GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
טלב אלסאנע: ממשרד המשפטים מישהו רוצה להוסיף או להשלים?
אתי כהנא: אני רק רוצה לומר, אני פה אמנם רשמו אותי כראש אגף אכיפה ברשות למלחמה בסמים, אני מתעתדת להחליף את אורי אסטליין החל מחודש יוני, ואני כבר באיזו שהיא חפיפה איתו, אבל אתם בוודאי מכירים אותי מפרקליטות המדינה.
אתי כהנא: כל המשפטנים בינינו יודעים שיש פער מאד גדול בין ככה אמירות מאד כלליות – 'אנשים מתים מזה', 'החומרים נורא מסוכנים', לבין ניהול תיק פלילי בבית משפט, עם רמת הוכחה של מעבר לספק סביר, ואי אפשר להתעלם מהדבר הזה.
אתי כהנא: זאת אומרת, כשאנחנו מדברים על אכיפה, אנחנו מדברים בעצם על כתבי אישום.
אתי כהנא: זה בעצם מה שאנחנו רוצים לראות תוצרים.
אתי כהנא: וכמו שעכשיו נאמר פה ככה, 'מישהו מת מזה' וגם אודי אמר וגם אני לא שמעתי שיש חוות דעת פתולוגית שמוכיחה קשר סיבתי בין חומר.
אתי כהנא: אז לכן, עם כל הכבוד, ואני לא רוצה להגיד דמגוגיה, אני מניחה שיש בהתרשמות - - -
טלב אלסאנע: בסדר, רוצים בכל זאת לצלצל בפעמוני האזהרה.
טלב אלסאנע: יש חוות דעת שמתו לא מזה?
טלב אלסאנע: אין חוות דעת נגדית גם.
אתי כהנא: לא, אני אומרת, זה נשמע באמת מאד מרשים, וגם מאד יכול להיות שיש קשר בין הדברים, אבל בסופו של דבר אין לנו את המסמך שהופך להיות כראייה בבית משפט, שמוכיח את הקשר הסיבתי הזה.
אתי כהנא: ולכן אי אפשר להשתמש בו.
אתי כהנא: אין הנחיה, ואז זה אני אומרת כמי שבאה מהפרקליטות, לא לעשות שימוש בסעיף 3.3.8, או לעשות שימוש מועט.
אתי כהנא: יש הנחיה לעשות שימוש מתאים.
אתי כהנא: זאת אומרת, כאשר נתקלנו בכך שיש לנו תיקים שחוות הדעת שקיבלנו על מסוכנות החומר לא היו כאלה שיכולות לעמוד ברף ההוכחה במשפט פלילי, אמרנו – אנחנו לא יכולים להמשיך עם תיק כזה.
אתי כהנא: אבל מקום שיש לנו תיק, כמו למשל באמת התיק שדרורה דיברה עליו, שאני הצגתי אותו גם לפניה, את הנושא של החלטת המעצר, היו בתיק הזה הרבה מאד ראיות.
אתי כהנא: בתיק הזה בכלל לא הייתה מחלוקת.
טלב אלסאנע: מי עשה את העבודה, המשטרה?
אתי כהנא: המשטרה עשתה את עבודת השטח, והפרקליטות הביאה את התיק לבית המשפט.
טלב אלסאנע: אז אפשר.
טלב אלסאנע: כשרוצים יש תוצאות.
טלב אלסאנע: אז כשיש תיק שיש בו הוכחות – הולכים איתו ואם צריך להשתמש בסעיף 3.3.8 אז עושים את השימוש.
טלב אלסאנע: שום דבר פה הוא לא בהנחיות גורפות וכלליות.
טלב אלסאנע: הכל ענייני והכל בהתאם למה שעומד בפנינו.
טלב אלסאנע: מישהו רוצה להוסיף משפטים קצרים, בבקשה.
אורי אסטליין: כן, קודם כל משהו קצר ואישי.
אורי אסטליין: זאת הישיבה האחרונה שלי ואולי לא בגלל הבחירות הבאות, אבל אני בטוח - - -
טלב אלסאנע: צריך להתקדם, שר בממשלה הבאה.
אורי אסטליין: בדיוק.
אורי אסטליין: אתי תיכנס לנעליי.
טלב אלסאנע: השר הממונה על המאבק בסמים.
אורי אסטליין: קודם כל אני רוצה להזכיר לכולכם, יש מעל 3,000 פיצוציות בארץ, ובמלחמה כמו במלחמה.
