GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נגה רובנשטיין: אם הצעת החוק הזאת מפתה לא לתת זיכיון לנצח לערוץ 2 וערוץ 10, ואנחנו באמת רוצים שבעלי רישיונות חדשים יתווספו וישדרו, אזי צריך לתת להם אפשרות לפעול.
נגה רובנשטיין: את המחיר שאנחנו משלמים על המונופול של ערוץ 2 ועל העוצמה שלהם, בעניין ערוץ 10, אנחנו כולנו מרגישים מדי שבוע בדיונים כאן, וערוץ 10 גם מרגיש את זה באופן יומיומי.
נגה רובנשטיין: מה שנעשה כאן, זה ניסיון לשכפל את העוצמה שנמצאת כאן מלכתחילה.
נגה רובנשטיין: זאת אומרת, גם אם יהיה בעל רישיון חדש שיהיה מוכן בכלל להתמודד על המותג והאפיק, אנחנו ניתן לו עוד מס של 50 מיליון שקלים?
נגה רובנשטיין: אם נשים עוד מס של 50 מיליון שקלים---
דנה נויפלד: זה יותר מ-50 מיליון.
נגה רובנשטיין: או יותר מזה, ברור שאותו גורם לא יוכל בכלל להתמודד על המותג ועל האפיק.
נגה רובנשטיין: אם אנחנו רוצים למנוע אפשרות כזאת, המשמעות היא שאנחנו מנציחים את העובדה שמדובר בהצעת חוק ומדובר בזיכיונות לנצח ולא ברישיונות לכל.
נגה רובנשטיין: זו השאלה בעיניי שעומדת בפני הוועדה.
דנה נויפלד: ויותר מזה.
דנה נויפלד: חבר הכנסת שי אמר שהמטרה היא לפתוח, שאנחנו נהיה עקביים עם עמדתנו, שיבואו שחקנים חדשים ושיבואו כמה שיותר.
דנה נויפלד: ככל שנטיל עליהם כבלים ונשים להם מכשולים וחסמים, הם לא יבואו.
דנה נויפלד: אז אם יש איזה שהוא סיכוי שיבואו שחקנים חדשים, אז הם---
אופיר אקוניס: יש פה בעיה אמיתית.
אופיר אקוניס: אתם מבטלים אותם ביום אחד?
דנה נויפלד: אנחנו לא מבטלים.
אופיר אקוניס: למה אתם לא מבטלים אותם ביום אחד?
אופיר אקוניס: מי יצר את זה?
אופיר אקוניס: אני יצרתי את מותג ערוץ 2?
דנה נויפלד: רגע, הזכות שלהם במותג---
אופיר אקוניס: אז הם יבואו עד 2015.
אופיר אקוניס: אז הם יחזיקו, הסעיף הזה, אני אומר לכם, אני מהמר בשם הזכייניות שאם הסעיף הזה יעבור כלשונו, כפי שמציעה הממשלה, משאיר את---
קריאה: הוא לא עומד בבג"צ.
דנה נויפלד: הוא עומד בבג"צ מעולה.
אופיר אקוניס: לא אם הוא עומד בבג"צ או יושב בבג"צ, הוא פשוט משאיר את הזכייניות לפחות עד 2015 על הערוץ של 2, ואז לא יהיה ויכוח בכלל.
דנה נויפלד: נכון, שיישארו.
דנה נויפלד: חבר הכנסת אקוניס, זה גם חשוב בשביל הפרוטוקול.
דנה נויפלד: יש עוד משהו שחייב להיאמר פה.
אופיר אקוניס: אבל הם עשו את 2.
אופיר אקוניס: חבר'ה, מי עשה את ערוץ 2?
קריאה: המותג הוא לא של הזכייניות, המותג הוא של הרשות השנייה.
אופיר אקוניס: באמת.
אופיר אקוניס: זה חוק וזה לא מעניין.
אופיר אקוניס: מי עשה את ערוץ 2?
אופיר אקוניס: לא אתה ולא אני ולא מר סמירה.
דנה נויפלד: אבל הוא קיבל זיכיון.
אסי מסינג: הוא קיבל זיכיון לתקופה קצובה.
אסי מסינג: זה כמו להגיד שמפעלי ים המלח עשו את ים המלח.
אסי מסינג: זה בדיוק אותו דבר.
אסי מסינג: מפעלי ים המלח קיבלו זיכיון לרכישה ואתה אומר שהם עשו את ים המלח.
דנה נויפלד: זה מאוד מקומם.
דנה נויפלד: עם כל הכבוד לטענות שלהם, ויש להם מיני טענות שונות וזה בסדר גמור, אבל בואו שנייה נתיישר על העובדות.
דנה נויפלד: היו שני מכרזים והם אלה שהעניקו להם את הזכות לשדר ובגלל זה הם השקיעו את מה שהם השקיעו, את ההשקעות הם עשו בצדק, על פי תנאי הזיכיון שלהם.
דנה נויפלד: אם אנחנו נלך בעולם הישן ולא נשנה מלה מהחוק, ב-2015 הזיכיון נפתח מהתחלה.
דנה נויפלד: כל בעלי הקבוצות האלה אמורים לבוא ולעמוד לתחרות מחדש, ולא נזכיר קבוצה אחת שהלכה לה, שקוראים לה טלעד, שגם היא השקיעה, השקיעה יפה מאוד במשך 12 שנה, השקיעה, תרמה, תרמה, תרמה, תרמה לפיתוחו של המותג והיום היא כבר אינה משדרת.
