GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נועם דשתי: אני לא יודע אם הייתם שם פעם, אבל ממ"ן זה מקום לא קטן, הנגרים ענקיים מלאים בסחורות שנכנסות ויוצאות מהארץ.
נועם דשתי: מקומות בפני עצמם שאם תעשו שם פעם סיבוב אתם תראו שמי שעובד שם למעשה הוא נגיש לכל מקום, הוא יכול לצאת ולהיכנס, להוציא, יש כאלה שהתפקיד שלהם זה לשנע מטענים.
נועם דשתי: אפשר לעשות שם הכול, גם שם אנחנו עובדים.
נועם דשתי: כמובן עובדים של רשות שדות התעופה.
נועם דשתי: בניית פרופיל לאיתור בלדרים – זה משהו שנבנה לאורך שנים, לא ביום אחד, על פי סממנים שהם במבחן התוצאה נתפסו כאן.
נועם דשתי: יש לנו הרבה דרכים לעשות את זה גם במערכות שלנו הפנימיות וגם במערכות של גופים שהם לא חוץ משטרתיים וגם גופים שנמצאים בחוץ לארץ, באמצעות המחלקה של אביעד, באמצעות הנציגים, אולי להשלים פרטים כאלה ואחרים, כשהמטרה למעשה זה לאתר בלדרים ומשלוחי סמים.
נועם דשתי: ארבעה אנשים אצלי עושים את זה באופן קבוע, בשעות העבודה הקונבנציונליות, שהן בדרך כלל שעות הבוקר ואחר הצהריים.
נועם דשתי: כמובן שהכלי שלנו זה הבלשים, כל עוד זה משהו שאמור לעבור מכאן.
נועם דשתי: מבחינת צוותי בילוש – אמרתי לכם, 24 שעות, שלוש משמרות, משמרות ארוכות של 12 שעות.
נועם דשתי: 12 שעות משמרות כאשר- - -
טלב אלסאנע: כל צוות כמה?
נועם דשתי: חמישה ברוטו.
נועם דשתי: יש לנו אנשים בקורסים, יש אנשים שצריך לתת להם פגרה מתי שהוא, כי אנחנו עובדים גם שישי-שבת, אז צריך לחלק את זה.
נועם דשתי: בדרך כלל זה ארבעה, אלא אם כן מישהו נמצא בקורס אז זה כבר שלושה.
נועם דשתי: זה פחות או יותר סדר הגודל.
נועם דשתי: לא רק מה שאנחנו עושים, סיוע רב ליחידות אחרות, שהם גם עובדים פה, בגלל מקרה כזה או אחר, זה למעשה כל הגופים שאנחנו עובדים איתם בשגרה.
נועם דשתי: אתם יכולים להתרשם, אלה לא מעט גופים.
נועם דשתי: כל אחד בתחומו הוא וכל אחד במקרה שלו.
נועם דשתי: אז אתה יכול לדבר פה עם הרבה אנשים במקביל על מקרים שונים וגם על אותם מקרים, אנחנו בדרך כלל אלה שמחברים אותנו, את המשטרה ולא משנה איזה משטרה, לכל אחד מהגופים פה.
טלב אלסאנע: אתם גם עוזרים וגם נעזרים.
נועם דשתי: ברור.
טלב אלסאנע: זאת אומרת כל אחד מהגורמים האלה גם יכול לספק לכם אינפורמציה ומידע שיעזור לכם ב- - -
נועם דשתי: אינפורמציה שקשורה לתחום שלו, חד משמעית כן.
נועם דשתי: אנחנו לא לבד כאן.
נועם דשתי: אין מה לעשות, יש מידע שאנחנו לא יכולים להשיג אותו בכלים שיש לנו, אז אנחנו משתמשים באחרים כמו שאותם אחרים משתמשים בנו.
נועם דשתי: אנחנו פשוט עובדים בשיתוף פעולה, כל אחד בתחום שלו.
נועם דשתי: זה פחות או יותר הנתונים של הבלדרים של ינואר עד מאי של שנה שעברה מול השנה.
נועם דשתי: אני יכול לומר לכם, כאחד שהגיע מיחידה מחוזית, יחידה מחוזית עושה בערך שתי פרשיות סמים בשנה, יתקן אותי אביעד אם אני טועה, בממוצע.
נועם דשתי: יש שנה שכן, יש שנה שיותר, בממוצע שתי פרשיות סמים.
נועם דשתי: תחשבו שכל בלדר כאן זה פרשיית סמים.
נועם דשתי: אני מעריך שאתם יודעים איזה כלים מפעילה המשטרה ביחידות המחוזיות/ארציות, שזה הרבה אנשים, חקירות מכל מיני סוגים, גם אם הן טכנולוגיות וגם אם הן אנושיות, מכל הסוגים, מכל המינים, לאורך זמן.
נועם דשתי: תחשוב שכאן מגיע בלדר אחד כזה, אתה תופס אותו כאן כשביחידה מסוימת אתה יכול לעשות פעילות של כמה חודשים כדי להגיע לתוצר הסופי, שזה הוא.
נועם דשתי: פה אתה תופס אותו כאן, הוא כבר מוכן, הוא כבר מוכן ובשל ליחידה שתגיע- - -
טלב אלסאנע: החוליה האחרונה בשרשרת.
נועם דשתי: כן, אבל הכי חשובה, כי הוא הראיה שלך.
נועם דשתי: בלעדיו אין לך תיק.
