GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אופיר אקוניס: לא, אני שמעתי היטב את בקשתו או את אמירתו של מר רון אילון.
אופיר אקוניס: הוא אמר שאם ערוץ 9 נכנס לעניין, אני מבקש לתת לי היתר לפרסם, לתת פרסומת, ועכשיו יבוא אולי אר.
אופיר אקוניס: טי.בי.
אופיר אקוניס: אר שתיכף רוצה לדבר.
ניצן חן: אני סבור שזה בלון ניסוי מסוכן שיכול לגרום נזק לתעשייה הרב-ערוצית.
ניצן חן: זאת הפלטפורמה היחידה, אדוני היושב ראש, ותזכור את זה, אני יודע שזה קרוב ללבך, שעומדים במחויבויות בכל מה שקשור להפקה ישראלית ודרמה ויצירה ישראלית ולעשות עכשיו איזה שהוא בלון ניסוי שיהיו לכך השלכות מרחיקות לכת, מה גם שזה משהו שבעיניי לא שוויוני ולא ראוי, כי אחרת, אם תיתן ל-9, תיתן לכל הערוצים הייעודיים.
רוברט טיבייב: אני רוצה באמת להבהיר את הנושא לגבי ערוץ בשפה הרוסית.
רוברט טיבייב: זה נכון שאנחנו נציגי ציבור וזה נכון שיש רוב בוועדה והמטרה הציבורית של ערוץ בשפה הרוסית, ואני מדגיש, ערוץ בשפה הרוסית, מאוד חשובה, ואני חושב שהיא גוברת מכל החישובים הכלכליים והאינטרסים האחרים בהחלט.
רוברט טיבייב: בעיניי, עוד הפעם, אני חוזר ואומר שלא מדובר על ערוץ 9, מדובר בערוץ בשפה רוסית.
רוברט טיבייב: אני מדגיש את הדבר הזה, זה מאוד חשוב.
רוברט טיבייב: נכון להיום ערוץ 9 הוא הערוץ היחידי והוא מאוד פופולרי ו---
יצחק וקנין: אז אני מציע שנמכור גם את ערוץ הכנסת, גם הוא---
רוברט טיבייב: היו פה עניינים של פיצויים ואני בעד, צריך לפצות את ה---
אופיר אקוניס: מרק מאירסון, המנהל הכללי של מדיה מוסט.
מרק מאירסון: אני לא נגד , תכלילו שם את מי שאתם רוצים, כמו שאמר המנהל הכללי של הרשות השנייה, בעוד שנה-שנתיים, יהיו 13 ערוצים, 14 ערוצים, מה עוד שנאמר שהכל עניין פוליטי, ובכח פוליטי אפשר להכניס 50 ערוצים, אין שום בעיה, אבל תפתחו את השוק.
מרק מאירסון: אני מייצג ערוץ שעובד ב-58 מדינות, באחריות מלאה כרגע אני אומר שבשום מדינה, ואנחנו פועלים על פי הסכמים וייצוגים בהרבה מדינות, בשום מדינה אין מצב כזה.
מרק מאירסון: בשום מדינה אין הגבלות, חוץ מסוריה, מלטה וקמבודיה.
מרק מאירסון: אני אזרח ישראלי, תפתחו את השוק.
מרק מאירסון: השוק לא ייפתח כי הנושא מאוד פיקנטי.
מרק מאירסון: אפשר לקיים המון ועדות, כל חברה שאין לה שווי כלכלי בכלל זוכה לאלף כותרות במוספים כלכליים ובכלל.
מרק מאירסון: כי כל נושא התקשורת הוא מאוד פיקנטי.
מרק מאירסון: אבל תראו מה עשתה התחרות לנציגות בין לאומיות, כולנו יודעים מה זה עשה.
מרק מאירסון: איך אנחנו נהנים מזה?
מרק מאירסון: למה אני לא יכול לפרסם?
מרק מאירסון: למה ערוץ אמ.
מרק מאירסון: טי.
מרק מאירסון: בי שאסור לו גם לפרסם?
מרק מאירסון: ממה נתפרנס?
מרק מאירסון: תגידו לי שאתם מכניסים לחברה דיגיטלית ואני אקים ערוץ מקומי בשפה הרוסית, תנו לי לפרסם, אז אני אקים אותו.
מרק מאירסון: הרי אני לא מבקש מאף אחד שום דבר.
לאוניד בלחמן: ההבדל שאתה מקבל חלק מדמי מנוי במיליוני שקלים ואני עוד משלם לרב ערוצי.
לאוניד בלחמן: זה ההבדל.
מרק מאירסון: קודם כל, בהסכמים שלי עם חברות יס והוט יש תנאי שאם יתחילו לתת לי לפרסם, הוט ויס לא ישלמו לי גרוש.
לאוניד בלחמן: ואני כבר שבע שנים משלם.
מרק מאירסון: אתה משלם והצענו 'אל תשלמו לנו, אנחנו נשלם את הכל, תנו לנו רק לפרסם', בשביל להתפרנס באותה מדינה שאנחנו עובדים.
מרק מאירסון: כך צריך לעבוד.
מרק מאירסון: בשלוש ארבע שעות שידור לאוכלוסייה מסוימת---
510: מי נתן לערוץ 9 את המונופול להיות המייצג של הקול הרוסי?
מרק מאירסון: השוק הרוסי רווי בערוצים, יש יותר ערוצים ברוסית מאשר בשפה העברית, זה בטוח.
