GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דורון אבני: מה שעורך דין ונג בעצם אומר, והוא צודק, שהסעיף הזה מאפשר לרשות השנייה לאשר שיתופי פעולה בתוך ערוץ 2, בין שני זכיינים באותו ערוץ.
דורון אבני: למשל, אם ערוץ 2 וערוץ 10 היום רוצים לשתף פעולה, אין לנו אפשרות לאשר את זה, ואין לנו גם אפשרות לאשר במצב של גופים לוויינים, כמו JCS, שהם נחשבים לבעל זיכיון.
אתי בנדלר: על זה אתה מדבר?
אתי בנדלר: לא, הוא דיבר על סעיף קטן (ב) של שיתופי פעולה בין זכיינים באותו ערוץ והוא הוסיף ואמר, בצדק, שזה לא יהיה רלוונטי בעתיד ואכן כך, ולא מוצע לטפל בזה.
מנשה סמירה: לא, אבל הוא גם אמר שצריך לשקול שלכשיהיו בעלי רישיון יחידים בערוץ, שכן יהיה אפשר לתת שיקול דעת כדי לאפשר כן שיתופי פעולה כאלה ואחרים, ויש בזה היגיון בתעשייה שמתרחבת.
מנשה סמירה: וזה נכון.
אתי בנדלר: האם הממשלה רוצה לשקול את ההצעה הזאת?
אסי מסינג: יכול להיות שאנחנו צריכים לשוב להערה הקודמת.
אסי מסינג: השינויים שמציעים כאן מדי סעיף הם שינויים שיכולים לדעתי להאריך את הדיונים של הוועדה בעוד עשרות מילים.
אסי מסינג: זאת הצעת חוק גם כך מורכבת ואם בכל סעיף אנחנו ננסה לשקול מחדש שינויים, אז אנחנו---
אופיר אקוניס: נו, אז מה?
אופיר אקוניס: מר מסינג, זה לא טיעון.
אסי מסינג: לא, אין שום בעיה, יש עוד הרבה סעיפים בחוק הרשות השנייה שלא נגענו בהם ויכול להיות שצריך להתאים אותם, אבל יש מספיק זמן עד 2012, עד מועד המעבר, לעשות חשיבה מחודשת על כל הסעיפים האלה, ואם צריך לעשות שינויים אפשר לעשות הצעת חוק מסודרת שנדון בה.
אסי מסינג: מדוע צריך לעשות הכל עכשיו?
אופיר אקוניס: הועלו פה כל כך הרבה הצעות חוק נפרדות.
דנה נויפלד: חוץ מזה, אין פה אף אחד מהממונה על הגבלים עסקיים, אז שיתופי פעולה בין ערוצים זה לא דבר של מה בכך.
אתי בנדלר: זה מה שאני מבקשת, התייחסות עניינית, במקום להגיד על כל דבר---
דנה נויפלד: לא, אז בואו ניתן תשובה עניינית.
דנה נויפלד: הנושא הזה עולה פה לראשונה.
דנה נויפלד: עד היום לא היו שיתופי הפעולה בין ערוצים והחוק לא אפשר את זה.
דנה נויפלד: המצב שרצו לאפשר פה, כמו שנאמר, זה שותפים בין הזכיינים אחד לשני וזה המצב שקיים, שלא יהיה רלוונטי, צודק מר ונג, במקום שבו יהיה מעבר לרישיונות.
דנה נויפלד: ככל שמתבקשת פה הצעה אחרת וחדשה, זה מעלה היבטים לדוגמה של הממונה על ההגבלים העסקיים לצורך העניין, ואין פה נציג כזה, זה נושא חדש, נושא שלא נדון, וזהו.
אופיר אקוניס: מה המצב היום?
דנה נויפלד: אין שיתופי פעולה בין הערוצים.
אילאיל לבנת: אני רוצה להגיד משהו, האיום הזה כל הזמן שאנחנו מבזבזים את הזמן בהערות שלנו---
אופיר אקוניס: בסדר, דיברנו על כך.
אופיר אקוניס: מה זה שיתוף פעולה בין בעלי רישיונות, למשל?
דנה נויפלד: אין שיתופי פעולה היום, אין מצב, החוק לא מאפשר.
אופיר אקוניס: מר סמירה, אם ערוץ 36 ו-77 ירצו לשתף פעולה בעניין כלשהו, מה יקרה?
דנה נויפלד: גם היום אסור.
אופיר אקוניס: היום אסור, ואתם אומרים שגם בעתיד יהיה אסור.
אופיר אקוניס: יפה, אבל הם באו עם איזה הצעה מעניינת
דנה נויפלד: אז צריך פה ממונה על הגבלים עסקיים, זה לא משהו שאני יכולה להגיד.
אופיר אקוניס: כן, זה קצת יותר רחב באמת.
אופיר אקוניס: מה זה שיתוף פעולה.
אופיר אקוניס: אתם יכולים לבוא ולומר שאתם עושים ימים שלמים משותפים, אתם קונים דרמה אחת או סדרה אחת, או המירוץ למיליון אחד.
אופיר אקוניס: מר שטרום, יש לך להאיר את עינינו, כממונה לשעבר?
דנה נויפלד: אבל פה הוא מייצג מישהו.
אופיר אקוניס: אמרתי, הודעתי.
דרור שטרום: בעניין הזה, בכל ההערות האזהרה, כולל נרות אדומים, הושמעו.
