GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים לוי: לאחר מכן נחבר את כל הפרטים ותבינו בדיוק איך נוצרת אחידות.
חיים לוי: זה הפרמטר הראשון, זה הרגולטור.
חיים לוי: הפרמטר השני זה משאבי השדה, כמה עמדות חניה, כמה שערי יציאה, כמה עובדים, סבלים, כמה בקרי גבול יש לנו.
חיים לוי: יש לנו הרבה צווארי בקבוק בתוך השדה, בסך הכול הרשות, למרות שאנחנו לא לצרכי רווח אנחנו משתדלים כן להרוויח, ואם לא להרוויח להגיע למצב של איזון.
חיים לוי: המטרה של הרשות שהתורים לא יהיו בדרך, שהתורים יהיו רק בדיוטיפרי.
חיים לוי: זה הקניון הכי גדול במדינה, תיכף נדבר עליו, גם כסף, ממנו אנחנו מרוויחים לא מעט, אבל גם מוציאים לא מעט.
חיים לוי: משאבי השדה הם כאלה היום, יש פה משולש מסלולים, בגלל שזה משולש אי אפשר בו זמנית גם להמריא וגם לנחות, כרגע עושים איזה שדרוג מסלולים שעולה לנו 2 מיליארד שקל, לא מקופת המדינה, מהקופה שלנו, מהכסף שאנחנו גובים, והמטרה היא לפתוח את המשולש הזה כך שנוכל להמריא בו זמנית.
חיים לוי: רק שתבינו, פעם היה שדה ולאט לאט האוכלוסייה סגרה עלינו, זאת אומרת צריך כמה מסלולים ויש לנו מגבלות ביטחוניות, יש לנו מגבלות של רעש, יש פה הרבה הרבה מגבלות, מטוסים שממריאים בדיוק על בית ספר באור יהודה, או מעל עטרות, או מעל ראשון לציון, או מעל שוהם, מעל מודיעין, תמיד אנחנו נמצאים בכותרות, לא באשמתנו, בסך הכול אנחנו פה הגוף העיקרי שמכניס ומוציא תנועה לישראל.
חיים לוי: מרחב האוויר והמסלולים לא מאפשרים בשעה אחת יותר מעשרים, חצי המראות, חצי נחיתות, זו הקיבולת שלנו.
חיים לוי: כך בנוי לוח הטיסות.
חיים לוי: ועוד משהו לגבי לוח טיסות, כדי שתבינו, חברה, ניקח את אל-על, שבמשך עונה שלמה היא טסה ראשון, שני, שלישי, רביעי, חמישי, כל יום ב-10 ללונדון וחוזרת ב-10 הביתה.
חיים לוי: אז אם היא לוקחת בעונה הזו את הטיסה ועומדת בזמנים ב-80% מהטיסות, בעונה שאחרי זה הזמן שלה הוא קבוע, אני לא יכול להסיט.
חיים לוי: זה לא רק פה בנתב"ג, זה גם בלונדון.
חיים לוי: אם הוא מגיע לשם בשעה אחת ויוצא משם בשעה שלוש, גם שם יש קדימות.
חיים לוי: זאת אומרת החוק הזה הוא חוק בינלאומי, קדימות לטיסות, כמו לעובדים.
חיים לוי: זה מאוד חשוב, כי חברה שמקפידה גם בקיץ וגם בחורף להגיע, גם עם 40 נוסעים, גם עם 200 נוסעים, היא מקפידה לעמוד בזמנים, אנחנו ניתן לה עדיפות.
חיים לוי: כדי שתבינו, בשעה בקיץ בחודש אוגוסט, 16 שעות מתוך ה-24 שעות ביממה הן מלאות, מעל הקפסיטי, קורה מצב שמישהו צריך להגיע ב-8 ואומרים לו 'לא, אתה תגיע רק ב-16, כי עמוס לנו'.
חיים לוי: אז גמרנו את הפרמטרים.
חיים לוי: נשים את זה רגע בצד, נושא חדש לגמרי.
חיים לוי: כל מדינה חייבת להוציא ספר, בספר הזה נמצא כל המידע התעופתי.
חיים לוי: זאת המדינה, איזה שדות הם מסחריים, עובדה הוא שדה צבאי, אבל הוא משמש- - - אז הוא שם.
חיים לוי: מה השעה?
חיים לוי: כרגע 8:56, זה הזמן בכל העולם, זאת אומרת זה UTC time, אין לו שעון חורף ושעון קיץ.
חיים לוי: כשאני מדבר עם חברה הוא שואל אותי מתי ימריא המטוס שלנו, אני אומר לו 8:36, הוא מתרגם לעצמו לשעון המקומי, אני לא מתרגם לו והוא לא מתרגם לי, כל אחד עושה את החשבון שלו, אבל אני מתכתב עם כל העולם וכשאני מתכתב עם כל העולם זה השעון הזה.
טלב אלסאנע: איך נקבע השעון הזה?
חיים לוי: זה נקרא זמן בינלאומי.
טלב אלסאנע: הסכמה בינלאומית.
טלב אלסאנע: אבל למה בחרו?
חיים לוי: פעם זה היה גריניץ', אבל מרגע שבלונדון יש שעון חורף ושעון קיץ אין לזה משמעות.
חיים לוי: זה נקרא UTC Time.
חיים לוי: זה שעון עולמי.
