GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יחיאל לימור: אני גם מכיר חלק מאי הדיוקים שמופיעים בטקסט הזה, כי הם מופיעים כבר בטקסטים ישנים של משרד התקשורת.
יחיאל לימור: אמרתי בהזדמנות אחרת ואני חוזר על זה, שלו דוח ועדת פלד שאתה ציטטת אותו היה מוגש כעבודה סמינריונית באוניברסיטה, הוא היה מוחזר לכותבו לתיקונים, משום שנעשתה בו עבודה בלתי יסודית, בלתי רצינית וללא בדיקת העובדות.
יחיאל לימור: ואתה מסתמך על דוח פלד כאסמכתא בסיסית לקביעת מדיניות ממשלתית.
יחיאל לימור: כמה הערות ענייניות.
יחיאל לימור: אחד - למרות ששר התקשורת דיבר בעיקר על תקשורת אלקטרונית, התמקדת למעשה בטלוויזיה ובטלוויזיה בכבלים.
יחיאל לימור: יש רדיו.
בנימין בן-אליעזר: זה מה שנתבקשתי.
בנימין בן-אליעזר: יחיאל לימור: אני יודע, ולכן אני בדיוק רוצה להרחיב את היריעה.
בנימין בן-אליעזר: נדמה לי שכל דיון בנושא טלוויזיה בכבלים, או בנושא רדיו, במנותק מראייה כוללת של מפת התקשורת הישראלית הוא דבר מסוכן שאין כמוהו.
בנימין בן-אליעזר: לכן, צריך לראות את כל הדיונים האלה בקונטקסט הרבה יותר רחב של כל מפת התקשורת הישראלית, לא רק הטלפוניה, אלא בעיקר העיתונות הכתובה וכתבי העת.
בנימין בן-אליעזר: נקודה שנייה שלא עלתה בכלל לדיון עד עכשיו.
בנימין בן-אליעזר: אנחנו עדים לתופעה נמשכת ומתעצמת של ריכוזיות ושל בעלויות צולבות.
בנימין בן-אליעזר: זאת תופעה מסוכנת, שצוברת תאוצה בזמן האחרון.
בנימין בן-אליעזר: מספיק לעיין הבוקר במדור הכלכלה של "הארץ" כדי לקבל את קצה הקרחון של התופעה הזאת, משום שיש תרשים של אחד מאילי התקשורת, רק שהתרשים הזה לא עוסק בכל העסקים האחרים שלו.
בנימין בן-אליעזר: אנחנו מדברים פה על מפלצות כלכליות בעלות עוצמה כלכלית ופוליטית.
בנימין בן-אליעזר: הסכנה היא כמובן ששוק הדעות והרעיונות מצטמצם, השיח הדמוקרטי נחלש ואיכות החיים והתרבות הפוליטית שלנו כמעט נמצאת בשוליים.
בנימין בן-אליעזר: שלוש - מחטפי חקיקה - והזכיר את זה כבר יושב ראש הוועדה - מחריפים את הבעיה.
בנימין בן-אליעזר: מדובר לא רק על חוק ההסדרים הנוכחי שבו מנסים להעביר את הערוץ השלישי.
בנימין בן-אליעזר: מדוע אישור תחנות הרדיו האזוריות לשדר חדשות ארציות צריך לעבור באמצעות חוק ההסדרים?
בנימין בן-אליעזר: חוק ההסדרים הפך להיות פח הזבל שבאמצעותו פועלים כמו גנבים בלילה ללא דיון יסודי.
בנימין בן-אליעזר: ארבע - מאז הקמת המדינה נסגרו בארץ כ40- עיתונים יומיים.
בנימין בן-אליעזר: יש לנו היום בארץ 17 או 18 עיתונים יומיים, שבעה מתוכם בלבד בעברית, שלושה מתוך השבעה שייכים למגזר החרדי והדתי.
בנימין בן-אליעזר: נשארנו עם ארבעה עיתונים יומיים בעברית לציבור הרחב.
בנימין בן-אליעזר: האם הם ישלמו את המחיר של הפלורליזם שאתה מדבר עליו?
בנימין בן-אליעזר: האם הם ישלמו את המחיר של החרפת או פתיחת שוק הפרסומת לתחרות בטלוויזיה?
בנימין בן-אליעזר: ממה יתפרנסו העיתונים?
בנימין בן-אליעזר: האם אנחנו רוצים רק ערוצי בידור בטלוויזיה, או שאנחנו רוצים גם עיתונות שמסוגלת להתבסס?
בנימין בן-אליעזר: רק לא הבנתי את הקשר של זה לעיתונות.
בנימין בן-אליעזר: יחיאל לימור: עיתונות חיה בעיקר מפרסומת.
בנימין בן-אליעזר: שוק הפרסומת מצומצם ומוגבל.
בנימין בן-אליעזר: כל ערוץ טלוויזיה ייקח פרסומת.
בנימין בן-אליעזר: רק כנקודה למחשבה, בסקנדינביה, בשוודיה, בנורבגיה יש מנגנונים של המדינה לסבסוד עיתונים כדי להבטיח את המשך קיומם וכדי לאפשר את המשך קיומו של שוק הדעות והרעיונות.
בנימין בן-אליעזר: נקודה אחרונה מתקשרת לדברים של פרופסור כספי, שלא היו מתואמים בינינו.