דרור שטרום: קודם כל יפה לראות שכולם ככה מאוד מודאגים מההיבט של הגבלים עסקיים וזה כמובן מחמם את הלב.
אופיר אקוניס: אתה העלית את הנושא על סדר היום הציבורי בתקופת כהונתך.
דרור שטרום: כן, אבל ברגע שיש שיקול דעת למועצה, זה לא מייתר את האישור של הממונה על ההגבלים העסקיים.
דרור שטרום: בכל מקרה הוא יידרש.
ורד אשכנזי: אין שום כוונה כזו.
דרור שטרום: אף אחד לא אמר שיש כוונה.
אופיר אקוניס: אנחנו שואלים אותו בנושא הגבלים עסקיים.
נחמן שי: אבל הוא לא בא כממונה על ההגבלים העסקיים.
דרור שטרום: חבר'ה, היתה אליי פנייה של יושב ראש הוועדה.
דרור שטרום: אם אתם לא רוצים שאני אדבר, אני לא אדבר.
אופיר אקוניס: אני ביקשתי ממנו לשמוע עמדה.
נחמן שי: באיזה כובע אנחנו---
אופיר אקוניס: אני שומע את מר שטרום, כמנהל לשעבר של הרשות להגבלים עסקיים, זה כמובן לא מייתר את העמדה הרשמית.
אופיר אקוניס: הוא לא מייצג כרגע את העמדה הרשמית.
אופיר אקוניס: עשינו את הגילוי הנאות, אמרנו שהוא מייצג כרגע---
נחמן שי: את מי הוא מייצג?
דרור שטרום: הוא שואל את מי אני מייצג ולי אין שום בעיה להגיד לו את מי אני מייצג.
דרור שטרום: אני מייצג היום את נגה תקשורת בעניין הבעלויות הצולבות של ערוצים משותפים.
דרור שטרום: הנושא עצמו הוא נושא די פשוט.
דרור שטרום: מבחינת חוק ההגבלים העסקיים, הסדר שקבוע בדין אחר יכול לדחוק את החובה לקבל את אישור הרשות להגבלים עסקיים, או את בית הדין, רק אם הוא הסדר מנדטורי.
דרור שטרום: זאת אומרת, אם היה כתוב למשל שהמועצה תכפה על בעלי רישיונות, או בעלי זיכיונות לצורך העניין שיתופי פעולה, לא היה צורך באישור הממונה על הגבלים עסקיים.
דרור שטרום: אם אני מבין נכון, לא בטוח שאני מבין את כל העומק של ההערה, הכוונה היא רק להקנות שיקול דעת למועצה לעשות את זה, אז ממילא כל אקט של שיקול דעת, לצדו קיימת החובה לקבל את אישור רשות ההגבלים העסקיים, או בית הדין להגבלים עסקיים, ויש מקומות גם, היכן שרצוי לסלק ספק, שאמרו שאין בזה כדי לגרוע מן החובה לקבל היתר על פי חוק ההגבלים העסקיים וזה אחד מהמקומות שבהם הדבר הזה קיים.
דרור שטרום: זהו, זאת היתה ההערה.
נחמן שי: מה מוצע?
נחמן שי: שיהיה למועצה שיקול דעת בלאפשר שיתוף פעולה?
אתי בנדלר: אולי אני אסביר את העניין.
אתי בנדלר: כל הנושא של הבעלויות הצולבות, בגלל החשיבות הרבה שלו, בעיקר בתחום התקשורת, מוסדר בחקיקה ראשית.
אתי בנדלר: המחוקק הראשי הוא זה שמתווה את הבעלויות הצולבות המותרות או האסורות.
אתי בנדלר: מה שמוצע כרגע, הצעה שלא נשקלה אלא שאני שומעת אותה כאן לראשונה, שהרשות השנייה תהיה רשאית להתיר, על אף האמור בחוק בעצם, שיתופי פעולה בין בעלי רישיונות שונים.
אתי בנדלר: מעבר לעובדה שלהצעה כזאת יכולה להיות השפעה מרחיקת לכת בתחום שאנחנו באמת לא בדקנו אותו, אני באופן אישי אמליץ לוועדה, אפילו בלי להבין את המשמעות של ההצעה הזאת עד הסוף, לא לאשר את ההצעה הזאת, מסיבה אחת פשוטה, ואנחנו נראה שבסעיף אחר מוצע להסמיך את המועצה לקבוע הוראות, על אף האמור בדין, על אף האמור בחקיקה הראשית, ואני אציע גם שם להתנגד.
אתי בנדלר: כי אני חושבת שהנושא הזה הוא כל כך קרדינלי, כל כך חשוב, כל כך חשובה כאן אמירה של המחוקק הראשי, לבוא ולומר שעל אף האמור בחוק, בחקיקה הראשית, המועצה תהיה רשאית לקבוע הסדרים אחרים, אני חושבת שזה לא ראוי.
אתי בנדלר: אני חושבת שכל הסדר בנושא הזה צריך להיות ברמה של חקיקה ראשית.
נחמן שי: המציאות מלמדת שישנם מצבים שכן ניתן לאפשר שיתוף פעולה וזה לא דבר שהוא בלתי מתקבל על הדעת ואני יכול לתת לכם עשר דוגמאות כאלה עכשיו, שבהם בשעתו בעלי הזיכיון שיתפו פעולה, לא קרה שום דבר לחופש הביטוי וכולי ובמקרים מסוימים זה בא לידיעת הממונֶה או הממונַה והם פסלו את זה.