נועם דשתי: אני יכול להגיד לך שעשינו המון תיקים, היו לנו תיקים יפים בלי כלום, תיקים מושלמים כמעט, היה חסר לנו רק משהו אחד והיינו יכולים להפליל חבורות שלמות, ברגע שאין לך את הדבר היחיד הזה, אין לך תיק.
נועם דשתי: פשוט כך.
טלב אלסאנע: מה זאת אומרת בלדרים בחו"ל?
נועם דשתי: בלדרים בחו"ל, כמו שזה נשמע.
נועם דשתי: בלדרים שנעצרו במקומות שונים בעולם.
טלב אלסאנע: מה זה קשור אליכם?
קריאה: ישראלים.
טלב אלסאנע: ישראלים שנתפסו בחו"ל?
טלב אלסאנע: ואתם קשורים אליהם, אתם עקבתם, או שנתפסו ואתם יודעים עליהם?
נועם דשתי: לא אנחנו, אבל אני יכול להגיד לך שהחבר'ה של הפרופיילינג שלי זיהו אותם כבלדרי סמים שלא מתכוונים להגיע לישראל עם הסמים אלא מתכוונים לעשות את זה בחו"ל.
נועם דשתי: סתם לדוגמה, לא חסר אנשים שהיו בדרום אמריקה והגיעו לאירופה ונעצרו שם עם סמים, בכל מיני מדינות באירופה.
נועם דשתי: אני יכול להגיד לכם שבאנגליה מחיר קילוגרם קוקאין הוא הכי יקר בעולם.
נועם דשתי: זאת אומרת אם אתה פושע קצת מתוחכם ויש לך את הקשרים הנכונים, עדיף לך לקחת לאנגליה כי שם באותו מחיר אתה מתרגם את זה לכפול כסף, כמעט כפול.
נועם דשתי: בשוק העולמי, להבדיל מכאן, נניח אם הבאת לכאן 10 קילוגרם- - -
טלב אלסאנע: הם עושים את החישוב שלהם, גם לגבי העונש.
טלב אלסאנע: איזה עונשים הם מקבלים שם?
קריאה: יותר טוב מפה.
נועם דשתי: גם העונש וגם המאסר הם הרבה יותר נעימים מפה.
נועם דשתי: גם במקום הכליאה וגם בתנאים וגם בשנים.
טלב אלסאנע: כשאתה מדבר על משלוחי סמים אתה מדבר גם על הסם התאילנדי שמתחיל לזרום לכאן?
נועם דשתי: הבלדרים בחו"ל זה קוקאין.
טלב אלסאנע: לא, אני מדבר על משלוחי סמים, 42 ו-49.
נועם דשתי: כן, לרוב כן.
נועם דשתי: אני יכול להגיד לך שעוד מעט תראה בשקף שבשנת 2011 נתפסו פה בסביבות 39,000 כדורים כאלה במשלוחים שונים.
נועם דשתי: זה לא מעט, זה הרבה.
נועם דשתי: תחשוב שבהתחלה, בשנה שעברה, היו משתמשים בזה רק תאילנדים, לאט לאט זה מתחיל לזלוג לנוער, כי התופעות של הכדור הזה הן למעשה כמו אקסטזי, פחות או יותר.
איתן גורני: זה 20% אמפטמין, 80% קטריה, כדור פשוט מאוד, זול מאוד לייצור, מציף את כל דרום מזרח אסיה הרבה שנים ובאמת הוא הגיע עם העובדים הזרים.
טלב אלסאנע: שם זה אסור או מותר?
איתן גורני: אסור.
ארמונד כהן: היה מותר עד 2003, מ-2003 זה אסור.
טלב אלסאנע: בתאילנד?
נועם דשתי: כמו שאמרתי לכם, עשרה כאלה זה מינואר עד מאי, כמה יחידות זה יכול לכלכל?
אביעד סוהר: את כולנו.
נועם דשתי: אז תחשוב במושגים כמו שהסברתי לכם מקודם, שארבעה-חמישה חודשים פרשייה, עם כל הכלים, לנסוע אחרי אנשים, להקשיב להם, לראות אותם 24 שעות, כמה חודשים, בסוף לא בהכרח מגיעים לתוצאות.
נועם דשתי: פה אתה מקבל מוצר מוגמר שאתה רק צריך להתפתח איתו.
נועם דשתי: כשאמרתי בהתחלה שזה תלוי בשיתוף הפעולה, זה לא תמיד כך.
נועם דשתי: בכל שנת 2011 כמו שאתם רואים זה 27 בלדרים שמחולקים, 11 אנשים זה על פי פרופיילינג של הדסק, 13 זה תפיסות אקראיות של בלשים, על פי עבודה של בלש כזה או אחר, 3 בלדרים זה מידע מודיעיני ממוקד עם שמות ועם טיסות שהם אמורים להגיע.
נועם דשתי: 143 משלוחי סמים, מתוכם 103 משלוחי יאבה, 40 זה אחרים, זה יכול להיות חשיש לסוגיו, בין אם זה החשיש הקלאסי, או חשיש מרוקאי, או חשיש הודי או כל מיני.
נועם דשתי: אלה הכמויות פחות או יותר, אתה רואה, כדורי יאבה 38,000, אמפטמינים , סם האונס , שזה המון.
נועם דשתי: אני לא יודע אם אתם יודעים כמה אפשר להפיק מ- סם אונס.
נועם דשתי: תחשבו שפחות מטיפה זה לשימוש אחד.