מרק מאירסון: כל הערוצים האלה מתחרים, מתחרים על הצופה.
מרק מאירסון: יש טלגל, יש מדידה, תסתכלו בטלגל מה נתח הצפייה של ערוץ 9.
מרק מאירסון: טלגל גם יודע על אותם הערוצים שכביכול לא נמדדים, כי כל אחד יודע מה נתח השוק, כי יש תחרות בין הצופים.
מרק מאירסון: פה לא דנים בכלל על הצופים.
מרק מאירסון: על מה דנים בכלל?
מרק מאירסון: הצופים בוחרים כרגע...
מרק מאירסון: אני אומר כרגע, צלצלו לטלגל, 60% נמצאים פזורים בכל הערוצים בהוט ויס, ואין לי שום דבר נדג ערוץ 9, שיתחרה, שיהיה קיים, שיעשה, שיקים, שיהיו עוד חמישה ערוצים כאלה, מה המונופול הזה?
מרק מאירסון: יש כמעט מונופול בשפה העברית, יש רק שני ערוצים, והיתה מלחמה אדירה שערוץ 10 ימשיך להתקיים, שסממנים של תחרות יישארו, ומונופול טוטאלי בשפה הרוסית וזהו.
מרק מאירסון: עכשיו עוד אומר המנהל הכללי של הרשות השנייה שיש לוויין חופשי, האם הוא מתכוון שאם אני אשים מחר בלוויין החופשי את הערוץ שלי, לנו יש שישה ערוצים, אז אני אוכל למכור ממירים באופן חופשי?
מרק מאירסון: לא, אז מה זה לוויין חופשי?
מרק מאירסון: שנית, אנחנו פה מתכוונים לאינטרנט, שהכל מתנקז לתוך האינטרנט, תוך עקיפה של החבילה החינמית, תוך הכל, וזה חיובי.
מרק מאירסון: שהצופה יוכל לבחור, שהמפרסם יוכל לבחור, המחיר של הפרסום צריך לרדת, המחיר לאוכלוסייה, דרך הורדת הפרסום, צריך לרדת.
מרק מאירסון: ככה זה עובד בכל המדינות.
אופיר אקוניס: טוב, מר מאירסון, אנחנו לא נפתח דיון יותר כללי.
אופיר אקוניס: הבנו לעניין הספציפי.
נגה רובנשטיין: יש לזה היבט משפטי.
נגה רובנשטיין: אם הערוץ הרוסי עולה ל-dtt, זאת אומרת שהמכרז שהוא עבד בו והמתכונת שהוא עבד בו אינם רלוונטיים יותר.
נגה רובנשטיין: זאת אומרת, לערוץ הייעודי הרוסי אין שום יתרון ושום זכות עודפת על פני כל ערוץ אחר שמשדר בשפה הרוסית, בין אם זה של הכבלים והלוויין ובין אם זה ערוץ אחר, ולכן כולם צריכים לקבל את אותן זכויות, בין אם זה פרסום, -dtt, מה שלא יהיה.
לאוניד בלחמן: אתה לא יכול להשוות ערוץ שמופק בחוץ לארץ עם ערוץ כמו ערוץ 9, שעבר את המכרז.
לאוניד בלחמן: בגדול היא כן אומרת דברים כאלה.
רון אילון: איזה מכרז עברת, להיות בכבלים או בלוויין?
רון אילון: אתה רוצה לשנות את המכרז, תשנה.
לאוניד בלחמן: פעם חבילה בסיסית היתה חבילה שלך, עכשיו יש -dtt, אין מה לעשות.
לאוניד בלחמן: להשוות עם ערוץ 9 שמשקיע מאות מיליוני שקלים להפקה---
מיכל רפאלי כדורי: להפקה של חדשות כדי שחברי הכנסת יתראיינו אצלו.
לאוניד בלחמן: אני עכשיו אספר על תכנית שאתם הקמתם, שמגיעים לשם רק חברי כנסת.
לאוניד בלחמן: לצערי, אין שום מקום להשפעה.
אופיר אקוניס: באיזה תכנית מגיעים רק חברי כנסת שאנחנו לא היינו בה?
לאוניד בלחמן: אם תשאל מי, אני אעשה עכשיו פרסום לתכנית הזו.
לאוניד בלחמן: ערוץ אר.
לאוניד בלחמן: טי.וי.
לאוניד בלחמן: איי, כמו כל הערוצים מרוסיה, לא עומדים בשום התחייבות רגולטורית בארץ, משדרים 365 ימים בשנה, כולל יום כיפור, מתחילים לשדר את הפרסומות מחוץ לארץ של בירה מ-8:00 בבוקר, של סרטי אירוטיקה בצהריים.
לאוניד בלחמן: אין פה שום מקום להשוואה של המצב.
לאוניד בלחמן: אסור לעשות טעות כזאת.
כרמל שאמה-הכהן: מה עם ציונות?
לאוניד בלחמן: איזה ציונות?
לאוניד בלחמן: ביום הזיכרון הם יכולים לשדר פרסומות ובידור.
לאוניד בלחמן: מה זה יכולים?
לאוניד בלחמן: עושים את זה.
לאוניד בלחמן: זה מאוד רלוונטי.
לאוניד בלחמן: מי שיש לו נטייה להתקרב למצב שלנו, צריך לעמוד בהתחייבויות.
