GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אמנון הררי: בכל העולם נהוג שהרשויות המקומיות נותנות אישור ליצוא.
גדי רגב: עשינו הפרדה בין נוסעים פרטיים למסחריים.
גדי רגב: בכל נושא שהיה בהקשר של הטייס לבד, האיש הבודד שקונה מטוס או האיש הבודד שמשלם את הרישיון שלו, שם הורדנו את האגרות.
גדי רגב: איפה שזה נוסעים מסחריים--
דפנה עין דור: שמשמש ליצירת הכנסה.
גדי רגב: --ומשמש ליצירת הכנסה, לא עשינו הפחתות.
גדי רגב: וזה הרקע ללוגיקה שמלווה אותנו לכל אורך הדרך.
אמנון הררי: למה שלא תעשו הפרדה?
אמנון הררי: אם זה איש פרטי שמוכר את כלי הטיס שלו עכשיו למישהו בחוץ-לארץ משום שאין שוק בארץ, שלא ישלם אגרה, הרי הוא לא עושה את זה למסחר.
גדי רגב: צריך לראות אם אפשר להפריד.
גיורא רום: נרשום לעצמנו ונבוא מחר עם הצעה או עם תשובה.
ישראל חסון: התקנה הזאת כבר אושרה.
ישראל חסון: תקיימו את הדיונים האלה ותגיעו להחלטות, אפילו עם עצמכם
גיורא רום: אין לנו שום בעיה עם אל על והתעשייה האווירית.
ישראל חסון: התקנה הזאת כבר אושרה, אבל אין שום בעיה, אם תרצו, מחר, אחרי שתקיימו את הדיונים האלה ותגיעו להחלטות, אפילו עם עצמכם בעניין הזה, אתם צריכים לדבר עם התעשייה האווירית או אל-על- - -
גיורא רום: אין לנו שום בעיה עם אל-על והתעשייה האווירית.
גיורא רום: זה משהו מאוד נקודתי.
ישראל חסון: אתם רושמים לעצמכם ותתייחסו אל זה מחר.
ישראל חסון: אם הם ירצו להכניס תיקון, הוועדה תתייחס לזה בנפרד.
ישראל חסון: אני מבקש מכל מי שיש לו הערה, תיזמו.
ישראל חסון: זה דבר חשוב בחיים, כי התקנה הזאת מאושרת, אלא אם מחר תזכרו לפתוח אותה, אם תחליטו שצריך לפתוח אותה.
ישראל חסון: תקנה 13 מאושרת.
רננה שחר: יש שם שני שינויים קלים.
רננה שחר: "14(א) המבקש רישיון מכון בדק או רישיון אחזקה עצמית ובו הגדר למכון בדק אחד (שאינו מחזיק רישיון כאמור), ישלם בעת הגשת הבקשה, אגרה של 1,533 שקלים חדשים, ובעת הגשת הבקשה לכל הגדר נוסף ברישיון ישלם אגרה כמפורט להלן: (1) הגדר עד 700 ק"ג - 1,000 שקלים; (2) הגדר יותר מ-700 עד 2,000 ק"ג - 1,500 שקלים; (3) הגדר יותר מ-2,000 עד 5,700 ק"ג - 3,000 שקלים; (4) הגדר יותר מ-5,700 עד 15,000 ק"ג - 5,392; (5) הגדר יותר מ-15,000 עד 30,000 ק"ג - 8,087 שקלים; (6) הגדר יותר מ-30,000 ק"ג - 10,783 שקלים; (7) הגדר מנועים - 2,500 שקלים; (8) הגדר אחר - 2,157 שקלים.
רננה שחר: 14(ב) ניתן רישיון כאמור בתקנת משנה (א) לתקופה של פחות משנה, ישלם המבקש בעד כל חודש או חלק ממנו 1/12 מסכום האגרה כאמור בתקנת משנה (א).
עמרי טלמון: אני אקרא מה שכתבתי לרת"א, וזה מדבר בפני עצמו: אגרת מכון בדק או רישיון אחזקה עצמית מציע להבדיל בין שני אלו.
עמרי טלמון: ככלות הכול אחזקה עצמית אינה לכוונת רווח ואינה זמינה לכולי עלמא.
עמרי טלמון: זה בדיוק מה שמר רכס אמר, כשבן אדם מבקש רשות לאחזקה עצמית זה לא דומה למכון בדק.
עמרי טלמון: דרך אגב, באופן כללי צריך לזכור שכל אגרה שמושתת על מכון בדק מגיעה לצרכן.
עמרי טלמון: מכוני בדק שאני מכיר, אין להם מכרות יהלומים.
עמרי טלמון: ברגע שהעלו אגרות או הוא שילם אגרה, הוא גובה אותן מהצרכן.
עמרי טלמון: מעבר לזה, כשמדובר על אחזקה עצמית זה הצרכן ישירות.
גיורא רום: אין חשוב מזה, היא מגיעה לבטיחות.
גדי רגב: אני חוזר ואומר מה שאמרתי קודם.
גדי רגב: הפחתנו את האגרות.
גדי רגב: הוא מדבר על המשקלים הנמוכים, יש פה הפחתה.
גדי רגב: זו סוגיה ראשונה.
גדי רגב: סוגיה שנייה, כמות העבודה, שעות העבודה, פיקוח על אחזקה עצמית היא לא פחותה מכמות הפיקוח שאנחנו צריכים לפקח על גורמים ממוסדים, במידה מסוימת אפילו הפוך.