חיים לוי: בספר שלי כתוב כמה אני שונה מהעולם, בקיץ פלוס שלוש, בחורף אני שתיים.
חיים לוי: לדוגמה אילת הוא שדה בינלאומי אבל הוא סגור בלילה, המסלול מאוד קצר.
חיים לוי: שדה דב הוא עוד יותר קצר, גם כן בינלאומי, אבל יש כל כך מעט תנועה שצריך לתאם יום קודם כדי להביא את- - - בלה, בלה, כל המידע התעופתי נמצא כאן.
חיים לוי: אחרי 11 בספטמבר פתאום כל העולם גילה שהמרחב האווירי לא מבוקר, ואז כל מטוס שמגיע לארץ, לדוגמה, הוחלט שכשהוא ב- הוא חייב להזדהות, אפילו מטוסי אל-על מזדהים שהכול בסדר, ואז הוא נכנס פנימה.
חיים לוי: שתבינו, זה עמוק עמוק בתוך קפריסין, בסביבות 45 דקות.
חיים לוי: זאת אומרת טייס לא פתאום צריך לדבר ושואלים אותו שאלות, כתוב את זה בספר.
חיים לוי: זאת אומרת שלא יהיו פאקים.
חיים לוי: זה מתנגש לי עם הסכם השלום שיש עם הירדן.
חיים לוי: בהסכם השלום עם הירדן הם קיבלו שני דברים, בעיקר הם קיבלו מים והם קיבלו גם את האפשרות לחצות מעלינו, פעם הם היו דרך לבנון ודרך מצרים, זה חוסך להם הרבה דקות ממש מעלינו.
חיים לוי: מעמן אלינו זה בסביבות 4 דקות, אין לנו זמן תגובה לביטחון, מה שסוכם איתם זה שמטוס לא מניע לפני שהוא קיבל אישור ממגדל פיקוח, והירדנים עובדים כמו שעון, חשוב להם, חשוב לנו וזה עובד כמו שעון.
חיים לוי: זאת אומרת כל מה שסגור, סגור.
חיים לוי: כל הדברים האלה רשומים בספרים האלה.
חיים לוי: זאת אומרת כל מידע תעופתי כזה, להביא לכאן לארץ, זה נמצא שם.
חיים לוי: זה מידע קבוע.
חיים לוי: למידע הקבוע יש מידע משתנה.
חיים לוי: מה זה מידע משתנה?
חיים לוי: אתמול הייתה בעיה של דלק, לפני שנה היה הענן הוולקני, לפני שלושה חודשים היה שלג באירופה.
חיים לוי: זאת אומרת יש הרבה דברים שסוגרים את הדברים האלה.
חיים לוי: בהתאם אנחנו מפיצים לכל העולם וכל העולם מפיץ לי.
חיים לוי: יש פה שתי עמדות עבודה, עמדה בינלאומית ועמדה פנים ארצית.
חיים לוי: העמדה הבינלאומית היא מאוד פשוטה, חיל האוויר נתן לנו צירי כניסה ויציאה וזה מאוד פשוט.
חיים לוי: העמדה הפנים ארצית היא סבוכה, למה היא סבוכה?
חיים לוי: סך הכול אנחנו די סגורים, חיל האוויר מתאמן, מקפיד, 1001 סגירות של רעש, כל הדברים האלה אנחנו יודעים שבוע מראש, בהתאם אני אומר לטייסים כן או לא, כי כל התשתית של התעופה נמצאת בתיאום עם חיל האוויר.
חיים לוי: רק שתבינו, זה לא סוד גדול, העבודה של חיל האוויר זה תמיד סביב צירים, כביש 6, כביש 1, כביש 2, כביש 4, ככה גם הטייס רואה ציר, הוא יודע מה הנתיב, אין נתיבים באוויר, הניתוב בגבהים הנמוכים הוא ניתוב ב- - - שאלות?
חיים לוי: נלך הלאה.
חיים לוי: זה מגדל הפיקוח, זה מרכז תיאום ועוד שנה וחצי יהיה- - -
איתן גורני: זה היה פעם המגדל.
חיים לוי: לא, בעוד שנתיים יהיה פה גם מגדל, פי שניים מהגובה הזה.
חיים לוי: בואו נמשיך.
חיים לוי: אני מזכיר לכם שאנחנו אחראים על 24 שעות קודם אז כל המידע התעופתי, תכניות טיסה, אישורים מקדימים, זה נמצא למטה, בקומה למטה.
חיים לוי: בקומה למעלה זה ניהול תנועה מבצעית בפועל.
חיים לוי: קיבלתי את חלון הזמן.
חיים לוי: איך אני מקבל את ה-24 שעות?
חיים לוי: היום ב-12 אני מקבל לאחריות את לוח הטיסות מהיום בחצות עד מחר בחצות.
חיים לוי: את החלון שבו אני נמצא עכשיו קיבלתי אתמול, וכך זה מתגלגל כל השנה ועל זה אני אחראי.
חיים לוי: מה זה אחראי?
חיים לוי: כמו שיש לי מגבלות של רת"א, יש לי מגבלות של משאבי השדה, אותם הפרמטרים שעליהם נבנה לוח הטיסות לאורך זמן אני אחראי בתוך 24 שעות, להוסיף טיסה, להוריד טיסה.
חיים לוי: איפה זה בא לידי ביטוי הזמן שלי?