אופיר אקוניס: רני בלייר, אסף אמיר ועידן אור, אתם רוצים להעיר לעניין ה-dtt?
אופיר אקוניס: אז אחד מכם, לא שלושה.
רני בלייר: ההערה שלנו מחולקת לשניים, על בסיס מה שהערוץ הרוסי השיב את חובותיו עד היום להפקות המקור.
רני בלייר: אנחנו מודאגים מאוד מהמעבר שלו כי אנחנו רוצים לדעת שהוא הולך לעבוד בהפקות מקור ולא לא-לעבוד, כמו שקורה עד היום, ואם הוא צריך להיות -dtt, אז הוא ברודקסטר?
רני בלייר: אז זה אומר שיש לו מחויבות הפקות מקור כמו לערוץ 2 ולערוץ 10, וחדשות?
רני בלייר: או שהוא נשאר עם מחויבויות להפקות מקור ברמה של 2 מיליון שקלים והרבה מאוד יוצרים רוסיים שלא עובדים.
רני בלייר: זאת השאלה.
יפה ויגודסקי: הערה של משפט אחד בהתייחס למה שאמר מר מוקדי ונציגי הממשלה.
יפה ויגודסקי: הטלוויזיה החינוכית נמצאת ב-dtt, לא יעזור לכם, היא שמונה שעות ב-dtt.
יפה ויגודסקי: זאת אומרת, הממשלה החליטה שהיא כן שם, לשמונה שעות, בשמונה שעות שהן לא רלוונטיות.
יפה ויגודסקי: כל מה שמבקשת הטלוויזיה החינוכית זה לעבור ל-33.
יפה ויגודסקי: אתם רוצים להגביל אותה ב-33 לשמונה שעות?
יפה ויגודסקי: תגבילו אותם.
יפה ויגודסקי: ולא שהיא לא שם, היא שם, היא נמצאת שם, היא לא סטודנטית חופשית, היא לא אורחת חדשה, היא נמצאת שם.
יפה ויגודסקי: אל תתייחסו לערוץ 33, תתייחסו לטלוויזיה החינוכית.
יפה ויגודסקי: אתם מדברים על רגולציה, מרגע שהיא תהיה ב-dtt, יש לה שם רגולציה, אז על מה אנחנו מדברים כאן?
יהודה סבן: אני אחזור.
יהודה סבן: כל עוד שהנושא לא יידון בממשלה ותתקבל החלטה אחרת בעניין ערוץ 23, הוא שונה, כיוון שהוא גוף ממשלתי, או יחידה ממשלתית---
יצחק וקנין: לגבי ערוץ 9, הממשלה קיבלה החלטה?
יהודה סבן: יש הבדל מהותי בין שניהם.
יפה ויגודסקי: בטח שיש הבדל, כי אחד מסחרי וניגש למכרז והשני יושב על פי חוק.
יהודה סבן: אין זה אומר שאנו תומכים בכניסת ערוצים מסוימים ל-dtt, אבל המצב הוא שונה לחלוטין.
יהודה סבן: ערוץ 23---
יצחק וקנין: מה דעתכם על ערוץ 9?
יהודה סבן: אני משיב.
יהודה סבן: לא יעלה על הדעת שנושא ערוץ 23 יעלה לפני שהנושא ידון בממשלה.
יפה ויגודסקי: לא מדובר על ערוץ 23, למה אתה נתפס בשוליים?
יפה ויגודסקי: לא מדבור על 23, מדובר על הטלוויזיה החינוכית שנמצאת כבר בתוך הדי.סי.
יהודה סבן: אז אני אתקן את עצמי, לנושא הטלוויזיה החינוכית---
יפה ויגודסקי: אבל היא שם, היא שם בשמונה שעות.
מנשה סמירה: אני מבקש שתי הבהרות חשובות לדיון.
מנשה סמירה: כאחראים על ההפצה של הטלוויזיה הדיגיטלית, אין לנו שום כוונה ולא חשבנו שצריך להפוך אותה למערכת פלטפורמה חדשה נוספת ולכן אנחנו סבורים שצריך לשמור על הייעוד שלה והייעוד שלה זה הערוצים הפתוחים והברודקסטרים החדשים בעלי הרישיון, ואם ירצו להעלות נוספים, שיעלו כבעלי רישיון, תחת הפיקוח וכל מה שנדרש.
מנשה סמירה: הערה שנייה לצד של הפרסומות.
מנשה סמירה: עלייתו של ערוץ, לא במעמד של ברודקסט, עם מחויבויות של ערוץ נישה, אבל עם אפשרות למכור פרסומות באופן חופשי, תשבש בצורה גדולה הרבה יותר את האיזונים בעוגת הפרסום.
מנשה סמירה: זאת אומרת, גם ככה אנחנו מתלבטים על עוגת הפרסום, כמה בעלי רישיון אולי יהיו מסוגלים, אולי עוד אחד?
מנשה סמירה: ומה יקרה אם יהיו פרסומות בכבלים?
מנשה סמירה: אם נעלה עכשיו ערוץ עם מחויבויות של נישה וניתן לו את הפלטפורמה הפתוחה, זה ישבש בצורה משמעותית את היכולות של הקיימים להתקיים.
מנשה סמירה: הערה אחרונה; אני מודאג מהמצב הקיים במערכת הדיגיטלית, ואמרתי את זה לרשות השידור ואני אומר את זה פעם נוספת.