דנה נויפלד: אז מה קרה?
דנה נויפלד: אתם באים וטוענים בשמה?
דובר: היא קיבלה משהו על ערוץ 2 אחרי שהשקיעה 12 שנה?
דובר: היא לא קיבלה כלום ובצדק לא קיבלה.
אופיר אקוניס: יכול להיות שהם ידרשו ממך.
מנשה סמירה: העמדה שלנו החד משמעית, והיא מוכחת גם במסמכים, שהמותג והאפיק שייך למדינה והרשות השנייה רשמה, ועל זה לדידנו אין חולקים ושייקחו אותנו לעשרה בתי משפט בעניין הזה.
מנשה סמירה: אגב, כולל מי שאומר שהוא חולק, הם חתומים על מסמך שהם יודעים שהם קיבלו זאת לתקופה מוגבלת והם יחזירו זאת.
מנשה סמירה: וב-2015 זה יחזור בכל מקרה.
אופיר אקוניס: נאמר שזה ניתן לתקופה מוגבלת ויוחזר?
מנשה סמירה: הם חתומים במסמכים.
מנשה סמירה: היום הועלה רעיון, ואני חייב לומר והיוצרים אמרו זאת עכשיו ואני כן רוצה לומר לצד הזה, לממשלה, שיש מקום לשקול אותו, מן הטעם הפשוט... אני מציע שכן נשקול אותו, זאת הסיבה היחידה שאני חושב שיש בו איזה שהוא משהו, ולא בגלל שהוא נותן או לא נותן יתרון.
מנשה סמירה: כולנו מסכימים שלמותג 2, וגם למותג 10, אבל בוודאי למותג 2 יש משקל.
מנשה סמירה: מי שיזכה בו במכרז שיהיה, הוא מרוויח כאן איזה שהוא ערוץ, איזה שהיא פלטפורמה עם מקדם כלשהו, ולכן הציבור יכול להרוויח ממנה בהצעה הזאת.
מנשה סמירה: הציבור התרגל לקבל בערוץ הזה מנה מכובדת של סוגה עילית, מנה מכובדת של חדשות, מנה מכובדת, ולכן הגנת הינוקא עלולה לפגוע בהרגלי הצפייה שהציבור התרגל אליהם, ולכן בהצעה הזאת יש איזה שהוא היגיון.
מנשה סמירה: זה שהוא משחק לידיים והוא עוזר להם, שירוויחו, זה לא מעניין אותי.
מנשה סמירה: אותי מעניין הציבור.
מנשה סמירה: ובהצעה הזאת יש היגיון, שהמותג של המדינה, שהוא שווה יותר, אנחנו, המדינה, באים ואומרים שאנחנו ניתן מותגים חדשים, שעדיין אין להם זה, ובאמת בהם יהיה הגנת ינוקא, למי שיעלה, אבל מי שרוצה לבוא לדבר הזה, שיידע שלציבור כאן יש ציפייה, הוא כבר רגיל.
מנשה סמירה: המדינה הרגילה את הציבור בדבר הזה ולכן יש בזה היגיון.
מנשה סמירה: זה שיכול להיות שהם ירוויחו מזה, והיוצרים באים ואומרים 'זה גם טוב לנו', ואנחנו באים ואומרים שזה טוב לציבור, חבר'ה, בואו נשקול את זה.
מנשה סמירה: בואו נשקול את זה, בבקשה.
אתי בנדלר: מר סמירה, אבל האם זה לא אומר שאתה מנציח את הישיבה של בעלי הרישיון הנוכחי בערוץ 2?
אופיר אקוניס: אנחנו מתחילים להיכנס לוויכוח שלא רצינו להיכנס אליו.
מנשה סמירה: זה שיקול נכון ביותר שצריך לשקול אותו.
מנשה סמירה: לא לפסול אותו, לשקול אותו.
מיכל רפאלי כדורי: (לא שומעים).
אופיר אקוניס: זה קצת חדר.
אופיר אקוניס: גב' רפאלי, בנושא האפיק דנו לפני שתי ישיבות ואמרנו שמדלגים עד שנמצא איזה פתרון יצירתי.
מיכל רפאלי-כדורי: הכסף שייתנו על המכרז הזה וישמש להפקות מקור, אני לא יודעת את עמדת הוט, יס מבקשת גישה לקופת הפקות המקור האלה.
מיכל רפאלי-כדורי: זה הכל.
אמיר רוזנברג: אני רוצה להגיד שעורכת דין נויפלד לא נסערת מהרבה נקודות בעניין הזה, כמו שהיא כאן, ואני חושב שדווקא במידה לא מוצדקת.
אמיר רוזנברג: יש שתי סוגיות שונות, סוגיה אחת היא סוגיה שעורכת דין נויפלד התייחסה אליה, זה מה קיבלו טלעד או מה יקבלו ערוץ 2.
אמיר רוזנברג: זה לא הסוגיה פה מה הם יקבלו, הסוגיה היא מה יקבל זה שנכנס.
אמיר רוזנברג: ואני ממשיך את מה שאמר מר סמירה, זו הסוגיה ולכן היא לא כל כך מסעירה, היא משהו אחר, היא נוגעת לשאלה אחרת לחלוטין.
אמיר רוזנברג: מה שהם מקבלים ולא מקבלים, עוד נכונו לנו ויכוחים רבים פה בתוך החוק הזה בסעיפים אחרים.