בנימין בן-אליעזר: אני הייתי מציע, אם מותר לי להציע, שוועדת הכלכלה תבלום את כל הליכי החקיקה, תיזום הקמת ועדה ציבורית, ואולי אפילו ועדה ממלכתית, כדי לבחון את כל מפת התקשורת הישראלית, את כל שוק התקשורת הישראלי, כדי שכל החלטה שתתקבל תהיה בקונטקסט הרחב ביותר.
אברהם פורז: אנשי רשות השידור.
אברהם פורז: הדיון לא נוגע לכם ישירות, אבל אתם עוסקים בתחום הזה.
אברהם פורז: אורי פורת: אדוני היושב ראש, כבוד השר, חברי כנסת ועמיתים למקצוע.
אברהם פורז: רשות השידור אמנם לא שייכת לנושא, מפני שלנו אין פרסומת ואנחנו גם לא רוצים שתהיה לנו פרסומת, מפני שזה הוא ההבדל העיקרי בין הערוץ הציבורי לערוצים המסחריים.
אברהם פורז: לכן אני יכול להרשות לעצמי לומר שבנושא הזה, שקשור בפרסומות, אני אובייקטיבי כי אין לי שום אינטרס בפרסומות.
אברהם פורז: אבל אנחנו שומעים שמול המונופולים יש תכנית לפלורליזם ולפתיחות כל כך גדולה עם תחרות שתהיה עוד יותר פרועה מאשר היום, כאשר כל המחירים כבר הרקיעו שחקים לגבי כל נושא וכל תחום שהטלוויזיה עוסקת בו, וזאת בגלל התחרות שהפכה להיות פרועה.
אברהם פורז: אני מבקש להביא בחשבון שהתחרות הזאת בין כל הגורמים המסחריים עלולה להביא חורבן על רשות השידור, שאף אחד לא דואג לה, ונדמה לי ששכחו אותה בסוף התור.
אברהם פורז: רשות השידור הציבורית שהיא נכס לאומי ממדרגה ראשונה, שידור ציבורי שבלעדיו דמוקרטיה לא יכולה להתקיים.
אברהם פורז: השידור הציבורי הזה נשכח משום מה, ואף אחד לא חושב מאין יבואו לו מקורותיו הכספיים על מנת שהוא יוכל להתמודד, לשרוד ואפילו גם להצליח בתחרות עם כל הגורמים המסחריים שמחכים לו באופק.
אברהם פורז: האגרה של רשות השידור לא השתנתה כבר למעלה מחמש שנים.
אברהם פורז: במידה שהיא השתנתה, היא השתנתה לרעה.
אברהם פורז: בעוד כל המחירים גואים ופורחים ועולים, אגרת רשות השידור הולכת וקטנה, הולכת וצונחת, כאשר ההגיון אומר שהסדר צריך להיות הפוך, צריך שיהיו לרשות השידור הציבורית האמצעים שעומדים ביחס להתייקרויות שנובעות כתוצאה מהתחרות הזאת.
אברהם פורז: אנחנו מעוניינים שאתה לא תתייחס בעיקר לבעיות של רשות השידור, אלא לדרך ראייתך את השינויים, כי אנחנו לא עוסקים פה בניסיון לפתור את הבעיות של רשות השידור.
אברהם פורז: אורי פורת: אדוני היושב ראש, יש לי עוד שני משפטים.
אברהם פורז: רק כדי לסבר את האוזן וכדי שתרדו לסוף דעתי, אם עד לפני כמה שנים, רשות השידור יכלה לשדר סרט קולנוע ולשלם עבור הזכויות 4,000-3,000 דולר.
אברהם פורז: היום עבור אותו סרט היא נדרשת לשלם 30,000, 40,000 ו50,000- דולר, כאשר האגרה לא רק שלא גדלה, היא קטנה ומקורות הכנסה לרשות השידור אין.
אברהם פורז: שלא תבינו לא נכון, אני בעד פלורליזם, אבל פלורליזם מסודר, פלורליזם מוגדר ופלורליזם מוגבל, מפני שאם יהיה שיטפון כזה של שידורים, אנחנו אחר כך נצטער מאד ואנחנו נהפוך להיות כמו איטליה, שהיום לא יודעת מה לעשות.
אברהם פורז: פשוט משגעים את הציבור, משגעים את המערכת הכלכלית שקשורה בתקשורת, ואם לא יהיה איזשהו גבול מוסכם שמותאם ליכולת התשלום בעוגת הפרסומת, אני חושש מאד שאנחנו נראה אנדרלמוסיה מוחלטת.
אברהם פורז: יש עוד מישהו מרשות השידור שרוצה לומר משהו?
אברהם פורז: דוד תדמור, הממונה על ההגבלים העסקיים, בבקשה.
אברהם פורז: אני אמרתי שאני נותן בהתחלה את רשות הדיבור לאנשים שהם לא ממש עם איזשהו אינטרס.
אברהם פורז: אני מניח שאתה גם אחד כזה.
אברהם פורז: דוד תדמור: אתייחס בקצרה לכמה נקודות.
אברהם פורז: ראשית, לנקודה של ערוץ מסחרי נוסף עם דגש על שאלת הפרסומת.
אברהם פורז: אני רוצה לחזק את דבריו של שר התקשורת בנקודה הזאת.