נועם דשתי: זה ים, במושגים שלנו זה המון.
נועם דשתי: אני מודה שאני לא יודע איך מתייחסים לזה בבית משפט, אתם בטח יותר בקיאים ממני.
ארמונד כהן: אפשר להפריע לך בנקודה הספציפית הזו?
ארמונד כהן: אני שמח פה להגיד שזה חדש, נכנס מאתמול, ה- האלה הגיעו מהולנד, יש שם מפעל בגרמניה, עבר דרך הולנד והגיע לארץ ואנחנו נתקלנו בתופעה של איך אנחנו חוסמים את זה, כי כשזה קורה, יפה, תופסים, כמה לא תופסים וזה בעייתי, ואת זה חייבים לעצור.
ארמונד כהן: אחרי שעצרנו את זה בארץ, כי חברות לגיטימיות משתמשים בזה באישור, איך עוצרים את זה?
ארמונד כהן: את הקטנים האלה?
ארמונד כהן: מאחר שזה הגיע מהולנד, התחברנו עם העמיתים שלנו בהולנד והצגנו בפניהם את הבעיה ואני שמח להודיע שהם הכניסו את זה לפקודה שלהם ועכשיו זה גם סם לא חוקי, זה סם לכל דבר גם בהולנד ולכן אני צופה שזה לא יגיע יותר מהולנד עכשיו.
איתן גורני: זה לא שייך לקבוצה של חומרים- - -
ארמונד כהן: לא, זה ממש סם לכל דבר.
ארמונד כהן: זה ה-THB.
נועם דשתי: אצלנו זה אסור מזמן.
ארמונד כהן: זה אסור, זה סם לכל דבר.
ארמונד כהן: לימדנו את ההולנדים עכשיו, הם העתיקו את שלנו אליהם ועכשיו זה גם אצלם אסור בחוק.
ארמונד כהן: זה דבר יפה ואנחנו נשדל עכשיו את שאר מדינות אירופה ללכת אחריהם.
ארמונד כהן: נראה איך נעשה את זה.
נועם דשתי: תסלח לי, רק מי אתה?
ארמונד כהן: שמי ארמונד, מהמכס.
נועם דשתי: את אהוד אני מכיר.
ארמונד כהן: אני חבר של אהוד.
נועם דשתי: נעים מאוד.
נועם דשתי: מי שחבר של אהוד חבר שלי.
ארמונד כהן: אני מקווה מאוד.
נועם דשתי: שלא יהיה לך ספק, מהצד שלנו זה ככה, אני מקווה שזה גם מהצד השני.
טלב אלסאנע: חשבתי ששיתוף הפעולה ביניכם יותר חזק, שאתם מכירים בכלל.
ארמונד כהן: הוא עובד עם אהוד, אהוד הוא ראש מדור מבצעים אצלנו.
איתן גורני: הלוואי ושיתוף הפעולה בין כולם היה כזה.
ארמונד כהן: הוא באמת מצוין.
ארמונד כהן: אנחנו בתקופה מצוינת, יחסי מכס-משטרת ישראל באמת בתקופה מצוינת.
נועם דשתי: מה תפקידך בכוח?
ארמונד כהן: אני סגן ממונה היחידה.
ארמונד כהן: אנחנו מחוברים טוב.
איתן גורני: מה שלא היה תמיד ככה.
ארמונד כהן: נכון, לא היה ככה.
נועם דשתי: יש הרבה אגו פה, במקום הזה.
נועם דשתי: יותר מדי, הוא עובד שעות נוספות.
איתן גורני: על הסיפור הזה אגב בין היחידה הזו ליחידות האחרות בארץ, מי יכתבו בעיתון שתפס ולמי ייחסו, על זה הרבה דם רע נשפך.
טלב אלסאנע: אבל למה כל אחד לא מקבל את חלקו.
נועם דשתי: אני יכול להגיד לך שלפני הרבה זמן היה לנו משלוח של מיליון כדורי אקסטזי.
נועם דשתי: אנחנו ידענו שהוא צריך להגיע אבל האיש שלהם איתר לנו אותו, את המשלוח, לפי סממנים שאנחנו נתנו.
נועם דשתי: אנחנו אמרנו מה המכשיר, פחות או יותר מאיזה סוג, מאיפה הוא צריך להגיע, האיש מכס שלו איתר לנו את המשלוח.
נועם דשתי: ויותר מזה, המשלוח, איך שהוא איתר לנו אותו, כבר יצא מפה, הוא הגיע ויצא.
נועם דשתי: אתה יודע מה עשינו?
נועם דשתי: אני אגיד לך, באמצעות האיש שלו נפגשנו בחברת הבלדרות שהוציאה את זה, איתרנו את הנהג שהסיע את המשלוח הזה, התקשרנו אליו, 'איפה אתה?', 'אני בצומת ביל"ו', 'תעמוד שם, אתה לא זז, זה משטרה.
נועם דשתי: שמעת?
נועם דשתי: אתה לא זז.
נועם דשתי: אל תזוז משם, אנחנו באים אליך', מפה לקח לנו בערך שבע דקות עד צומת ביל"ו, לא יודע איך, נסענו קצת מהר, הגענו לצומת ביל"ו, 'איפה המשלוח?' 'הורדתי את זה במושב זרחיה', הוא הספיק להוריד את זה במושב, 'תעזוב את המשאית פה', 'לא, אסור לי לעמוד פה', 'תעמיד עכשיו את המשאית, תעלה איתנו לאוטו, בוא תראה לנו עכשיו לאיפה לקחת'.
