כאן המבוקשת היא להוראות כפי שמשולבות היום במסגרת סעיף 63א רבא (1), וזה פשוט שילוב של התנאים שקבועים כאן, והתנאים שקבועים - - -, לצורך רכישת שידורי חדשות.
אתי בנדלר: מר מסינג, תסביר עוד הפעם במה דן בכלל הסעיף שיהיה ברור שלא מדובר כאן על חברת החדשות של ערוץ 2 ככל שאני מבינה, אלא מדובר על חברת חדשות של בעל רישיון חדש לגמרי.
אסי מסינג: מדובר על חברת חדשות של בעל רישיון חדש לגמרי.
אסי מסינג: אני אשלים, 63א(1) זה הוראה קבועה שכן מאפשרת לרכוש שידורי חדשות.
אסי מסינג: יש כאן תנאים.
אסי מסינג: אנחנו מציעים להתייחס לזה שכל עוד מתקיימים שידורי טלוויזיה במסגרת שני ערוצי טלוויזיה או יותר, אז יהיה אפשר להשתמש בסעיף.
אסי מסינג: זה התיקון המוצע כאן לגבי סעיף 63א(1).
אסי מסינג: 63א - התיקון שדיברנו עליו - זה למעשה ההגנה שניתנת לגבי השנה הראשונה של בעל רישיון חדש, ולצורך הרכישה.
אסי מסינג: למעשה, הפקה של כל שידורי החדשות.
אילאיל לבנת: בעל רישיון חדשות רשאי יהיה בתנאים מסוימים לקנות את חברת החדשות של 2.
אילאיל לבנת: הסעיף הזה לא מסדיר סיטואציה שבה בעל רישיון חדש ירכוש את חברת החדשות של 2, והוא עדיין יוכל לרכוש שידורים כי הוא ינוקא והוא צריך עזרה?
אופיר אקוניס: גם לחבר הכנסת שי יש בעניין הזה שאלות הבהרה.
נחמן שי: כל בעל רישיון אמור להקים חברת חדשות?
נחמן שי: כל אחד?
דנה נויפלד: נחמן שי: אמרתי את דעתי, ואני חוזר ואומר.
דנה נויפלד: אתם לא עשיתם חדשות.
דנה נויפלד: אתם כנראה רק עשיתם חוקים בחיים שלכם.
דנה נויפלד: חדשות זה הוצאה עצומה, ואם מוותרים עליה אז זה חדשות ברמה נמוכה.
דנה נויפלד: תבחרו מה אתם רוצים.