אורי אסטליין: זה לא העסק הפרטי של המשטרה, זה לא עסק פרטי של המשטרה הצבאית.
אורי אסטליין: יש מבצעים שמי שאחראי עליהם כאחראי ארצי זו יחידת הנוער במטה הארצי ויחידות הנוער בשטח, ואני השתתפתי בכמה מבצעים.
אורי אסטליין: אבל אני חייב לציין דבר אחד.
אורי אסטליין: אנחנו עם הרשויות המקומיות, מנסים לשתף את אנשי הרישוי, רישוי עסקים, במבצעים האלה.
אורי אסטליין: לא תמיד אנחנו נענים בחיוב, מפני שלפעמים איש הרישוי הוא לא בדיוק הפרטנר המתאים, אבל יחד עם זה בחוק רישוי עסקים, כולל חוק רישוי מקומי, אנחנו רואים שפיצוציות נסגרות, ולו אפילו בגין מכירה של חומר שהוא לא יכול להציג עליו אישור – לא ממשרד הבריאות, לא ממשרד המסחר והתעשייה, שהוא רשאי למכור אותו.
אורי אסטליין: ולכן אני אומר, צריך לשלב את כל הגורמים, כי אם לא נשלב ידיים זה עם זה, נמצא את עצמנו תלויים זה לצד זה, כמו האיום שרוני דיבר עליו קודם.
ארמונד כהן: חשוב לי להדגיש את מה שאמר ידידי.
ארמונד כהן: סמי הפיצוציות, כל מה שיש לפיצוציות זה לא סמים, זה כל מיני תחליפים, כל מיני דברים חדשים שלא רשומים בפקודת הסמים המסוכנים ולכן קשה לאכוף אותם.
ארמונד כהן: אבל בד בבד נעשית אכיפה.
ארמונד כהן: ומה שמיקי התכוון, אני קצת רוצה גם לעשות סדר בדברים, אחת לשנה, לפני שנה, לפני שנתיים, כן יש מבצעים משולבים, וזה מה שחסר למיקי וזה דבר נכון לעשות.
ארמונד כהן: מבצעים שמשלבים כוחות, כל גורמי האכיפה אם זה המכס, אם זה משרד הבריאות, משטרת ישראל, באים לפיצוציה וכל אחד מגלח אותו מהמקום שלו.
ארמונד כהן: הסכין, התער הרבה יותר חד ויותר כואב, וזה נכון לעשות.
ארמונד כהן: לשם יש לכוון ולעשות את זה יותר.
מיקי אריאלי: ארמונד, רק תגיד בבקשה לוועדה, איך אנחנו והמכס הגענו להסכם לא להחזיר חומר.
ארמונד כהן: אני עכשיו מגיע לזה, זה בדיוק הנושא הבא שלי.
ארמונד כהן: אנחנו כל הזמן מנסים לעשות כדי שכן תהיה אכיפה.
ארמונד כהן: אנחנו כאנשי מכס נתקלים בחומרים בפתח של השער, איך שזה נכנס למדינה וכשאנחנו רואים חומר חדש שאמור להגיע לפיצוציות ביום זה או אחר, או אפילו אריזות, אנחנו נוקטים בכמה צעדים.
ארמונד כהן: אם זה למשל חומר שלא רשום בפקודת הסמים המסוכנים ולנו אין איך לאכוף את זה, זה כן מגיע למז"פ, לאודי.
ארמונד כהן: אודי עורך בדיקה, בד בבד מיקי מכסה אותנו, ואנחנו בכסות של מיקי מתכסים בלי בושה תחת המקרה של AM2201 ואנחנו על בסיס המכתב שלו, שזה חומר רעיל ומסוכן, אנחנו לא משחררים את החומר.
ארמונד כהן: בצורה הזו אנחנו מונעים מהחומר להגיע לפיצוציות ולהגיע לרחוב.
ארמונד כהן: ואנחנו בינתיים לא נתקלנו בהתנגדות מצד היבואן, אבל אולי מחר תבוא התנגדות מצד יבואן זה או אחר, שיגיש נגדנו איזו שהיא קובלנה לבית המשפט ואנחנו נצטרך להתמודד עם זה.
ארמונד כהן: נתמודד עם זה כשנצטרך זה.