נועם דשתי: תקשיב, הוא היה איתנו באוטו, כשהגענו לשם נכנסנו לאיזה מחסן, שלושה אנשים מפרקים מיליון כדורי אקסטזי מתוך כלי.
נועם דשתי: מפרקים, גם אם היינו מתכננים את זה ככה לא היה יוצא לנו ככה.
נועם דשתי: אין מצב קודם כל שהיינו משלחים את זה מפה בלי לשכפל את זה או לשים איזה אמצעי, או משהו כזה.
נועם דשתי: תקשיב, באנו, יצא הכי טוב בעולם, כבר שלושה האנשים שהזמינו מחלקים את זה ביניהם, זה לוקח את ההוא וזה לוקח את זה.
טלב אלסאנע: אז עזרתם להם בחלוקה, כי הגעתם בזמן, יש עבודה קשה.
ארמונד כהן: האמת שזה באמת שיתוף הפעולה, כל אחד מביא את הערך המוסף שלו ועובדים ביחד.
נועם דשתי: כידוע, התחום העיקרי של המכס זה משלוחי הדואר, הם חשופים לכל האינפורמציה של דברי הדואר, משהו שאנחנו לא.
אביעד סוהר: תפיסות הסמים האלה, למעשה מה שנקרא משלוחי סמים, זה פחות מבלדרים אבל משלוחי סמים זה תפיסות מכס קלאסיות, משותפות.
איתן גורני: כל הנושא של משלוח חבילות בדואר חבילות, זה מגיע ומתפרק בדואר חבילות בתל אביב ויש לזה גם כיסוי, בעיקר של המכס.
איתן גורני: מגיעות מיליוני חבילות, קטנות, גדולות, לך תחפש.
נועם דשתי: זה בדיוק זה.
נועם דשתי: היית פעם בנמל אשדוד?
נועם דשתי: ראית את כל המכולות?
טלב אלסאנע: היינו לאחרונה.
נועם דשתי: לך תחפש עכשיו, בוא נראה אותך.
איתן גורני: אני הייתי אחראי על זבולון הארצי, שנים רבות, עוד מימי חיים סתיו, מי שמכיר אותו, אז אתה מספר לי?
איתן גורני: תראה, דור חדש, שלא מכיר אותי כבר.
נועם דשתי: כמו שאתה רואה, בסך הכול קוקאין, אקסטזי, חשיש, גראס, כדוריות.
נועם דשתי: יותר משמעותי הכמות.
טלב אלסאנע: בחשיש כמות קטנה מאוד.
נועם דשתי: כן, כי זה לרוב מגיע מהגבולות, אלא אם כן מישהו שלח את זה במשלוח מאוד- - -
טלב אלסאנע: זה לשימוש עצמי?
נועם דשתי: כן, כל מיני אנשים שגם עברו כאן ונשאר להם קצת בכיס, שכחו להוציא או כל מיני כאלה.
נועם דשתי: דוגמאות לבלדרים שנעצרו כאן לאחרונה – טיסה שהגיעה מסאן פאולו לישראל, זוג תיירים, גבר ואישה, עוברים את ביקורת הגבולות, מגיעים כדי לאסוף את המזוודות שלהם.
נועם דשתי: בלשים היו שם, אני אראה לכם אחר כך את החדר שלהם, תראו פחות או יותר את הממצאים, ואז ראו שנשארו שתי מזוודות בודדות על המסוע שם וניסו לאתר את הבעלים.
נועם דשתי: רק אחר כך חיברו בין הזוג לבין המזוודות.
נועם דשתי: בתחקור שעשו להם הם הבינו שמשהו לא בדיוק כשר איתם, אלה השניים, שמות לא יעזרו לאף אחד כלום.
טלב אלסאנע: משרד הפנים שחרר אותם.
נועם דשתי: אני רוצה להגיד לך משהו לגבי משרד הפנים, שבמקרים מסוימים הם הגוף לדעתי שעוזר לנו פה הכי הרבה.
נועם דשתי: אנחנו עושים להם הדרכות, הרי בינינו מי יותר טוב מהבקר שפותח דרכון ורואה איזה מסלול כזה או אחר הוא עשה, לפי החותמות בדרכון?
נועם דשתי: אנחנו עושים להם הדרכות, הם עובדים איתנו די טוב, היה יותר קל לנו כשהם היו שוטרים, היום הם כבר אזרחים, שזה גם משהו ש- - - אבל יש עדיין את הספיחים, השוטרים שעברו למשרד הפנים, אז אני מקווה שבהמשך אנחנו נמשיך לעבוד ביחד.
נועם דשתי: אם פעם הם היו שלנו כאן והייתי יכול לחייב אותם בדברים מסוימים, היום זה מעין טובה שהם עושים לנו, בוא נגיד ככה.
נועם דשתי: בגלל יחסים אישיים שנבנו פה במהלך השנים.
טלב אלסאנע: למה זה לא חלק מאיזה שהיא מערכת יחסים מובנית, העברת אינפורמציה?
נועם דשתי: זה חלק ממערכת יחסים שאני מעריך שעם השנים, זה תלוי בפרסונות שיבואו לכאן, זה תלוי במנהלים שיגיעו- - -
איתן גורני: פעם כל הבקרים היו שוטרים.
