GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יגאל ביבי: המשפחה תקנה לו.
יגאל ביבי: אז למה שלא יהיה לו?
אברהם פורז: כל מקום חניה שנתפס על ידי תו נכה נשלל מאדם אחר.
אברהם פורז: אני מוכן שמבאר שבע דרומה זה יהיה ללא הגבלה.
אברהם פורז: במדבר.
אברהם פורז: אבל בעיר יש בעיה, יש מצוקת חנייה.
אברהם פורז: אנחנו לא יכולים.
אברהם פורז: אתה נותן אחד על חשבון מישהו אחר ואפילו לפעמים על חשבון נכה אחר, כי אם זה מקומות חנייה לנכים...
אתי בנדלר: מדובר אבל רק במקומות חנייה של נכים בחוק הזה.
אברהם פורז: האמת היא, שגם אם נכה חונה על מדרכה מעלימים עין.
אברהם פורז: אני לא יודע אם זה חוקי בדיוק.
אתי בנדלר: על זה מדובר.
אתי בנדלר: כל החוק הזה עניינו בהתרת חנייה לנכים במקומות שאסורים לחנייה.
אתי בנדלר: זה כל החוק.
אתי בנדלר: במקום שמותר רק לנכים, אז יש את פקודת התעבורה.
אברהם פורז: תראי, אבל כשמישהו משתמש לרעה בתג, אחד שחונה במקום ששמור לנכים כי יש לו תג, הוא שולל את המקום מנכה אמיתי.
אתי בנדלר: זה ברור.
אתי בנדלר: לכן אני אומרת שכל החוק הזה דן רק במקומות חנייה של נכים.
יגאל ביבי: אני בכלל לא מבין אותך חבר הכנסת פורז.
יגאל ביבי: מה פירוש שהוא נוהג?
יגאל ביבי: יש לו רשיון נהיגה אבל הוא לא נוהג בפועל, איך נדע?
אברהם פורז: חבר הכנסת ביבי, תאר לעצמך שפה, בכניסה לכנסת, יש 5 מקומות שמסומנים לנכים.
אברהם פורז: תאר לעצמך שאני, עם האמא המבוגרת שלי אוציא תו כזה.
יגאל ביבי: יש לה רשיון נהיגה?
אברהם פורז: נניח שיש לה רשיון נהיגה.
אברהם פורז: היא בתל-אביב, אני חונה פה ולקחתי מקום חניה של נכה אמיתי.
יגאל ביבי: איך תוכל לבדוק את זה?
מאיר שטרית: בגלל זה משווים לפי החוק את שם הנכה, ואם הוא לא ברכב אז זה לא כחוק.
אברהם פורז: גברת פדן, אנחנו מסכמים כך: נכה עד גיל 65...
יגאל ביבי: אם אשתו נוהגת ברכב והיא לוקחת אותו לרופא ופתאום יעשו להם רפורט?
מאיר שטרית: לא פתאום.
אברהם הירשזון: אם היא נוהגת ברכב והנכה בבית והיא הולכת לסופר, היא צריכה לחנות בחנייה הזאת?
מאיר שטרית: לכן אומרים שהנכה חייב להיות ברכב.
אברהם פורז: כל מי שיש לו קרוב נכה הוא גם נכה?
אתי בנדלר: אני מבקשת להתייחס לשאלה שמדברת על נכה שמלאו לו 65, לפי חוקי הביטוח הלאומי.
אתי בנדלר: באשה מדובר עד גיל 60, גבר 65.
אברהם פורז: אם אני מעלה אותו אני מיטיב עם נשים.
מאיר שטרית: אי אפשר בחוק הזה להכניס את הכל.
אתי בנדלר: יש כאן שתי סוגיות, שאתם צריכים להנחות אותי כי לא הבנתי.
אברהם פורז: אנחנו צריכים לסכם: את הקטע הראשון סגרנו, לגבי נכים צעירים.
אברהם פורז: אני רוצה שגברת בנדלר תבין את צרכי הניסוח.
אברהם פורז: לגבי נכה בגיל 65 ומעלה, אם הוא היה נכה לפני שהגיע לגיל 65 יחול עליו המצב הקודם.
אברהם פורז: אם הוא חלה לאחר גיל 65, תהיה רשות הרישוי, באמצעות רופא שמוסמך מטעמה רשאית לקבוע לו אחוזי נכות גם אם אין אפשרות לקבוע על פי דין אחר.
אברהם פורז: לגבי אותו נכה, אם זה לנהיגה עצמית, הוא מוכיח שיש לו רשיון נהיגה והרכב על שמו, הוא יקבל תו נכה גם אם הוא מעל גיל 65.
אברהם פורז: היה ואין לו רשיון נהיגה או שהרכב איננו על שמו...
חוה ראובני: על שמו?
חוה ראובני: חזרנו לבעלות?
אברהם פורז: לגביו כן.
מאיר שטרית: בשימוש חריג למי שמעל גיל 65, רק בבעלותו.
אברהם פורז: בעלות ורשיון נהיגה.
אברהם פורז: אז הוא יכול לקבל תו נכה.
מאיר שטרית: ואם הוא מתחת לגיל 65?
אברהם פורז: אז חל הדין הקודם, נכה צעיר.
מאיר שטרית: לא, שהוא לא מקבל אישור לפי הדינים.
אברהם פורז: ברור שמתחת לגיל 65, באותם מקרים שעל פי דין לא ניתן לקבוע נכות.