ארמונד כהן: בד בבד אנחנו גם עושים אכיפה כלכלית, כי אם אנחנו רואים מישהו שמביא את ה"מיסטר נייס גאי" למשל, שזה בצבע כחול, זה דבר חדש, הוא הביא אריזות בנפרד, אריזות נפרדות ולא הבנו למה.
ארמונד כהן: הבנו למה, אבל חיפשנו את החומר.
ארמונד כהן: היה לנו קצת קשה.
ארמונד כהן: ואותו בן אדם, החלטנו אוקי, לא הצלחנו למצוא את החומר שהוא אמור להכניס לתוך אותן שקיות, עשינו דבר פשוט אחר.
ארמונד כהן: העברנו את החומר לחקירה כלכלית, כדי שניפול עליו בפן של מס הכנסה ולראות מאיפה באים הדברים, ולא ניתן לחומר, או לכסף שהוא היה אמור להשיג ולעבור דרכו, למנוע אותו להפיץ את זה בכסף הזה החוצה לרחוב.
ארמונד כהן: אז כן אכיפה ישנה, רק צריך באמת את אותו שילוב כוחות ביחד, של כולנו יחד.
טלב אלסאנע: אתה רוצה להגיד משהו?
גלעד נתן: דרך אגב, בנושא של זיהוי הסמים, אנחנו עשינו בירורים פשוטים שאני ממליץ לכם לעשות.
גלעד נתן: פנינו לחדרי מיון באזורים שיש בהם ריכוזים של דרי רחוב ושאלתי שאלה פשוטה – האם דרי רחוב כשמת
גלעד נתן: א
גלעד נתן: שפזים – אתם מוצאים סמים או שאתם מוצאים דברים אחרים?
גלעד נתן: אמרו לי אנחנו מוצאים דברים, זה לא אלכוהול, זה לא הרואין.
גלעד נתן: הם לא יודעים לזהות, אבל יש חומרים חדשים ברחוב.
גלעד נתן: אני מציע לכם לפנות, אפילו למכון הפתולוגי, תראו ממה דרי הרחוב מתים, מה הם מוצאים אצלם, אם מוצאים חומר שלא מכירים, גם כן.
גלעד נתן: אפשר יהיה, מי שמחפש את הקאץ', שמוצא את המוות, או את האשפוז או את זה, צריך רק לחפש ובאוכלוסיות קשה.
גלעד נתן: כיוון שכשאני לפני שנתיים הסתובבתי בתחנה המרכזית ואמר לי עובד סוציאלי, תשמע, עושים תשמע, עושים ניסוי עם סמי פיצוציות על דרי רחוב, אני הלכתי למשטרה, במשטרה אמרו לי – כן, כן, כן.
גלעד נתן: לא עשו עם זה כלום.
גלעד נתן: אבל מן הסתם אנשים שבודקים עכשיו את ההשפעה של החומר, כן.
גלעד נתן: כשמתעלמים מדרי הרחוב, בסוף זה מגיע לילדים הנורמטיביים.
גלעד נתן: תבדקו ממה הם מתים, ממה הם מתאשפזים.
גלעד נתן: סעיף 3.3.8, אני מבין שזה לא האמצעי האידיאלי, אבל כרגע אני מבין שזה גם הדבר היחיד שתכלס יש לחומרים שנמצאים מחוץ לפקודת הסמים.
גלעד נתן: אז כדאי לעשות את המאמץ המשפטי, אני מבין שיש גם מנהלי, עסקי, אזרחי, סבבה.
גלעד נתן: אבל כל מאמץ בשביל הדבר הזה, כיוון שעוד פעם, לא סתם.
גלעד נתן: תבואו לראות פה את הפקס שהוא מופצץ.
גלעד נתן: אנחנו מזהים את הבעיות האלה ככה, או מה שמגלים בשטח, כשיורדים.
גלעד נתן: אני עובד הרבה בתחומים של נוער קצה, אז גם כן, נשארו אותם דברים.
גלעד נתן: זה כבר לא הרואין, זה כבר לא כדורים.
גלעד נתן: זה סמי פיצוציות וזה הולך בגדול.
גלעד נתן: ודבר אחרון, מסלול אזרחי-מנהלי, אז כן, כמו שאתם אומרים, שבו ביחד, כבר ישבתם בשביל זה על אלכוהול.
גלעד נתן: לכו ביחד עם מס הכנסה וכל אמצעי שיש לכם, תפלו על פיצוציות, תפתחו להם תיקים, תתחילו לבדוק מה הם עושים.