נחמן שי: יש מצבים כאלה.
נחמן שי: לא צריך לשלול את זה על פניו.
נחמן שי: אי אפשר מראש לומר.
נחמן שי: אני מבין מה שאת אומרת, גברתי, אבל בואו ---
דורון אבני: ראשית, צריך לזכור שכבר היום, בחוק הקיים, יש סמכות למועצת הרשות השנייה, שהיא סמכות בעצם שלאחר קבלת החלטה תלויה גם באישור הממונה, ויושמה, לא אחת, לאשר שיתופי פעולה בתוך ערוץ 2.
דורון אבני: כלומר המועצה מפעילה שיקול דעת.
דורון אבני: אני לא חושב מצפה שבמקום שזכייני ערוץ 2, למשל, רוצים לשתף פעולה על תכנית מסוימת, שאנחנו נגיע לוועדת הכלכלה כדי שהיא תקבע הסדר בחקיקה ראשית לעניין הזה.
דורון אבני: זה עניין מקצועי שיש לו שני היבטים, יש לו את ההיבט התוכניתי שעליו מופקדת הרשות השנייה, ויש לו את ההיבט התחרותי, שעליו מופקד הממונה.
דורון אבני: עכשיו אנחנו הולכים שלב נוסף בתוך הצעת החוק כאן ומדובר על שיתופי פעולה בין ערוצים.
דורון אבני: בין ערוצים, עלתה כאן סוגיה שהיא בהחלט סוגיה נכבדה שצריך לבחון אותה, לגבי האפשרות שרוצים לשתף פעולה נקודתית, למשל שני הערוצים רוצים פעם בשנה לעשות תכנית מושקעת ליום העצמאות.
דורון אבני: עכשיו הם לא יכולים, ערוץ 10 וערוץ 2 לא יכולים לשתף פעולה.
נחמן שי: לא, אני אתן לך עוד דוגמה.
נחמן שי: ששני הערוצים רוצים לרכוש ביחד זכויות של משחקי כדורגל.
דורון אבני: אני רק רוצה להסב את תשומת הלב שהבעיה היא עוד יותר חמורה, מכיוון שההגבלה פה היא לא רק על הערוצים, היא גם על הגופים הלווייניים.
דורון אבני: זאת אומרת, למשל, ערוץ 10 היום לא יכול לרכוש שידורים מערוץ 8, למה?
דורון אבני: כי אביב גלעדי הוא בעל מניות בערוץ 2.
דורון אבני: אם מישהו הבין את כל הדבר הזה.
דורון אבני: אז בהחלט יש כאן סוגיה, אני לא אומר עוד איך להסדיר את זה, יש לזה כל מיני היבטים, גם משרדי הממשלה צודקים, זו סוגיה לא פשוטה, אבל מצד שני לנפנף את הסוגיה הזאת, כמו שעשו כאן חברינו היוצרים, זה גם לא נכון.
מנשה סמירה: הערה קצרה.
מנשה סמירה: עורכת דין בנדלר, לרשות השנייה, ואני חושב שזה צריך היה להיות הרעיון, בהסדרות ובשינוי ובעולם משתנה צריכות להיות איזה שהן גמישויות ולאפשר ולעשות את הדברים.
מנשה סמירה: מי שלא סומך, אז שימנה את האנשים שהוא סומך עליהם, אבל בוודאי לא צריך להיות טיעון כזה או אחר, איזה מועצה ועל מי נסמוך ואיך נעשה.
דנה נויפלד: זה לא מה שהיא אמרה.
מנשה סמירה: זה נשמע שהכל צריך להסדיר בחקיקה ראשית.
אתי בנדלר: אני אמרתי שבתחום הבעלויות הצולבות.
מנשה סמירה: לא, גם פסלת סעיף עתידי שנותן לרשות השנייה איזה שהיא גמישות ונגיע אליו, כמו שאמרת.
מנשה סמירה: הערה שנייה.
מנשה סמירה: בשעתו, וסוכם, היה צריך להיות שימוע בסוגיה הזאת.
מנשה סמירה: JCS ביקשו את זה ואחרים, ומטעמים כאלה ואחרים עוד לא התבצע, ולכן כן יש מקום, וליוצרים יש מה לומר, ולנו, ובוודאי לזכיינים, ולכן צריך למצות את ההליך הזה, בטרם יתקבלו.
מנשה סמירה: .. או לתת שיקול דעת או לתת למצות אותו.
נחמן שי: אני רוצה להמשיך.
נחמן שי: איזה מצבים אפשר שיתוף פעולה?
נחמן שי: ברצח רבין אנחנו אפשרנו לשדר ביחד.
נחמן שי: אף אחד לא ערער על זה, כי זה היה נראה טבעי, אבל למה?
נחמן שי: יכול להיות שהיינו צריכים לחייב כל זכיין לשדר בנפרד, אמרנו 'תשדרו ביחד, זה מקובל עלינו'.
נחמן שי: יכול להיות שמחר יהיה אירוע בין לאומי חשוב, שעלותו היא גבוהה ביותר, ואף בעל רישיון לא יוכל לבד לרכוש, אבל שניים ירצו לבוא ביחד ולרכוש.
נחמן שי: מה האינטרס הציבורי שלנו?
נחמן שי: שהאירוע יירכש וישודר, בשביל מה אנחנו פה?