אתי בנדלר: איזה מקרים?
אתי בנדלר: אני עוד לא הבנתי את זה.
מאיר שטרית: אחד שנראה בסדר לרופאים של ביטוח לאומי, אבל בכל זאת משרד הרישוי רואה שהוא בכלל לא יכול לזוז.
עידית פדן: לא, סליחה...
אתי בנדלר: אני רוצה להבין באיזה מקרה מדובר.
אתי בנדלר: האם מדובר במי שלמשל הגיש תביעה...
מאיר שטרית: למה להיכנס לזה?
מאיר שטרית: יש להם רופא מוסמך, שישברו את הראש.
אתי בנדלר: רשות אחת תקבע שהוא לא נכה ורשות שניה תקבע שהוא נכה?
מאיר שטרית: אנחנו נותנים להם אישור חריג אם הם חושבים שמותר לו לקבל אישור, למרות שלא...
אברהם פורז: רבותיי, אנחנו ננסח את הסעיף הזה שנדע...
עידית פדן: אנחנו לא מתכונים להיות ערכאת ערעור.
אתי בנדלר: אז תגידו לי מה כן?
עידית פדן: באותן מחלות שעל פי הדין שלהם הם בכלל לא דנים, ונתתי שתי דוגמאות, זה חולי דיאליזה וחולי אונקולוגיה.
עידית פדן: אנחנו לא מהווים רשות ערעור.
אברהם פורז: הבנו.
אברהם פורז: עכשיו אנחנו בבעיה יותר קשה מזה: איך נגדיר את אותם מקרים שהם הדוגמאות.
אברהם פורז: אנחנו צריכים בחקיקה לעשות הכללה של העניין.
מאיר שטרית: אז הם כתבו פה ניסוח מאוד כולל.
מאיר שטרית: אדם המנוע מלקבל אישור כאמור.
אתי בנדלר: הוא לא מנוע.
אתי בנדלר: בעצם מה שאני מבינה, שמדובר באדם ש...
מאיר שטרית: שאינו זכאי.
אתי בנדלר: שאינו זכאי, זה יכול להיות גם בגלל שתביעתו נדחתה שהוא לא הוכר כנכה.
אתי בנדלר: הוא חולה במחלות שלא קובעים בגינן אחוזי נכות על פי דין.
אברהם פורז: זה צריך להיות באופן כזה.
מאיר שטרית: אני מציע למחוק את הסעיף וגמרנו את הסיפור.
אברהם פורז: אני מציע, שאנחנו נאמר שלדעת רשות הרישוי מחלתו מצדיקה מתן תו נכה.
מאיר שטרית: זה מה שכתוב פה, שרופא של רשות הרישוי מאשר.
אברהם פורז: לא, שמחלתו מצדיקה תו נכה באותם מקרים שלא ניתן לקבוע דרגת נכות.
אתי בנדלר: מה זאת אומרת אין אפשרות לקבוע?
אתי בנדלר: יש אפשרות.
אתי בנדלר: תסבירו לי מדוע רופא מוסמך מטעם משרד הבריאות, לא יכול לקבוע נכות?
אתי בנדלר: כי הם לא רוצים?
אתי בנדלר: כי הם לא מקבלים תשלום מיוחד לצורך זה?
אתי בנדלר: בואו נשים את הדברים על השולחן.
אתי בנדלר: הולכים כאן כל הזמן סחור סחור, הרופאים רשאים על פי דין.
אתי בנדלר: הם רוצים תשלום מיוחד והם לא מקבלים.
אתי בנדלר: אז צריכים לתקן את החוק לצורך העניין.
אברהם פורז: מי נמצא פה מהביטוח הלאומי?
אברהם פורז: תאמרי לי, בתקנות הביטוח הלאומי, קביעת נכות לנפגעי עבודה, המחלות כמו אונקולוגיה וכולי מופיעות שם?
עירית פלדמן: בוודאי, אלא שמה שאני הבנתי ולא הבהרנו את זה כשקראנו את החוק, שהם מדברים על המבחנים לקביעת מוגבלות בניידות אלה מבחנים שונים מהמבחנים הרגילים.
מאיר שטרית: הם לא מתייחסים לחולי אונקולוגיה כאל בעיה.
עירית פלדמן: הם מדברים על דרגת נכות בחוק הביטוח הלאומי, מדברים על כמה סוגים, תלוי באיזה פרק...
אברהם פורז: הכל ברור לי.
אברהם פורז: גברת פדן, קביעת הנכות תעשה לפי הכללים של תקנות הביטוח הלאומי.
אברהם פורז: אם אין מי שקובע כי הוא לא נופל בקטגוריות, רשות הרישוי תפנה לרופאים שיבדקו את זה על סמך קריטריונים של התקנות.
אתי בנדלר: אני לא מבינה.
מאיר שטרית: זה מה שכתוב פה בנוסח.
אברהם פורז: גברת בנדלר, את מכירה את תקנות הביטוח הלאומי לקביעת נכי עבודה?
אתי בנדלר: יש גם את התקנות האלה.
עירית פלדמן: סליחה, הם פועלים היום על פי המבחנים שקבועים בהסכם הניידות.
עירית פלדמן: זה לא תקנות.
אתי בנדלר: למה?
אתי בנדלר: תסבירו לי מי נתן את הפרשנות הזאת?
עירית פלדמן: אני לא יודעת למה...