גלעד נתן: הם לא אוהבים את זה, הם לא רוצים את זה, זה עבד בהכל כל כך טוב, למה לא לעשות את זה גם פה?
טלב אלסאנע: לצורך הסיכום אני רוצה לציין שהתחושה שההתמודדות היא לוקה בחסר, ויש איזו שהיא אוזלת יד.
טלב אלסאנע: ולכן, הבקשה שלנו היא שהגורמים הרלבנטיים, גם היחידה לפשיעה הפרמצבטית, גם המשטרה, גם משרד המשפטים וגם הרשות, ישבו, יגבשו איזו שהיא תכנית של התמודדות עם התופעה הזו, בהיבטים השונים.
טלב אלסאנע: יגישו לנו את המסקנות שלהם בתוך חודש-חודשי וחצי.
טלב אלסאנע: אנחנו רוצים לראות מדיניות.
טלב אלסאנע: איך אתם, לא באופן נקודתי, לא כל אחד באופן איך שבא לו, אלא רוצים לראות ראייה כוללת – איך מתמודדים ביחד מול התופעה הזו, מי צריך לשאת בנטל.
טלב אלסאנע: אם יש איזו שהיא בעיה, יש לקונה, יש דבר שלא מוסדר – איך אפשר להסדיר אותו כדי להציף את הבעיה בצורה יעילה וטובה יותר.
טלב אלסאנע: שלום.
טלב אלסאנע: יש לנו את הכבוד היום להיות אורחים של כפר איזון וזה בהמשך לישיבה קודמת של הוועדה שאז התקיים תחילת דיון בעניין של המדיניות הקיימת ונשקלו מספר צעדים שהוועדה ראתה לנכון, בין היתר לבקר בכפר הזה, לראות ולהתרשם.
טלב אלסאנע: זה חלק מהידע שאנחנו זקוקים במסגרת המאמצים לגבש מדיניות חדשה, אם יהיה צורך.
טלב אלסאנע: המטרה שלנו היא גם לשמוע, גם לראות, גם להתרשם.
טלב אלסאנע: אני אבקש מהנוכחים שכל אחד יציג את עצמו ואחר כך ניתן למארח שלנו להציג את הרעיון מאחורי הכפר ואת ההתרשמות שלו וגם התייחסות לנושא שהיה במליאת הוועדה בכנסת, בכל מה שקשור למדיניות של ההתייחסות האחרת לגבי ההדגש של המשתמשים לעומת הסוחרים, אם יש צורך לשנות מדיניות, סמים קלים, סמים קשים, מתוך הניסיון שהוא רכש בתפקידו המבורך.
טלב אלסאנע: (סבב נוכחות).
עומרי פריש: אני אגיד כמה מלים לאן הגעתם וכמובן אי אפשר שלא להתייחס, בין אם מקליטים ובין אם לא מקליטים, תרשו לי להעיר הערה לא בתחום הפוליטיקלי קורקט.
עומרי פריש: לי נורא חבל ש-14 אנשים פינו יום שלם מעבודה, באו עד לכאן, אגב, זה קרה גם כשנסעתי לירושלים, וכל הכיסאות שם שאתם רואים בצד זה של חברי הכנסת, שאף אחד מהם לא טרח להגיע.
עומרי פריש: לי זה נורא חבל.
עומרי פריש: אני נורא מכבד את מי שכן הגיע ואני מאוד שמח שהגעת, אבל אני לא יכול שלא להעיר שזה צורם לי וחבל לי, כי אם רוצים לקיים דיון.
עומרי פריש: ..
עומרי פריש: אני נורא מכבד את כל מי שעשה מאמץ לבוא ונורא חרה לי, קודם אמרתי 14, עכשיו 20 איש, משקיעים יום שלם ואף אחד מחברי הכנסת של הוועדה לא טורח להגיע לכאן.
עומרי פריש: אם רוצים לדון בנושאים שהוצגו שם, זה נושא שצריך ללמוד אותו ולהיכנס לעובי הקורה ולהבין את ההשלכות שלו ובסוף לעלות לירושלים ולקבל החלטות.
עומרי פריש: אבל בלי לשמוע את כל הנוגעים בדבר אלא רק לשבת בירושלים ולקבל החלטות, זה פספוס גדול.