אמיר רוזנברג: אבל מעלים נקודה אחרת לגמרי, אם יקבל החדש הגנת ינוקא ויש לזה הצדקה.
אמיר רוזנברג: הגנה כזו, וגם אני מתייחס למה שעורכת דין בנדלר התייחסה, זה לא ימנע, זה לא ינציח את העובדה שמישהו לא ייכנס לערוץ 2.
אמיר רוזנברג: הוא יעשה את השיקולים שלו, כמה הוא משלם עבור המותג.
אמיר רוזנברג: הוא יכול לשלם 100 מיליון, והוא יכול להוסיף 150 מיליון, כי זה המוניטין שלו.
אמיר רוזנברג: אחרי שהוא מקבל את זה, הוא לא צריך לקבל, יש לו את המאיץ, אם צריך לעלות מ-0 ל-100, אז מישהו חדש לגמרי צריך לעלות מ-0 ל-100 וצריך להקל עליו, אבל כשמישהו כבר בא במהירות של 70, אז לא צריך להקל עליו, הוא כבר נמצא על המסלול, יש לו את המוניטין, הוא נהנה מהדבר הזה.
אמיר רוזנברג: ההיגיון של החוק לא עובד כאן.
אמיר רוזנברג: לכן הסוגיה של מה יקבל ערוץ 2 היא נפרדת.
אמיר רוזנברג: הסוגיה של הגנת ינוקא, מה יקבל זה שנכנס, היא הסוגיה הנדונה פה ואין שום הצדקה לא---
אופיר אקוניס: מה העמדה שלכם אם הם עוברים לערוץ אחר---
מנשה סמירה: לא הבנו מה שהוא אמר.
אמיר רוזנברג: רק על ערוץ 2 כמובן.
מנשה סמירה: ו-10, אמרנו כל הזמן.
ערן פולק: בסוף יש שאלה שהיא שאלה עקרונית, האם הכנסת הולכת לשוק שהוא שוק של רישיונות ותחרות, או שנשארים בשוק של זיכיונות?
ערן פולק: אם נשארים בשוק של זיכיונות, הרגולטור אומר שהצופים כבר רגילים לקבל משהו והם ימשיכו לקבל אותו, זו אמירה אחת.
ערן פולק: אמירה של כל הרפורמה הזו, על כל הרכיבים שלה, היא שאת העולם הזה חצינו ואנחנו עוברים לעולם של שוק, של תחרות, ובעולם של תחרות, המקרה של ערוץ 10 הוא המקרה שמדגים את זה מאוד מאוד בבירור, יש חשיבות מאוד מאוד גדולה לנושא של הגנות ינוקא בשלבים הראשונים.
ערן פולק: זה קיים כמעט בכל תחום שנפתח לתחרות, בוודאי בתחום התקשורת.
ערן פולק: לוותר על הגנות הינוקא האלה, המשמעות הבסיסית של זה היא מניעת התחרות.
ערן פולק: אם אנחנו רוצים למנוע את התחרות, אז לא צריך לעשות שום דבר, אפשר להישאר במצב הקיים.
ערן פולק: אם רוצים לעודד את התחרות, יש לזה מחיר של הגנות ינוקא גם כלפי היוצרים, גם כלפי זה שאולי הציבור יקבל בהתחלה או אחר כך דברים שהוא לא רגיל לקבל, אין לו אותם היום, וזה ישתפר במשך השנים, אבל זה המחיר של שינוי השוק.
ערן פולק: זו פשוט החלטה עקרונית.
ערן פולק: אין פה עניין של הסעיף הספציפי הזה.
נחמן שי: אני חושב שמי שעולה בפעם הראשונה לשדר, זכאי להגנה.
נחמן שי: זה מקובל, זה נכון וזה צודק, וגם אם הוא יהיה בערוץ 22.
נחמן שי: אם זה יקרה, עדיין, אני חושב שהרגלי צפייה משתנים במהירות.
נחמן שי: ביום שערוץ 2 עלה לאוויר, באותו יום ערוץ 1 ירד ומעולם לא עלה יותר.
אופיר אקוניס: זה ממש לא נכון.
נחמן שי: אני אוכיח לכם את זה.
אופיר אקוניס: זה לקח שנתיים לפחות.
אופיר אקוניס: אתה הזכרת את רצח רבין, אז חל השינוי.
אופיר אקוניס: זה לקח שנתיים מאז עליית הערוץ.
אופיר אקוניס: מבחינת מגמה אתה צודק, אבל לגבי נקודת השינוי, שם היה השינוי.
נחמן שי: אני אתווכח איתך אחר כך.
אופיר אקוניס: זה לא ויכוח, זה עובדות.
נחמן שי: אני מאמין שאם ערוץ 2 במתכונת הנוכחית, הזכיינים האלה, יילכו לערוץ אחר ויביאו את המאגר של היכולות שלהם והטאלנטים שלהם וכן הלאה, הציבור יילך איתם, אם הם יהיו ראויים לזה.
נחמן שי: לא הייתי מכביד על הנכנסים.
נחמן שי: הנכנסים צריכים לקבל את התנאים שלהם, אם אנחנו רוצים שהשוק הזה יגדל.
אופיר אקוניס: מר חן, אתה שאלת, איפה זה הערוצים, איפה זה מתחלק, איפה זה מוכרע?
אופיר אקוניס: המספרים?
אופיר אקוניס: אולי ייתנו אולי מ-1, 2, 3, 4, אלה יהיו ארבעת הערוצים של הרישיון ואז אנחנו אולי פותרים את הבעיה?