טלב אלסאנע: הם היו שוטרים, הם פוטרו ועכשיו קלטו אותם בתור עובדים של- - -
איתן גורני: לא סתם שוטרים, זה היה חלק של המודיעין של המשטרה.
ארמונד כהן: יש הפרדת רשויות, אין מה לעשות, כל רשות בפני עצמה.
נועם דשתי: ההפרדה הזו, בוא נגיד, לאנשי העבודה לא עשתה טוב.
נועם דשתי: יכול להיות שברמה המערכתית זה היה נכון לעשות, אני לא נכנס לזה, אבל אנחנו נפגענו מזה.
נועם דשתי: בפעילות שלנו זה פגע.
טלב אלסאנע: אני חושב ששיתוף הפעולה חייב להיות מוסדר בצורה של הנחיות או תקנות, זה לא עניין של טובה.
טלב אלסאנע: ברגע שמקבלים או ברגע שפונים אליהם לקבל, זה צריך להיות חלק מהמערכת.
אתי כהנא: זה לא התפקיד המובהק של הבקר ולכן אם הוא עושה את זה כאקסטרה.
נועם דשתי: אם אתם לא תחתרו לזה- - -
איתן גורני: זה חלק מהתפקיד של הבקר, הבקר הוא זה שעומד בשער וצריך לדאוג שאנשים לא רצויים לא ייכנסו או יידעו עליהם.
איתן גורני: זה חלק אינטגרלי, הוא לא עומד רק נגד עובדים זרים וכל מיני דברים כאלה, הוא השוער של המדינה, בנמלי הים והאוויר, ואני אומר את זה עוד מהתקופה שזה כן היה שייך למשטרה ושייך למודיעין של המשטרה.
טלב אלסאנע: כן, אבל מערכת היחסים עכשיו, לא מדברים על התפקיד- - -
איתן גורני: היה מדור זרים ובמדור זרים היו שתי חוליות, אחת החוליות הייתה נמלי ים ואוויר, בקרי גבול, וקצין ביקורת גבולות ארצי היה במודיעין.
איתן גורני: הפרידו, אבל צריך ליצור את הקשר, כי בשביל זה הם יושבים, לא בשביל לשים חותמת 'נכנס/יוצא'.
איתן גורני: הם עושים את הבקרה והם בודקים את אלה שמוכללים, אבל הם צריכים להסתכל בעיניים ולראות גם מי שלא מוכלל ונראה חשוד.
נועם דשתי: זה דווקא אני חושב שהמקום שלכם פה, לדאוג לזה שזה יהיה משהו מובנה בתקנות ונהלים ולא בהכרח כקשרים אישיים בין אנשים, כי מחר אנשים יתחלפו פה ויבואו מנהלים אחרים ואף אחד לא מעניין אותו.
טלב אלסאנע: לפי מצבי רוח, לפי רוצה, לפי בא לי לפעול, לתאם ולשתף.
איתן גורני: בזמנו זה היה חלק מהמדור שלי והממונה על ביקורת הגבולות היה כפוף אליי ואז כשהוא היה בחופש או משהו, אני גם מילאתי את מקומו.
איתן גורני: לצורך זה העבירו אותי ביקורת גבולות, קורס בקרי גבול וקיבלתי הסמכה.
איתן גורני: שאם מעירים אותי בשלוש בלילה, אם לתת למישהו להיכנס או אותה פרשייה, שאני אהיה מוסמך להגיד כן נותנים לו/לא נותנים לו, כן עוצרים לו/לא עוצרים לו.
איתן גורני: זה היה חלק ממש אינטגרלי של התפקיד.
נועם דשתי: אתה רוצה שאני אגיד לך כמה פעמים התעוררתי בשבוע במקום הקודם שלי?
נועם דשתי: שלוש פעמים בשבוע העירו אותי בלילה ובתקופה שהם היו עוד משטרה, כשהיינו מתקשרים ישירות, כשהייתי שומע את הרקע של נתב"ג הייתי נרגע, הייתי אומר, 'אוה, יופי, אני לא צריך לצאת, זה רק מישהו שהגיע או יצא'.
נועם דשתי: אבל תחשוב שכל אירוע רצח וניסיון לרצח במחוז מרכז, נועם היה שם בזירה, לא משנה באיזה שעה ובאיזה יום.
איתן גורני: צריך לעשות אולי באמת ישיבה על הקשר שבין ביקורת הגבולות לבין- - - מה צריכים לעשות.
טלב אלסאנע: כן, זה נושא שאנחנו נתייחס אליו בסיכום.
נועם דשתי: ככה נראה צילום רנטגן של בלדר טעון בסמים, בקוקאין.
נועם דשתי: אתה רואה את כל הדברים האלה?
אתי כהנא: זה לא היה קשור למזוודות, אני מבינה.
אתי כהנא: המזוודות זה סתם רשלנות שלהם, שהם שכחו לקחת אותם.
נועם דשתי: הם לא שכחו, הם פשוט התעכבו כנראה.
טלב אלסאנע: נועם הופך להיות מומחה לצילומי רנטגן.
טלב אלסאנע: מסתכל, רואה, לא צריך להעביר אותם לטכנאי.
נועם דשתי: אני חייב לומר לך שגם לזה הם התחכמו.
נועם דשתי: מה הם עושים?
נועם דשתי: מה שאתה רואה כאן זה קוקאין שמגיע באבקה, בתוך קונדומים מגומי, או סוג של גומי מסוים כזה או אחר, תיכף אני אראה לכם.
נועם דשתי: היום מה הם עושים?