מאיר שטרית: אני מציע למחוק את הסעיף.
מאיר שטרית: בכנסת הבאה נביא חוק שיתקן את זה.
מאיר שטרית: זה נושא חדש.
אברהם פורז: אם יש תקנות שקובעות אחוזי נכות גם לגבי כל החולים האלה, לפי מיטב זכרוני תקנות הביטוח הלאומי קובעות את זה, נשאלת השאלה: מי מפעיל את הכללים?
אברהם פורז: מי יכול לקבוע שפלוני הוא חולה סרטן ויש לו דרגת נכות אונקולוגית 80%.
אברהם פורז: אז כל מיני גופים לא רוצים לקבוע.
אברהם פורז: באותם מקרים, רשות הרישוי תסמיך רופאים שיוכלו לקבוע שפלוני, לפי תקנות הביטוח הלאומי הוא כזה וכזה ואלה אחוזי הנכות שלו.
מאיר שטרית: זה בדיוק מה שכתוב פה.
עידית פדן: הבעיה שמונעת מבעדנו לקבוע זה לא אחוזי הנכות ממחלה, אלא הנכות לניידות.
עידית פדן: יש הבדל בין 80% נכה אונקולוגי לבין מוגבלות בניידות.
עידית פדן: יש הרבה אנשים שיש להם 80% נכות והם מסוגלים ללכת ולנהוג.
עידית פדן: אני לא יודעת איך לצאת מזה.
אברהם פורז: האם יש סיכוי שאתם תמנו איזה שהוא רופא שתקבעו הנחיות?
אברהם פורז: יהיו הנחיות שלכם של סדרה שלישית של הנחיות, ללא כל קשר להנחיות.
אברהם פורז: אז אני מציע שרשות הרישוי.
מאיר שטרית: ייבדק על ידי רופא מטעם רשות הרישוי אשר יפעל על פי כללים.
אברהם פורז: נציגי משרד התחבורה: מנהל רשות הרישוי או סמכות הרישוי, איך הוא מוגדר בחוק?
חוה ראובני: רשות הרישוי.
אברהם פורז: מה שמו?
אברהם פורז: מה התואר?
חוה ראובני: לפי פקודת התעבורה רשות הרישוי זה סמנכ"ל בכיר תנועה במשרד התחבורה.
חוה ראובני: הוא אוצל סמכויותיו.
אברהם פורז: האם אנחנו יכולים לקבוע שהוא יקבע בכללים, על סמך בדיקות רפואיות?
אתי בנדלר: שמה?
אברהם פורז: הוא יקבע בכללים.
חוה ראובני: אנחנו כאן לא רוצים לשנות את הקריטריונים.
חוה ראובני: אנחנו רק מחפשים את הפרסונה שתאשר את התקיימותם.
חוה ראובני: הקריטריונים שקבועים היום בהגדרת נכה בחוק חנייה לנכים מקובלים עלינו, למעט התיקון על עיוור.
חוה ראובני: הבעיה שלנו היא לא הקריטריונים, הבעיה שלנו היא מי הפרסונה שתאשר את זה.
חוה ראובני: יש אוכלוסיות גדולות שאין אף אחד שמאשר אותן.
חוה ראובני: זאת הבעיה ולכן אנחנו רוצים להוסיף את ההגדרה שהניסוח שלה צולע...
מאיר שטרית: הם רוצים להסמיך רופא למקרים חריגים.
מאיר שטרית: מה יותר פשוט מזה?
מאיר שטרית: שהוא ישבור את הראש.
אברהם פורז: לא אכפת לי שזה יהיה: החלטה של רופא שהוסמך על ידי.
מאיר שטרית: זה מה שכתוב פה.
חוה ראובני: זה מה שהצענו.
מאיר שטרית: אז נשאיר את הניסוח כמות שהוא.
מאיר שטרית: רק שאתה מוסיף לו שאם זה מעל גיל 65, רק בבעלות הרכב.
אברהם פורז: פרט לזה, הכל גמור.
מאיר שטרית: מה עם הענישה?
מאיר שטרית: מה זה סעיף 2, הקנס שדינו מחצית הקנס האמור?
מאיר שטרית: 61(א)(1)?
דובר: 9,800 שקל.
מאיר שטרית: זה צריך להיות מרתיע.
דובר: צריך גם נקודות לדעתי.
מאיר שטרית: נקודות זה לא שייך.
מאיר שטרית: זו לא עבירת תנועה.
אתי בנדלר: אתה מדבר רק על סעיף 2(3) מהצעת החוק?
אתי בנדלר: ואתה אומר כדלקמן: בסעיף קטן (2) שמדבר על שאין החנייה מותרת בו, יתווסף סעיף קטן (ג), שיאמר כדלקמן: השתמש אדם שאינו נכה בתג נכה שלא בנסיבות האמורות בסעיף קטן (ב), דינו מחצית הקנס האמור בסעיף 61(א)(1) לחוק העונשין.
יפעת רווה: מה שהוצע היה משהו אחר.
אתי בנדלר: הוצע משהו אחר בסעיף קטן (ב).
אתי בנדלר: סעיף קטן (ב) אומר כך: הוראות סעיף קטן (א) מאפשרות לנכה לחנות במקום שאין החנייה מותרת בו, אם הוא נכה כאמור, ישתמש בתג הנכה, נכון?
אתי בנדלר: הם יחולו גם על אדם המתלווה לנכה והנוהג עבורו ברכב.