אברהם פורז: אמרתי בעבר, ואני אומר שוב מעל במה זו ואני אמשיך לומר זאת מעל כל במה אפשרית: המונופולין שיש לערוץ 2 בתחום הפרסום הוא נזק כלכלי לא רק לתחום התקשורת, אלא נזק כלכלי קשה לכלכלה במדינת ישראל.
אברהם פורז: בלי פרסום בטלוויזיה בכלל, בלי פרסום בפריים טיים, אי אפשר להחדיר שורה ארוכה מאד של מוצרים, שהם דווקא מוצרי הצריכה הרחבים יותר, המוצרים הממותגים.
אברהם פורז: המונופול שיש לערוץ 2 בפרסום מהווה חסם כניסה לשורה ארוכה של תעשיות במדינת ישראל ומביא לריכוזיות בשורה ארוכה של ענפים.
אברהם פורז: הוא מייקר מחירים לא רק בתחום הפרסומת, הוא מייקר מחירים במשק בכלל.
אברהם פורז: אני חושב שזה לא תקין שאנחנו הגענו עד הלום עם מונופולין כזה.
אברהם פורז: אני בטוח, כמו שאנחנו שומעים תמיד מכל מונופול, שנשמע גם היום הרצאות מאלפות למה המונופולין הוא דבר נפלא, למה התחרות תוריד מחירים, למה התחרות תפגע באיכות, למה יש תחליפים יוצאים מהכלל לתחרות שקוראים להם רייטינג או בכל שם וודו אחר.
אברהם פורז: אני רוצה לומר לכם שאין תחליף לתחרות.
אברהם פורז: המונופולין הזה מזיק, וזאת תהיה טעות קשה ביותר לא לבטל אותו בהקדם ככל הניתן.
אברהם פורז: הנקודה השנייה עניינה ריכוזיות בבעלות בתקשורת.
אברהם פורז: זה איננו נושא הדיון היום, אבל יש אליו התייחסות.
אברהם פורז: הוא רלוונטי על רקע מיזוגים שקיימים היום, מתוכננים בעתיד והיו בעבר.
אברהם פורז: אדוני היושב ראש, זה נושא רחב וקשה, שצריך לא להיגרר בו לפופוליזם מצד אחד ולא לשאננות מצד שני.
אברהם פורז: אני מציע לקיים על הנושא הזה דיון נפרד בהכנה טובה.
אברהם פורז: אנחנו כמובן נשמח לתרום לו.
אברהם פורז: הנושא השלישי הוא נושא תחרות בטלוויזיה רב ערוצית.
אברהם פורז: אין תחרות ללא מתחרים - אמת בנאלית, ומונופולין של 100% הוא אנטיתזה לתחרות.
אברהם פורז: יש לנו מזה שנים גוף אחד בלבד שמספק שירותי טלוויזיה רב ערוצית בתשלום, תעשיית הכבלים.
אברהם פורז: במשך השנתיים האחרונות נעשתה הרבה מאד עבודה, כדי ליצור לתעשייה הזאת מתחרה חדש, על ידי שרת התקשורת הקודמת, אנשי צוותה וגורמים ממשלתיים אחרים.
אברהם פורז: אפשר להשיג על פרט כזה או אחר בתהליך, זו איננה הנקודה.
אברהם פורז: נדמה לי שצריכה לבוא דאגה גם מהוועדה המכובדת הזו לכך שהרצון להחדיר תחרות לתחום הזה של טלוויזיה רב ערוצית יהפוך להיות מציאות ולא יישאר כוונה טובה על הנייר.
אברהם פורז: אנחנו מכל מקום במערך ההגבלים העסקיים מתכוונים לעשות כל מה שצריך, נדרש ואפשרי כדי לוודא שיהיה DBS באוויר, שיהיה לו מה לשדר ושהוא יקים תחרות נכונה ואמיתית בחברות הכבלים.
רוני מילוא: מה עם בעלויות צולבות?
רוני מילוא: דוד תדמור: חתמתי היום על הכרזות מונופולין לחברות הכבלים.
רוני מילוא: אני הודעתי לחברות הכבלים שבנוסף להכרזות המונופולין עליהן כעל משדרים של טלוויזיה רב ערוצית בתשלום, אנחנו שוקלים להכריז עליהן כעל מונופולין בטכניקה כזו או אחרת ברכישת תכנים לטלוויזיה רב ערוצית.
רוני מילוא: אנחנו מודאגים דאגה קשה מהשאלה האם הכוונה להעלות מתחרה באוויר לא תוכשל באיבה, וכאמור, נעשה מה שצריך כדי לפתור את הבעיה.
רוני מילוא: פרטים בהמשך.
אברהם פורז: יש פה מישהו ממשרד האוצר?
אברהם פורז: אמיר לוי: אני.
אברהם פורז: בהתייחס לערוץ טלוויזיה מסחרית - הנקודה הראשונה שעלתה כאן - הרעיון נולד אחרי בחינה כלכלית שעשינו במשרד לגבי שוק הפרסום ולגבי מפרסמים גדולים ואותם ענפים גדולים שמפרסמים.
אברהם פורז: מה שהתגלה לנו זה שבעצם כ80%- מהמפרסמים בערוץ השני הם בעצם חמישים החברות הגדולות במשק.
אברהם פורז: רמת מחירים שעלתה מסדר גודל של 4,000 דולר בראשית הערוץ השני לסדר גודל של 9,000 דולר לחצי דקה ונתונים שהם מונופוליסטיים לחלוטין, הביאו אותנו למסקנה יחד עם משרד התקשורת, שאין מנוס מליזום הליך של הוספת ערוץ טלוויזיה מסחרי נוסף.