רננה שחר: אני רוצה להבהיר שההבדל בין רישיון מכון בדק לרישיון לאחזקה עצמית איננו ההבדל בין פעילות מסחרית לפרטית.
רננה שחר: לחברת תעופה יכול להיות רישיון בדק לאחזקה עצמית שבו היא מורשית להחזיק את מטוסיה.
רננה שחר: אין קורלציה בין אחזקה עצמית ורישיון מכון בדק, שהוא פתוח לציבור, ובין הפעילות המסחרית או הפרטית, כפי שאומר מר טלמון.
אמנון הררי: אולי נכון לעשות הפרדה כזאת.
רננה שחר: כבר בוצעה ההפחתה באגרות לפי המשקלים של כלי הטיס.
לאה ורון: יש תוספת בפסקה (7) של הגדר מנועים, שלא היה בתקנות הקודמות?
אילן סולומון: כן.
גדי רגב: נכון.
רננה שחר: יש מכונים שמוסמכים לתקן מנועים.
ישראל חסון: קיבלתם תשובה?
אמנון הררי: יש אחר כך סעיף נוסף של חידוש רישיון, אני אתייחס לדבר נוסף.
ישראל חסון: אני שואל אם קיבלתם תשובה לסעיף הזה.
אמנון הררי: כן.
ישראל חסון: זה עונה גם לך?
עמרי טלמון: במסגרת הזאת כן.
עמרי טלמון: אם כי יש לי הערה כללית.
עמרי טלמון: אסור לדבר רטרואקטיבית, אז אני אדבר קדימה.
עמרי טלמון: המודל שלי הוא ארצות-הברית, הם גם מפקחים עלינו פיקוח עליון, והצגתי את זה בישיבות קודמות, שבהן אדוני לא היה אז חבר כנסת.
עמרי טלמון: העלויות הן בכלל אפס או קרובות לזה.
עמרי טלמון: כשנגיע לדבר על אגרת רישוי, ואני מוכן להוציא את הרישיון האמריקני שלי- - -
ישראל חסון: אתה רוצה לוותר על הזכות שלך כשנגיע לדבר?
ישראל חסון: אם כך, נשמור את זה לאז.
עמרי טלמון: אם אתה שואל אם זה הניח את דעתי- - -
גיורא רום: התשובה היא כן.
עמרי טלמון: התשובה היא לא.
ישראל חסון: אנחנו מאשרים את התקנה הזאת.
ישראל חסון: תקנה 14 אושרה.
רננה שחר: אגרת רישיון מכון הסמכה "15(א) המבקש רישיון מכון הסמכה ובו הגדר אחד (שאינו מחזיק רישיון כאמור) ישלם בעת הגשת הבקשה אגרה של 1,000 שקלים חדשים, ובעת הגשת הבקשה לכל הגדר נוסף ברישיון ישלם אגרה של 1,000 שקלים חדשים.
רננה שחר: (ב) ניתן רישיון כאמור בתקנת משנה (א) לתקופה של פחות משנה, ישלם המבקש בעד כל חודש או חלק ממנו 1/12 מסכום האגרה כאמור בתקנת משנה (א).
ישראל חסון: תקנה 15 אושרה.
לאה ורון: גם פה יש הפחתה?
דפנה עין דור: חזרה למחירים של 2007.
לאה ורון: לכן גם אין הערות.
רננה שחר: אגרה שנתית למכון בדק ורישיון אחזקה עצמית "16(א) מחזיק ברישיון מכון בדק או ברישיון אחזקה עצמית ישלם, אחת לשנה, אגרת חידוש כמפורט להלן: (1) מטוסים עד 700 ק"ג - 6 הגדרים - 1,500 שקלים; (2) יותר מ- 700 עד 2,000 ק"ג - 6 הגדרים - 2,000 שקלים; (3) יותר מ- 2,000 עד 5,700 ק"ג - 6 הגדרים - 7,548 שקלים; (4) יותר מ- 5,700 עד 15,000 ק"ג - הגדר אחד - 10,783 שקלים; (5) יותר מ- 15,000 עד 30,000 ק"ג - הגדר אחד - 32,349 שקלים; (6) יותר מ- 30,000 - הגדר אחד - 53,915 שקלים; (7) הגדר מנועים - שישה הגדרים - 6,470 שקלים; (8) הגדר אחר - הגדר 1 - 2,157 שקלים.
רננה שחר: " "(ב) המחזיק ברישיון מכון הסמכה ישלם, אחת לשנה, אגרה של 1,000 שקלים חדשים בעד כל הגדר שברישיונו.
רננה שחר: (ג) תשלום האגרה כאמור בתקנות משנה (א) ו- (ב) ייעשה בתחילת כל שנה עד יום 31 בינואר.
ישראל חסון: כמה מכוני הסמכה כאלה יש בארץ?
גיורא רום: יש שני מכוני הסמכה גדולים, שזה אל-על והתעשייה האווירית.
גיורא רום: יש כעשרה מכוני בדק.
גדי רגב: יש 30 מכוני בדק.
רננה שחר: מכון בדק זה מכון שבו מתקנים את כלי הטיס ומכון הסמכה זה מכון שבו מכשירים.
אמנון הררי: איגוד הדאייה מחזיק כ-50 כלי טיס, שזה כמות גדול מאוד.
אמנון הררי: הם יחסית דומים אחד לשני, אבל הם דגמים קצת שונים.