נחמן שי: אז אם אחד לא יכול להרים את המשא, ירימו אותו שניים ושניים ישדרו את זה.
נחמן שי: אירועי ספורט, למשל.
דובר: ודאי לא היה צריך אישור של הממונה על ההגבלים, במקרה הטרגי.
נחמן שי: החלטנו בלי אישור, אבל יש עוד אירועים מהמשפחה הזאת, אירועים ממלכתיים ברמה מסוימת.
נחמן שי: לא צריך לסגור את האופציה.
אופיר אקוניס: אבל הדוגמה של רצח רבין היא לא טובה כל כך, כי מדובר בטרגדיה לאומית, ואנחנו מדברים פה על שיתופי פעולה כלכליים ומסחריים כאלה ואחרים.
אופיר אקוניס: היום אין כאן נציגות של הממונה על ההגבלים העסקיים.
אופיר אקוניס: כדאי שיישבו כאן באופן קבוע בחוק הזה, הנציגים של הממונה על ההגבלים העסקיים.
לאה ורון: הם מוזמנים באופן קבוע לכל הישיבות.
אופיר אקוניס: אני אמרתי שמר שטרום לא יכול לייצג, אמרתי שעמדתו אינה רשמית ולכן בישיבה הבאה אנחנו נעסוק בדבר בהשתתפות נמרצת ואקטיבית של נציג או הממונה עצמה, ואז ניתן אולי את דעתנו על העניין ונפתור את העניין.
אופיר אקוניס: אני חושב שאתה בהחלט העלית טיעון נבון, מבחינת ביצוע של הדברים.
דרור שטרום: ---קבוע של הממונה על ההגבלים העסקיים למצבי חירום.
נחמן שי: אבל אז עשינו את זה בלי היתר.
דרור שטרום: כי יש גם קומונסנס.
נחמן שי: אני חושב שצריך לתת לרשות השנייה את שיקול הדעת.
אופיר אקוניס: אני נוטה להסכים איתך.
אופיר אקוניס: בשביל מה הם קיימים?
אופיר אקוניס: בואו נסגור אותם.
אופיר אקוניס: אגב, הרי מדובר כל הזמן בעתיד, אז מדובר על אותו גוף שאמור להיות מוקם בשם ברית המועצות, כשמדברים כל הזמן על מועצת הרשות השנייה.
ניצן חן: ברמה העקרונית עוד מעט זה יגיע גם לסעיף שכן קשור אלינו, אבל כל מה שאמרו שני החברים הללו, אני מוסיף את צמד המלים 'מסכים אני'.
ניצן חן: זאת אומרת חקיקה ראשית צריכה להתעסק גם בבעלויות צולבות ולתת לרגולטור...
ניצן חן: לא לתת שיקול דעת לרגולטור זה לרוץ פה לוועדה כל שני וחמישי.
אופיר אקוניס: אתה אומר 'מסכים אני', ואני הסכמתי כבר עם חבר הכנסת שי וגם איתך וגם עם מר סמירה ואחרים.
דנה נויפלד: רק לפרוטוקול, אם אפשר לעשות תיקון קטן.
אופיר אקוניס: לא, אנחנו נעשה את התיקון עצמו בהשתתפות הממונה.
דנה נויפלד: אני רק רוצה להגיד לפרוטוקול, אני מדברת על המצב הקיים, הסעיף בעצמו אומר כבר היום שאין בסעיף כדי לגרוע מהוראות חוק ההגבלים העסקיים.
דנה נויפלד: כלומר ממילא זה נמצא כבר בילד אין בתוך החוק, שאומר את המובן מאליו שאין בחוק כדי לגרוע מהוראות של הממונה על ההגבלים העסקיים.
אמיר רוזנברג: הסוגיה היא לא לעניין חוק ההגבלים העסקיים.
אמיר רוזנברג: כשאנחנו לוקחים את דוגמאות הקצה האלה, כמו שחבר הכנסת שי לקח, אלה פשוט דוגמאות קצה שיכול להיות שהן גם דוגמאות קונצנזוס במידה מסוימת.
אמיר רוזנברג: לא זו הבעיה.
אמיר רוזנברג: יכול להיות שיש דברים שבאמת צריך לפתור אותם, הבעיה היא איזה פתח של אולם אתם רוצים לפתוח.
אמיר רוזנברג: אי אפשר לפתוח, בשביל הדברים המובהקים שרוצים להגן עליהם, לתת איזה אחריות גורפת או סמכות גורפת שאין עליה שליטה.
אופיר אקוניס: בשביל זה ברית המועצות תדע להגיד מה לעשות.
אמיר רוזנברג: לא.
אמיר רוזנברג: אם אני הבנתי נכון את מה שאומרת היועצת המשפטית של ועדת הכנסת, זה בדיוק מה שהיא התכוונה---
אופיר אקוניס: לא, אנחנו הולכים להקים גוף אמיתי.
אסי מסינג: למחוקק תהיה ועדת תוכן שתאשר שיתופי פעולה קונקרטיים?
אסי מסינג: איזה מן רעיון זה?
אמיר רוזנברג: לא, אנחנו לא רוצים להיכנס ויש---
אסי מסינג: תהיה תוספת עם רשימת התכניות?
אמיר רוזנברג: צריך לעשות רק דבר אחד, ובדרך כלל אנחנו גם סומכים על שיקול דעתם של---
אופיר אקוניס: אי אפשר הכל על המחוקק.