חיים לוי: במצבים קריטיים, משבר דלק, שביתה.
חיים לוי: לפני שנה וחצי, אם אתם זוכרים, היה מזג אוויר סוער בארצות הברית וטיסות איחרו וזה, זה הופך להיות מרכז של מידע, אישורים וכמובן לאשר/לא לאשר.
חיים לוי: ברגע שקיבלת את חלון הזמן הזה, יש פה מערכת שמקצה עמדות חניה ושערים, מקצה, כאשר יש פה, אם תסתכלו מאחוריי, זרועות, יש פה 24 שרוולים, כל המטרה היא להשתמש כמה שניתן בזרועות הטכנולוגיות האלה, כי בזרועות האלה יש בכל עמדה מיזוג אוויר, מיזוג אוויר למטוס זה כמו משאית, יש חשמל, לא צריך אוטובוסים, לא צריך סולמות.
חיים לוי: תחשבו על מטוס ג'מבו שבא לשעתיים, שעה וחצי, גם לנחות, לנקות אותו, להוריד נוסעים וגם לעלות, הכול בשעה וחצי.
חיים לוי: ריבוי גורמים יוצר בעיה וככל שאני מקטין את הדברים הגדולים אז אני משחרר שטח עבודה למטוס.
חיים לוי: המטרה היא למקסם את השימוש בשרוולים.
חיים לוי: רק שתבינו מה זה אומר למקסם שימוש בשרוולים, היתה לנו נחיתה של נוסעים, הייתה נחיתה של 24 אוטובוסים, פה כבר הגענו ל-12 מיליון, היחידה היום מונה 6 אוטובוסים ובפיק מביאים 8, לא יותר מזה.
חיים לוי: זאת אומרת המטרה היא למקסם.
חיים לוי: העמדות המרוחקות, אלה מטוסים שבאים להרבה זמן, או פרטיות, דומסטיק, כל זה הולך לשם.
חיים לוי: כרגע זה ריק, אבל יש שעות שמטוס נכנס, מטוס יוצא ויש פה את הדבר הזה.
חיים לוי: זה די קשה למקסם את השימוש בשרוולים, כל עמדה פה שונה מהשנייה, עמדות גדולות, בפנים עמדות קטנות, זרוע D זה רק לאל-על.
חיים לוי: יש פה כ-250 חוקים איך העסק הזה מתנהל, מעבר לתבונה הידנית שאנחנו מתעסקים איתה.
חיים לוי: יש לי פה את קו הגבול של ישראל, מפרץ חיפה.
חיים לוי: כל התיבה הזו זה השטח שאחראי עליו המגדל.
חיים לוי: בכלל המטוסים, תמיד יש מישהו שמשגיח עליהם, תמיד איזה יד שמשגיחה.
חיים לוי: היד הזו נקראת מגדל פיקוח, יש פה עוד יד, בקרת צפון, יש פה עוד יד, קפריסין, איטליה, יוון, טורקיה.
חיים לוי: זאת אומרת תמיד על המטוס יש השגחה כלשהי וככה מגדירים את זה.
חיים לוי: אני רואה את המטוסים בסביבות לפני שהם מגיעים לארץ, זה בזמן טיסה בין 13 ל-16 דקות וזה הזמן שאני מודיע לכל העולם, 'כל העולם', תיכף נראה מי זה, שהטיסה אוטוטו מגיעה וזה יהיה על המצגים.
חיים לוי: כל טיסה שמופיעה על המכ"ם תהיה פה על המצגים, המצגים יהיו פה למצגים תפעוליים, לאינטרנט, מענה קולי.
חיים לוי: זאת אומרת אתה מסתכל באינטרנט, הטיסה שלי צריכה להגיע, יהיה כתוב אם היא נוחתת או לא נוחתת, הכול נמצא במסכים האלה.
חיים לוי: זאת אומרת כל מה שאני עושה כאן זה הכול בשקט מול מסכים וזה מוזרם החוצה.
חיים לוי: כשאני רואה את המטוס, אני גם בודק את העמדה, יש פה הרבה דברים שאני מטפל.
חיים לוי: כל הזמן השטחים פה מנוקים, יש לי פה רכבים, ראיתם למטה, רכבי follow me, הם גם מובילים את המטוסים עד לציר העגינה, שכל הנושא הזה יהיה בטיחותי, נזק למטוס זה מאות אלפי שקלים.
חיים לוי: תחשבו אפילו מטוס שנתקע פה בגלל סיבה שלנו לשעתיים, פתאום הוא לא יכול להמריא, אז זה את ה-400 נוסעים לקחת לבית מלון, את הצוותים, להביא צוות אחר, זה מאות אלפי שקלים ודולרים.
חיים לוי: כל מערך כמובן מבטח את עצמו, כך שהנזקים יהיו קטנים יותר.
חיים לוי: נושא חדש - אנחנו למעשה משמשים מרכז מבצעים של כל הרשות.
חיים לוי: תחשבו רגע ביום עמוס בקיץ, כ-70,000 נוסעים, בישראל לכל נוסע יש שני מקבלי פנים, יש כאלה יותר, יש כאלה פחות, בממוצע.
חיים לוי: תחשבו, 10,000 עובדים, ב-24 שעות יש פה איזה 200,000 איש,, מקום מאוד מאוד קטן, זה כמו עיר.