אמנון הררי: באופן שבו התקנה מנוסחת "שישה הגדרים", יוצא שעל 50 כלי טיס, שכמעט כולם קצת שונים אחד מהשני, אנחנו צריכים לשלם 50 חלקי 6, שזה סכום יחסית גדול למכון לאחזקה עצמית, שכולו מבוסס על מתנדבים, הוא לא מכון מסחרי.
אמנון הררי: הבקשה שלנו לרת"א, אולי במקרה ספציפי, או אולי לעשות את זה קצת יותר כללי, לבחון מחדש את הסוגיה של כמות ההגדרים, ובמקרים חריגים כמו אצלנו להתיר יותר הגדרים לכל תת סעיף של סכום שמוגדר שם.
גדי רגב: במקור זה היה פר הגדר.
גדי רגב: הלכנו לקראתם וקבענו שישה.
גדי רגב: המספר שישה לא מספק?
גדי רגב: אם שמונה יותר טוב?
גדי רגב: אני לא יודע אם זה המקום לנהל פה את השוק.
גדי רגב: אין לנו כוונה לעשות את זה אין-סופי, משום שבסוף יש הבדלים בין המטוסים.
גדי רגב: לכול יש משמעות של פיקוח ואכיפה.
גדי רגב: אם השישה לא טוב, וצריך עשרה, נלך עד עשרה.
ישראל חסון: ניהלת על זה דיון עם רת"א לפני זה?
אמנון הררי: היתה תכתובת, אבל לא הספקנו לשבת, כי היינו עסוקים.
ישראל חסון: תהליך חקיקה אפשר למרוח עד אין-סוף, ואנחנו עוד עשר דקות ממילא קמים, אני פשוט צריך ללכת לישיבה אחרת ששם יש שלושה הגדרים.
ישראל חסון: אי אפשר לקיים כך את הדיון.
ישראל חסון: זה מסוג הדברים שצריך לסיים לפני שנכנסים לחדר הזה, ואז לזהות פה פערים, לא שבשלב החקיקה מתחילים לקיים את הדיון.
ישראל חסון: צריך להיות מונח על השולחן הפער.
ישראל חסון: אני אומר לך: בשלב הזה אני משאיר לשישה, אם תשכנע אותם והם ירצו לשנות, בשמחה רבה.
ישראל חסון: אי אפשר להגיד לא הספקתי ולהיכנס לחדר, זה תהליך לא נכון.
עמרי טלמון: אמרת דברי אלוהים חיים, שצריך לדון בזה קודם ולבוא לישיבה רק עם ההבדלים.
עמרי טלמון: זה לא בוצע.
ישראל חסון: מי הפריע לך?
עמרי טלמון: אני יכול לבוא לישיבה עם עצמי 24 שעות, זו לא הבעיה, אבל אני צריך לשבת מול מישהו שיקשיב לי.
עמרי טלמון: אם אני כותב מכתב, ואפילו לא עונים לי, זה לא נקרא דיון.
עמרי טלמון: באופן כללי אנחנו סבורים שאי אפשר בכלל לקדם את הטייס, ואולי גם נושאים אחרים, ללא דיון בין הצדדים השונים.
עמרי טלמון: המומחיות פה והאינטרסים לא מונחים כולם בצד אחד.
עמרי טלמון: מה שאמרת נכון מאוד, אבל אם תשים לב לתאריכים, יודעים לפני ארבע שנים שצריך לדון בה עד 31 בדצמבר, והיא פורסמה רק לאחרונה, והמכתב של השר אל יושב-ראש הוועדה הוא מה-6 בדצמבר, ולוח-הזמנים הזה קצר מאוד, ואולי בגלל זה לא זימנו אותנו, אבל לא זימנו.
עמרי טלמון: זו עובדה קיימת.
ישראל חסון: רבותי ברת"א, אם הדברים, כפי שעולים כאן, אכן כך, אז בבקשה, לי לא בוער לקיים את הדיון.
רננה שחר: קודם כול, בחודש מאי הוועדה האריכה את תוקף התקנות לעוד שבעה חודשים עד עכשיו, נערכו חילופי התכתבויות עם עמרי טלמון ודיונים על ההצעה הקודמת שאינה שונה בהרבה מההצעה הזאת, מעבר לכך נשלחה הצעת התקנות, התקבלו התגובות, תוקן כל מה שראינו לנכון לתקן.
רננה שחר: כך זה התנהל.
ישראל חסון: גם סוגיית ההגדרים למשל?
ישראל חסון: היא תוקנה מאחד לשש?
ישראל חסון: הבקשה שלך כרגע לעלות ביותר.
אמנון הררי: אני זוכר שבתחילת השנה שילמתי לפי יותר הגדרים.
רננה שחר: אלה תקנות חדשות.
דפנה עין דור: יש מדרגות של עוד משקלים, ובמשקלים יותר נמוכים יש הנחה משמעותית.
ישראל חסון: אם התקיים התהליך הזה, אני כרגע מאשר את התקנה כמות שהיא.
איתי עצמון: איך תקנת משנה (ב) מתיישבת עם תקנת משנה (א)?
איתי עצמון: מי שיש לו רישיון, משלם אחת לשנה אגרה של 1,000 שקלים חדשים בעד כל הגדר.
רננה שחר: תקנת משנה (א) מתייחסת למכון בדק, תקנת משנה (ב) מתייחסת למכון הסמכה.
גיורא רום: אם נחזור לנושא הקודם.