אמיר רוזנברג: ההיסטוריה מוכיחה גם ששיקול הדעת של הרשות השנייה, אדוני, היא דווקא מוכיחה את עצמה בדברים האלה.
אמיר רוזנברג: אבל לא זו הבעיה.
אמיר רוזנברג: הבעיה היא שצריך בתוך החקיקה, כשפותחים נושא כל כך מרכזי, להגדיר את גבולות הסמכות.
אופיר אקוניס: נדון גם בזה ונשמע גם את עמדת הממונה על ההגבלים.
אופיר אקוניס: אנחנו לא נצביע על זה, כי באמת יש פה שאלה שנדון בה עם הממונה.
אסי מסינג: (39) בסעיף 62ב – (א) בכותרת השוליים המלים "ובעל זיכיון" יימחקו.
אסי מסינג: (ב) במקום "בעל זיכיון" יבוא "בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה או בעל רישיון לשידורי טלוויזיה" ואחרי "בעל הזיכיון" יבוא "או בעל הרישיון לפי העניין".
אסי מסינג: סעיף 62 ב רבא, עניינו עורך ראשי ובעל זיכיון ומה שמוצע כאן זה לעשות את ההתאמות לעניין בעל רישיון.
דנה נויפלד: לא רוצים לשנות את המבנה הקיים?
אופיר אקוניס: הערות לסעיף הזה?
אופיר אקוניס: כולם חיים עם הסעיף הזה?
אופיר אקוניס: אם כולם, אנחנו פשוט נצביע עליו ונמשיך הלאה, אם אין הערות.
אופיר אקוניס: מי בעד הסעיף?
אופיר אקוניס: אין מתנגדים, אין נמנעים.
אופיר אקוניס: סעיף 62 ב – אושר.
אופיר אקוניס: הלאה.
אסי מסינג: (40) בכותרת סימן ג' 1 לפרק ד', במקום "הוצאה למימון" יבוא "מימון".
אסי מסינג: (41) בסעיף 62 ג – (1) בסעיף קטן (א) ברישא, אחרי "ו' בחשוון התשס"ד, 1 בנובמבר 2003" יבוא "ועד יום ח' בחשוון התשע"ו, 31 באוקטובר 2015".
אסי מסינג: (2) אחרי סעיף קטן (א) יבוא "(א1) בעל רישיון לשידורי טלוויזיה יוציא בכל שנה הוצאה למימון הפקה ורכישה של התכניות המשודרות בערוץ שבו הוא משדר באותה שנה, הכוללת את ההוצאה באותה שנה לתפעול השוטף של חברת החדשות ולרכישה של שידורי החדשות, אם אושרה, לפי סעיף 63א(1).
אסי מסינג: מרכיבי ההוצאה, כאמור בסעיף זה, יהיו כמפורט בתוספת השנייה, וסכומה לא יפחת מהסכום הקבוע בה.
אסי מסינג: (א2) (1) על אף הוראות סעיף קטן (א1), בעל רישיון חדש שיהיה רשאי במהלך השנתיים הראשונות החל במועד תחילת תוקפו של הרישיון לשדר מחצית מהיקף השידורים הקבוע לגביו התוספת השנייה.
אסי מסינג: (2)בסעיף קטן זה, בעל רישיון חדש, מי שניתן לו לראשונה רישיון לשידורי טלוויזיה, אם היו בינו לבין בעל הזיכיון לשידורי טלוויזיה, או בעל רישיון לשידורי טלוויזיה, בהגדרה זו בעל זיכיון או רישיון קודם, יחסים כמפורט להלן, חלפה שנה לפחות ממועד היחסים כאמור (א) הוא היה בעל עניין ובעל זיכיון או רישיון קודם; (ב) בעל זיכיון או רישיון קודם היה בעל עניין בו; (ג) בעל עניין בו היה בעל עניין בבעל הזיכיון או רישיון קודם.
אסי מסינג: לעניין הגדרה זו יראו גם במועד פקיעתו או ביטולו של הזיכיון או הרישיון של בעל הזיכיון או הרישיון הקודם, כמועד סיום היחסים בינו לבין בעל הרישיון החדש.
אסי מסינג: סימן ג' (1) מתעסק כיום בנוסחו הקיים בהוצאה שנתית למימון הפקה ורכישה של תכניות החל מיום 1 בנובמבר 2003 וכל עוד מתקיימים שידורי טלוויזיה במסגרת שני ערוצי טלוויזיה.
אסי מסינג: מה שמוצע כאן, להגביל את התחולה של הסעיף האמור עד ליום 31 באוקטובר 2005, שזה המועד האחרון שבו צפוי להיות בעל הזיכיון האחרון, במידה ויישארו בעלי זיכיונות בערוץ 2.
אסי מסינג: סעיף קטן (2) המוצע כאן, מוצע לקבוע את המגבלות שיחולו לגבי בעלי רישיונות ויש את ההפניות כאן לתוספת השנייה, ואלה יהיו ההוצאות השנתיות למימון והפקה ורכישה של תכניות.
אסי מסינג: כמובן שמוצע כאן, לעניין הגדרה של בעל רישיון חדש, ובעל רישיון חדש כמובן צריך להיות מישהו שאינו בעל זיכיון או בעל רישיון שמבקש ברצף לאחר היותו בעל זיכיון, ולכן מוצע כאן הפסקה.