אברהם פורז: הרעיון לעשות את זה בחוק הסדרים היה רעיון שלכם?
אברהם פורז: אמיר לוי: יש נגדו טענות כל שנה.
אברהם פורז: אני חושב שבחלקים מסויימים זו מתכונת שהיא כן טובה וכן מוצלחת.
אברהם פורז: היו חוקים בעבר, בעיקר בתחום התקשורת, שעברו במסגרת חוק ההסדרים.
אברהם פורז: זה קיבל אישורים גם של בית המשפט.
אברהם פורז: למרות שטענו נגד חוק ההסדרים שהוא חוק לא מתאים והחוקים לא חוקתיים, בית המשפט כן אישר את זה.
אברהם פורז: אני חושב שוועדת הכספים יכולה לקיים דיון רציני וענייני גם בסוגייה של ערוץ טלוויזיה מסחרי נוסף.
אברהם פורז: עם עוד 30 חוקים בחודש אחד.
אברהם פורז: אמיר לוי: אני חושב יותר מזה, שהתהליך הזה של ערוץ טלוויזיה מסחרי נוסף לא התחיל בממשלה האחרונה, זה תהליך שכבר התחיל לפני.
יהושע מצא: מה זה רלוונטי אם זאת הממשלה הזאת או אחרת?
יהושע מצא: אמיר לוי: לא רלוונטי.
יהושע מצא: אני אומר שהתהליך הזה החל עוד לפני.
יהושע מצא: יש דוח ועדה ציבורית שבדק את זה והגיע למסקנות.
יהושע מצא: הדוח הזה אומץ גם על ידי הממשלה הקודמת וגם על ידי הממשלה הזאת.
יהושע מצא: צבי האוזר: גם דוח צוקרמן המליץ על ערוץ מסחרי נוסף.
יהושע מצא: אמיר לוי: לכן אני חושב שלבוא ולהגיד היום שעושים את זה מהר יהיה קצת לא הוגן, קצת לא נכון ומעלה חשש לאינטרסים אחרים.
יהושע מצא: נחום לנגנטל: החלטתם להמליץ על ערוץ מסחרי נוסף, בגלל שהפרסום הוא כל כך יקר?
יהושע מצא: אמיר לוי: אמרתי שיש פה שתי נקודות: אחת - נושא הפרסום והמחירים בו, שניים - ההשפעה על חוסר תחרותיות בשווקים נלווים, ומעבר לזה, גם דוח ועדת פלד וגם דוח צוקרמן שהיה לפני, עסקו בסוגיות נוספות שהן חברתיות.
יהושע מצא: נחום לנגנטל: בדקתם את האפשרות של שימוש בפרסומת בערוצים אחרים, או שאת זה לא בדקתם?
יהושע מצא: אמיר לוי: מלבד הערוץ השני נעשתה איזושהי בדיקה ראשונית לגבי רשות שידור, אבל זאת לא פרסומת שאמורה להחליף.
לימור לבנת: שיטות מימון שונות, חבר הכנסת נחום לנגנטל.
אברהם פורז: חבר הכנסת לנגנטל, אנחנו לא יכולים לעשות את זה, אין לנו פשוט יכולת.
אברהם פורז: אצלם השיקול הוא כלכלי בעקרון.
אבשלום וילן: אבל איפה ההיבט התוכני?
אברהם פורז: באוצר אתה מחפש תכנים?
אברהם פורז: הוא מופקד על העניין הכלכלי.
אבשלום וילן: נניח שהוא שכנע, אבל צריך להיות דיון מסודר, האם אתה באמת חושב שחוק ההסדרים זה המקום לקיים את הדיון המסודר?
אברהם פורז: אתה צריך לגרום לזה שהנציג שלך בוועדת הכנסת לא ייתן לזה יד.
אברהם פורז: אמיר לוי: התייחסתי גם לזה, ואני רק אחדד את זה.
אברהם פורז: הדיון לא התחיל היום, ואני בהחלט לא חושב שוועדת הכספים וחברי הכנסת שחברים בה לא יכולים לקיים דיון ענייני ורציני.
אברהם פורז: הדיון הזה לא התחיל בהחלטת הממשלה לפני חודש.
אברהם פורז: עכשיו נתחיל לעבור קצת לגורמים שהם יותר בעלי עניין.
אברהם פורז: נתחיל בזכייני הערוץ השני.
אברהם פורז: עוזי פלד: אני בעוונותיי, כפי שחלק מכם יודעים, הייתי פעם איש אקדמיה.
אברהם פורז: היה לי מורה ורב, פרופסור חנני שלימד בטכניון בשנות ה60-.
אברהם פורז: הוא נתן פעם לסטודנטים שלו להנדסה שאלה במבחן: תכננו צינור דם מחיפה לבאר-שבע.
אברהם פורז: כל מי שתכנן את צינור הדם, קיבל ציון נכשל.
אברהם פורז: כל מי שאמר למה צריך צינור דם, קיבל ציון עובר.
אברהם פורז: אני רוצה לדעת, מישהו בדק אם אנחנו צריכים במדינת ישראל ערוץ טלוויזיה מסחרי נוסף?
אברהם פורז: הנה, נציג משרד האוצר אומר שכן.