מנשה סמירה: מאחר וההסדר לא מתקיים עם רשות השידור, בגלל הקשיים שיש ברשות השידור, ומאחר ו-33 לא מספק את הסחורה, ואנחנו התחייבנו לתת לציבור חמישה ערוצים, והם קנו ממירים, לכן העברה של 23, ללא קשר לדיון העתידי, היא קריטית, היא נכונה, כולל, גב' ויגודסקי, העברה של רצועת השידור בערוץ 2 לתוך 33.
מנשה סמירה: לא לשכוח גם את זה.
מנשה סמירה: כלומר זה מנקה לנו את העניין ומסדר לנו את הערוצים בצורה נכונה כבר במצב הנוכחי, מאפשר לרשות השידור לחסוך 5 מיליון שקל בשנה תשלום על 33, שהוא לא מסוגל לשלם אותו ולכן הוא גם לא סוגר את ההסכם, ואותו כנ"ל לגבי השמונה שעות שיש לו בחינוכית.
מנשה סמירה: לכן המהלך הזה מתבקש, לאלתר.
אופיר אקוניס: משרד המשפטים עוד לא התייחס.
דנה נויפלד: אני מבקשת שתי הערות, בשביל הפרוטוקול.
דנה נויפלד: אני מבינה שהבהיר יושב ראש הוועדה לעניין הרוב הפוליטי והאינטרס הציבורי, ואני מבקשת להתייחס בהמשך לכך, בלי קשר לעמדת הממשלה כרגע שאלה הערוצים, כמו שמפורטים בהצעה, הם אלה שייכנסו.
דנה נויפלד: אבל אם בכל זאת ערוץ נוסף ייכנס, אני מבקשת להעיר שתי הערות.
דנה נויפלד: אחד, ככל שמבקשים להכניס ערוץ שדובר שפה רוסית, זה לא בהכרח חייב להיות ערוץ 9.
דנה נויפלד: זה דבר ראשון שחייב להיאמר.
דנה נויפלד: ההנחה היא ויצירת הזהות בין האינטרס הציבורי, שיעלה ערוץ שדובר שפה רוסית, לבין ערוץ 9, זה לא קשר שהוא הכרחי וישיר.
דנה נויפלד: זה דבר ראשון.
דנה נויפלד: זה לא מובן מאליו בכלל.
דנה נויפלד: הערה שנייה שאני מבקשת לומר, זה לא אחד או אפס, זה לא עולה או לא-עולה בלבד.
דנה נויפלד: הוועדה יכולה לשקול ולומר שככל שהיא מבקשת להוסיף ערוץ נוסף, בין אם הוא ערוץ 9 ובין אם הוא ערוץ אחר, להטיל עליו חובות נוספות, כי בעל נשכח שלערוצי הברודקסט יש מחויבויות מאוד משמעותיות והם משלמים בעד זכותם לעלות על ה-dtt ולהיות מועברים לכלל האוכלוסייה בשידורים פתוחים.
דנה נויפלד: לכן ככל שהוועדה כן תוסיף ערוץ נוסף, אני סבורה ומציעה שהיא תשקול איך היא אמורה להיות דומה יותר לערוצי הברודקסט ולעמוד במחויבויות ציבוריות, כי כמובן הוועדה אחראית על האינטרס הציבורי ולדאוג לאינטרס הציבורי במלואו, לרבות אותם אינטרסים שבאים לידי ביטוי במחויבויות שמוטלות עליהם.
יצחק וקנין: האמת שאני עדיין מבולבל מפני שעד הרגע הזה אני לא שומע מה עמדת הממשלה.
נגה רובנשטיין: אנחנו מתנגדים.
נגה רובנשטיין: אנחנו מתנגדים להעלאה של ערוץ 9, ומכל מקום, אם רוצים להעלות ערוץ רוסי, שמשדר בשפה הרוסית, זה לאו דווקא צריך באמת להיות ערוץ 9, עם כל המחויבויות שנלוות לזה.
אופיר אקוניס: היועצת המשפטית, את רוצה לסכם את ערוץ 29?
אתי בנדלר: אני רוצה לומר שכל הדיונים שאני חושבת שכמעט שתי ישיבות הוקדשו רק לשאלה מי עוד יהיה רשאי לעלות למערך ההפצה הדיגיטלי, בהתאם למוצע כאן בסעיף 29, למעשה לא נשמעו פרט לכך הערות כלשהן בנוגע לכל הפסקה הזאת ולכל התיקונים המוצעים בסעיף 51(א) לחוק הרשות השנייה.
אתי בנדלר: הסעיף הזה דן גם בשאלת מימון עלויות עיבוי המערכת הדיגיטלית לצורך קליטתם של הערוצים הנוספים.
אתי בנדלר: כי, כפי שהזכיר מר סמירה, המערכת שנבנתה עד כה ושצורת מימונה נקבעה בחוק, כפי שתוקן בשנת 2008, אם אינני טועה, מיועדת לחמישה עד שישה ערוצים.
אתי בנדלר: עכשיו מוצע לאפשר לערוצים נוספים לעלות וכאן מדובר בעצם בהתאם למוצע לכל בעלי רישיונות לשידורי טלוויזיה, לפי חוק הרשות השנייה, ולערוץ הייעודי בשפה הערבית, דבר שקרוב לוודאי יחייב עיבוי המערכת, או כפי, שוב, אני נתלית בדבריו של מר סמירה, זה יחייב עיבוי המערכת ויש לכך עלויות לא קטנות.