נועם דשתי: הם לרוב מגיעים עם קוקאין נוזלי, משהו שלא בדיוק רואים, כשזה נוזלי זה הופך להיות חלק מהתמונה של הגוף.
נועם דשתי: צריך להיות מאוד מאוד מאוד חד כדי להבין שמשהו לא בסדר.
קריאה: למרות העטיפה?
נועם דשתי: הרנטגן מתייחס לדברים קשים, ברגע שזה נוזל- - - את לא רואה פה דם ומים.
נועם דשתי: דרך אגב, בעין מקצועית, מי שמבין בזה יכול לזהות את זה אבל אני יכול להגיד לך שהיו מקרים, כמו לפני חודשיים בערך, שהיה בלדר שהגיע עם קוקאין נוזלי בבטן, רופא אמר לנו לא והבלשים אמרו כן.
נועם דשתי: רופא מפענח את תצלומי הרנגטן, כולל המפענח שלו, לא רק הרופא, גם הטכנאי של הרנטגן, אמרו 'מה פתאום, אין כלום פה', בא להם בלש, אמר להם 'יש'.
ארמונד כהן: ורק בסי.
ארמונד כהן: טי ראו את זה.
נועם דשתי: בלש אמר להם 'יש', אמרו לו 'אין'.
נועם דשתי: יש, אתם רוצים להמשיך?
נועם דשתי: לא, אנחנו מפסיקים מבחינתנו.
נועם דשתי: לקחנו, הבאנו אותו לכאן והוא הוציא את זה.
נועם דשתי: הוא הוציא קוקאין נוזלי, פשוט כך.
נועם דשתי: עוד שניים שהגיעו, גם גבר ואישה.
נועם דשתי: רכז מודיעין ובלש של היחידה התייחסו אליהם, עשו להם תחקור, הבינו במהלך התחקור שהם קצת מסריחים, לקחנו אותם לבית חולים תל השומר, אלה השניים האחרים.
נועם דשתי: כשאני דיברתי על כפריים, אז אלה הכפריים.
נועם דשתי: כשמגיע מישהו עירוני אז הוא לבוש בצורה אחרת, בדרך כלל תיירים מגיעים מחויטים, לבושים יפה, מתנהגים- - -
טלב אלסאנע: אלה ששלחו אותם לא שמים לב שאלה סממנים מחשידים למשל?
טלב אלסאנע: אם אנחנו מדברים על תחכום?
נועם דשתי: אם אני אחשוב פעם כמה פה עברו דרכנו ועברו אותנו, אני בטוח שאני אגיע למרב האחוזים ב-100%.
טלב אלסאנע: 80% שהצליחו, או 90%?
נועם דשתי: אני אעשה לך חשבון פשוט.
נועם דשתי: שלחתי עשרה בלדרים, כל אחד מהם עלה לי 6,000 דולר.
נועם דשתי: זה פחות או יותר, כולל כרטיסים, כולל קוקאין, כולל השכר שלהם.
נועם דשתי: מוכרים להם סיפור, ארץ הקודש, תיקחו לירושלים, הם הרי נוצרים, אומרים להם 'תעשו טיול, תיקחו את זה'.
טלב אלסאנע: אז מעבירים לארץ הקודש דברים קדושים.
נועם דשתי: אז עשרה, עלו לי 60,000 דולר, אם תשעה נתפסו, עדיין הרווחתי.
טלב אלסאנע: ואין סיכוי שתשעה ייתפסו, הסיכוי שאחד מתוך עשרה ייתפסו.
נועם דשתי: לא קרה לנו דבר כזה שנתפסו.
איתן גורני: אחד, שניים.
טלב אלסאנע: מתוך עשרה, אחד או שניים.
נועם דשתי: אני יכול להגיד לך שכל הארבעה האלה באותו יום.
טלב אלסאנע: קשורים אחד לשני?
נועם דשתי: לא שאנחנו יודעים.
נועם דשתי: אז תחשוב, 60,000 דולר, כמה זה?
נועם דשתי: 240,000 שקל בערך?
נועם דשתי: בקילו אחד אתה, בהנחה שכל אחד מהם בא עם קילו, אתה מפצה על זה כלכלית ואתה גם מרוויח.
נועם דשתי: זה ככה נראה.
נועם דשתי: זה לא קפסולות, זה גומי.
נועם דשתי: הם אורזים את זה בגומי, בסוג של איזולירבנד וגומי כדי לאטום את זה.
נועם דשתי: הכי חשוב לאטום את זה, כי אם זה ייפתח לו בבטן אז הוא לא יגיע חי, הוא ימות במטוס.
נועם דשתי: סביר להניח שזה מה שיקרה, אלא אם כן הוא יצליח להוציא את זה.
נועם דשתי: ככה זה נראה אחרי שאנחנו אורזים זה בחור שהגיע כשהקוקאין מוצמד לו לגוף באמצעות איזולירבנד, נייר דבק.
נועם דשתי: הוא ניסה.
נועם דשתי: את השיקוף הוא עובר.
נועם דשתי: יש את השיקוף של המכס, אם היה אפשר להכניס אותו בפנים, פשוט זה רק לכְּבוּדה, שם עוד אפשר ל- - -
איתן גורני: את הגמ"מ (גלאי מילימטרים) הוא לא עובר.
נועם דשתי: אבל צריך לקחת אותו לגמ"מ.