אתי בנדלר: בשלב זה, לא מציעים לשנות את זה.
אתי בנדלר: בא סעיף קטן (ג), ולכן אין עם זה בעיה ואומר: שישתמש אדם שאינו נכה, זאת אומרת, שלא בנסיבות האמורות בסעיף קטן (ב), זאת אומרת שהוא לא נוהג עבור נכה ברכב או מתלווה הנוהג עבורו, דינו קנס.
אתי בנדלר: בסדר גמור, זה משתלב מצוין.
יפעת רווה: הוצע על ידי דליה איש-שלום ממשרד המשפטים מבחינת הניסוח:
יפעת רווה: אדם שאינו נכה ואינו מתלווה שהחנה רכב הנושא תג נכה במקום שאין לו חנייה מותרת בו, דינו קנס כאמור בסעיף קטן (ד)61 בחוק העונשין.
יפעת רווה: את זה העברנו לוועדה.
אברהם פורז: למה עשינו מחצית?
מאיר שטרית: כמה הקנס?
יפעת רווה: 9800 שקל.
מאיר שטרית: מחצית הקנס זה יהיה?
יפעת רווה: אני אקריא את הסעיף: אדם, שאינו נכה ואינו מתלווה שהחנה רכב הנושא תג נכה במקום שאין חנייה מותרת בו, דינו קנס כאמור בסעיף 61(א)(1) בחוק העונשין.
אברהם פורז: זה כולל גם מקום שמותר רק לנכים?
אברהם פורז: זה צריך להיות ברור.
מאיר שטרית: שני הדברים.
יפעת רווה: במקום שהחנייה לא מותרת בו.
אברהם פורז: כדי להיות בצד הבטוח הייתי אומר: או שהיא מותרת רק לנכים.
אתי בנדלר: כדאי.
יפעת רווה: סעיף קטן (ד) אומר: נכה המוסר תג נכה לאדם אחר שאינו מתלווה לשם שימוש בתג האמור לחנייה במקום שאין החנייה מותרת בו, דינו קנס כאמור בסעיף קטן (ג).
אברהם פורז: חבר הכנסת שטרית, מי שבפעם השניה נתפס על זה, צריך לשלול לו את התג.
מאיר שטרית: אני מיד מכניס את האופציה הזאת לבית משפט.
אברהם פורז: נכה שנתפס בפעם הראשונה יקבל קנס ובפעם השניה ניתן לשלול ממנו את התג.
מאיר שטרית: גם הנכים תומכים בזה, תשאל אותם, הם תומכים בזה ב-100%.
עידית פדן: יש כאן בעיה טכנית מינהלית לבצע את זה.
עידית פדן: זה קשור לדיון אחר, אפרופו רשיונות נהיגה ונהיגות ופסילה.
אברהם פורז: הרי הסעיף הזה זה לא ברירת קנס.
יפעת רווה: אפשר להפוך את זה אחר כך...
אברהם פורז: רבותיי, אנחנו עושים את הקנס המלא שזה 9800 שקל.
אברהם פורז: זה לא ברירת קנס.
אברהם פורז: זה ירשם ובפעם השניה שהוא יועמד לדין, בית המשפט יהיה רשאי לשלול ממנו את התג.
מאיר שטרית: זה מה שהצעתי, קנס ושלילה.
אברהם פורז: אנחנו עוברים להצבעה: מי בעד – 2 מי נגד – אין נמנעים – אין אני מודה לכולם.
אברהם פורז: אני מבקש להתנצל על האיחור בפתיחת הישיבה.
אברהם פורז: כפי שאתם רואים, האולם מלא.
אברהם פורז: אני מודיע בזה שאני אהיה חסר סבלנות לחלוטין לגבי הפרעות.
אברהם פורז: מי שיפריע - ייצא, ואחר-כך אני אשקול אם בכל ניתן לו אי פעם להשתתף בעוד ישיבות.
אברהם פורז: אנחנו יכולים למעשה לקיים דיון שבו יהיו נוכחים רק חברי הכנסת בלי לשמוע אף אחד ומבלי לדבר עם אף אחד.
אברהם פורז: לא כתוב בשום מקום שאנחנו צריכים להתייעץ עם מישהו או לשמוע חוות דעת ממישהו.
אברהם פורז: אני לא מתכוון להקדיש חלק גדול מהזמן המועט שיש לנו להשלטת סדר.
אברהם פורז: בהמשך הדיונים אנחנו נבדוק את האפשרות, האם אנחנו יכולים לנסות לסכם את העניין כולו או שאנחנו צריכים לקחת כמה פרקים מתוך העניין ולפתור אותם.
אברהם פורז: הנושא הראשון הוא האם לגבי הכבלים, בתום תקופת הזכיונות הראשונה, צריך להוציא את זה למכרז.
אברהם פורז: דהיינו, האם אנחנו יכולים באופן סטטוטורי להחליט שהזכיון מוארך ל-4 שנים נוספות, מתוך ההנחה המובנית שהם כאילו עמדו בתנאי הזכיון?
אברהם פורז: הרי שם נאמר שאפשר להאריך את הזכיון אם עמדו בתנאים - אני לא זוכר בדיוק את הניסוח, למרות שהייתי שותף להכנת הניסוח הזה.
דוד תדמור: פה מדובר על רשיון ולא על זכיון.