אתי בנדלר: בהתאם למוצע, מי שישא בעלות הקמת המערכת הנוספת, או עיבויה לצורך העניין, יהיו אלה שכבר נמצאים במערך.
אתי בנדלר: זאת אומרת אומרים לנוכחים, שיושבים בבית, שנמצאים בבית, אומרים ליושבי הבית, 'אתם צריכים לקבל אורחים ואתם תשאו בהוצאות לצורך הרחבת הבית, כדי לקבל אותם'.
אתי בנדלר: גם המנהל הכללי של רשות השידור, מר שקלאר, שלח מכתב בקשר לעניין הזה וגם המנהל הכללי של הכנסת מתנגדים להצעה כפי שהוצעה על ידי הממשלה.
אתי בנדלר: אנחנו חושבים שהתפיסה הזאת איננה נכונה ואני מבקשת, כיוון שהמנהל הכללי של הכנסת איננו כרגע והיתה ישיבה עם נציגי האוצר השבוע בעניין הזה, אך עדיין לא קיבלנו תשובה סופית של נציגי האוצר שמייצגים את הממשלה לצורך העניין, אני מבקשת שבכל מקרה הוועדה תשוב ותדון בסעיף הזה בהמשך.
אתי בנדלר: זאת אומרת לא רק בשאלה מי יהיו הערוצים שיעלו על מערך השידורים הדיגיטליים, אלא גם איך מממנים את זה.
אסי מסינג: אני אבהיר רק לעניין הזה.
אסי מסינג: ראשית, הדוגמה של מבקר שמגיע לבית ומשיתים את העלות, היא לא כל כך נכונה, מכיוון שדרי הבית הקימו להם את הבית לא על חשבונם, לכן הדוגמה לא נכונה.
אסי מסינג: הדבר השני הוא שלטעמנו החלוקה בין עלות הפצה לעלות שדרוג של המערכת והקמה היא חלוקה מלאכותית, מכיוון שאין מחלוקת למשל שעלות ההפצה עצמה צריכה ליפול על כלל המשדרים, ומשכך, החלוקה בין אם מדובר בעלויות חד פעמיות ובין אם מדובר בעלויות קבועות, היא חלוקה מלאכותית וסמנטית לחלוטין, ולכן כשם שצריך לשאת בעלויות של התפעול, כך גם צריך לשאת בעלויות של השדרוג של המערך, על כל המשתמע מכך.
אתי בנדלר: אדוני היושב ראש, יש לי תשובה כמובן לכל אחת מהטענות האלה.
אתי בנדלר: השאלה אם אתה רוצה לקיים את הדיון עכשיו.
אופיר אקוניס: אני חושב שמיצינו את הדיון הזה, הבנו את כל ההשלכות המשפטיות, החוקתיות, הציבוריות של הסוגיות שעלו כאן לגבי הערוצים ובאמת זה דיון מאוד עמוק ואני חושב שצריך לקבל בו הכרעה, אבל לא היום.
אתי בנדלר: אז את נושא העלויות נדחה לישיבה אחרת.
אופיר אקוניס: אנחנו עוברים עכשיו להמשך ההקראה.
אופיר אקוניס: מר מסינג, אתה מקריא את סעיפי החוק.
אסי מסינג: אנחנו נעבור לפסקה (30).
אופיר אקוניס: אנחנו הקראנו את סעיף (29), אם אינני טועה, עד תומו.
אופיר אקוניס: ,
אסי מסינג: אמנם (30) מתייחס לסוגיה הזאת, אבל אני מציע שבכל זאת נקרא אותו.
אסי מסינג: (30) בסעיף 51 ב – (א) בסעיף קטן (א) במקום "של ערוץ 2 והערוץ השלישי" יבוא "שמשדרים בעלי הזיכיונות לשידורי טלוויזיה".
אסי מסינג: (ב) אחרי סעיף קטן (א) יבוא: (א1) הרשות תפיץ באמצעות תחנות השידור הספרתיות את שידורי הטלוויזיה של בעל רישיון לשידורי טלוויזיה, במסגרת ערוץ טלוויזיה אחד; תחילת הפצה כאמור תהיה לא יאוחר מתום שנה מהמועד שבו הודיע בעל הרישיון האמור.
אסי מסינג: אחרי סעיף קטן (ב) יבוא: (ב1) הרשות תפיץ, לפי בקשה של בעל רישיון לשידורי ערוץ ייעודי בשפה הערבית, את שידורי הטלוויזיה שמשדר בעל הרישיון האמור, במסגרת ערוץ טלוויזיה אחד.
אסי מסינג: תחילת הפצה כאמור תהיה לא יאוחר מתוך שנה מהמועד שבו הודיע בעל הרישיון האמור כי הוא מבקש שהרשות תפיץ את שידוריו, ובלבד שהודיע כאמור באחד ממועדים אלה: (1) לא יאוחר מתום שנה, וכאן זה צריך להיות 'מיום תחילתו של חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010), התשס"ט-2009.
אסי מסינג: (2) במועד הפסקת שידורי הטלוויזיה באמצעות תחנות שידור ראשיות לשידורי טלוויזיה בשיטה האנלוגית, כאמור בסעיף 51(א)(2) או (א)(3) או בכל מועד לאחר מכן.