נועם דשתי: אם אתה לוקח אותו לחדר ואתה אומר לו 'תוריד מכנסיים' לא צריך גמ"מ.
נועם דשתי: למכס יש את המכשיר של הגמ"מ.
נועם דשתי: החבר'ה שעובדים באדום/ירוק.
טלב אלסאנע: מה המכשיר הזה עושה?
נועם דשתי: הוא יסביר לך את המונחים המקצועיים.
ארמונד כהן: גמ"מ זה גלאי מילימטרים, הם עובדים על בסיס רדיו ללא קרינה וכשבן אדם נכנס, במקום להפשיט בן אדם, בגלל צנעת הפרט, קצת לא נעים, לא נוח, אתה נותן לו את האפשרות, אתה אומר לו 'או תוריד מכנסיים, או אתה עובר דרך החדר'.
ארמונד כהן: הוא עובר דרך חדר, עומד 5 שניות, מקבל סיבוב אחד של מכשיר שעושה לו בדיקה גופנית כוללת- - -
קריאה: מפשיט אותו רעיונית.
טלב אלסאנע: אתה רואה את הכול?
ארמונד כהן: הכול, חוץ מאת המבושים שבצורה ערטילאית בכוונה מכסים את האזור, אתה רואה את הכול.
ארמונד כהן: זאת אומרת כל דבר מוסלק, מוחבא בתוך הגוף אתה רואה, מודבק, מוצמד.
טלב אלסאנע: אפילו אם בלעו דברים?
ארמונד כהן: לא, זה לא חודר, זה לא קרינה, זה רק על הגוף.
ארמונד כהן: למנוע את אי הנעימות בהפשטה, זה כל הרעיון.
איתן גורני: בעיקר הוא פותח בגלל טרור.
נועם דשתי: זה קוקאין שהגיע במזוודה עם תחתית כפולה.
טלב אלסאנע: את זה המכס תפסו?
נועם דשתי: כל מה שיש פה המשטרה תפסה, אני לא מציג משהו שהוא של המכס.
טלב אלסאנע: אם זה בתוך תיקים או משלוחים, אז בדרך כלל- - -
נועם דשתי: הבלשים מתרשמים מהמזוודה, הם כבר יודעים להעריך משקלים של מזוודות לא במשקל, פשוט להרים את המזוודה אחרי שאתה מרוקן אותה מתוכן כדי להבין אם היא שוקלת סביר או שאולי מוסלק שם משהו שהוא לא צריך להיות.
נועם דשתי: אני יכול להגיד לך שההסלקות הן מתוחכמות ברמה כזו שלעין המזוינת והבלתי מזוינת אין מצב שאתה תדע שמישהו התעסק עם המזוודה הזאת.
נועם דשתי: לדעתי הם עושים את זה במפעל כשמייצרים את המזוודות.
נועם דשתי: אתה תראה תפר, אתה תראה הדבקה, אתה אומר שאין מצב שמישהו עשה את זה בבית, זה נראה חדש, כאילו זה יצא עכשיו מהחברה ואף אחד לא התעסק עם זה.
נועם דשתי: אתה לא יכול לראות את ההדבקות, את התפרים, אתה לא יכול להבחין בזה.
נועם דשתי: הסיטואציה היחידה שאתה יכול לראות זה רק אם אתה שובר שם חלק או מחורר אותו ואז או שיישפך לך שם משהו, או שאם תשבור תוכל להציף פנימה ולראות אם יש שם משהו או אין.
נועם דשתי: ככה זה נראה בגדול.
נועם דשתי: זה אחרי שהמזוודה עברה שיפוץ אצלנו, פתחנו אותה.
נועם דשתי: זה היה סתם נעל שבתוכה הסליקו קוקאין.
טלב אלסאנע: בכל מקום, נעליים, תיקים.
נועם דשתי: אם אתה מביא בכל נעל כזו, זה חצי קילוגרם, תחשוב כמה כסף זה.
איתן גורני: בקנדי תפסו, כשאנחנו היינו, בתוך תרבושים.
איתן גורני: הגיע משלוח עם תרבושים, איזה שהוא עובד חשד.
איתן גורני: עד שהוא הזמין כלב פתחו את החלק העליון של התרבוש, זה שמעליו הפונפון עם השפיץ, פתחו ומצאו, בכל אחד היה אופיום, ככה מודבק למכסה, 20 כובעים.
איתן גורני: מה שהחשיד אותם זה מה פתאום, מה עשו כאן 20 כובעים.
איתן גורני: אין סוף לתחכום ולרעיונות.
נועם דשתי: אין סוף לתחכום, הם יצירתיים, בוא נגיד ככה בעדינות.
נועם דשתי: הבחור הזה, תראה איך הוא נראה, תסתכלו עליו.
נועם דשתי: סיור בנתב"ג
חיים לוי: אני אסביר מה אנחנו עושים בגדול ולאחר מכן לאט לאט נפרוט את כל העבודה שלנו, כי זה מרכז המבצעים של הרשות ותיכף תבינו את המשמעות.
חיים לוי: מרכז התיאום אחראי על הפעילות השוטפת במסגרת חלון הזמן של 24 שעות קודם.
חיים לוי: לפני שאנחנו מדברים על 24 שעות קודם בואו נדבר על מה קורה לפני כן.
חיים לוי: שדה התעופה, הפעילות שלו מבוססת על כמה מטוסים יש, כמה נוסעים יש.