חיים לוי: בהגדרה, דרך אגב, אנחנו כמו עיר, מנהל השדה הוא כמו ראש עירייה.
חיים לוי: יכול להיות פה פיצוץ צינור, התקף לב, תאונות עבודה, תאונות דרכים, עד לחטיפת מטוס או חירום למטוס.
חיים לוי: אז יש אירועים קטנים, תאונת דרכים, יש נפגעים?
חיים לוי: מזמינים משטרה, התקף לב של נוסע או של עובד, צריך להזעיק אמבולנס.
חיים לוי: אתם שמתם לב שפה הכול סגור, כדי להזעיק אמבולנס אני צריך לפתוח פה שערים, כדי שהוא לא ייעצר בדרך, כמובן שיחכה לו מישהו שילווה אותו עד המקום, אנחנו יודעים איפה נמצא המקום, לא כל אחד יכול להגיע.
חיים לוי: אז כל הדברים האלה מנוהלים מכאן, כל הרשימות, כל ההוראות מכאן.
חיים לוי: רק שתבינו, אנחנו מדברים על מטוס, תחשבו על מטוס שאנחנו יודעים שעליו 300 נוסעים שעלולים להגיע לפה וחלילה להיפגע.
חיים לוי: זה אסון רב נפגעים ומראש מי שאחראי עליו זה משטרת ישראל וזה יהיה אסון לאומי.
חיים לוי: דברים כאלה הם קודם כל ברמה של תרגולת, זה יכול להיות עכשיו וזה יכול להיות עוד שעה שהוא נוחת והגלגלים לא נפתחים לו, אז יש לנו פה ממש ספר שלם של הפעלה.
חיים לוי: המטרה בהפעלות האלה שרבע השעה הראשונה היא אוטומטית, כל ההפעלות הן מכאן.
חיים לוי: רק שתבינו, אירוע כזה של מטוס תרגלנו לפני שבוע, זה גם היה בטלוויזיה.
חיים לוי: פעם בשנתיים אנחנו עושים ממש תרגולת מלאה של כל הכוחות שפועלים, אז המשטרה פותחת צירים, בתי חולים, הצבא מביא לפה הליקופטרים, אנחנו מזעיקים את מד"א וכיבוי אש, למעשה מרוקנים את כל גוש דן ממגן דוד אדום ומכיבוי אש.
חיים לוי: כל הדברים האלה מופעלים מכאן, אנחנו גם מרכזים את כל הכוחות במקום מסוים, איך שנכנסים לשערים, ומשם הם מנותבים לזירה.
חיים לוי: כל פעם הזירה היא מקום אחר.
חיים לוי: אז כל השטח האווירי למעשה מנוהל על ידינו, השטח האווירי הוא מאוד מאוד טכנולוגי, הרבה עבודות תחזוקה, הרבה קבלנים, כל תיאום העבודה הוא מכאן, הוא משלנו, ואת זה אנחנו גם כן מנהלים.
חיים לוי: עוד דקה-שתיים לגבי כספים, כדי שתבינו מה המשמעות.
חיים לוי: קודם כל זה הקניון הכי גדול במדינה.
חיים לוי: בכל דולר שאתם קונים, 37 סנט מגיעים אלינו.
חיים לוי: רק לשם המחשה, מי שמוכר בשמים ואלכוהול, בשנה שעברה היה לנו כמעט 12 מיליון, הוא שילם לנו 120 מיליון שקלים.
חיים לוי: חנות אחת מתוך הרבה חנויות.
חיים לוי: מצד שני, הבנייה של הטרמינל, התשתיות, אתם רואים את מה שעשינו, זה הרבה הרבה כסף, כל הגירעון, כל אנשי הביטחון והבטיחות, אתם שומעים מה זה בטיחות, כמה כסף עולה לנו?
חיים לוי: אנחנו משלמים מכספנו, לא נשענים על קופת האוצר ואנחנו צריכים לגמור מאוזנים, באפס.
חיים לוי: יש פה כמובן ועדים שגם נותנים לנו משכורות טובות, אנחנו חיים במקום טוב ואנחנו גאים על זה.
טלב אלסאנע: יפה, שומעים עובדים מרוצים וטוב להם ואין להם תלונות.
חיים לוי: העובדים פה מרוצים.
טלב אלסאנע: חסר שלא יהיו מרוצים, אף מטוס לא נוחת כאן.
חיים לוי: חברים, שאלות.
חיים לוי: אם יש לכם.
חיים לוי: עמדתי בזמנים?
טלב אלסאנע: מצוין, כל הכבוד.
טלב אלסאנע: אנחנו מסכמים את הביקור של הוועדה למלחמה בסמים ואלכוהול בשדה התעופה בן גוריון.
טלב אלסאנע: במהלך הסיור שמענו את הסקירה גם ממפקד מרחב נתב"ג וגם מהיחידה למלחמה בסמים, איך שאני הבנתי, שעומד בראש היחידה רב פקד נועם.
נועם דשתי: חשבת שאני ניצב?
טלב אלסאנע: בדרך, בדרך הנכונה.
טלב אלסאנע: הוועדה רושמת לפניה, ומביעה את הערכתה לפעילות הנמרצת שעושה היחידה למרות כוח האדם המצומצם והמשימות הרבות והפעילות השוטפת במהלך 24 שעות ביום, את ההישגים הלא מבוטלים, כדי לחסום את נתיב ההברחה של הסמים.