גיורא רום: ישבנו עם התעשייה האווירית, ישבנו עם אל-על, ישבנו עם ארקיע, ישבנו עם ישראייר, ישבנו עם כל מי שפנה אלינו, למעט כאלה שהסדרנו אתם את העניין בהתכתבות, אף-על-פי שזה פורסם ב-6 בינואר.
רננה שחר: זה פורסם לציבור בנובמבר.
גיורא רום: הספקנו לשבת עם מרבית הגופים, ונדמה לי שהשקט בדיון מדבר בעד עצמו.
דיויד גולן: לא מסכים אתך, אתנו לא ישבו.
גדי רגב: כתבתם לנו?
דיויד גולן: כן.
רננה שחר: נשמח לקבל את המכתב שלכם.
דיויד גולן: עכשיו תשמחו, אבל לא זימנתם אותנו.
רננה שחר: התקנות מפורסמות באתר האינטרנט של רת"א.
ישראל חסון: קיבלת בוועדה מסלול ארוך מאוד להידברות.
דיויד גולן: אני מסכים אתך.
ישראל חסון: אני חוזר ואומר.
ישראל חסון: תחת הכותרת של "סיוע לחקלאות", כשאנחנו מחפשים כל דרך לסייע לתחום החקלאי בארץ, תחשוב מה אתה יכול להפיק מזה, תחשוב איך לקבוע אילו עקרונות מנחים להמשך הדרך, תסכם ותוכלו לחזור לפה.
ישראל חסון: אני אומר לך שתקבל סיוע, משהו שייחד את תחום התעופה החקלאית, כך נקרא לזה.
דיויד גולן: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.
עמרי טלמון: כדי שיהיה ברור על מה מדובר.
עמרי טלמון: עד לפני כמה שנים היה הגדר דאון, ואני בתחום התעופה 40 שנה, תחזקנו את הכלים בעבודה עצמית.
עמרי טלמון: הגדר דאון, לא חשוב אם זה ה"אולימפיה", או "קא 7", או מוצר אחר.
עמרי טלמון: התוצאות היו לא רעות, הואיל ומבחינת בטיחות, שזו בסופו של דבר המטרה הסופית, הדאייה היא במצב טוב מאוד.
עמרי טלמון: פתאום בבת אחת נהיה הגדר לכל דאון לחוד לפי תעודת הסוג שלו, וזה הקפיץ את העלות השנתית בפקטור.
עמרי טלמון: אותו דבר קרה במטוסים הקלים, כאשר חברה כמו כים ניר, שמעבר לעיסוקה בריסוס היא גם מכון בדק, שאני לקוח שלה משנת 1971.
עמרי טלמון: היה הגדר group a, שזה כל המטוסים מתחת למטוס מסוים ועם מנוע אחד, ופתאום נהיה הגדר לכל מטוס ומטוס לחוד.
עמרי טלמון: כתוצאה מזה ההגדרה קפצה - תקן אותי דיויד גולן - מאלפי שקלים בודדים לעשרות אלפי שקלים אגרה שנתית.
עמרי טלמון: 43,000 אגרה שנתית למכון במקום אולי 2,500, אני לא זוכר את המספר.
עמרי טלמון: מובן שזה מתגלגל בסופו של דבר ללקוח, וזה עומד קצת בסתירה לעקרונות שרת"א הציעה.
עמרי טלמון: לכן, במכתבי מ-22 בנובמבר, הצעתי להפריד בין ההגדרים.
עמרי טלמון: מקובל עלי ש-787 וארבוס 320 זה לא אותו אווירון בכלל, אבל הצעתי בענווה לחזור למצב שבו group a היה הגדר, ואפילו group b היה הגדר, ואלה אותם מנועים ובערך אותם גופים, רק אחד מרכיב כך ואחד קצת אחרת.
עמרי טלמון: זה לא מצדיק הקפצה של האגרה בשיעור כזה.
עמרי טלמון: בסופו של דבר זה יורד ללקוח.
דפנה עין דור: כרגע מדובר בהפחתה אל מול האגרה שהיתה ב-2009, מול מעל 2,700 - 1,500 שקלים.
דפנה עין דור: זו המשמעות.
עמרי טלמון: זה הרבי והעז.
עמרי טלמון: הדבר האלה נאמרו כבר לפני ארבע שנים בדיון, ולכן אז קבעה הוועדה שהתקנות הן תקנות שעה.
עמרי טלמון: בניגוד להרגלי כתבתי מכתב וציינתי שאני שמח שרת"א נקטה בקו הזה, אבל צריך עוד מקצה שיפורים, זה הכול.
עמרי טלמון: אני מאוד שמח שנעשה צעד גדול קדימה.
עמרי טלמון: שלא תהיה אי הבנה, פה אנחנו מדברים על דברים שאני לא שמח בהם, לא על דברים שאני שמח בהם.
ישראל חסון: מה ההתייחסות העניינית?
דפנה עין דור: מה שרת"א עשתה זה הוספת שתי מדרגות נוספות.
דפנה עין דור: עד עכשיו זה היה עד 2,730 - מחיר של 2,770 שקלים במחירים המעודכנים.
דפנה עין דור: התוספת היא של עוד מדרגה של עד 700 ב-1,500 שקלים, ועד 2,000 ב-2,000 שקלים.
דפנה עין דור: זו הפחתה משמעותית למשקלים הקטנים, וזה נותן את המענה.
ישראל חסון: זה טוב, אבל לא מספיק, אתה אומר.
עמרי טלמון: בדיוק כך.