אברהם פורז: עוזי פלד: ראיתי את הדוח של משרד האוצר, וכשאתה תראה אותו, תקבל את אותה פריחה שאני קיבלתי.
אברהם פורז: אבל לא זאת הנקודה.
אברהם פורז: אנחנו יושבים פה בקרב אנשים שמכירים את הדבר על בוריו, כולנו.
אברהם פורז: יש לנו ערוץ ממלכתי, רשות השידור, ויש לנו ערוץ שני, הערוץ המסחרי.
אברהם פורז: מתוכנן ערוץ שלישי מסחרי.
אברהם פורז: יש לנו חמישה ערוצים ייעודיים, אולי שישה - אם יהיו חדשות ימין וחדשות שמאל זה יהיה שישה - ויש לנו 40 ערוצי כבלים.
אברהם פורז: יש לנו בעוד כמה חודשים 120 עד 250 ערוצי לוויין.
אברהם פורז: כל הדבר הזה למי?
אברהם פורז: לאומה של 6,000,000 תושבים, שמהם מיליון אחד חרדים שלא מחזיקים בכלל מכשירים בבית.
אברהם פורז: מישהו חושב מי יסתכל בזה?
אברהם פורז: את מישהו מעניין מה יהיה התוכן של זה?
אברהם פורז: את מישהו מעניין כמה ישלמו עבור תכניות?
אברהם פורז: את מישהו מעניין אם גובה התכניות יהיה כגובה דשא?
אברהם פורז: את מישהו מעניין אם רשות השידור תתמוטט?
אברהם פורז: את מישהו מעניין אם הערוץ השני יתמוטט?
אברהם פורז: קודם כל, בואו נעשה נגד המונופול, בואו נעשה לטובת הכנסות נוספות של משרד האוצר, בואו נגמור את זה בחוק ההסדרים - נורא נחמד.
אברהם פורז: ואני שואל שאלה בסיסית, למה לא לבחון את הנושא הזה מיסודו ולתת תשובות כפי שראוי לתת לאומה בגודל שלנו עם תקציב פרסום נתון.
אברהם פורז: יושבים פה אנשי איגודים ומאיגוד המפרסמים.
אברהם פורז: הם מטבע הדברים חושבים שעוגת הפרסום בישראל היא למעלה מ900,000,000- דולר.
אברהם פורז: אבל יושבים פה גם מאיגוד הפרסומאים.
אברהם פורז: הם חושבים שזה רק 700,000,000 דולר.
אברהם פורז: ויושבים פה זכייני ערוץ 2 שיודעים בדיוק שזה לא יותר ולא פחות מהסכום הזה.
אברהם פורז: פירושו של דבר, שבערך שליש מעוגת הפרסום הלאומית הולך לפרסום בטלוויזיה, בדיוק כמו באירופה, בדיוק כמו בעשרות מדינות אחרות.
אברהם פורז: מה יהיה אם חס וחלילה יילך יותר לטלוויזיה?
אברהם פורז: אמר את זה יחיאל לימור בצדק, עיתון "הארץ" בסכנה, עיתון "מעריב" בסכנה, ונישאר עם העיתון של המדינה.
אברהם פורז: אתם חברי הכנסת - ראוי שתדונו בהיבטים האלו.
אברהם פורז: הם היבטים ממדרגה ראשונה.
אברהם פורז: לא כל דבר נבחן אם זה מונופול או לא מונופול.
אברהם פורז: כל הנושא של מונופול בטלוויזיה, פירושו של דבר הגברת מחירים, והראיה מה שאורי פורת אמר - ואני מקווה ששמתם לב - פי עשר עלו המחירים, בגלל העובדה שלפני שנתיים בחוק ההסדרים העבירו "חפ-לפ" את העניין של DBS.
אברהם פורז: איש לא חשב מה זה יעשה בחומר הקנוי, ואנחנו היום מצווים לשלם - איפה הנציג ממשרד האוצר שלא מקפיד על זה?
אברהם פורז: - פי עשר יותר מט"ח על אותו חומר.
אברהם פורז: והחומר בישראל נעשה יותר טוב?
אברהם פורז: אנחנו רוצים להביא עוד ערוץ טלוויזיה, לא יהיה למי לשדר אותו, ומה יהיה למפרסמים?
אברהם פורז: כדי להשיג את אותו ציבור שיצפה בתכניות, יצטרכו כפליים להשקיע, ולא פחות כמו שכמה אנשים חושבים פה בטעות.
אברהם פורז: אני מודיע לכם רבותיי, אנחנו החלטנו לגשת - למרות שאנחנו אינטרסנטים - בצורה עניינית, ולקחנו כלכלן בעל שם, שמקובל על האוצר ומקובל על הממשלה, דוד בועז.
אברהם פורז: הוא עומד להגיש בשבוע הקרוב את ממצאיו.
אברהם פורז: זאת בדיקה כלכלית בלבד.
אברהם פורז: צבי האוזר: הוא לקח מחברות הכבלים את הבדיקה.
אברהם פורז: עוזי פלד: זאת בדיקה כלכלית בלבד.
אברהם פורז: אם הייתם עושים בדיקה, הכל היה מיותר, אבל לא עשיתם דבר.
אברהם פורז: אני מודיע לכם שזה יהיה בערך כמו עם פרופסור חנני.
אברהם פורז: תעצור רגע.