טלב אלסאנע: הוועדה מציינת את שיתוף הפעולה בין הגורמים השונים, במיוחד המשטרה והמכס.
טלב אלסאנע: הוועדה ממליצה על הגברת והפנמת הנחיות להגברת שיתוף הפעולה בין הבקרים לבין המשטרה על מנת לייעל את המלחמה נגד הברחות, המבריחים והבלדרים של הסמים.
טלב אלסאנע: אנחנו ממליצים בפני המשרד לביטחון פנים להגביר ולהגדיל את התקנים על מנת לעמוד במשימות וביעדים.
טלב אלסאנע: אנחנו מודים למשטרה על קבלת הפנים, על האירוח, על הליווי ועל הביקור המעולה שהיה לנו היום בנתב"ג.
טלב אלסאנע: קובי, אם אתה רוצה לציין דברים.
קובי בכר: כן.
קובי בכר: קודם כל שמחתי לארח אתכם, אמרתי ליושב ראש, אני תושב הגליל ובגליל אוהבים לארח אנשים, אז גם פה הכנסנו את זה שמארחים אנשים.
קובי בכר: אני חושב שזו יחידה שהיא כאילו איזה שהוא בורג באיזה שהוא מקום שעושה טוב לכל המכונה הזו שנקראת המלחמה בסמים.
קובי בכר: אנחנו בעצם הצומת הזה שדרכו זה נכנס.
קובי בכר: זה דבר שלא מובן מאליו, אתם מכירים את העניין הזה של מלחמות יוקרה בין יחידות ופה מה שאנחנו יצרנו, מה שגם לפניי יצרו, זה בעצם 'תנו לנו לעשות את העבודה שלנו ואתם מקבלים את הפירות' ואז כולם נהנים מזה ואין איזה שהן מלחמות, כמו שיש בין יחידות ובכל הארגונים שכל אחד נלחם על החלק שלו.
קובי בכר: פה אנחנו אומרים - לא, תנו לנו לעשות את העבודה בשקט, אנחנו מביאים לכם את המוצר המוגמר שנקרא בלדר עם סמים ומעכשיו תמשיכו להתגלגל הלאה.
טלב אלסאנע: אבל אנחנו מברכים על התפיסה ועל ההישג הזה שמצביע גם על השקידה ועל מעקב.
קובי בכר: יחידות נוספות, יש לנו מדי פעם, כשהרשות למלחמה בסמים גם מנסה לעזור לנו מבחינת אמצעים, אז גם אנחנו נשמח לקבל אותם, הם אמורים לבוא אלינו לביקור.
איתן גורני: היינו לפני זמן לא רב, אבל אנחנו תמיד שמחים לבוא עוד פעם.
איתן גורני: אנחנו באים אז בדרך כלל אנחנו צריכים להביא מתנה, לא באים בידיים ריקות.
טלב אלסאנע: איפה המתנה שלכם?
איתן גורני: תשאלו אותו.
טלב אלסאנע: אתה צריך לבשר ולהגיד, 'לרגל הביקור אנחנו עושים 1, 2, 3'.
איתן גורני: אנחנו תרמנו ובישיבה הקרובה של החילוט משטרת ישראל בכלל, לא רק הם, יקבלו נתח מכובד.
קובי בכר: אז היושב ראש רשם בפניו שאתם חייבים לנו כל מיני דברים.
טלב אלסאנע: הם תופסים, מגיע לקרן החילוט, אז זה צריך לחזור אליהם כדי לעודד אותם להמשיך במשימה.
איתן גורני: מה שהוא רושם אני מחויב לקיים.
איתן גורני: זו החלטת ועדה.
קובי בכר: אוקי, אז אנחנו נמליץ בפני היושב ראש- - -
נועם דשתי: אנחנו נתפשר על חצי מהדברים שיש לעמיתים שלנו, החברים מהמכס.
קובי בכר: סתם לדוגמה, קרן החילוט עוזרת לנו בעניין של המשקף, שעולה קרוב למיליון שקל.
קובי בכר: הם החליטו שהם מאשרים לנו את זה, כמובן בעזרה של כולם ואני מקווה שזה ייצא לפועל, כי זה פשוט ישכלל את העבודה שלהם.
אתי כהנא: הוא דיבר על זה שיש במכס מכשיר כזה.
קובי בכר: לא, היתרון של זה שהוא נייד, שהבלשים יכולים להתנייד איתו ואז הם יכולים להגיע לאזור ואז יותר קל גם- - -
איתן גורני: לא באת בזמן, אורי ואני הלכנו לראות את המכשיר הזה.
טלב אלסאנע: צריך שהוועדה תלך לראות אותו במפעל, להתרשם מהאיכות.
איתן גורני: האיכות טובה, כמו המחיר הגבוה.
קובי בכר: אז אני מתאר לעצמי שהרשות עוד תעזור לנו בדברים כי אתם רואים- - -
טלב אלסאנע: זה המקום הנכון, זה שער הכניסה, כל השקעה כאן היא כדאית.
אריאלה פל-כנפו: לסיכום הישיבה אני רק רוצה להתייחס לנושא של משלוחי הדואר, שכמו שראינו, היינו בביקור בנמל אשדוד וראינו שזו נקודת תורפה מבחינת שער כניסה לטובין, לסמים וכל דבר אחר שנכנס לישראל.