ישראל חסון: רבותי, אנחנו מאשרים את התקנה הזאת.
ישראל חסון: תקנה 16 מאושרת.
ישראל חסון: אני מתנצל, אני פשוט חייב לעזוב, ואין פה מי שיחליף אותי.
ישראל חסון: הדיון יימשך מחר.
אופיר אקוניס: אנחנו עדיין במחלוקת.
אופיר אקוניס: אין הסכמות על הסעיפים שהקראנו.
אופיר אקוניס: היועצת המשפטית תקריא את הסעיפים שהקראנו ולא הצבענו עליהם, כי הם במחלוקת; יש שם את חברת החדשות, יש את ה-dtt, ויש סעיפים נוספים.
אופיר אקוניס: אנחנו רוצים להמשיך בהקראה כדי להתקדם.
אתי בנדלר: סעיף 42 להצעת החוק, אני מסבירה לכם שזה היה בזמנו פרק מחוק ההתייעלות הכלכלית בשנים 2009-2010.
אתי בנדלר: סעיף 42 עניינו תיקון חוק הרשות השנייה וכל תיקון בו ממוספר בפסקה.
אתי בנדלר: פסקה (1) אושרה, פסקאות (2) ו-(3) עד (12) -אני רצה בצורה שוטפת- הוועדה אישרה עד פסקה (13), בפסקה (13) (א) הוצבע, בפסקה (ב) יש הוספה לסעיפים 34 לחוק העיקרי.
אתי בנדלר: בעמוד 457, מתחילה פסקה (13) שעניינה תיקון סעיף 34 לחוק הרשות השנייה.
אתי בנדלר: בפסקה הזאת יש פסקאות משנה.
אתי בנדלר: (א) הוצבע, (ב) הוצבע, (ג) הוצבע.
אתי בנדלר: בפסקה (ג) מציעים להוסיף לסעיף 34 לחוק העיקרי פסקאות (ד) ו-(ה).
אתי בנדלר: (ד) הוצבע ו-(ה) הוצבע.
אופיר אקוניס: את הדבר הזה עשינו בעשר דקות, את הקראת את השינוי שלך והצבענו והמשכנו את הישיבה.
אופיר אקוניס: הוספנו את המלה 'וגם'.
אתי בנדלר: אני ממשיכה הלאה על פני הדפים ואני מגיעה לפסקה (17) בעמוד 460 שבו מוצע להוסיף סימן חדש לחוק הרשות השנייה שעניינו 'מכרז ושימוש באפיקים ובנכסים לא מוחשיים של הרשות'.
אתי בנדלר: דילגנו על כל הפסקה הזאת, עד עמוד 462.
אתי בנדלר: לאחר מכן המשכנו, אושרו כל הפסקאות, עד פסקה (18) אם אני ממשיכה הלאה על פני הדפים, גמרנו את כל הפסקאות עד 463, והגענו לפסקה (29) שעניינה במערך השידורים הספרתיים-קרקעיים, המכונים בפי הכל dtt וכאן נעצרנו.
אופיר אקוניס: למיטב זיכרוני אנחנו מיצינו את הדיון בעניין הזה.
אופיר אקוניס: בעצם מיקדנו את הישיבה הקודמת, בסופו של דבר, בסעיף 29.
אופיר אקוניס: היו כמה מסקנות, למשרדי הממשלה השונים יש מסקנות אחרות מהרעיון, התגבש רוב בוועדה, ואני אומר את זה גם לפרוטוקול, התגבש רוב בוועדה והוא גם על דעתי וגם על ידי חברי כנסת שהם חברי ועדה ושאינם חברי ועדה, שערוץ 9, ישראל פלוס, צריך להיות בתוך החבילה הזאת.
אופיר אקוניס: אנחנו קיימנו לאחר מכן התייעצות עם היועצת המשפטית של ועדת הכלכלה וגם עם המנהל הכללי של הרשות השנייה, וגם אני קיימתי התייעצויות עם שר התקשורת בעניין הזה, ועם שר האוצר, ויש איזה שהיא אמירה, שאני מציע שתגידי אותה, בעניין השינוי במצב של ערוץ 9, אדוני המנהל הכללי והיועץ המשפטי של ערוץ 9, שינוי במצב שלכם שיתחייב אם באמת תהיה הכנסה ל-dtt.
אופיר אקוניס: אם אתה רוצה, ומר מנשה סמירה, אם אתה רוצה להעיר בעניין הזה.
אתי בנדלר: הנושא אליו הפניתי את תשומת הלב במהלך ההתייעצויות הפנימיות שנערכו אצלנו, מעבר לעובדה שערוץ 9 הוקם כערוץ נישה, במסגרת שידורי הכבלים והלוויין, דהיינו ערוץ ייעודי.
אתי בנדלר: ערוץ ייעודי הוא בעצם ערוץ שהמדינה חשבה שהוא אמור להיות ערוץ נישה, בשל כך שהוא לא מיועד לכלל הציבור בכלל הנושאים האפשריים, אלא הוא מיועד או לקהל מסוים או בשפה מסוימת, כפי שמוגדר ערוץ ייעודי בחוק התקשורת (בזק ושידורים), אבל למדינה יש עניין בעידוד אותם ערוצים.
אתי בנדלר: בזמנו כל ערוץ ייעודי היה צריך לקבל אישור על ידי הממשלה ו-ועדת הכלכלה ועד כה אושרו בוועדת הכלכלה מספר ערוצים ייעודיים.