חיים לוי: אם אין טיסות ואין נוסעים, אז תהיה פה מעט פעילות, מעט עובדים, ורק להדגמה בקיץ יש פי שניים כמעט תנועה של נוסעים ומטוסים, אז ברור שזה ברור שזה פי שניים עובדים.
חיים לוי: מה זה עובדים?
חיים לוי: המלה עובדים היא מאוד גדולה פה.
חיים לוי: פרמטר ראשון זה משרד התחבורה, רשות התעופה האזרחית.
חיים לוי: זה הרגולטור שלנו.
חיים לוי: תיכף נדבר עליו.
חיים לוי: הפרמטר השני זה משאבי השדה.
חיים לוי: מה שנקרא בשבילי הנחיות מנהל שדה, מה אני מסוגל לעשות.
חיים לוי: הרגולטור, מה הוא בודק?
חיים לוי: כמו שאני מסתובב עם ביטוח, טסט, רישיון לרכב, ככה הרגולטור שלי בודק שכל מי שמגיע לכאן, המטוס מתוחזק כמו שצריך, הטייסים מוסמכים, שלא חלילה, והיו דברים מעולם, שמטוס מגיע, מתרסק ואז מדינת ישראל פושטת רגל רק מלשלם פיצויים ל-400 נוסעים שנפגעו.
חיים לוי: עד כדי כך.
חיים לוי: יש הבדל בין לופטהנזה, סוויס, חברות שיכולות ללמד אותנו מה זה תחזוקה, מה זה תקינה, אבל יש עדיין מדינות, מאפריקה, ממזרח אירופה, לא מי יודע מה, אז הרגולטור, רשות התעופה האזרחית ללופטהנזה תגיד, כל צי המטוסים שלכם, כ-10,000 מטוסים, יכולים להגיע לכאן, לחברות בעייתיות, רק למטוס הזה והמטוס הזה.
חיים לוי: רק שתבינו, כשרת"א (רשות התעופה האזרחית) מקבל את המסמכים של המטוס, זו ערמה של מסמכים.
חיים לוי: תחשבו שאני אקבל על כל המטוסים, אני אצטרך להחזיק פה משרדים, אז יש חברות שמקבלים, ספציפית רק הם מאושרים, הם קיבלו את אותה ערמה שהוא עובר תקינה, כל הדברים האלה ואז אנחנו מסודרים.
חיים לוי: זה בהיבט של תקינה.
חיים לוי: בהיבט של תקינה יש גם הסכמים בינלאומיים, מה מותר ומה אסור.
חיים לוי: שתבינו, כדי לסבר את האוזן, לפני שנתיים גילו חברות בטיסות נוסעים לארצות הברית שלופטה
חיים לוי: נזה, 75% מהנוסעים שלהם הם בכלל מגיעים לפרנקפורט ומשם קונקשן לארצות הברית.
חיים לוי: אז כמובן שהם יצעקו, לשמחתנו זה לא רק אל-על, גם קונטיננטל וגם דלתא וגם US, כולם התלוננו, רגע, מישהו פה לוקח את מספר החסות שלנו, אז רת"א בודק עם החברה והוריד להם את כמות הנוסעים וכמובן העיר להם.
חיים לוי: לא תמיד אנחנו צודקים, לפעמים אנחנו לא צודקים.
חיים לוי: בארקיע היה להם אישור להוציא טיסות ללנינגרד וחזרה, לא, המטוס הגיע ללנינגרד, עשה טיסת המשך למוסקבה, בלי נוסעים, ומשם היה צריך להביא נוסעים.
חיים לוי: אמיתי.
חיים לוי: מה שקרה, המטוס שם קורקע ואז רת"א אמר לנו, 'הם קרקעו אותנו?
חיים לוי: אנחנו נראה להם מה זה, יש פה מטוס רוסי, תקרקעו אותם', ואז קיבלנו טלפון מהם, 'הנשיא שלכם אצלנו, אנחנו מקרקעים אותו'.
חיים לוי: אז רת"א אמרו להם, 'זה בסדר, תקרקעו אותו', כאילו זה לא מפריע לנו.
חיים לוי: מה שהתכוונתי להגיד בדבר הזה, יש משאים ומתנים, מדברים ופותרים בעיות.
חיים לוי: יש גם דברים הזויים, הקו למוסקבה לדוגמה הוא קו מאוד מאוד רווחי, היום הוא קו רווחי גם למטענים לא רק בנוסעים, והחברה הרוסית רצתה, ממש כמו מאפיה, אותו מסלול של אל-על, לא אישרו להם, מצד שני הם הוסיפו טיסות.
חיים לוי: בשלב מסוים ראינו שלא מאשרים לנו, עצרנו את זה.
חיים לוי: זאת אומרת, הם משתמשים בי כשוט לסדר את הדברים האלה?
חיים לוי: אז זה לגיטימי, בסך הכול זה עסק, מכניס לא מעט כסף.
חיים לוי: יש גם טיסות עסקים של מעכשיו לעכשיו, פרייטרינג, פנים ארצי, טיסות דיפלומטיות, הן ממש מעכשיו לעכשיו, שם הבדיקה גם צריכה להיות מול משרד תחבורה, זה החוק, הם צריכים להגיש טופס למשרד התחבורה, 'זה אני, אלה הנוסעים שלי, מי שמטפל בי בארץ זה איקס', ואז כמובן משרד התחבורה מאשר, ואנחנו מאשרים את הטיסה הזו, זו בדיקה ביטחונית לטיסות של זמן קצר, מעכשיו לעכשיו.