אריאלה פל-כנפו: גם פה יש לנו בעיה מאוד גדולה, מדינת ישראל, בנושא של משלוחי הדואר שנכנסים ללא פיקוח, כשאנחנו מדברים על כמויות, לפחות מבחינת בדיקה שעשינו במחקר של המשטרה, אנחנו מדברים בשנה על כ-2 מיליון חבילות שמגיעות לישראל בדברי דואר, וצריך לראות מה עושים.
אריאלה פל-כנפו: נכון, היום המכס מפעיל את הכלבנים לאיתור הסמים, אבל שוב, צריך להבין כאן שאנחנו מדברים על כניסת סמים לישראל וראינו היום רק את הדגשים לתופעת הבלדרים שתופסת תאוצה למעשה, גם בעידן הטכנולוגיה הנוכחי נושא משלוחי הדואר תופס תאוצה.
אריאלה פל-כנפו: כשאתה מסתכל היום על הכמויות שנכנסות לישראל וכמה נתפס, טיפה בים, וחייבים לנסות להעלות את זה ולראות איך מתמודדים עם הנושא באמצעים טכנולוגיים, יחידות אולי שונות לטיפול, דואר ישראל וכל חברות השילוח הפרטיות שהיום אין להן שם שום פיקוח, שום אפשרות לאבחן את אותן חבילות וכמובן הנושא של תקיפה מודיעינית.
איתן גורני: אנחנו לא ראינו אותו היום.
איתן גורני: קובי הזכיר אותו בדברים שלו בהתחלה באגף, אבל שם יש עולם שלם של מחסני ענק וחברות השינוי, פדקס וכל אלה, שמגיעות עשרות אלפי חבילות מכאלה קטנות ועד קונטיינרים שלמים.
איתן גורני: שווה גם פעם אחת לראות וזה מפוקח בצורה מאוד דלילה, ואני עוד מגזים.
נועם דשתי: תרשה לי לעזור לך, משלוחי היאבה שאנחנו תופסים במשותף עם המכס, דרך אגב, אם שכחתי לציין את זה, מי שמסייע לנו בתפיסות האלה זה יותר הביטחון, הביטחון שמשקפים חבילות באמצעות מכונת שיקוף שהיא שלהן ואז את כדורי היאבה קל לגלות בשיקוף, אתה ממש רואה את הכדורים, לא משנה באיזה שיטות זה מוסלק.
נועם דשתי: אתה רואה אותם ואז אנחנו מוציאים את החבילות האלה החוצה.
נועם דשתי: אתה מבין, זה לא אמצעי, לא שלי ולא של המכס אפילו.
קובי בכר: אני יכול רק לתת דוגמה, הוא דיבר על היאבות, היאבות אלה כדורי הזיות או ממריץ שמי שמשתמש בזה אלה התאילנדים.
קובי בכר: אז הם שולחים את המשלוחים האלה מתאילנד לכל התאילנדים שעובדים, אתה מקבל את זה בצפון ומקבל את זה בדרום.
טלב אלסאנע: אם אתה מקבל את התאילנדים אתה צריך לקבל את הכדורים שלהם.
קובי בכר: הפחד שלי הוא אחר, כי אפשר לבוא ולהגיד, 'אוקי אז התאילנדים.
קובי בכר: ..', אבל בסופו של דבר אנחנו נראה את זה, זה יזלוג למועדונים.
טלב אלסאנע: בדיוק ככה, אנחנו קיימנו דיון בעניין הזה.
קובי בכר: ואז אי אפשר יהיה להגיד, 'לא, זה רק של התאילנדים'.
קובי בכר: אבל עוד פעם, הכמויות שנתפסות פה אלה כמויות שהן יחד עם המכס, צריך להבהיר את זה, אנחנו עושים את זה במשותף, כל בוקר הבלשים יחד עם המכס יוצאים לדואר, כאילו הם יוצאים לדואר, ובודקים את כל המשלוחים האלה, כל מה שמגיע.
אהוד אורטל: ברשותכם, אני אכנס בנישה הזאת.
אהוד אורטל: אריאלה הזכירה, וזה נכון, לגבי הדואר.
אהוד אורטל: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה די טוב ואפילו מצוין, גם לאחרונה כשנועם נכנס לתפקיד לפני מספר חודשים.
אהוד אורטל: כמעט כל בוקר, אפשר לומר, החבר'ה נמצאים בדואר המכס וה-747 והכלבים מריחים והחוקרים מגלים והבלשים נמצאים ומגלים וזה לא מספיק.
אהוד אורטל: אנחנו יודעים שכל מה שאנחנו תופסים זה ממש לא מספיק.
אהוד אורטל: אחת הבעיות הטכניות שאם הזכרנו פה, זה אולי באמת עניין לדיון בפני עצמו עניין הדואר, זה המחשוב של הדואר עצמו.
איתן גורני: אני רוצה לומר שמאז שאני זוכר את היחידה ועד היום מספר האנשים לא גדל.
איתן גורני: אני מדבר על יותר מ-15 שנה.
איתן גורני: 15 שנה, אותו מספר אנשים, 15 איש.
איתן גורני: אני חושב שפה היה צריך להיות לפחות כפול, לפחות כפול כדי לכסות את העבודה השוטפת, כולל מה שנאמר כאן.