אתי בנדלר: אם אני זוכרת נכון, שני ערוצי חדשות שכידוע מעולם לא הוקמו, בשל החשיבות היתרה שהמדינה רואה בעידוד פלורליזם, בעיקר בתחום שוק הרעיונות והבאת החדשות לכלל הציבור, אושרו ערוץ מוסיקה ים תיכונית, או כמו שהוא נקרא מלכתחילה ערוץ מוזיקה ישראלית, כדי לעודד את הנושא, ערוץ ייעודי בשפה הרוסית, ערוץ ייעודי בשפה הערבית ואם אני זוכרת נכון, גם ערוץ מורשת.
אופיר אקוניס: שהוקם והפסיק את פעילותו.
אתי בנדלר: כל הנושאים המדינה, המדינה חשבה שלמרות שהם מיועדים לקהלים מסוימים או לנושאים מסוימים, חשוב מאוד לעודד אותם, ולכן היא אמרה שעל אף שהם ערוץ במסגרת שידורי הכבלים והלוויין היא מתירה, באישור ועדת הכלכלה, כאמור, להם לבסס את קיומם הכלכלי גם על פרסומות.
אתי בנדלר: ככזה הוקם גם הערוץ הייעודי בשפה הרוסית.
אתי בנדלר: על הערוצים הייעודיים לא הוטלו חובות המוטלים על ערוצי ברודקסט, ואני מדברת בעיקר על חובות בתחום ההשקעה ביצירה ישראלית, בהפקת תכניות.
אתי בנדלר: ברגע שמנסים להפוך את ערוץ 9 מערוץ נירוקסט לערוץ ברודקסט, דהיינו ערוץ פתוח לכלל הציבור, אני חושבת שאחת התוצאות המתחייבות מכך היא גם, אם שוקלים את זה בצורה רצינית, להטיל עליו גם חובות כפי שמוטלים על כל הערוצים הפתוחים שהוקמו כערוצים פתוחים לכלל הציבור.
אתי בנדלר: זה נושא אחד.
אתי בנדלר: נושא שני שצריכים להביא בחשבון, באותה הזדמנות, האם יש מקום לתת דין שונה, או להחיל דין שונה, על הערוץ הייעודי בשפה הרוסית, לעומת ערוץ המוסיקה, הועלו כאן הערות לגבי ערוץ 23, שאולי צריך לדון בו ו---
אופיר אקוניס: הועלו גם על ערוצים נוספים.
אופיר אקוניס: העירו על הערוץ האתיופי, ומכאן, אם אינני טועה, ערוץ 98, הערוץ הקהילתי, אלה הערוצים שדובר בהם, שלפחות אמרו לנו שבמצב של שינוי היו רוצים גם להיכנס לחבילה.
אתי בנדלר: אני רוצה להזכיר, כי ודאי מר אברמוביץ מיד ירים את ידו ויטען 'אז למה הערוץ הייעודי בשפה הערבית דינו שונה?
אתי בנדלר: ' אז אני אזכיר שהמחוקק, כבר כשהוא הקים את הערוץ הייעודי בשפה הערבית, הוא קבע הוראות מפורשות לעניין הערוץ הזה, והורה, למשל, ששנתיים אחרי שהוא יעלה לאוויר, הוא יוכל לשדר באופן פתוח והוא יעבור להיות מוסדר על ידי הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו ולא על ידי המועצה לשידורי כבלים ולוויין.
אתי בנדלר: סליחה, יורם, שאני מסתכלת עליך, כי זה היה בתקופתך.
אתי בנדלר: זאת אומרת, נקודת המבט לגבי הערוץ הייעודי בשפה הערבית היתה מלכתחילה שונה ואפשר לפתוח את הפרוטוקולים, אני לא רוצה לתפוס את כל זמן הישיבה ולומר מדוע המחוקק ראה אותו בכל זאת שונה מערוצים בשפות אחרות, שאינן חלק מהשפות הרשמיות של המדינה.
נחמן שי: את אומרת שהערוץ הערבי כן נמנה במסגרת הערוצים הייעודיים---
אתי בנדלר: הערוץ הערבי מוצע עכשיו במסגרת הצעת החוק לאפשר לו להצטרף למערך השידורים הדיגיטליים.
אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, אנחנו מדברים בעצם על חקיקה לגבי ערוץ שכרגע איננו קיים ולא ברור האם יהיה קיים בכלל.
נגה רובנשטיין: ההתייחסות היא לערוץ 9 ולא לערוץ בערבית.
אופיר אקוניס: נעשה קצת סדר בדברים, כי הישיבה הקודמת באמת עסקה בדבר הזה ואני רואה שגם זאת.
אופיר אקוניס: אני רציתי להמשיך מהסעיף הבא, אבל הדיון הגיע למיצוי, אבל הוא לא מוצה.
אופיר אקוניס: מה שלמדנו מחברי הכנסת, מהמחוקקים, שלא תהיינה אי הבנות, ואני מחיל את זה גם עליי, זה שיש רוב גדול מאוד בכנסת הזאת, או בוועדה הזאת, לעניין של הכללת ערוץ 9.
אופיר אקוניס: בזה מדובר.
אופיר אקוניס: לגבי הכללה של שאר הערוצים, אני לא מצאתי רוב, לפחות משמיעה די טובה שישנה לי, וגם הייתי בישיבה מתחילתה ועד סופה, לגבי ערוצים אחרים.
אופיר אקוניס: לגבי ערוץ 23 היו גם שאמרו.