אברהם פורז: ברור לחלוטין שאם יש עוד שחקנים נוספים בשוק הטלוויזיה בכבלים אז זה כבר לא יותר זכיון, כי זכיון הוא יחודי ובלעדי.
אברהם פורז: מרגע שנכנסים עוד גורמים זה כבר מפסיק להיות זכיון והופך למשהו אחר.
אברהם פורז: אני לא יודע בדיוק אם זה רשיון או לא.
אברהם פורז: אבל השאלה הראשונה שאנחנו שואלים היא האם מן הראוי בחקיקה לקבוע שתקופת הזכיונות המקורית שהוענקה מתארכת.
דוד תדמור: לא זקוקים לזה.
אברהם פורז: הנושא השני, האם המדינה זכאית לתמורה, ואם כן - למה.
אברהם פורז: מה ההנמקה לתמורה הזאת?
אברהם פורז: האם יש פה מישהו ממשרד האוצר שיכול להסביר?
אברהם פורז: האם יש פה מישהו אחר מטעם המדינה שרוצה להסביר?
יזהר טל: אני מבקש לומר משהו פרה-לימינרי לסדרי הדיון.
יזהר טל: מבין 3 ההצעות שעל סדר היום יש אחת שהיא מאוד נקודתית, היא לא חלק מהמכלול שעליו אתה דיברת עכשיו, הצעת החוק של חבר הכנסת אלי בן-מנחם.
יזהר טל: אני חושב שאפשר יהיה להפריד את הנושא הזה ולפתור אותו בצורה יותר מהירה.
יזהר טל: זה יקנה הרבה וודאות לתחום הזה.
אברהם פורז: כרגע כל אחת משלוש ההצעות עומדת ברשות עצמה.
אברהם פורז: אנחנו עדיין לא איחדנו שום דבר.
אברהם פורז: נראה בהמשך.
אברהם פורז: יכול להיות שזה באמת דבר שצריך להיות מטופל בנפרד.
דוד תדמור: נגד אי-ביטול חובת המכירה.
אברהם פורז: נגד אי-ביטול חובת המכירה.
אברהם פורז: ואם כן, למה?
אברהם פורז: האם מישהו יכול להסביר?
אברהם פורז: האם אף אחד מאנשי האוצר לא בא?
אברהם פורז: אני אף פעם לא אוהב שנותנים כאן את הטיעון של הצד השני.
אברהם פורז: ד"ר יזהר טל, אני מבקש ממך להודיע לאנשי משרד האוצר שבישיבה הקרובה ביום חמישי אנחנו נבקש מהם הסבר - שישלחו לפה את מי שהם רוצים - על מנת לשכנע אותנו בטיעון שלהם.
אברהם פורז: אני לא יודע מה הטיעון באופן מדוייק.
אברהם פורז: אני רוצה לשמוע אותו מפיהם.
יזהר טל: אנחנו קיבלנו את ברכתה של ועדת שרים לענייני חקיקה.
יזהר טל: אנחנו עכשיו בעבודה אינטנסיבית של ניסוח מול משרד המשפטים לקראת העברה לפרסום בהצעות חוק בנוסח הכחול.
יזהר טל: אני מניח שזה ידרוש עוד 7-10 ימים של עבודה על פרטים קטנים.
אברהם פורז: מה סגרתם שם לגבי התמורה?
אברהם פורז: הרי יש ויכוח על כך.
אברהם פורז: איך תיקבע התמורה?
יזהר טל: לגבי התמורה אין ויכוח.
יזהר טל: לגבי התמורה ישנו נוסח שהיה מוסכם על משרד המשפטים ועלינו, ואני חושב שגם על משרד האוצר.
יזהר טל: מהות ההסדר היא שימונה מעריך מומחה בידי שר התקשורת, בהסכמת שר האוצר, ואולי יותר ממומחה אחד, על כך עוד יש ויכוח.
יזהר טל: המומחה יקבע את התמורה כשיעור יחסי, כאיזה חלק מתאים מתוך הערך הכלכלי שיצמח לבעל הזכיון בעקבות ביטולו של סעיף 6יא(ב), כלומר בעקבות ביטול חובת המכירה.
אברהם פורז: אז זה מקובל על הממשלה.
אברהם פורז: האם ההסדר הזה מקובל גם על חברות הכבלים?
יזהר טל: צריך לשאול אותם.
יזהר טל: הם נמצאים פה והם יכולים לדבר בעד עצמם.
אברהם פורז: נשמע עכשיו כמה מהנוכחים.
אברהם פורז: מה אתם אומרים?
בני איינהורן: באופן מוחלט אנחנו לא מסכימים לסעיף התמורה.
בני איינהורן: אני חושב שסעיף התמורה הזה מבוסס על חוות הדעת של היועץ המשפטי לממשלה, שאנחנו משוכנעים שהיא לא נכונה, ובגין זה הגשנו בג"ץ.
בני איינהורן: יש לנו גם חוות דעת של מומחים מכל האקדמיה וסביבתה המשפטית שחושבת שחוות הדעת מוטעית.
אברהם פורז: מכל האקדמיה?
אברהם פורז: לא השארתם אף אחד שהוא נגדכם?
בני איינהורן: אנחנו חושבים שאין שום עילה לסעיף התמורה.
בני איינהורן: אני חושב שגם חוות הדעת הראשונות של משרד התקשורת התייחסו ברוח זאת.
אתי בנדלר: האם נקבע מועד לדיון בבג"ץ?