איתן גורני: אז אולי להוסיף קריאה, להגדיל, אני לא יודע, משהו זה עושה.
קובי בכר: היתרון של הגדלת כוח אדם פה, אתה לא מגדיל עכשיו תקנים של מִנהלות וכל זה, זאת אומרת כל בן אדם שמגיע אתה יודע שיש לך יותר תפיסות והתוצאה היא מיידית.
נועם דשתי: הוא ראה את התפיסות של הבלשים, זה באופן יחסי.
נועם דשתי: אם תגדיל את כמות האנשים, אתה תגדיל את כמות התפיסות.
טלב אלסאנע: אנחנו נוציא מכתב מפורט בעניין הזה.
טלב אלסאנע: על הדואר נקיים דיון, לגבי הגדלת התקנים נוציא מכתב.
איתן גורני: הם לא יכולים לכתוב.
טלב אלסאנע: לא, אנחנו, הוועדה תוציא מכתב.
טלב אלסאנע: אוקי, רבותיי, תודה רבה.
טלב אלסאנע: יש לי נציגות מכובדת בעיר.
יואל לביא: יש כאלה שיודעים מזה, יש כאלה ש- - -
טלב אלסאנע: יש לי אחות כאן.
יואל לביא: לא מדברים על זה.
יואל לביא: יתחילו לעשות לה פרוטקציה פה ואני לא רוצה.
טלב אלסאנע: לא, יש ניגוד עניינים, למען גילוי נאות.
יואל לביא: לא, היא בזכות עצמה מוערכת פה מאוד.
יואל לביא: באמת יש לה המון זכויות.
יואל לביא: אני מציע שלפני שאני אתחיל את הסקירה, תציגו את עצמכם.
יואל לביא: (סבב נוכחות).
יואל לביא: אני, אדוני, אחסוך ממך את כל הנתונים בעיר.
יואל לביא: 37,000 תושבים, מתוכם כ-17,000 ערבים, בתוך המספר הזה 4,000 נוצרים, ועוד פרט או שניים ואנחנו נרוץ לתוך המצגת.
יואל לביא: הקונספט שעומד מאחורי כל פעילות הנוער, פעילות הקיץ שלנו, הפעילות לאורך השנה, זה שבעצם יהיה רצף שנשלט על המספר הרחב ביותר של ילדים ובני נוער לאורך היממה, כי בסך הכול הם שוהים בבית הספר בחינוך הפורמלי סדר גודל של 15% מזמנם השנתי.
יואל לביא: שלא יתפסו אותי עכשיו במילה, כי על פני היממה זה נתפס כשבע-שמונה שעות מתוך ה-24, אבל בהתחשב בכמות הימים שסך הכול עובדים במשך השנה, אנחנו מדברים על בערך כ-15% ופחות מכך שהם נמצאים תחת ההשפעה של החינוך הפורמלי ואנחנו מנסים להשפיע עליהם יותר מתוך תפיסה, שיכול להיות שהיא שגויה אבל זו התפיסה המקובלת, שככל שהם נמצאים תחת פיקוח, שליטה, הנהלה, הכוונה שלנו, רמת האלימות, רמת הוונדליזם בעיר יורדת.
יואל לביא: אתה תראה פה פעילות ענפה מאוד, מגוונת.
יואל לביא: יכול להיות שאפשר לעשות יותר, כל דבר נעשה במידתיות שהיא נגזרת של סך המשאבים שעומדים לרשותנו ביחס למעטפת הצרכים והדרישות שהיא הרבה יותר רחבה מסך המשאבים שעומדים לרשותנו.
יואל לביא: בעיר בסך הכול, בגילאים שאנחנו מדברים עליהם, אני קופץ ישר לתוך הנושא כדי שיהיה גם זמן להתבטאויות ולהתייחסויות של אנשים, אגב, כל מה שאני מציג פה לכבודו יש לו באופן מסודר, כך שאני מקווה שיש חפיפה בין מה שנתנו לך לבין מה שאני מציג, אבל אנחנו מדברים על סדר גודל של 8,100 בני נוער בגילאים המדוברים ואם אתה רוצה לדעת את הנגזרת של כמות הילדים, נדמה לי שיש 2,700 ילדים בגיל הזה.
יואל לביא: לא טעיתי, 2,673.
יואל לביא: כיצד העסק הזה עובד?
יואל לביא: אצלנו, ותיכף תראה שני שקפים נוספים שממחישים את זה, מעורבים כמעט כלל משרדי הממשלה.
יואל לביא: אתה רואה כאן לפי היושבים כאן, זו נציגות קבועה, משרדי הממשלה שותפים, ולא במקרה נמצאים פה גם אגף החינוך וגם אגף הרווחה ונגררות של פרויקטים, חלקם פרויקטים לאומיים, חלקם פרויקטים של משרדי ממשלה, יש פה מערך פעילות עצום.
יואל לביא: אתה רואה את כל השותפים, מצד שמאל אתה רואה את גורמי המדינה, מצד ימין את כל תנועות הנוער, עמותות כאלה ואחרות שנוטלות חלק, נניח עמותת עלם שפה מורגשת, הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול, יש פה תכניות ופרויקטים לאומיים כמו 'עיר ללא אלימות' או תוצאות של ועדת שמידט, ואנחנו רואים פה את החבר'ה שהם פנימיים שלנו, כל הגופים הפנימיים.