אופיר אקוניס: ..
אופיר אקוניס: את תיכף תדברי, המנהלת הכללית של הטלוויזיה החינוכית, הוא אולי היה השני בתור מבחינת הקונצנזוס, מבחינת רוחב התמיכה.
אופיר אקוניס: עכשיו יש את הרעיון של הערוץ הייעודי בשפה הערבית – זה כבר בחוק.
אופיר אקוניס: אם אנחנו באים ורוצים לשנות, אנחנו צריכים לשנות לא רק את החוק הזה, אני מבין.
אתי בנדלר: זו המשמעות.
אופיר אקוניס: אנחנו תיכף נשמע גם את עמדת משרד התקשורת בעניין הה.
אתי בנדלר: מה שאני מנסה לומר זה שאם הוועדה תחליט לאשר צירופו של הערוץ הייעודי בשפה הרוסית למערך השידורים הדיגיטלי, אי אפשר לקבוע להוסיף רק את הערוץ הייעודי בשפה הרוסית למערך השידורים הדיגיטליים, בלי לבדוק איזה השלכות.
אתי בנדלר: קודם כל אנחנו צריכים לוודא שלא תהיה כאן החלטה מפלה, צריכה להיות הבחנה ברורה ולא החלטה מפלה.
אתי בנדלר: אי אפשר לעשות חקיקה פרסונלית רק לערוץ הזה, שאין נימוקים טובים מדוע להבחין בינו לבין ערוצים ייעודיים אחרים.
אתי בנדלר: שנית, אם תתקבל כזו החלטה צריכים לבדוק איזה עוד שינויים מתחייבים בחקיקה כתוצאה מכך.
אתי בנדלר: ואני מניחה שעל איזה עוד שינוי מלבד חובות השקעה בתכניות, ודאי יש השלכות נוספות שאולי נשמע מגורמים אחרים.
אופיר אקוניס: גב' יפה ויגודסקי, את ביקשת להעיר.
יפה ויגודסקי: אני מוחה על זה שבפעם ה-202 מדברים על טלוויזיה חינוכית.
יפה ויגודסקי: אני מבקשת שתשתחררו מהמושג שנקרא 23, אני מדברת על טלוויזיה מיוחדת, אני מוחה על זה שכשמדברים על טלוויזיה ממשלתית ציבורית בנשימה אחת, במשפט אחד, מול ערוצים מסחריים שהלכו למכרזים, זכו, ערוצי נישה.
יפה ויגודסקי: אני לא מדברת על ערוץ נישה, אני מדברת על טלוויזיה חינוכית.
יפה ויגודסקי: אני לא מבינה למה בכלל אנחנו מצורפים לאותה קטגוריה.
יפה ויגודסקי: אנחנו לא נמצאים באותה קטגוריה ואני לא מוכנה לבוא ולשמוע.
יפה ויגודסקי: אחרי ערוץ 9, דיברו גם על הערוץ החינוכי.
יפה ויגודסקי: תשתחררו מהמושג 23, מדובר על טלוויזיה חינוכית שיוצאת מערוץ 1, דיברנו על זה שרשות השידור מתקשה היום להחזיק שני ערוצים ציבוריים.
יפה ויגודסקי: תנו את ערוץ 33, את הטלוויזיה החינוכית, תטילו עליה מה שאתם רוצים להטיל עליה כערוץ ציבורי, ואל תשוו אותה לאחרים.
יפה ויגודסקי: אתם רוצים לטפל בערוץ 9, ב-24?, באתיופי?
יפה ויגודסקי: בערבי?
יפה ויגודסקי: תטפלו במה שאתם רוצים, אין לי שום בעיה עם העניין הזה, אבל אל תיקחו את הערוץ הציבורי ותשוו אותו ביחד עם ערוצי נישה מסחריים.
יפה ויגודסקי: אנחנו יושבים בתוקף חוק כערוץ ציבורי ממשלתי.
יפה ויגודסקי: דברו על זה אחרת.
אופיר אקוניס: טוב, מר מסינג, או מר יהודה סבן, השיבו.
יפה ויגודסקי: עמדת הממשלה היתה שונה לגמרי גם לגבי ערוץ 9 ולגבי ערוצים אחרים.
אופיר אקוניס: בסדר, עמדת הממשלה שונה.
אופיר אקוניס: רק לסבר את אוזנך, יש עוד דברים בעמדת הממשלה שהם שונים כרגע מעמדת הוועדה והם בוויכוח, אפילו בוויכוח ציבורי.
יפה ויגודסקי: עמדת הממשלה היתה גם לסגור והם לא סגרו.
יפה ויגודסקי: זו היתה עמדת הממשלה.
נחמן שי: מה עמדת הממשלה?
אופיר אקוניס: שהם לא בפנים.
אופיר אקוניס: מה למה?
אופיר אקוניס: מר מסינג, אתה רוצה להסביר לחבר הכנסת שי?
אופיר אקוניס: זה הוסבר, אתה לא היית בישיבה.
אסי מסינג: מה שהסברתי בדיון הקודם שהממשלה דנה בסוגיה של ערוץ 23 בצורה נרחבת, במסגרת הדיונים בוועדת השרים לענייני חקיקה, והתקבלה עמדה שהצעת החוק תהיה מנוסחת כרגע ללא העלאת ערוץ 23.
נחמן שי: גם 23 וגם 9?
נחמן שי: ו-33 כן?