אסי מסינג: (ג) בסעיף קטן (ה) במקום "ושל רשות השידור" יבוא "של רשות השידור ושל בעל רישיון לשידורי ערוץ ייעודי בשפה הערבית", אחרי "בסעיף קטן (ב)" יבוא "או (ב1)", אחרי "כאמור בסעיף קטן 51א(א1)" יבוא "ושל בעלי הרישיונות כאמור בסעיף 51א(א)(1א) ואחרי "שבעלי הזיכיונות" יבוא "או שבעלי הרישיונות".
אסי מסינג: (ד) בסעיף קטן (ו) במקום "ורשות השידור" יבוא "רשות השידור ובעל רישיון לשידורי ערוץ ייעודי בשפה הערבית".
אסי מסינג: הסעיף הזה עניינו ההתאמות הנדרשות לצורך הוספת בעלי רישיון לשידורי ערוץ ייעודי בשפה הערבית.
אסי מסינג: מה שניתן כאן, אפשרות לאותו בעל רישיון, בדומה למה שניתן לערוץ הכנסת ולרשות השידור, לבחור להצטרף למערך השידורים הספרתי וניתנו לו כאן שני מועדים אפשריים.
אסי מסינג: המועד הראשון זה תוך שנה ממועד תחילתו של חוק זה והמועד השני זה המועד שבו צפויים להתפנות התדרים וכך ניתן יהיה להצטרף למערך, אם יצטרכו להוסיף מרבב.
אסי מסינג: יש כאן גם התייחסות לשאלת אופן המימון וכולי, ההתאמות הנדרשות לצורך הסעיף של 51ב.
אופיר אקוניס: יש הערות לסעיף הזה?
יפה ויגודסקי: כן.
יפה ויגודסקי: מה זה 'או בכל מועד לאחר מכן'?
יפה ויגודסקי: לא מוגבל?
אסי מסינג: או בכל מועד לאחר מכן, לאחר שבמועד שבו כבר יהיו תדרים פנויים, תהיה אפשרות ל---
יפה ויגודסקי: הניסוח לא ברור, הניסוח הוא זמן בלתי מוגבל.
אסי מסינג: נכון.
אסי מסינג: יש פה שתי נקודות בחירה---
יפה ויגודסקי: אתה רוצה לשמור מקום לערוץ שלא קיים בלי הגבלה של זמן?
יפה ויגודסקי: מתי שהוא יקום?
דנה נויפלד: לא, זה לא מה שכתוב פה.
אסי מסינג: זה לא עניין של לשמור, אין פה עניין של שמירה.
אסי מסינג: לאחר מועד תום הפסקת השידורים בשיטה האנלוגית---
אביגדור דנן: אבל זה צריך להיות ברור, כי אפשר לקרוא את זה בשני אופנים.
אסי מסינג: אני לא יודע איך אפשר לקרוא את זה בשני אופנים.
אסי מסינג: מה שמוצע כאן, שתי נקודות בחירה.
אסי מסינג: הנקודה הראשונה היא לא יאוחר מתום שנה מיום תחילתו של החוק, ונקודת הבחירה השנייה היא במועד שמתחיל, בתום הפסקת השידורים האנלוגית, או לאחר מכן.
אביגדור דנן: או לאחר מכן צריך להתייחס למועד הפסקת השידורים האנלוגית.
יפה ויגודסקי: לא בכל מועד לאחר מכן.
יפה ויגודסקי: זה גם לא היה הסיכום בזמנו---
אביגדור דנן: אני אחדד את ההערה.
אביגדור דנן: הסעיף הזה מדבר על מועד הפסקת השידורים האנלוגיים.
אביגדור דנן: יש שם אחר כך הסתייגות שאפשר לדחות את מועד הפסקת השידורים האנלוגיים ואחר כך 'או מועד לאחר מכן'.
אביגדור דנן: זה כבר יוצר איזה שהוא חוסר היגיון, שיהיה ברור שהכוונה---
יפה ויגודסקי: זה זמן בלתי מוגבל.
אביגדור דנן: כן, צריך ליצור איזה ניסוח שכן מגביל את המועד.
אסי מסינג: אני מתנצל שאני לא מבין את ההערה.
אסי מסינג: אולי היועצת המשפטית של הוועדה הבינה את ההערה, אני לא מבין את ההערה שלהם.
אסי מסינג: יש פה הערת נוסח שאני לא מבין מה היא.
אביגדור דנן: אנחנו טוענים שהסיפא של (ב1)(2) שקובעת, 'או בכל מועד לאחר מכן', קצת מבלבלת ויכולה להיקרא בכמה פרשנויות.
יפה ויגודסקי: 'או בכל מועד לאחר מכן', זה זמן בלתי מוגבל, אפשר להקים אותו בזמן בלתי מוגבל.
יפה ויגודסקי: כלומר שומרים מקום לערוץ.
אסי מסינג: אבל זו המשמעות, הפסקת השידורים בשיטה האנלוגית.
אתי בנדלר: בדיוק, זה לא ששומרים.
אסי מסינג: אז ניתן יהיה להקים אותו בכל זמן נתון, שהוא יוכל להצטרף.
אסי מסינג: אני לא מבין.
אופיר אקוניס: אנחנו לא יכולים להצביע על הסעיף הזה, כי יש לו קשר לסעיף הקודם שלא הוצבע, אז באין הערות, מר מסינג ימשיך בהקראה.
אסי מסינג: (31) – בסעיף 52 - (א) בסעיף קטן )א( - (1) האמור בו יסומן "(1)" ובו במקום "כאמור בסעיף 51א(יב)" יבוא "לפי סעיף 51א(ד)" או "(ד1).