אופיר אקוניס: אז כמה שנים ההגבלות האלה חלות עליו?
דנה נויפלד: שנתיים.
אסי מסינג: מה שמוצע כאן, חלפה שנה אחת לפחות ממועד סיום היחסים.
אסי מסינג: עוד הערה אחת קטנה, לעניין ההקלות.
אסי מסינג: לגבי בעל רישיון חדש, יש כאן הקלות בשנתיים הראשונות.
אסי מסינג: הוא יצטרך לשדר מחצית מהשידורים שקבועים בתוספת השנייה, וזה בדומה להקלות שניתנו בעבר לגבי ערוץ 10.
דורון אבני: הערה טכנית פשוטה.
דורון אבני: לפסקה (40), אני לא מבין את הסיבה לתיקון.
דורון אבני: אם אין סיבה, אז עדיף לא לתקן.
אופיר אקוניס: הסיבה היא פרוזאית.
דנה נויפלד: נוסח.
אופיר אקוניס: זה לא משהו מהותי.
דורון אבני: אבל מישהו אחר כך ישים לזה פרשנות.
דנה נויפלד: אין כוונה אלא לתיקון טכני של הכותרת.
קריאה: אבל מדובר כאן על הוצאה למימון, כל הפרק דן על ההוצאות של הזכיינים ועכשיו בהמשך בעלי הרישיונות למימון, לא על סתם מימון, אלא על הוצאה למימון.
דורון אבני: אז למה לתקן?
דורון אבני: אם אין לזה משמעות ואנחנו לא יודעים מה המשמעות, אז תשאיר את זה.
אופיר אקוניס: אם אין לזה משמעות, אז מה זה מעניין אותך אם הוא מוריד?
דורון אבני: זה משנה, מישהו יבוא ויגיד שזה שונה, כנראה היתה כוונה.
דנה נויפלד: אם מישהו יגיד את זה, זו תהיה טענה מטומטמת.
אתי בנדלר: לכם אין שום עניין בתיקון הזה?
אסי מסינג: זו הערה לשונית, של נסחות החוק במשרד המשפטים.
אתי בנדלר: אוקי, אז אנחנו בשלב הכנת החוק לשנייה ושלישית נבדוק אם אכן יש לזה משמעות.
דנה נויפלד: מעולה.
ירמיהו קדושי: לא כל כך הבנתי אם מדובר כאן על רכישות חדשות או---
אופיר אקוניס: גם וגם.
ירמיהו קדושי: אז אם מדובר על כל רכש, אז כתוב כאן מימון ומבחינת הוועדה, אני חושב שאני מדבר על זה ויש פה באמת בעיה רצינית, בקטע שיש היום הרבה הפקות שהן ממומנות על ידי גופים פרטיים, על ידי עסקים פרטיים, שיש להם קהל מאוד רחב שרוצה שהדברים האלה יגיעו אליו, וברגע שנותנים את השליטה של בעלי הזיכיון היום, שזה הרישיון בעתיד, רק להפיק, זה הופך אותי, אותי כמפיק ועוד מפיקים אחרים, מתחרים בהם גם בבתי הקולנוע וגם במקומות אחרים, וזה לא טוב, זה גורם למצב של חוסר שוויון בקטע של העניין.
ירמיהו קדושי: אני מציע שגם אם מדובר על סרטים עלילתיים, על סרטי קולנוע, על סדרות, על כל דבר שהוא, שיהיה כאן עניין לא של מימון אלא של רכישה.
ירמיהו קדושי: שהחוק ייתן את העניין הזה על הקטע של הרכש, וכשאני אומר 'רכש', אני לא מתכוון שיבוא איזה שהוא מפיק ויציע הצעה, ואם זה ייראה לבעל הזיכיון או בעל הרישיון, זה יהיה, ואם זה לא ייראה לו... אלא פשוט יביאו להם סרטים מוכנים לשידור, בלי התערבות של בעל הרישיון ובעל הזיכיון בתוכן של הסרט, בבחירת השחקנים או בכל דבר שהוא, ואם הסרטים נראים לו מספיק טובים לשידור וראויים לשידור, ויש לזה ביקוש מבחינת הקהל, אז ישדרו אותם וייתנו להם את המחירים, כמו של הפקות מקור רגילות.
ירמיהו קדושי: אין סיבה בעולם שייתנו את זה בכמה גרושים, זאת אומרת שיהיה פה ממש מחירון או מינימום של דקת שידור.
ירמיהו קדושי: זאת אומרת, כשבא מפיק ומשקיע הרבה כסף על סרט, ויש משקיעים פרטיים בשוק, ואני אומר את זה כבר כמה פעמים, שיש הרבה משקיעים שיש להם עניין להפיק סרטים פה בארץ, אבל אין להם איפה לשדר אותם, והכספים האלה הולכים לענפים אחרים ולא לענף הקולנוע ולא לענף התרבות ולא לענף היצירה, ואז היצירה נראית איך שהיא נראית היום וחבל מאוד שזה ככה.
ירמיהו קדושי: ואני חושב שצריך לתת לזה מענה, וממש להגדיר את זה בחוק, שיחייב אותם לקנות הפקות מוכנות.
ירמיהו קדושי: סרטים, סדרות מוכנות, שמפיק קם, יזם פרטי עשה איזה שהיא הפקה, מכר להם את זה במחיר של הפקה של.
ירמיהו קדושי: ..