אופיר אקוניס: או אתם מפזרים אותם בין מספרים רנדומליים, 13, 27, 42 ו-6, לא יודע.
אופיר אקוניס: אני שואל, אולי צריך לחשוב מעכשיו על איזה רצף הגיוני שבו יהיה את התוצר של בעלי הרישיונות, של הטלוויזיה המסחרית הישראלית.
ניצן חן: לדבר על משהו שהוא באמת אמורפי כרגע, הערוצים החדשים עוד לא קמו, אני חושב שצריך---
דנה נויפלד: הם גם לא יקומו, לפי---
ניצן חן: שמעת את מר ערן פולק, ואני מכבד את דעתו, ואני חושב שיש פה קונצנזוס שצריך הגנות ינוקא לשחקנים חדשים, אם יבואו.
ניצן חן: אבל אני חושב שמדובר פה באמת בוויכוח שאפשר לדחות אותו, כי הוא באמת כרגע מיותר.
ניצן חן: סמכות מועצת הכבלים והלוויין בסופו של דבר לאשר את מיקום הערוצים.
ניצן חן: אני חושב שאם נגיע לסעיף שגב' מיכל רפאלי דיברה עליו, בסופו של דבר אפשר להגיע לדברים האלה בהסכמה ולא צריך עכשיו לטחון את החוק הזה על דבר שהוא באמת לא כאן.
ניצן חן: יש היגיון רב במה שאתה אמרת, 1, 2, 3, 4, או כמה שלא יהיו ערוצי ברודקסט, ואם יקום שחקן שלישי, נפתור את הבעיה בדרכי שלום ולא צריך להתקוטט על זה עכשיו.
ניצן חן: זו דעתי.
אמיר רוזנברג: רק לחדד - אם ייקבע שמי שזוכה בערוץ 22 ובערוץ 10, אין לו הגנת ינוקא, בעצם מה שהוא יצטרך להחליט זה האם הוא ניגש למכרז או לא, או הולך לשדר בערוץ אחר.
אמיר רוזנברג: זה לא יפגע בעצם הרצון שלו לשדר, אלא זה יכול לפגוע ועלול לפגוע ברצון שלו להתמודד על המותג.
אמיר רוזנברג: עכשיו, האם הציבור יפסיד מזה?
אמיר רוזנברג: כנראה שלא, בגלל שבכל מקרה, אם אני הבנתי נכון את ההסדר בתוך החוק הזה, אם אין מכרז על הערוץ, בסופו של יום ייקבע סכום של כסף שהרשות צריכה לשלם לערוץ 2 כדי להמשיך לשדר בערוץ הזה.
אמיר רוזנברג: זאת אומרת, בשני המצבים, אדוני היושב ראש, נוצר מצב שבעצם אין פגיעה בתחרות, כי כל מה שיקרה לאותו אחד שאין לו הגנת ינוקא, הוא יחליט לעשות לעצמו את החשבון, יילך לשדר במקום אחר, אין בעיה.
אמיר רוזנברג: אומרים 'אתה רוצה ערוץ 2?
אמיר רוזנברג: תדע לך שאין לך ינוקא', ויותר מזה, אם יקרה דבר כזה, ואף אחד לא יילך לקבל את ערוץ 2, מה שהדעת אינה נותנת, אבל נניח שיקרה דבר כזה, בכל מקרה הם יהיו חייבים לשלם כסף עבור המשך השימוש בערוץ 2 ואף אחד לא נפגע בזה.
אמיר רוזנברג: והחידוד שהתכוונתי להגיד פה, אדוני היושב ראש, זה רק לגבי ההתנגדות של משרדי הממשלה, שבאמת אין פה פגיעה בתחרות, יש פה רק פגיעה בשאלה של זה שעומד להתמודד, האם הוא יילך על ערוץ 2 או ישדר בערוץ אחר.
ירמיהו קדושי: אני חושב, קודם כל, שלא צריך לעשות דיון על המספרים.
ירמיהו קדושי: המספרים זה דבר שלמעשה היום יש הרבה בתי אב שמחוברים לצלחות של עמוס והם יכולים לשים את התדר בכל מקום שהם רוצים.
ירמיהו קדושי: המספרים האלה זה רק משהו של יס והוט שהם יכולים להחליט איפה הם יישבו בכלל.
ירמיהו קדושי: זה נשמע מיותר לחלוטין לקחת ערוצים ולקרוא על מספרים.
ירמיהו קדושי: כל ערוץ יכול לקחת על שם מסוים וזהו, אני לא רואה בזה כל כך מלחמה כמו שמדברים.
ירמיהו קדושי: יש אנשים שיש להם צלחות ששמים את ערוץ 10 ב-8 ואת ערוץ 2 ב-2, ב-4, ב-5.
אופיר אקוניס: אנחנו ננעל את הישיבה בשלב הזה ונקבע מועד נוסף לקריאה והצבעות.
יצחק וקנין: בוקר טוב.
יצחק וקנין: אני פותח את ישיבת ועדת הכלכלה.
יצחק וקנין: על סדר היום: תקנות הטיס (אגרות רישום, רישוי ותיעוד), התש"ע-2009.
יצחק וקנין: אנחנו נמצאים בהקראת התקנות ובאישורים.
יצחק וקנין: הבנתי שבתקנה 12 ישנו נוסח חדש.
יצחק וקנין: מי מקריא את הנוסח החדש?