יואל לביא: איך השיטה עובדת?
יואל לביא: לקחתי שני שולחנות עגולים, כי העסק עובד בשולחנות עגולים, כמובן שלכל נושא יש ועדת היגוי, אבל לקחנו פה במקרה את תחום ההתנדבות, אתה תראה אחרי זה שיש כמות גדולה מאוד של נוער שמשולבת בפעילות התנדבותית.
יואל לביא: נגיע לפירוט של זה.
יואל לביא: אתה יכול לראות שהכול יש פה, מסביב לשולחן העגול הזה, כתוצאה מכך כל אחד מכניס את השיקולים שלו, מפעיל איזה שהוא וקטור כדי שפעילות כזו או אחרת תקבל את הביטוי שלה במסגרת התקציבית שעומדת לרשותם.
טלב אלסאנע: איפה הקהילה נמצאת בתוך השולחן העגול הראשון?
יואל לביא: תיכף נראה את זה בתוך קידום הנוער.
יואל לביא: מה יש לנו פה בעיר קודם כל?
יואל לביא: אתה יכול לראות מגוון עצום של תנועות נוער.
יואל לביא: אגב, גם במגזר הערבי זה משולב.
יואל לביא: נניח אתה לוקח את תנועת הנוער העובד והלומד, מראש זה אינטגרטיבי, יש גם את המגזר הערבי, ואתה יכול לראות פה את השומר הצעיר שזה טהור על בסיס של ערבים בעיר.
יואל לביא: בסך הכול כ-909 חניכים בנקודת הזמן הנוכחית שפעילים בתנועות נוער.
יואל לביא: אנחנו תיכף נראה עוד מועדוני נוער, זה לא הכול, מנסים לתת להם ערכים ושילמדו לחיות כבני אדם וכמובן שהאלימות היא לא חלק מההגדרות האלה שמניתי קודם, אלא הם צריכים להיות מרוסנים, לכבד אחד את השני, לכבד את השונה, וכל הערכים שאנחנו מטיפים להם ואנחנו מקווים שאנחנו גם מצליחים להקנות.
יואל לביא: אתה יכול לראות גם את הצופים האורתודוקסים פה, שזו תנועת נוער שהיא בסיס הכנסייה האורתודוקסית יוונית, שיש לה פה בית ספר, עמותה שמפעילה בית ספר.
יואל לביא: אגב, לא כל הילדים הם נוצרים, יש פה גם ילדים מוסלמים בתנועת הנוער של הצופים.
יואל לביא: תכניות הקיץ – תיכף אני חוזר עוד לפעילויות, אני הולך לתת קצת דריסת רגל לכל התחומים.
יואל לביא: הקיץ הוא בעייתי.
יואל לביא: באין חינוך פורמלי אני צריך להעסיק יותר זמן והנוער מחפש את פעילויותיו בשעות הלילה המאוחרות, אז אנחנו מתאימים את עצמנו לפעילויות לילה.
יואל לביא: הרבה פעילויות מתחילות בשעות הערב וחלק מהפעילויות נכנסות בכלל לחצות.
יואל לביא: פעילות ספורט, כל המגרשים מוארים, חלקם מאורגנים, חלקם סתם פתוחים, גם הופעות של אמנים, כל מיני דברים כאלה אנחנו מרכזים לפעילויות לילה.
יואל לביא: גם פה, דיברתי על פעילויות ספורט מחצות.
יואל לביא: קייטנות, יהיו פה 3,000 ילדים שיהיו פעילים בקייטנות מכל הסוגים, מכל הגוונים.
יואל לביא: אגב, הרוב במחירים הוגנים מאוד, אין להשוות את המחירים אצלנו למקומות אחרים.
יואל לביא: אנחנו מדברים על סדרי גודל של 900 שקל ל-18 ימי קייטנה, מתוכם בין 9 ל-11 ימים יוצאים החוצה מתוך העיר לפעילויות במה ילדים אוהבים, אוהבים ימית 2000, שיילכו לימית 2000, אוהבים דבר כזה או דבר אחר, יוצאים החוצה.
יואל לביא: יש ציפורי לילה – רק המושג הזה כבר מעיד שיש פה פעילות שהיא לשעות הערב.
יואל לביא: אמרתי, עמותת עלם שעובדת מראש בשעות הערב, אז היא כמובן עובדת קצת יותר.
יואל לביא: וכמובן מופעים, לא רק סטנדא
יואל לביא: פיסטים אלא מופעים מכל הסוגים.
יואל לביא: אחת לשבוע יש סטנדאפיסט תורן מתוך התכניות הידועות, אם אתה צופה בהן, בערוץ 2 או בערוצים אחרים, שהנוער אוהב אותם, שיקבלו אותם.
יואל לביא: חלק בתשלום, חלק חינם.
יואל לביא: אנחנו התחלנו את אירועי הקיץ ב-20 לחודש באירוע יפה, שגם מבוגרים השתתפו בו, של מאור אדרי יחד עם רדיו לב המדינה, 91FM, שבאמת התיש אותנו, אבל התגובות היו חיוביות, אבל זה התיש אותנו כי זה היה מלא אנרגיות.
יואל לביא: מועדוני נוער – אמרתי שאני חוזר, יש לנו, אתה יכול לראות פה, ארבעה, תיכף תראה עוד שניים שאנחנו נציג.