ירמיהו קדושי: זה לא הגיוני, כי ידוע היום ש---
אופיר אקוניס: מה, אתה קובע להם את לוח המשדרים?
אופיר אקוניס: לא הבנתי.
ירמיהו קדושי: ---שתחנות טלוויזיה מפיקות את עצמן ומכניסות בפנים את שחקני הפרסומות שלהם והכל שם כאילו---
אופיר אקוניס: אתה לא יכול לקבוע להם את הלוח.
ירמיהו קדושי: ככה זה נראה היום.
אופיר אקוניס: אתה רוצה לקבוע להם הלוח?
אופיר אקוניס: אתה יכול להקים בעצמך ערוץ.
ירמיהו קדושי: אני לא אקבע להם את הלוח.
אופיר אקוניס: תביא משקיעים בז'אנר שאתה רוצה בו והם יקימו ויקבלו רישיון ויקרינו את הסרטים.
אופיר אקוניס: אגב, זו אחת המטרות של החוק הזה.
ירמיהו קדושי: כן, אבל במצב של היום זה לא נראה לי שאפשר.
ירמיהו קדושי: כי המגבלות של העלויות, של דברים מסוימים, זה לא ייתן ל---
אופיר אקוניס: לא, אבל המשקיע ירצה בזה.
אופיר אקוניס: יכול להיות שזה דבר שיביא לו הרבה מאוד כסף מפרסומת, בז'אנר שאתה מדבר עליו.
אופיר אקוניס: אי אפשר לחייב, לדעתי לפחות.
ירמיהו קדושי: אני לא אומר לחייב, אבל אני אומר שלפחות חלק מהכספים של אותן הפקות יעברו גם למקום אחר.
אופיר אקוניס: תביא משקיע, מר קדושי.
ירמיהו קדושי: יש משקיעים, יש סרטים שהופקו כאן, שמו עליהם כסף והם פשוט לא נמצאים היום בטלוויזיה, ולמה הם לא נמצאים?
ירמיהו קדושי: הם נמצאים בסלולר ובמקומות אחרים, כי הטלוויזיה לא רצתה לקנות אותם כי אין להם אינטרס לרכוש סרטים בזמן שהם מפיקים סרטים.
ירמיהו קדושי: זה המצב כיום.
ירמיהו קדושי: ברגע שאתם באים ונותנים מגבלות, אז המגבלות צריכות להיות בהתאם.
שאול מגנזי: שתי הערות לגבי הסעיף הזה.
שאול מגנזי: אחת, כיוון שעדיין לא הגענו לנושא האפיק והכרענו בנושא האפיק, אז אנחנו יכולים לומר דבר כזה; מי שמשדר היום בערוץ 2 ויעבור לאפיק אחר, הוא יצטרך לזכות בהגנת ינוקא.
שאול מגנזי: הוא יצטרך להתמודד עם המיתוג שלו מחדש והוא לא נכלל כאן.
שאול מגנזי: אחד.
שאול מגנזי: שניים, מי שיקבל את אפיק 22 ואת אפיק 10, לא יזכה להגנת ינוקא, כי הוא נמצא באפיקים שכבר בנו מוניטין.
שאול מגנזי: הוא נכנס למוניטין הזה.
שאול מגנזי: את שתי הנקודות האלה צריכים לתקן בתוך הסעיף, כי אחרת זה לא הגיוני.
אופיר אקוניס: שמעת, גב' נויפלד?
כרמל שאמה-הכהן: אני גם תומך בעמדה של---
אופיר אקוניס: חבר הכנסת שאמה תומך.
אופיר אקוניס: הטענה לא בלתי הגיונית, דרך אגב.
אופיר אקוניס: אם הוא הולך למקום אחר?
נגה רובנשטיין: ההקלות שניתנות לבעלי רישיונות חדשים זה בשביל שהם יוכלו לעלות.
נגה רובנשטיין: מה ההצעה של חברנו מחברת רשת?
נגה רובנשטיין: הם אומרים ככה, אם כבר מישהו הצליח לעבור את החסם המאוד משמעותי הזה של המותג ושל האפיק, אנחנו נקשה עליו עוד יותר.
נגה רובנשטיין: במקום שהוא יקבל את ההגנה מלכתחילה, את ההנחה המסוימת, הם נכנסו לעולם שבו לא היו---
שאול מגנזי: זה לא משנה---
נגה רובנשטיין: אז לא אמרתי שקיבלתם הנחות, אבל ערוץ 10 נכנס לעולם שהוא קיבל הרבה הנחות, אבל ההוא שהצליח לזכות ולעבור את החסם הזה של המותג ושל האפיק, לו אנחנו לא נוכל לתת את הרישיון, נתייחס אליו כאילו הוא כמונו.
נגה רובנשטיין: אבל באמת הוא כמוהם?
נגה רובנשטיין: הוא לא כמוהם.
נגה רובנשטיין: הוא חדש לחלוטין בשוק, אין צורך להכביד עליו.
נגה רובנשטיין: היתרון שלכם אינו מתבטל עם העובדה שיש להם אפיק ממותג.
נגה רובנשטיין: גם כאשר תמשיכו בערוץ 19, 222, או כל ערוץ אחר, אם זה יקרה, היתרון שלכם בתור בעלי רישיונות קיימים ופועלים כבר הרבה שנים, הוא יתרון קיים, ולכן אין סיבה ל---
שאול מגנזי: בעניין הזה רק להוסיף עוד מלה.