רננה שחר: אנחנו נרצה לבקש תיקון בתקנה 3א.
לאה ורון: אדוני מוכן לקיים דיון מחדש ולפתוח בקשה לדיון מחדש?
יצחק וקנין: בתנאי שזה לא שינוי מהותי.
רננה שחר: זה שינוי שביקשו התעשייה האווירית שמבחינתנו הוא נכון.
לאה ורון: אז אתה מאשר את הבקשה לדיון מחדש.
רננה שחר: בסעיף 3א כתוב: "המבקש לקבל לגבי כלי טיס תעודת רישום לסחרן", אנחנו מבקשים למחוק את המילים "לגבי כלי טייס", דהיינו, "מבקש לקבל תעודת רישום לסחרן".
רננה שחר: אני אסביר שתעודת רישום לסחרן לא ניתנת לכל כלי בנפרד אלא ניתנת תעודה אחת שאיתה הסחרן יכול להטיס את הכלים שהוא רוצה למכור ובלבד שמתקיימים תנאים בתקנות הרישום להטסה.
יצחק וקנין: יש הערות לתיקון?
יצחק וקנין: אין.
יצחק וקנין: אם כך, אנחנו נצביע בעד התיקון.
יצחק וקנין: מי בעד התיקון כפי שהוצע?
יצחק וקנין: הצבעה בעד – רוב נגד – אין נמנעים – אין
יצחק וקנין: אם כן, הסעיף אושר.
יצחק וקנין: אנחנו נעבור לסעיף 12.
רננה שחר: בתקנה 12 שקלנו שוב את נושא אגרת אישור כושר אווירי ליצוא, כפי שהעלו קלוב התעופה.
רננה שחר: הוספנו מדרגות משקלים הנמוכים, כפי שקיים בתקנות 7 ו-8 בתעודת כושר טיסה.
רננה שחר: אני אקריא את כל המדרגות.
רננה שחר: 12 (א) המבקש אישור כושר אווירי ליצוא כלי טייס ישלם בעת הגשת הבקשה אגרה לפי משקל כלי הטייס כמפורט להלן: משקל כלי הטייס בק"ג בשקלים חדשים (1) עד 200 400 (2) יותר מ-200 עד 700 500 (3) יותר מ-700 עד 2,000 1,100 (4) יותר מ-2,000 עד 5,700 1,500 (5) יותר מ-2,000 עד 5,700 2,220 (6) יותר מ-5,700 עד 45,000 11,100 (7) יותר מ-45,000 22,200" זה התיקון.
יצחק וקנין: מי בעד התיקון?
יצחק וקנין: הצבעה בעד – רוב נגד – אין נמנעים אין
יצחק וקנין: אנחנו עוברים לסעיף 18.
רננה שחר: רק עוד בקשה אחת.
רננה שחר: בתקנה 13(ב) אם היועץ המשפטי של הוועדה רוצה שנמחק את המילה "הוצהר" אז אנחנו מסכימים.
איתי עצמון: זה לגבי השאלה ששאלתי אתכם אתמול?
רננה שחר: "אשר לגביו הוכח".
יצחק וקנין: אם כן, אני פותח שוב את הסעיף הזה.
רננה שחר: אני אקריא את 13ב.
יצחק וקנין: אם כן התיקון אושר והסעיף אושר.
יצחק וקנין: אנחנו בסעיף 17.
יצחק וקנין: אין הערות.
יצחק וקנין: מי בעד הסעיף?
יצחק וקנין: סעיף 18.
איתי עצמון: כתבתם "באותה שנה".
איתי עצמון: אם למשל שילמתי אגרת רישיון ב-2009 ועכשיו אנחנו מדברים על 2010.
איתי עצמון: אולי צריך לומר "בשנה שחלפה מיום הגשת הבקשה".
איתי עצמון: כשאתם אומרים באותה שנה יכול להיווצר מצב שמישהו שילם עכשיו ובעוד חודש הוא יצטרך לשלם שוב.
איתי עצמון: זה כבר כאילו לא אותה שנה.
רננה שחר: באותה שנה מדובר על שנת כספים.
איתי עצמון: גם לפי חוק הפרשנות מדובר על שנה.
יצחק וקנין: מה הכוונה בסעיף ב', "מבקש תעודה רפואית שאינו עובד טייס ישלם בעת הגשת הבקשה אגרה של 70 שקלים חדשים".
רננה שחר: טייס מתלמד לפני שהוא מקבל רישיון והוא עדיין לא עובד טייס, הוא רק מבקש רישיון עובד טייס, הוא צריך לשלם אגרה כדי לקבל תעודה רפואית.
גיורא רום: זה לצורך קבלת האישור להיות חניך בבית ספר לטיסה.
לאה ורון: אבל אותם 70 שקלים שהוא משלם, הם עבור הבדיקה הרפואית או עבור התעודה?
לאה ורון: בנוסף לאישור יש עוד עלות עבור בדיקה רפואית?
לאה ורון: אי-אפשר להבין מהנוסח למה הכוונה.
רננה שחר: הכוונה היא לתעודות.
רננה שחר: התשלום הוא עבור התעודה הרפואית.
לאה ורון: זאת אומרת שבנוסף לתשלום עבור הנפקת התעודה הוא משלם סכום כלשהו עבור בדיקה רפואית.
רננה שחר: הבדיקה הרפואית מתבצעת על ידי מכונים פרטיים, היא לא מתבצעת על ידי הממשלה.