בני איינהורן: המדינה צריכה להגיב נדמה לי תוך 7-10 ימים.
בני איינהורן: היא נדרשה להגיב תוך 45 ימים.
אברהם פורז: אני מבין שאתם גם הסכמתם לבוררות בעניין הזה אבל המדינה לא הסכימה.
בני איינהורן: אנחנו הסכמנו לבוררות וביקשנו אותה.
בני איינהורן: הצענו אפילו, כדי שיהיה מעל לכל ספק, את נשיא בית-המשפט העליון לשעבר, מתוך הנחה שהוא יסתכל על כל הסוגיות ויבחן גם את חוות הדעת של היועץ המשפטי לממשלה.
בני איינהורן: אם הוא יגיע לאותה מסקנה כמונו אז הוא ישקול את כל ההיבטים.
בני איינהורן: אנחנו מוכנים לחתום שכל קביעה שלו תהיה מקובלת עלינו.
בני איינהורן: גם אם הוא יאשר את הקביעה שצריכים לשלם, וגם אם הוא יבחר לעצמו את אותו מומחה כלכלי ויגיד שדעת האוצר נכונה וצריך לשלם את מה שהאוצר חשב - אנחנו נעמוד מאחורי זה.
בני איינהורן: אנחנו מוכנים לחתום על זה, מתוך הנחה שכאשר בורר כזה יוצא לדרך אפשר בעצם להעניק את רשיונות התקשורת, או לפתוח את שוק התקשורת.
אברהם פורז: האם, בהנחה שהעניין הזה יהיה נניח בבוררות או בהסדר דומה לזה, יש לכם איזה בעיה עם כך שמרגע שאנחנו נתקן את החוק אתם עוברים למשטר של רשיונות, זאת אומרת: אפשר לתת גם לגורמים אחרים לעסוק בכל התחומים?
אברהם פורז: האם אתם מוכנים לעסוק בתחומים האחרים ולא איכפת לכם שאחרים יעסקו בתחומים שלכם?
אברהם פורז: זה מקובל על כל חברות הכבלים?
בני איינהורן: אמת.
דוד תדמור: היות וזה הצעת חוק פרטית, יש לי חירות מלאה להתייחס אליה.
דוד תדמור: זה יותר טוב מבחינתי.
אברהם פורז: באמת שמעתי קודם שהיית מאוד ממושמע וצייתן להחלטות הממשלה, באופן קתולי, באדיקות ...
דוד תדמור: אדוני היושב-ראש, קודם כל אני רוצה להגיב להצעת החוק של ששת חברי הכנסת באופן כללי.
דוד תדמור: את דעתי על הצעת החוק של חבר הכנסת איתן נתתי בדיון הקודם.
דוד תדמור: אמרתי שטוב היה לקדם אותה ולהוסיף לה סעיף שיאמר שה--- שהשר נתן רישיון יפגע בבלעדיות של חברות הכבלים.
אברהם פורז: כשאתה פועל בדבר אחד ואתה גומר אותו עד הסוף אז יש לזה השלכות על השני.
דוד תדמור: יש השלכות מסויימות אבל צריך לזכור שהמירוץ, שאני תומך בו בכל ליבי, לתת רשיון לאינטרנט מהיר לכל מי שיכול טכנולוגית לתת אותו, לא צריך לגרום לנו להתעלם מהשאלה איזה מידה של רגולציה אנחנו רוצים בתחום התוכן.
דוד תדמור: הממשלה מציעה מה שהיא מציעה, זה כמובן זכותה.
דוד תדמור: מצד חברי הכנסת, שחלקם עוסקים הרבה בתחום התקשורת, יש כאן הצעת חוק שמשמעותה הטלת חובת רישוי על ערוצי כבלים, שאינה קיימת במדינת ישראל.
דוד תדמור: כאן יש קביעה של סוגי רשיונות לשידורים של ערוצים: רשיון כללי, שדומה לרשיון של זכיון - - -
אברהם פורז: אני מציע, ד"ר תדמור, שתעלה את הדברים כשנגיע לסעיפים הרלוונטיים.
דוד תדמור: בכל זאת, הרשה לי לומר מלה כללית.
דוד תדמור: אני חושב שהמגמה הכללית בחקיקת החוק צריכה להיות לדה-רגולציה ולא לרה-רגולציה.
דוד תדמור: הצעת החוק הזאת כוללת נדבכים לרגולציה שאינם קיימים בחקיקה הישראלית היום.
דוד תדמור: יכול להיות שהוועדה סבורה שיש לנו מחסור בחקיקה בתחום התקשורת וצריך להוסיף את זה.
דוד תדמור: אני רוצה להצביע על כך שלפחות מזווית ראייה של תחרות - תרומה גדולה אין בכך.
אברהם פורז: אנחנו נגיע לסעיפים.
אברהם פורז: רבותי, מאחר שאנחנו בלחץ של זמן ומאחר שהצעת חוק פרטית צריכה גם לעבור מכשול של קריאה מוקדמת וקריאה ראשונה, אנחנו עכשיו נשתדל להכין במהירות המקסימלית הצעת חוק לצורך הקריאה הראשונה.
אברהם פורז: זה עדיין לא סוף פסוק.
אברהם פורז: יכולנו כמובן לעשות לעצמנו חיים קלים - לקחת את הדבר הזה, להעביר אותו לקריאה ראשונה תוך שתי דקות ואחר-כך לקיים דיון הרבה יותר עמוק אחרי הקריאה הראשונה.