שאול מגנזי: מעצם היותה הגנת ינוקא, משמעותה גוף משדר חדש שמקבל הגנות.
שאול מגנזי: לטעון שגוף שמשדר כבר 15 שנה שידורים, הוא צריך הגנות ינוקא, זה נראה לי סתירה, זה תרתי דסתרי.
נגה רובנשטיין: הם אומרים להיפך.
נגה רובנשטיין: אבל התוצר של מה שאתם אומרים זה הכבדה נוספת על בעלי רישיונות חדשים.
נגה רובנשטיין: אז אולי לכם נכפיל את החובות בהפקות מקור?
נגה רובנשטיין: זאת אומרת שאם תזכו במותג ובאפיק, החובות שלכם יהיו פי שתיים?
דנה נויפלד: ההיגיון היה בסעיף שאנחנו עוד לא דיברנו בו, שהוא מעמיד למכרז את אפיק 22, עם מותג חברת החדשות, הוא בדיוק לשקף את הערך הכלכלי ואת ההטבה שיוצאת מלשדר באפיק 22.
דנה נויפלד: זאת אומרת הכסף הזה ממילא הולך ליצירה ולכן אנחנו חשבנו באותו ראש.
דנה נויפלד: הערך הכלכלי הזה יבוא לידי ביטוי כאשר אותו אפיק יועמד למכרז והתמורה שתתקבל בדיוק משקפת את הערך של ערוץ 22 ככזה והכסף יגיע ליצירה, לפי הסעיף הבא שאנחנו הולכים לקרוא.
דנה נויפלד: הם רוצים שמי שישדר בערוץ אפיק 22, לא תהיה לו הגנת ינוקא.
דנה נויפלד: לא תהיה לו הגנת ינוקא ב-22.
אופיר אקוניס: לא נצביע.
דנה נויפלד: למה לא להצביע?
אמיר רוזנברג: על הצד של הקוריוז, נגיד שזה מקרה נדיר בכל זאת שיש הסכמה לרעיון, להיגיון של מה שאומר ערוץ 2.
אמיר רוזנברג: זה נכון שמקורה של ההסכמה הזאת שזה גם משרת את האינטרסים שלנו, אבל אנחנו גם תומכים, חוץ מזה שזה משרת את האינטרסים שלנו, בהיגיון הזה.
אמיר רוזנברג: יש היגיון רב בטענה שאומרת שמי שמקבל את 22, שזה מוניטין שצריך בכל מקרה, שכדי לרכוש את המוניטין הזה, לעשות 22 בשלט, זה דבר שצריך להשקיע המון מיליונים, ואנחנו רואים את ערוץ 10, כמה לקח עד שתפס 10, שלא יקבל הגנת ינוקא.
אמיר רוזנברג: אין שום סיבה שבעולם שמי שיקבל את הערוץ הזה, תהיה לו הפחתה.
אמיר רוזנברג: הוא נכנס עם מאיץ לשוק, הוא לא נכנס עם מאט לשוק וצריך לתקן את זה.
אופיר אקוניס: בהחלט איזה היגיון יש בזה, על מי שיהיה על הערוץ של 2?
דנה נויפלד: לא יהיו שחקנים חדשים, ברגע שאנחנו מטילים חובות ועומסים על שחקנים חדשים, הם פשוט לא יבואו.
דנה נויפלד: אז אם המטרה היא לשמר---
אופיר אקוניס: אז את יכולה לתת להם את 2.
דנה נויפלד: אני מאוד מופתעת שהמטרה של קשת ורשת לשמר את המספר הקיים של השחקנים, זה מאוד מפתיע.
אופיר אקוניס: זה לא יהיה תלוי בהם אם יהיה שחקן חדש או לא.
דנה נויפלד: לא, אבל הגנת ינוקא היא לשחקן החדש שהם לא ייהנו ממנה, ולכן הם לא רוצים שאף אחד ייהנה ממנה.
דנה נויפלד: זה מאוד הגיוני.
אופיר אקוניס: אז מראש תגידי שהחדש לא יהיה ב-22.
דנה נויפלד: למה?
דנה נויפלד: למה לא?
אופיר אקוניס: כי אני חושב שאמיר אמר את זה לא בגלל ההסכמה הנדירה.
נגה רובנשטיין: ההסכמה היא לא נדירה, היוצרים שבויים ב---
אופיר אקוניס: אבל למישהו יש במדינה הזאת צל של ספק מה עשו הזכייניות הקיימות במותג הזה ששמו 22?
דנה נויפלד: זה ממש לא קשור.
אופיר אקוניס: אני מדבר על מדורת השבט.
אופיר אקוניס: מדורת השבט היא ערוץ 22, עם כל הכבוד, לא הכנסת ולא המחוקקים.
נחמן שי: אבל ינוקא שיקבל את 22 לא מקבל הקלות?
אמיר רוזנברג: מקבל וזה הדבר השגוי.
אופיר אקוניס: חדש, לכן אמר מר מגנזי שהדבר לא ראוי ואני נוטה להסכים איתו.
אופיר אקוניס: זה לא יהיה מתקבל על הדעת.
אופיר אקוניס: מה, הוא גם יהיה בעל האפיק של ה-22 וגם יהיה ינוקא?
נגה רובנשטיין: הוא ישלם על זה כסף.
אופיר אקוניס: מה הוא ישלם על זה?