רננה שחר: הוא משלם את הסכומים כפי שהוא נדרש על ידי המכון.
רננה שחר: זה לא עובר אלינו, אנחנו לא מבצעים את זה.
יצחק וקנין: עבור מה אתם גובים את ה-70 שקלים?
רננה שחר: עבור כל הפיקוח.
דפנה עין דור: בדיקת האישורים הרפואיים, אישורים.
דפנה עין דור: אם יש בדיקה נוספת שצריך להעמיק את הבדיקה.
דפנה עין דור: יש דברים שצריך להעמיק מהם את הבדיקה וצריך למקד אותם לתחום הטייס.
רננה שחר: כל המערך של הנחיית הרופאים המורשים, הדרכתם.
יצחק וקנין: אני רוצה להבין.
יצחק וקנין: אני רוצה היום ללמוד טייס.
יצחק וקנין: אני מגיע אליכם ואתם שולחים אותי לעשות את כל הבדיקות מאלף עד תו, כל מה שאני צריך כדי ללמוד טייס.
יצחק וקנין: מה העניין של ללכת ולחזור שוב פעם?
יצחק וקנין: כרגע אני מתחיל ללמוד.
יצחק וקנין: הגעתי אליכם ואתם שולחים אותי לעשות בדיקות כדי לראות אם אני כשיר ללמוד.
רננה שחר: אם אתה כשיר אתה מקבל תעודה רפואית.
יצחק וקנין: אז הבדיקות שלכם לתעודה הרפואית הזאת עולים 70 שקלים?
רננה שחר: לא, התעודה עולה 70 שקלים ואנחנו מנפיקים את התעודה.
יצחק וקנין: אתם מנפיקים לו את התעודה?
עמרי טלמון: אדוני.
עמרי טלמון: אני עמרי טלמון מקלוב התעופה.
עמרי טלמון: אני בסך הכול טס 40 שנה.
עמרי טלמון: בכל 40 השנה האלה, מי שמנפיק את התעודה זה הרופא שבודק אותי.
עמרי טלמון: הוא שולח העתק מזה לרשות התעופה האזרחית ושם זה מתויק.
עמרי טלמון: אם תשים לב - - -
יצחק וקנין: עד היום היתה גבייה כזאת?
רננה שחר: כן, בוודאי.
עמרי טלמון: היתה אבל השאלה היא האם צריך אותה.
עמרי טלמון: כשנגיע לפרק החמישי אומר כמה דברים כלליים לגבי כל הנושא הזה.
לאה ורון: האגרות היו ובהצעה שמונחת כעת לפני הוועדה יש אפילו הפחתה באגרות.
עמרי טלמון: זה אגרות רישוי.
עמרי טלמון: יש לשים לב שלתעודה הרפואית הזאת יש כמה וכמה מחירים, 70 שקלים, 150 שקלים, 170 שקלים, 200 שקלים, זה תלוי בסעיף.
עמרי טלמון: אדם מבוגר כמוני שצריך להיבדק לעיתים יותר קרובות, זה עולה לו הרבה יותר כסף.
עמרי טלמון: אמנם גובים ממנו 170 במקום 200 אבל הואיל והתדירות היא כפולה אז זה 340 במקום 200.
עמרי טלמון: נשאלת השאלה האם זקן כמוני לא ראוי לאיזו התחשבות.
עמרי טלמון: למשל, העירייה נותנת הנחה ובחניונים יש הנחה אז למה לא פה?
עמרי טלמון: להיפך, פה יש קנס.
עמרי טלמון: הערה כללית לכל הנושא של אגרות הרישוי.
עמרי טלמון: כשאדוני ירצה ללמוד לטוס, אני מקווה במהרה בימנו, המפגש הראשון שלו עם עולם הטיס הוא עם האגרות של רשות התעופה האזרחית.
עמרי טלמון: המפגש הזה יימשך לאורך שנים, כאשר מחוץ לאגרות עצמן יש גם נושא של איך משלמים אותן.
עמרי טלמון: רשות התעופה האזרחית היא חריק בנוף כי שם משלמים בשיטות של המאה ה-19 או תחילת ה-120, בניגוד לכל משרד ממשלתי אחר, לרבות משרד התחבורה, שניתן לשלם את האגרות בישיבה נוחה בכורסא בבית דרך האינטרנט.
עמרי טלמון: זה לא קורה ברשות התעופה האזרחית.
עמרי טלמון: אבל הנושא הזה של האגרות הוא נושא כבד - - -
לאה ורון: איך משלמים את האגרות?
עמרי טלמון: כאשר אני צריך תעודה רפואית, אני מתקשר לבחורה נחמדה ששמה שלומית.
עמרי טלמון: היא שולחת לי בדואר תלוש לבנק הדואר, שמודפס על ידה עם כל הפרטים.
עמרי טלמון: רק עם התלוש הזה אפשר לשלם.
עמרי טלמון: אני לא יכול להיכנס לבנק הדואר ולקחת תלוש ולמלא אותו.
עמרי טלמון: עם זה אני צריך ללכת לבנק הדואר, לשלם את התשלום, ללכת למקום שיש בו פקס ולשלוח את זה בפקס לרשות התעופה האזרחית.
יצחק וקנין: אני פונה למשרד התחבורה.
יצחק וקנין: התקדמתם הרבה בנושא של הרישיונות וכל שאר הדברים כי היום אפשר לעשות את הדברים בצורה הרבה יותר מהירה, דרך הדואר, אינטרנט.