אברהם פורז: אני חושב שזה לא יהיה ראוי.
אברהם פורז: אנחנו נתחיל כבר עכשיו לדון סעיף, סעיף, לצורך הכנה לקריאה הראשונה.
אברהם פורז: ההחלטות שיתקבלו פה כוחן יפה לצורך קריאה ראשונה.
אברהם פורז: הוועדה כמובן יכולה בכל עת לאחר הקריאה הראשונה, אם יתגבש פה רוב או אם יהיה שינוי מצב, לשנות את הסעיפים.
דוד תדמור: יש לך 5 נקודות ואני אשמח להגיד עליהן מלה.
דוד תדמור: השאלה הראשונה היא האם נדרש מכרז בסוף התקופה.
דוד תדמור: כל הגיונו של השינוי הזה וכל הגיונה של עמדת היועץ המשפטי לממשלה בדבר קיומה של תמורה, מתייחס אל ביטול החובה למכור את התשתית לאחר, ככל שאני מבין את הדברים.
דוד תדמור: ביטול החובה למכור את התשתית לאחר היא פועל יוצא של שינוי החוק.
דוד תדמור: החוק דיבר על משטר של זכיון בלעדי.
דוד תדמור: אדם קיבל זכיון בלעדי במכרז, ולא בתמורה, ובנה תשתית בכספו.
דוד תדמור: לפי החוק הקיים בסוף התקופה אדם אחר יכול לקבל זכיון.
דוד תדמור: לפי החוק הקיים אם מישהו אחר יקבל זכיון, יהיה אחד עם זכיון ואחד עם תשתית.
דוד תדמור: אחד צריך לקנות את התשתית והשני צריך למכור לו את התשתית.
דוד תדמור: ביטול החובה הזאת מקנה איזה ויתור על זכות של המדינה, שזה, על-פי התיזה, מקנה זכות כספית למדינה.
דוד תדמור: האם תקופת הזכיונות היא בת-הארכה?
דוד תדמור: הכנסת בחקיקה יכלה להאריך את תקופת הזכיונות.
דוד תדמור: היום לשר התקשורת יש סמכות להאריך את זה אם מתקיימים תנאים.
דוד תדמור: גם הכנסת יכולה להאריך את זה.
דוד תדמור: אני לא ממליץ לה לעשות את זה, משום שהזכיונות כפי שהם היום הם זכיונות בלעדיים.
דוד תדמור: אני חושב שבחלומו השחור של איש מאיתנו אנחנו לא רוצים לתת הארכת בלעדיות לזכייני הכבלים ולו אף ליום אחד.
דוד תדמור: הארכת זכיונות קיימים על-פי הדין הקיים, משמע - הארכת בלעדיות.
דוד תדמור: כאן חברי הכנסת מציעים לתקן את החוק כדי שזכות הבלעדיות תבוטל ורשיונות ינתנו.
דוד תדמור: אין מקום להאריך את הזכיון הקיים, אלא אם אתה לא רוצה לקרוא לו רשיון וזכיון ותבטל את הבלעדיות ואז אין לך יותר בעיה של הארכה כי אתה במילא לא לוקח אותו יותר מאף אחד.
אברהם פורז: מי שחושב שמגיע למדינה, שינמק למה ביום חמישי בשעה 11.
דוד תדמור: שר התקשורת התייחס לזה במכתבו האחרון.
אברהם פורז: אתם בעד זה?
דוד תדמור: ברגע שחברות הכבלים מקבלות רשיון תקשורת הן כפופות לחובת unbundling מכוח סעיף 5 לחוק, כמו כל מפעיל תקשורת אחר.
דוד תדמור: לגבי השאלה עד כמה צריכות חברות הכבלים להפוך לתאגידי תקשורת: אני מציע שהשאלה הזאת - - -
דוד ברודט: רציתי להעיר 2-3 הערות קצרות לעניינים שעומדים על סדר היום.
דוד ברודט: הנקודה שאני רוצה להדגיש היא, בהזדמנות זאת כשמחוקקים את התיקונים הרלוונטיים בחוק אני חושב שאחד הנושאים שצריך להפיק לקח מהם הוא הנושא של התיעול.
דוד ברודט: הנושא של חצרי המנוי - - -
אברהם פורז: זה unbundling כזה.
דוד ברודט: לא, אני מדבר על התשתית, לא על ה-unbundling.
דוד ברודט: על בית המנוי.
בני כהן: התשתית בחוץ שייכת לכבלים.
דוד ברודט: אני מדבר על אפשרות המעבר מספק אחד לספק אחר.
דוד ברודט: הקשיים שחברת YES עברה בחודשים האחרונים - זה סיפור שכרגע אין לנו את הזמן להאריך בדיבור עליו.
דוד ברודט: אני יכול לומר לך בוודאות - - -
אברהם פורז: זה unbundling טוטאלי.
אברהם פורז: זאת אומרת, שהוא עף לגמרי החוצה.
דוד ברודט: אני מדבר כרגע על המנוי שרוצה להחליף.
דוד ברודט: עושים לו קשיים איומים ונוראים.
דוד ברודט: בסופו של דבר אפשר פה לחוקק חוקים יפים מאוד, שיש מאחוריהם רעיונות וחזונות - - -
אברהם פורז: האם אין בחקיקה פתרון לזה?