אברהם פורז: יש פה רעש רקע בלתי אפשרי.
אברהם פורז: דוד תדמור: זה לא רעש רקע, אדוני היושב ראש.
אברהם פורז: "זאת התרגשות מהדאגה הכנה שהמונופולין מביע לגורל מתחריו".
אברהם פורז: עוזי פלד: אדוני היושב ראש, אני חושב שדוד תדמור הוא בדיוק תלמיד של פרופסור חנני.
אברהם פורז: המונופולין הורס את המדינה, זה בגלל ערוץ 2.
אברהם פורז: הדיבורים ששמענו על חסם כניסה גם מהממונה על המונופולין בארץ וגם ממשרד האוצר הם דיבורים לא מבוססים במקרה הטוב ביותר.
אברהם פורז: בשום מקום בעולם - ואני אחראי על מה שאני אומר - לא יותר מאשר המפרסמים הגדולים הולכים לטלוויזיה, אחרת נהרוס את העיתונות, אחרת נהרוס פרסום החוצות, אחרת נהרוס אמצעי תקשורת אחרים שקיימים.
אברהם פורז: לא עשו עבודה השוואתית, והם אומרים: רק 20% הולכים לטלוויזיה.
אברהם פורז: נכון, רק 20% הולכים לטלוויזיה.
אברהם פורז: האם המחירים של ה9,000- דולר הם המחירים של ערוץ 2? - לסבר את האוזן, זה נשמע מצוין - רק שעתיים-שלוש במשך היממה.
אברהם פורז: יש לנו עוד 20 שעות שאנחנו משדרים, שאפשר גם ב500- דולר לקבל חצי דקה ולא עומדים בתור.
אברהם פורז: אני לא מבין את כל המהומה הזאת שאנחנו עושים סביב דברים לא בדוקים.
אברהם פורז: שהכנסת - כמו שהציעו אנשי האקדמיה - תקים ועדה רצינית שתבדוק את הדברים בצורה נכונה.
אברהם פורז: רבותיי, יש הרבה פתרונות, אבל אני לא רוצה להאריך, כי אני רוצה גם להשאיר ליוחנן צנגן ולאורי שנער לומר כמה מילים.
אברהם פורז: אני רוצה לומר שבאנגליה בחנו את הדברים האלו, וכל עשר שנים עושים איזשהו שינוי.
אברהם פורז: באנגליה אמרו לזכייני הערוץ המסחרי - לפני הרבה זמן - להקים ערוץ איכותי ולממן אותו.
אברהם פורז: זאת אלטרנטיבה שאפשר לבדוק אותה.
אברהם פורז: אלטרנטיבה נוספת היא לתת פרסום מוגבל בכמה שעות לערוץ הראשון.
אברהם פורז: אולי זה יעזור לו לשלם 50,000 דולר לסרט, וזה אכן מה שעולה היום סרט קנוי.
אברהם פורז: צבי האוזר: 750,000,000 שקל - - עוזי פלד: בעניינים האלה אנחנו תמימי דעים בצד אחר של הדבר.
אברהם פורז: יחד עם זה, אני חוזר ואומר: אני פונה פה בבקשה אליכם חברי הכנסת.
אברהם פורז: אנחנו מדברים פה בדברים שהם עניינים ערכיים, חינוכיים, תרבותיים.
אברהם פורז: צופיה של מדינת ישראל - 6,000,000 - אחרי עבודה ואחרי שינה קודם כל רואים טלוויזיה.
אברהם פורז: כל אדם משקיע שלוש-ארבע שעות מהיממה בצפייה בטלוויזיה.
אברהם פורז: יש לנו אחריות שהתכניות תהיינה בעלות רמה.
אברהם פורז: כדי שתכניות תהיינה בעלות רמה, צריך לממן אותן.
אברהם פורז: כדי שאפשר יהיה לממן אותן בשוק קטן כמו ישראל, צריך פרסומת.
אברהם פורז: אם לא תהיה, בשני הערוצים הרמה תרד.
אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז: אלכס גלעדי, אני יודע שאתה גם זכיין וגם בעל דעות מקוריות.
אברהם פורז: אלכס גלעדי: למה בעל דעות מקוריות?
אברהם פורז: בעל דעות נורמליות.
אברהם פורז: אני אתחיל בוועדת פלד.
אברהם פורז: מר יחיאל לימור מאוניברסיטת תל-אביב.
אברהם פורז: שם יש חוג תקשורת טוב.
אברהם פורז: איך אפשר להגיד על ועדת פלד שלא היתה מקבלת ציון סמינריוני טוב?
אברהם פורז: יחיאל לימור: לא זה מה שאמרתי, אמרתי שהיו מחזירים אותה לתיקונים.
אברהם פורז: אלכס גלעדי: אין לי עבר אקדמי, יש לי ותק של 30 שנה במקצוע הזה ברשת המקצועית והמסחרית ביותר בעולם.
אברהם פורז: את הישיבה ינהל מעכשיו חבר הכנסת מצא.
אלכס גלעדי: משם הניסיון שלי, ואני אומר לך שוועדת פלד - למעט ויכוח אחד שיש לי על הייעודיים, שאני אגע בו - התוותה את הדרך הנכונה ביותר.