יצחק וקנין: גם משרד הפנים התקדם עם תעודות הזהות.
יצחק וקנין: אני לא יודע למה אתם – אני לא רוצה לומר מילים לא - - -
גיורא רום: אני מנהל רשות התעופה האזרחית.
גיורא רום: אני, יחד עם עוד 100 אנשים צריכים לתקן חורבן שנוצר במשך עשרות שנים כתוצאה מהזנחה של הממשלה, אולי גם של הכנסת, שהביא את התעופה האזרחית על עברי פי פחת.
גיורא רום: רשימת הדברים שאנחנו צריכים לתקן עמוקה מים.
גיורא רום: הנקודה שהעלה מר טלמון, כלומר, תשלום אגרות שלא על ידי הגעה פיזית לרשות, תושלם בסוף שנת 2010.
גיורא רום: ביוני 2010 יהיה פיילוט על 6 אגרות שבחרנו, אבל כל האגרות כולן תשולמנה בטכניקה שמקובלת במקומות אחרים, בסוף 2010.
גיורא רום: זה אחד מתוך מאות פריטי עבודה שאנחנו עושים לשפץ ולתקן את התעופה.
גיורא רום: הדבר היחיד שאנחנו מבקשים זה לקבל זמן לעבוד ושכמה שפחות יבלבלו לנו את המוח.
גיורא רום: אנחנו לא זקוקים לכל כך הרבה עצות.
גיורא רום: אנחנו יודעים יותר טוב ממרבית האנשים מה לעשות בשביל לתקן את התעופה האזרחית.
דיוויד גולן: אני לא כל-כך מסכים איתך גיורא.
דיוויד גולן: אני לא כל-כך מסכים איתך, אל תרוץ.
דיוויד גולן: אדוני היושב ראש, שמי דיוויד גולן, מנכ"ל כים ניר שירותי תעופה.
דיוויד גולן: הנושא עדיין פתוח בנושא ההגדר החקלאי.
דיוויד גולן: אתמול עזבנו פה את הישיבה - - -
גיורא רום: על מה אתה לא מסכים איתי?
דיוויד גולן: שאתה אומר שאנחנו לא מבינים בתעופה.
גיורא רום: אני לא אמרתי שאתם לא מבינים בתעופה.
דיוויד גולן: אמרת: תעזוב אותנו.
דיוויד גולן: תחזור לזה ותראה את זה.
דיוויד גולן: מה זה אנחנו לא מבינים?
דיוויד גולן: יושבים פה אנשים עם 50 שנה ניסיון.
גיורא רום: אני לא אמרתי שאתם לא מבינים, אמרתי תנו לעבוד.
גיורא רום: אמרתי שאנחנו מבינים, לא אמרתי מה אתם, אמרתי שאנחנו מבינים.
גיורא רום: אתה רוצה את הפרוטוקול?
גיורא רום: אני אתן לך את הפרוטוקול.
גיורא רום: לעולם אל תצטט אותי לא נכון.
יצחק וקנין: אני מבקש, בשום פנים ואופן לא דו-שיח.
ירון אשכולות: אדוני, אני רוצה לקחת אגרה אחת:
ירון אשכולות: אגרת רישוי למכונאים ורשיונות למוסך.
ירון אשכולות: בשנת 2005 כימניר שילמה 8,300 שקלים.
ירון אשכולות: עם פחות מכונאים, היום ב-2009 אנחנו משלמים 44,810 שקלים.
ירון אשכולות: היום יש לנו 10 מכונאים פחות.
יצחק וקנין: מה הסיבה?
יצחק וקנין: יש לכם פחות כלי טייס?
ירון אשכולות: לא.
ירון אשכולות: פשוט הם מחליטים, מתי מעלים, הם עושים מה שהם רוצים.
יצחק וקנין: אני לא חושב שזאת החלטה שרירותית שלהם.
יצחק וקנין: בדרך כלל הדברים האלה מגיעים לוועדה והם מאושרים.
דיוויד גולן: אדוני היושב ראש.
דיוויד גולן: הבאתי איתי את כל האגרות ששילמנו משנת 2005 עד 2009.
יצחק וקנין: כמה שילמת בסוף 2009?
דיוויד גולן: ב-2009 שילמנו 143,155 שקלים.
יצחק וקנין: בהתאם למה נקבע התשלום שלכם, בהתאם לאותם קריטריונים שנקבעו פה?
דיוויד גולן: אנחנו לא יודעים לפי מה.
דיוויד גולן: אנחנו היינו בהגדר חקלאי.
דיוויד גולן: היום הוריד לנו את ההגדר החקלאי.
דיוויד גולן: בשיחה איתם כרגע הם החליטו שאין יותר.
יצחק וקנין: מה זה הגדר חקלאי?
דיוויד גולן: אנחנו חברה חקלאית.
דיוויד גולן: אנחנו חברה שמרססת.
דיוויד גולן: היום אין לנו את זה.
דיוויד גולן: עד היום שילמתי 1,600 שקל למטוס והם העלו את זה ל-7,000 שקלים.
דיוויד גולן: זה מה שהם עשו.
ירון אשכולות: אני מחברת כימניר.
ירון אשכולות: הבקשה הספציפית היא להחזיר את ההגדר החקלאי שלגביו היו תעריפים בעבר.