אברהם פורז: הרי עשו בוועדת הכספים את חוק הלוויין והיו אמורים לתת פתרון לזה.
אברהם פורז: האם לא נתנו?
בני איינהורן: יש הסכם חתום בינינו לבינם.
דוד ברודט: יש הסכם חתום אך אני ממש לא רוצה להתייחס להסכם כרגע.
יזהר טל: כל זה הוא לא לעניין.
אברהם פורז: זה עולם אחר.
דוד ברודט: זה לא עולם אחר.
דוד ברודט: זה בפירוש אותו עניין.
דוד ברודט: אתה רוצה לעשות התקנה עם חופש, לתת שירותים, תשתיות וכדומה.
אברהם פורז: מר ברודט, לקראת הישיבה הבאה - יש לכם בטח יועצים משפטיים, חלק מהם אני מכיר - תגידו לנו מה לדעת
אברהם פורז: כם לא טוב בחקיקה והיכן אתם צריכים פתרון מעבר לזה.
אברהם פורז: לפעמים יש בעיה: החוק הוא חוק אבל בפועל זה שצריך לוותר על המנוי שלו ולתת לך אותו לא מאושר מזה, אז הוא לא מקיים בהתלהבות את החוק.
אברהם פורז: אפשר להבין.
אברהם פורז: יש חוקים שאתה לא כל-כך אוהב לקיים.
דוד ברודט: אם כך, אנחנו נעביר בישיבה הקרובה נוסח שאנחנו חושבים שבא לתקן את העניין הזה.
דוד ברודט: אני רוצה להצטרף לדבריו של ד"ר תדמור בנושא מעורבות היתר של הממשלה בהצעת החוק הזאת ברישוי התכנים.
דוד ברודט: אני חושב שהיא לא נחוצה ולא חיונית.
דוד ברודט: אני חושב שיש קצת אובר-רגולציה לעניין הזה.
אברהם פורז: Laisser faire מוחלט?
אברהם פורז: כל אחד יכול לשדר מה שהוא רוצה?
דוידה לחמן-מסר: אם יש מספיק קיבולת, אנחנו כולנו בעד.
דוידה לחמן-מסר: רק שיגידו לנו שהקיבולת היא בלתי מוגבלת.
דוידה לחמן-מסר: אני רוצה לשמוע את האמירה הזאת.
דוידה לחמן-מסר: בטלוויזיה.
דוידה לחמן-מסר: לא באינטרנט.
אברהם פורז: זה לא הלוויין.
אברהם פורז: את מדברת עם האיש הלא נכון.
דוידה לחמן-מסר: אני מדברת אל מי שיטען את הטענה.
בני איינהורן: גם בלוויין יש את זה.
בני איינהורן: גם בלוויין יש עניין של קיבולת.
בני איינהורן: תמיד יש מגבלה בחיים אבל זאת לא הנקודה של הרישוי.
דוידה לחמן-מסר: הנקודה של הרישוי זה לאפשר זכות גישה לאחר.
אברהם פורז: רבותי, אני יודע שיש פה הרבה אמוציות אבל אנחנו נשתדל איכשהו לצאת מזה.
יורי שטרן: מבחינת הפרוצדורות, יש לנו פה כאילו שתי מטרות: הראשונה, לפתור את הפלונטר שנוצר בתחום האינטרנט המהיר.
יורי שטרן: אני חושב שהמדינה, בכך שהיא סוחבת את העניין הזה כשנתיים, בעצם כבר ויתרה על כל תמורה.
יורי שטרן: אני לא רוצה להתייחס לתמורה, כי הנזק שנגרם לכלכלת ישראל, ובסופו של דבר גם לקופה, הוא כל-כך גדול ששום תמורה כבר לא תפצה על כך.
יורי שטרן: לכן אני חושב שאת הפלונטר המיידי אנחנו צריכים לפתור, בשביל לתת גם לכבלים להוביל את זה, ואולי יבואו אחרים.
אברהם פורז: אם אתה פוחד מטענות על נושא חדש וטענות על אי-חוקיות - אני לא רוצה לעשות חוק שאחר-כך יפסלו אותו.
יורי שטרן: אני מציע שחלק מסויים יופיע בגירסה מקוצרת, שתעבור מייד.
אברהם פורז: אנחנו חייבים גם לקראת קריאה ראשונה לעבור על הסעיפים.
אברהם פורז: נתחיל כעת לקרוא את הסעיפים.
דוידה לחמן-מסר: אם הממונה על הגבלים עסקיים התייחס, אני רוצה להסביר דבר אחד.
אברהם פורז: את לא היית כאן כשהוא דיבר.
אברהם פורז: אמנם את בוודאי יודעת את גירסותיו.
אברהם פורז: אני רוצה להתחיל לקרוא את הסעיפים.
אברהם פורז: נגיע אלייך, עוד תהיה לך אפשרות לדבר.
אברהם פורז: הרי הבעיה היא לא לדבר.
אברהם פורז: הבעיה היא לשכנע.
דוידה לחמן-מסר: אני מבינה שבזה אתה מתכוון לדברים שנאמרו.
דוידה לחמן-מסר: ולגבי אלה שלא נאמרו?
אברהם פורז: אני לא בדיוק חדש בעסק הזה, אני קצת מבין.
אתי בנדלר: אני מזכירה לנוכחים שההצעה הזאת היא בעצם העתק של תסקיר הצעת חוק שבזמנו הופץ.
אתי בנדלר: מאז היו שינויים.