אלכס גלעדי: אולי אפילו לא בקצב הנאות, כי אתה יודע כמוני שהאינטרנט מתדפק פה על הפתחים, ולאף אחד מאיתנו אין ידע או יכולת לשלוט על התכנים שהוא יביא או לא יביא ועל החומרים שהוא יעלה או לא, ואנחנו בכלל לא יכולים לתחום אותו.
אלכס גלעדי: ועדת פלד אמרה שכרגע יש ערוץ מונופוליסטי בתחום הפרסומות.
אלכס גלעדי: לפני ועדת פלד אמרתי ב-BOARD של שידורי קשת - ואפשר לבדוק - שאם אנחנו רוצים להרוויח יותר כסף, אנחנו צריכים להביא מהר עוד ערוץ מסחרי.
אלכס גלעדי: אז תהיה שנה אחת קשה והפרסומות תרדנה, ואחר כך התחרות הבריאה הזאת תביא למלחמה שתביא את המפרסמים לא להיעצר על 9,000 דולר, למרות שאני אומר לכם שהממוצע הוא פחות.
אלכס גלעדי: אם עלינו בשש שנים מ4,000- ל8,500- ול9,000- דולר, אנחנו צריכים להיות היום ב12,000- דולר שאורי שנער לוקח למשחק עם דנמרק, אבל זה החריג והיוצא מן הכלל.
אלכס גלעדי: כדי להגיע למספרים האלה, אנחנו צריכים עוד ערוץ שמתחרה בנו.
אלכס גלעדי: אני לא מצליח להבין מאיפה שוב לקחו את הרעיון העקום הזה לחלק אותו לשניים.
אלכס גלעדי: הרי אחרי 22 שנה של מחשבה, פרופסור כספי, שחשבו פה באופן מאד מתודי, הביאו את הייצור הזה של יומיים-יומיים-יומיים והשבת מתחלקת.
אלכס גלעדי: עכשיו למה לחלק לשניים?
אלכס גלעדי: מה רע באחד כולל?
אלכס גלעדי: ואז יהיה מותר גם לנו להתאחד.
אלכס גלעדי: אמנם לא יהיו לי 6%, יהיו לי 2% בשלם, אבל זה שלם עם הרבה יותר כוח, זה שלם עם כוח לעמוד בו.
אלכס גלעדי: הערוצים הייעודיים הם הדאגה.
בנימין בן-אליעזר: אגב, לא היית פה כשדיברתי על הנושא של שני זכיינים, שעדיין לא נאמרה המילה האחרונה.
לימור לבנת: נקווה שהכנסת תגיד בעניין הזה גם את המילה האחרונה.
לימור לבנת: אלכס גלעדי: אני מחזק את ידיך, אבל אני מבקש שאותם כללים יחולו מייד גם על הערוץ השני הקיים, כי אי אפשר שאנחנו נעבוד בתנאים מסויימים והם יעבדו בתנאי מבחנה אחרים.
לימור לבנת: התנאים צריכים להיות שווים לכולם.
בנימין בן-אליעזר: לכן דאג מי שדאג שתהיה פחות או יותר איזושהי רמה.
בנימין בן-אליעזר: אלכס גלעדי: הגיעה גם השעה להסתכל על הכללים לפיהם עובד הערוץ המסחרי השני, כי הם כללים שנכתבו בשנות ה70- על ידי אנשים משנות ה60-, והם צריכים לתת תשובה לשנות ה90-, וזה לא עובד.
בנימין בן-אליעזר: האנשים האלה גדלו בשנות ה60-, ועכשיו כבר 2000.
בנימין בן-אליעזר: באשר לעיתונים זה גם לא כל כך הוגן, אדוני הפרופסור, מכיוון שהעיתונים שדיברת עליהם הם עיתון "דבר" ו"על המשמר" וחבר הכנסת וילן יכול להסביר לך למה אף אחד בקיבוץ לא קרא את העיתון.
בנימין בן-אליעזר: יחיאל לימור: אלכס גלעדי, הרטוריקה נהדרת, רק העובדות לא נכונות.
בנימין בן-אליעזר: אני יכול לתת לך שמות של עיתונים פרטיים שנכשלו, אז תעבור לעובדות ולא לרטוריקה.
בנימין בן-אליעזר: ובקטע הזה אתה באמת יושב על קרקע יותר מדי רכה.
בנימין בן-אליעזר: אלכס גלעדי: אני לא בטוח שאני יושב על קרקע רכה.
בנימין בן-אליעזר: אם מותר לכבוד הפרופסור לשאול מי ישלם על כל הערוצים האלה, אז אני שואל מי ישלם על כל העיתונים האלה?
בנימין בן-אליעזר: מי שמשלם בסופו של דבר זה אתה ואני לכל, גם ללוויינים, גם לכבלים וגם לרשות השידור וגם לערוץ המסחרי הראשון וגם לערוץ המסחרי השני וגם לאינטרנט.
בנימין בן-אליעזר: בסוף אנחנו נשלם.
בנימין בן-אליעזר: מאיפה יש כסף?
בנימין בן-אליעזר: - ובזה אני רוצה לתחום את הנקודה הזאת, כי היא החשובה ביותר - לא מודדים את מספר הערוצים המסחריים לפי כמות הזכיינים שיש או אין, מודדים את זה לפי ההוצאה לפרסום לנפש.
בנימין בן-אליעזר: אני מסכים עם עוזי פלד על 750,000,000-700,000,000 לשנה, כלומר: כל אזרח במדינת ישראל מוציא 125-120 דולר לנפש.