אסי מסינג: (2) אחרי פסקה (1) יבוא "(2) בעל רישיון לשידורי טלוויזיה, רשות השידור ובעל רישיון לשידורי ערוץ ייעודי בשפה הערבית יפקידו, לפי דרישתה של הרשות, ערבויות להבטחת המימון של עלות ההקמה לפי סעיף 51א(ד)(1)".
אסי מסינג: (ב) בסעיף קטן (א1), במקום "ומרשות השידור" יבוא "מבעל רישיון לשידורי טלוויזיה, מרשות השידור ומבעל רישיון לשידורי ערוץ ייעודי בשפה הערבית".
אסי מסינג: סעיף 52 לחוק עניינו מתן ערבויות ובטוחות של בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה ושל רשות השידור לצורך התפעול, ובעניין הספציפי שלנו, לצורך תשלום דמי הפצה במערך ה-dtt.
אסי מסינג: כאן מוצע להוסיף את בעל הרישיון לשידורי טלוויזיה ואת בעל הרישיון לשידורי ערוץ ייעודי בשפה הערבית שיפקידו את הערבויות הדרושות לצורך מימון עלות ההקמה וכן כמובן להתאים את זה לעניין ההפצה, כפי שקיים בנוסח הקיים.
דורון אבני: האם קוראים את הסעיף הזה כי הוא גם רלוונטי להערתה של היועצת המשפטית, בדיוק לסוגיה של איך מממנים את המערך ומי נושא בעלויות ואם מקזזים מתמלוגים או לא מקזזים מתמלוגים?
קריאה: או שנדון בזה בישיבה הבאה, כמו שאמרתם.
אביגדור דנן: הם אגודים באגודה אחת.
אופיר אקוניס: אתה יכול להקריא, אבל לא נדון בו.
אסי מסינג: (32) בסעיף 53(א) במקום "כאמור בסעיף 51א" יבוא "לפי סעיף 51א(ד)".
אסי מסינג: סעיף 53 שעניינו האפשרות, כפי שציינתי בישיבה הקודמת, של בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה לקזז את התשלומים שהוא מממן לצורך הקמת המערך מהתמלוגים שהוא משלם, וכאן אנחנו מציעים להתייחס לנושא כמובן לפי עלויות ההקמה שהצענו בהצעה הקודמת, היינו עד מועד המעבר ושל השחקנים הקיימים, וכמובן שצריך להניח שהסעיף הזה מתייחס כל עוד יש תמלוגים.
אסי מסינג: כמובן בהנחה שאין תמלוגים, אז הסעיף הזה הופך להיות לא רלוונטי.
אסי מסינג: (33) 'שידור בערוץ נפרד': אחרי סעיף 53 יבוא : "53א בעל רישיון לשידורי טלוויזיה ישדר בערוץ אחד שבו ישודרו שידורי בעל הרישיון, חברת החדשות ושידורי הרשות, כמשמעותם בסעיף 48 בלבד".
אסי מסינג: הסעיף הזה, עניינו החיוב של בעל הרישיון לשדר את כל השידורים שלו, כולל חברת החדשות ושידורי הרשות שניתנים לעשות לפי סעיף 48, במסגרת ערוץ אחד בלבד.
אופיר אקוניס: הערות, רבותיי.
שאול מגנזי: אנחנו רוצים להסתייג מהנוסח של הסעיף הזה כפי שהוא מנוסח, כיוון שאנחנו חושבים שצריך לאפשר לשני גורמים גם להיות בעל רישיון בו זמנית באותו ערוץ.
שאול מגנזי: אנחנו לא רואים שום מניעה, שום חזקה או היגיון דווקא שאחד ישדר.
שאול מגנזי: כמו שבערוץ 2 היום משדרים שני גורמים, ואם יחליטו להתמזג, יתמזגו, ואם לא, לא.
שאול מגנזי: לא צריכה להיות שום מניעה מבחינתנו לאפשר לשני גורמים, כל אחד ישקיע את מה שהוא צריך להשקיע ולעמוד במחויבויות.
אופיר אקוניס: אוקי, להמשיך במתכונת הקיימת.
אופיר אקוניס: אתה רוצה להסביר לחברי הכנסת את הרציונל שהצגת עכשיו?
שאול מגנזי: כפי שמנוסח כאן, בעל רישיון לשידורי טלוויזיה ישדר בערוץ אחד שבו ישודרו שידורי בעל הרישיון.
שאול מגנזי: כלומר בעל רישיון אחד, חברה אחת, תאגיד אחד שמחזיק ברישיון.
שאול מגנזי: אנחנו אומרים שאין שום קדושה בעניין הזה, אפשר ששני גורמים יגיעו להבנה ביניהם וישדרו באותו אפיק, בדיוק כמו שאנחנו משדרים בערוץ 2; שני גורמים, רשת וקשת.
נחמן שי: שניהם בעלי רישיון?
שאול מגנזי: שניהם יהיו בעלי רישיון.
נחמן שי: אתה אומר שיכול להיות שיהיו שני בעלי רישיון שישדרו בערוץ אחד?
שאול מגנזי: בדיוק, בחלוקה של השבוע ביניהם.
נחמן שי: אני מבין מה שהוא רוצה, אבל השאלה אם זה עומד.
שאול מגנזי: אם זה עומד במה?
אתי בנדלר: אחת הסיבות של מעבר לרישיונות זה שוק חופשי.