ירון אשכולות: בעבר, באותה תקנה שעכשיו דנים בנוסח המתוקן שלה, הופיע בעבר הגדר חקלאי כסקציה מיוחדת עם תעריפים מוזלים, כנראה מתוך הכרה בייחודה של החקלאות והצורך של התעופה החקלאית - - -
יצחק וקנין: אתם מדברים על ריסוס הכותנה, אם אני לא טועה.
ירון אשכולות: כותנה, תפוחי אדמה.
יצחק וקנין: מה הסיבה ששיניתם את התעריף בצורה קיצונית כזאת?
גדי רגב: אני ראש מטה של רשות התעופה האזרחית.
גדי רגב: צריך להבהיר.
גדי רגב: האדון מדבר על תעריפים של 2005 ולא על התעריפים של 2009.
גדי רגב: נכון שב-2005 היו תעריפים מאוד מוזלים.
גדי רגב: אנחנו מנסים עכשיו להשוות את 2009 לתעריפים החדשים.
גדי רגב: התעריפים החדשים לא הועלו.
גדי רגב: אתם קיבלתם את הטבלה.
גדי רגב: תעריפי 2010 בהקשר הספציפי הזה של מכון בדק לא הועלו.
גדי רגב: תיאורטית או מעשית, בגלל אי עדכון מדד, הם הורדו.
גדי רגב: זאת סוגיה ראשונה.
יצחק וקנין: מה לגבי הטענה הספציפית.
יצחק וקנין: הוא טוען פה שבקטע החקלאי יש פה קפיצה מ-1,000 שקלים ל-7,000 שקלים.
גדי רגב: זה בהקשר הספציפי של מכון בדק שלהם והוא לא הועלה.
גדי רגב: בהיבט הכולל קיבלנו מהם פניה, בעקבות הדיון שהיה פה אתמול, שבו הם הגישו מכתב עם סדרה של בקשות והערות שעל פיהם שלכאורה העלינו מאוד את התעריפים ואנחנו מתבקשים להוריד אותם בצורה משמעותית.
גדי רגב: להערכתנו זה מגזר עסקי לכל דבר ועניין והשוונו את המגזר הזה למגזרים עסקיים אחרים בתעופה.
גדי רגב: לא היית אתמול בדיון, רק להבהיר את הנקודה.
גדי רגב: האגרות מבוססות בצורה כזאת שלטייסים פרטיים ולבעלי מטוסים פרטיים הורדנו בצורה משמעותית את האגרות.
יצחק וקנין: אני רואה את זה.
גדי רגב: לחברות השתדלנו להשאיר או אפילו להוריד.
גדי רגב: יש מקומות שלא עדכנו את מדד ויש מקומות שבלטו בצורה יוצאת דופן בזה שהיו באי קונסיסטנטיות עם הדברים האחרים ולכן השווינו אותם לעסקים באותם סדרי גודל.
גדי רגב: אפשר לראות את זה במסמך שהעברנו לכם.
גדי רגב: אנחנו חושבים שאת כל הנושא של סובסידיה למגזר החקלאי לא הסכום שמדובר פה, שהוא סדר גודל בין 2,000 ל-15,000 שקלים, לא זה מה שיביא את הפיתרון.
גדי רגב: אנחנו חושבים שאם המגזר החקלאי צריך לקבל פיתרון, הפיתרון צריך לבוא דרך משרד החקלאות או דרך איזו ראייה כוללת של הכנסת ולא דרך איזו אגרה מאוד ספציפית על חברת ריסוס ספציפית.
גדי רגב: זאת עמדתנו.
דפנה עין דור: מעבר לכך, אף אחד לא מבטיח שברגע שתוריד לחברה את הריסוס, זה באמת יגיע לחקלאים.
דפנה עין דור: יש חברה אחת שמבצעת ריסוס.
דיוויד גולן: אתם כל-כך טועים.
ירון אשכולות: יש יותר מחברה אחת.
ירון אשכולות: יש לפחות 2 חברות בשוק.
ירון אשכולות: זה שוק תחרותי מלא.
דפנה עין דור: מדובר פה במשהו שלא בטוח שיגיע ישירות לחקלאי.
דפנה עין דור: בעינינו הסבסוד צריך להיות ישירות לחקלאי.
רננה שחר: הערה אחרונה.
רננה שחר: תקנה 18, שאותה אנחנו מקריאים עכשיו, בוודאי לא כללה שום התייחסות להגדר חקלאי.
איתי עצמון: את רוצה להתייחס לשאלה שהעליתי קודם?
רננה שחר: אני אמקד במה מדובר.
רננה שחר: מי שחייב בבדיקה רפואית יותר מכל שנה זה מי שצריך תעודה רפואית סוג 1 שזה טייסים ובקרים מעל גיל 40.
רננה שחר: אדם שנהיה טייס או בקר והוא מעל 40, זה ממוקד כלפיו.
רננה שחר: ניתן לקבל את הבקשה שלכם שזה יהיה "אם שילם בשנה שחלפה מיום" - - -
איתי עצמון: את רוצה לקרוא את זה או שנחליט על העיקרון וננסח אחר-כך?
רננה שחר: הוועדה תחליט שהעיקרון הוא שזה יהיה השנה שחלפה מיום שהוא קיבל לראשונה את הרישיון.
איתי עצמון: אנחנו מדברים על סעיף 18ג סיפה.
ירון אשכולות: בתקנות הקודמות, בתקנה 10, כפי שפורסמה פעם אחרונה בינואר 2009 מופיעה רשימת האגרות ויש סעיף שנעלם מהפרסום הנוכחי.