בנימין בן-אליעזר: בעולם המערבי זה כל מספר בין 200 ל300- דולר.
בנימין בן-אליעזר: משם בא הכסף, לכאן הוא יילך.
בנימין בן-אליעזר: יש הרבה כסף, ויש לו הרבה מקום לגדול.
בנימין בן-אליעזר: אומר עוזי פלד: אנחנו בסך הכל מדינה קטנה.
בנימין בן-אליעזר: כמה קטנה?
ויצמן שירי: עם תל"ג של 110 מיליארד דולר.
ויצמן שירי: אלכס גלעדי: 110 מיליארד דולר?
ויצמן שירי: אנחנו כמו הונג קונג?
ויצמן שירי: 6,000,000 - ארבעה ערוצי טלוויזיה מסחריים וכל הלוויינים בעולם שאתם רוצים.
לימור לבנת: מה קרה בסלולר?
לימור לבנת: איזו הנפקה פרטנר עשתה, למרות מה שאמרו.
לימור לבנת: אלכס גלעדי: זאת דוגמה הולמת בגלל ה6,000,000- שמטרידים את עוזי פלד.
לימור לבנת: כל התחזיות השחורות האלה היו גם לפני הסלולר.
לימור לבנת: אלכס גלעדי: טלוויזיה איננה סלולר, ואת יודעת את זה.
לימור לבנת: אבל אף אחד בשוק לא יודע לקבוע.
לימור לבנת: כמו שלא ידעו בסלולר, לא יודעים גם מה תהיה הצריכה וכמה אנשים ירצו לראות.
לימור לבנת: אם זה לא יהיה כדאי ולא יהיה כלכלי, כנראה שלא יהיו זכיינים.
לימור לבנת: אלכס גלעדי: אני חושב שצריך להיזהר בערוצים הייעודיים.
לימור לבנת: אדוני השר, שמעתי אותך מדבר על החדשות.
לימור לבנת: אין כזה דבר בעולם, ערוץ חדשות שממומן מפרסומות.
לימור לבנת: מאיפה ממומן CNN?
לימור לבנת: הוא רק ממנויים, ואותו דבר לגבי SKY וגם MSNBC וגם FOX NEWS, והפרסומת תורמת שם חלקים קטנים.
לימור לבנת: זה יכול לקעקע לכם את ה-BALANCE הכללי של עוד ערוץ מסחרי חדש.
לימור לבנת: עם זה אפשר קצת לחכות.
לימור לבנת: הערה אחרונה לידידי מורי ורבי, אורי פורת.
לימור לבנת: לא מוכרחים להשתמש בכל הדמגוגיה ולהגיד שאין מדינה דמוקרטית יכולה להתקיים ללא רשות שידור כזאת.
לימור לבנת: אמריקה שנחשבת לדמוקרטיה הגדולה ביותר בעולם - לא היה בה מעולם ערוץ כזה.
אורי פורת: יש PBS.
יצחק קול: אחד הפרופסורים הציע להכריז על מפגש היכרות.
יצחק קול: לי יש הרגשה שזה מפגש מחזור שנה רביעית.
יצחק קול: אני כבר בוגר המחזורים.
יצחק קול: אני רואה את כל הצוות פה ממול: לבנת עברה לשם ובן-אליעזר עבר לכאן, וכולם אותו דבר ואומרים: בואו נחשוב, בואו נדון, בואו נקים ועדה.
לימור לבנת: דווקא התחלפנו, אבל חושבים כנראה אותו דבר.
יצחק קול: אם היו אומרים לי בחידון להגיד מה עוזי פלד רוצה לומר, הייתי נותן נאום מלא ולא מחסיר אף נימוק.
יצחק קול: אדוני שר התקשורת, תעשה זאת דרך חוק ההסדרים, כי אחרת זה לעולם לא יהיה.
בנימין בן-אליעזר: אני יודע.
יצחק קול: החבר'ה האלה יעמידו נגדך את מיטב עורכי הדין, בג"צים על בג"צים, וגם אז סכנה שלא יהיה.
יצחק קול: לימור לבנת כשרה העבירה בחוק ההסדרים את הערוצים הייעודיים לפני שלוש שנים או שנתיים, ולא יצא דבר.
נחום לנגנטל: אז מה זה הוסיף?
יצחק קול: שבלי ההסדרים, פה אולי זה יתקיים סוף סוף.
יצחק קול: גם הממונה על ההגבלים העסקיים אומר אותו טיעון כל הזמן, ואני רק אזכיר עוד דבר.
יצחק קול: לפי שהקימו את הערוץ המסחרי, הופיעה פה העיתונות וכולם אמרו: סכנה לעיתונות.
יצחק קול: מאז שקם הערוץ השני, העיתונים הטובים או הלא טובים פרחו.
יצחק קול: "ידיעות אחרונות" פורח, "מעריב" פורח.
יצחק קול: יחיאל לימור: וכמה עיתונים נסגרו מאז אותו בכי?
לימור לבנת: איזה עיתונים?
בנימין בן-אליעזר: כי הם לא שווים דבר, כי הציבור לא רצה אותם.
בנימין בן-אליעזר: מה, אתה יכול לכפות על הציבור לקרוא עיתון שהוא לא רוצה לקרוא אותו?
לימור לבנת: הוא הסיבה למה?
לימור לבנת: לסגירת "דבר", ו"על המשמר"?