שאול מגנזי: איך זה מונע מהשוק להיות חופשי?
שאול מגנזי: שיבואו עוד מאה חברות כאלה ויתחלקו לחמישים-חמישים, מה זה משנה?
שאול מגנזי: מה זה מונע?
לבנת אוליאל: בהמשך נתאחד, נתמזג, באישורים הנדרשים.
דנה נויפלד: אנחנו שוכחים קצת את הסיבה למעבר.
דנה נויפלד: הסיבה שהיינו בעולם של זיכיונות עד עכשיו במשטר שונה והיתה חלוקה של הימים באופן שהיתה היה לאפשר, בגלל התדרים המוגבלים, ליותר מגורם אחד להחזיק בזכות לשדר וליצור ביניהם סוג של תחרות על הימים, התחרות היתה בהתאם לימים.
דנה נויפלד: היום, כשאנחנו עוברים לעולם חדש, שיש לנו עולם בלתי מוגבל של תדרים, אין שום סיבה לחלוקה הזאת.
דנה נויפלד: יותר מכך, בשביל ליצור ריבוי של גורמים משדרים ובשוק חופשי, כל אחד שרוצה יבוא, ייקח רישיון וישדר לפי תנאי הרישיון.
דנה נויפלד: אין מניעה למיזוג.
שאול מגנזי: זה לא מוסיף ולא צריך להמעיט וזה לא מונע מהתחרות בשוק.
אופיר אקוניס: מר סמירה, אתה רוצה להעיר על הרציונל הזה?
מנשה סמירה: הרציונל בדיונים עד כה של לפתוח את השוק, לתת לכל ערוץ בעל רישיון אחד ולאפשר להם כמובן להתמזג וכן הלאה.
מנשה סמירה: רשת העלו את ההצעה הזאת---
דנה נויפלד: אין מניעה שיתמזגו.
אופיר אקוניס: מר מגנזי, אומרת נציגת משרד המשפטים שאין שום בעיה במיזוג.
שאול מגנזי: לא רוצים להתמזג.
שאול מגנזי: לא בשלו התנאים להתמזג.
אופיר אקוניס: מר מגנזי, אנחנו יושבים פה כל כך הרבה שעות על החוק הזה כדי לקדם את הסעיף, גם זה.
שאול מגנזי: על ה-dtt שבסוף לא יחליטו כלום, דנו פה, לדעתי 12 שעות.
אופיר אקוניס: לא, לא.
אופיר אקוניס: על הסעיף הזה אנחנו מחליטים כבר היום, אם אין הערות נוספות.
אופיר אקוניס: הערות נוספות לסעיף?
ירמי קדושי: הסעיף הזה, העניין הזה שכמה גופים יוכלו להחזיק ערוץ, זה קודם כל חשוב כי זה ייתן באמת לחברות או לאנשים שיש להם אולי כח כלכלי מוגבל או משהו כזה להתאחד עם כמה גופים ולפתוח יחד ערוץ, ואני חושב שצריך להתיר את זה שזה יקרה, אבל לצד זה צריך גם למנוע מצב שבן אדם אחד יהיה בכמה אחוזים בכל מיני ערוצים.
ירמי קדושי: אני לא רואה את זה בחוק.
ירמי קדושי: איפה קיימת המגבלה הזאת שכל בן אדם שמקים ערוץ והוא שותף אפילו באחוז אחד בערוץ יהיה אסור לו להיות שותף באף ערוץ נוסף באחוזים מסוימים, בכל דרך שהיא, גם עקיפה וגם ישירה.
ירמי קדושי: לצד זה לתת באמת לגופים מסוימים להיות ביחד בעלי ערוץ, כי כמו שאנחנו יודעים, יש פה מחויבות קשה ולתת לעוד אנשים להיכנס לשוק הטלוויזיה ולאנשים שגם מייצגים ציבור חלש.
ירמי קדושי: אני חושב שזה מאוד חשוב שזה יקרה.
ירמי קדושי: זה צריך להיות אחד לצד השני, כי זה חשוב שלא יהיה פה מונופול, שליטה רק של בעלי ההון על ערוצי הטלוויזיה.
אופיר אקוניס: אם אין הערות נוספות, אני אעמיד את הסעיף הזה להצבעה.
אופיר אקוניס: פסקה (33), סעיף 53.
אתי בנדלר: סעיף 53א לחוק.
אופיר אקוניס: מי נגד?
אופיר אקוניס: אין מתנגדים.
אופיר אקוניס: הסעיף אושר.
אופיר אקוניס: סעיף 53א אושר.
אסי מסינג: (34) בסעיף 54(א) אחרי "שידורי טלוויזיה יתקיימו" יבוא "עד למועד המעבר".
אסי מסינג: סעיף 54, עניינו איחוד בעל זיכיון בערוץ 2 או בעל זיכיון בערוץ השלישי ואנחנו מציעים כאן את ההתייחסות לכך שהסעיף הזה כמובן יהיה רלוונטי עד מועד המעבר מכיוון שלאחר מכן אין יותר בעלי זיכיון ואין התייחסות.
אסי מסינג: זה הסעיף המשלים של הסעיף הקודם שדיברנו עליו.
אופיר אקוניס: אנחנו מאשרים את הסעיף הזה?
אופיר אקוניס: לא היתה התנגדות ולא היו נמנעים.
אופיר אקוניס: בבקשה לסעיף הבא.