אסי מסינג: משכך בוודאי המנהלת הכללית של הטלוויזיה הלימודית כפופה להחלטת הממשלה.
אסי מסינג: מכיוון שהיא חלק ממשרד המשפטים.
אופיר אקוניס: את הצעת שאת רוצה לקחת את 33 ולהפעיל אותו.
אופיר אקוניס: אני אגיד לך מה הבעיה.
יפה ויגודסקי: כן, באותה החלטת ממשלה היתה סגירת הטלוויזיה החינוכית.
יפה ויגודסקי: היא לא עברה.
יפה ויגודסקי: ברור שאם היתה באותה החלטה סגירת החינוכית, אז היא לא כלולה בתוך חבילת החינם.
יפה ויגודסקי: זה ברור שהיא לא יכולה להיות.
יפה ויגודסקי: אז זה לא יכול להיות שחלק מההחלטה בוטלה ולא יושמה.
אופיר אקוניס: טוב, מכיוון שאנחנו חוזרים קצת על ויכוח שהיה בישיבה הקודמת, לא נחזור לוויכוח הזה.
אסי מסינג: בלי קשר, יש פה החלטת ועדת שרים שהיא מאוחרת יותר.
אסי מסינג: במסגרת ועדת השרים שר החינוך הביע את עמדתו וזה סיכום שהיה על דעתו בוועדת השרים.
יפה ויגודסקי: היא לא היתה על דעתו בוועדת השרים.
אסי מסינג: זה היה על דעתו.
יפה ויגודסקי: לא, היא לא היתה על דעתו בוועדת השרים.
כרמל שאמה-הכהן: אני רציתי לשאול שאלה ולקבל תשובה, מה המגבלות של הממיר הדיגיטלי מבחינה טכנית מבחינה משפטית?
כרמל שאמה-הכהן: כלומר מבחינת כמות הערוצים שהוא יכול להכיל.
אופיר אקוניס: אנחנו גם עסקנו בזה.
אופיר אקוניס: אתה רוצה להשיב?
מנשה סמירה: המערכת הדיגיטלית עידן פלוס כרגע, נכון לעכשיו, יכולה להכיל עד שישה ערוצים, יש עליה כרגע חמישה ערוצים ואת ההערה על ערוץ 33, דיברנו בפעם הקודמת.
מנשה סמירה: החל מ-2011 עם סגירת המערך האנלוגי ואם יינתן מימון מראש, ניתן יהיה להקים מערך נוסף ובעצם חובה להקים אותו לנוכח ההחלטה שהתקבלה על בעלי הרישיון, כי הם צריכים לעלות על המערכת הזאת של עוד כשישה ערוצים.
מנשה סמירה: זאת אומרת, ב-2011, 2012.
מנשה סמירה: אנחנו נתחיל ב-2011, עם סגירת המערך האנלוגי, ישתחררו תדרים, נבנה מערכת נוספת ושישה ערוצים נוספים.
מנשה סמירה: זאת אומרת, ב-2011 עד כ-12 ערוצים יוכלו להיות על המערכת.
נגה רובנשטיין: המשמעות היא באמת עוד פלטפורמה.
נגה רובנשטיין: זאת אומרת, אם אנחנו מדברים כבר---
כרמל שאמה-הכהן: מה שאני מבין הוא שבשלב הבא, באותו ממיר שאדם היום רוכש, הוא יקלוט עוד שישה ערוצים?
כרמל שאמה-הכהן: כלומר המגבלה כרגע היא בשידור, היא לא בממיר.
מנשה סמירה: המגבלה היא בהקמת מערכת ההפצה.
מנשה סמירה: הממירים בבית יהיו מסוגלים.
כרמל שאמה-הכהן: ואיזה חמישה ערוצים כרגע כלולים?
מנשה סמירה: הערוצים הם 1, 2, 10, 33 ו-99, ושמור מקום לערוץ בערבית, שזה בחוק.
אופיר אקוניס: זה בחוק, על זה אין מחלוקת כרגע.
אופיר אקוניס: סעיף 29 בעצם פתח את הדיון בעניין הזה.
אופיר אקוניס: סעיף 29 אומר בחוק שיש לערוץ הייעודי בשפה הערבית, שאיננו קיים עכשיו, ושאמר לנו מר חן בישיבה הקודמת שהוא חושב שבקרוב זה יקרה, זה בסדר, זה בחוק, על זה אין מחלוקת.
אופיר אקוניס: המחלוקת היא מה עוד נכנס.
אופיר אקוניס: גב' ויגודסקי טוענת שערוץ 23, שבא כדי להחליף את 33, מר בלחמן מבקש את ערוץ 9.
אופיר אקוניס: אחר בא, פסיל מהערוץ האתיופי, וביקש מספר 98, וגם ערוץ 24?
אופיר אקוניס: אני מספר מה היה בישיבה הקודמת.
אופיר אקוניס: לא ביקשו את ערוץ 24.
מנשה סמירה: יד עוד הערה חשובה שחשוב שחברי הכנסת יהיו מודעים לה בהקשר הטכנולוגי.
מנשה סמירה: ערוצים פתוחים יכולים להגיע לכל בית בישראל כיום באמצעות המערכת הדיגיטלית, עידן פלוס, השידור האנלוגי ייסגר, לכן זה יהיה לא רלוונטי ויש אפשרות נוספת , שהיא קיימת, שהיא קיימת מאז ומתמיד, זה הלוויין הפתוח.
מנשה סמירה: השידורים משודרים גם באמצעות הלוויין הפתוח.