עומרי פריש: עכשיו לעניין עצמו, שלשמו באתם, ובזה אני מסיים את ההערה הלא פוליטיקלי קורקט שלי.
עומרי פריש: לפני עשר שנים הקמנו את כפר איזון.
עומרי פריש: אנחנו, זה עמותה המלכ"רית של כמה חבר'ה שאיתי, אנחנו ביחד, פתחנו מקום שעד היום כנראה נחשב יחיד מסוגו בארץ ובעולם, לטיפול בחבר'ה צעירים שנפגעו לרוב מסמי הזיות.
עומרי פריש: אם היה עד אז מענה מאוד טוב, וזו הזדמנות, לא בגלל שחיים יושב פה ועוד כמה אנשים, אבל אני חושב שבארץ יש מענה מעולה, מהטובים ביותר בעולם, לטיפול בהתמכרויות ובהרואין ובכל המרכזים של משרד הרווחה, האוכלוסייה הזאת בעצם מייצגת סוג חדש של נפגע סמים שהוא פחות או יותר מגיע צעיר נורמטיבי מתפקד, שעשה תיכון, שעשה צבא, שלמד לפעמים וזה, והוא נפגע סמים לכל דבר.
עומרי פריש: הפגיעה העיקרית שלו היא פגיעה נפשית ולאו דווקא אדיקשן במובנים הקלאסיים.
עומרי פריש: נכון שלפעמים יש גם בעיות של התמכרות, אחר כך נגיע לזה, אבל כל מי שעוסק בזה יודע שגם קנביס, שהוא לכאורה לא ממכר, אלינו מגיעים עשרות בשנה לטיפול בהתמכרות לקנביס, ואני חושב שכל מי שמחזיק פה קליניקה פרטית יהנהן בראש ויגיד שגם אליו.
עומרי פריש: כיוון שממילא הבעיה היתה בהגדרה שונה והאוכלוסייה, עם הרקע שלה, היתה שונה, בנינו פה מודל של טיפול ממוקד זמן, של בין ארבעה לחמישה חודשים, במקום פתוח לגמרי, שכבר חוויתם אותו בדרך לכאן, על יד הים, הכל בתוך הטבע, ובתפיסת טיפול הוליסטית.
עומרי פריש: אל תטעו רגע לחשוב, ככה רואים את הים ואת החול ואומרים 'וואלה, הגענו לכפר נופש', תיכנסו לחדר טיפולים ותשמעו את ההוא שרוצה להתאבד ואת ההוא שרוצה להיות משיח וההוא שרוצה להיות ישו, וההוא שבפרנויות רודפים אחריו.
עומרי פריש: זה מאוד לא יתאים לפסטורליה של האזור, אבל המקום עוזר לנו לספוג ולרכך את העוצמות האדירות של הר הגעש הזה שאם הוא היה מתפרץ לנו כל יום, היינו צריכים להביא את כולם למחלקה פסיכיאטרית סגורה.
עומרי פריש: אז רק לא לטעות במקום.
טלב אלסאנע: אמרת, אלה עם הבעיות הנפשיות, אלה בעיות קיימות שהסמים מעוררים ומגבירים, או שהסמים יוצרים את הבעיה?
עומרי פריש: אל"ף, אנחנו אף פעם לא יודעים.
עומרי פריש: כאשר מישהו מגיע עם התקף פסיכוטי בגלל שהוא לקח אל.
עומרי פריש: די או פטרייה, האם היה שם משהו מוחבא או לא, אנחנו בעצם לעולם לא נדע, אבל רוב האנשים שבאים אלינו הם ללא רקע פסיכיאטרי קודם במשפחה.
עומרי פריש: זאת אומרת אלה לא משפחות שאתה רואה שאת בית הספר הוא כבר עשה על צד שמאל ולצבא הוא לא התגייס, ולעבוד, הוא החליף 20 מקומות, ובמשפחה יש אבא, דוד, גיס, סבא, סבתא, עם מחלות נפש.
עומרי פריש: אנחנו מקבלים אנשים שעד לאותו אירוע לא היה והסמים הם הטריגר להתפרצות.
אנטולי מרגוליס: אני רוצה להבהיר.
אנטולי מרגוליס: זה קורה בשני המישורים.
אנטולי מרגוליס: קודם כל הסמים יכולים לגרום לפסיכוזה בלי רקע פסיכיאטרי קודם, ובמישור השני שהם יכולים להיות טריגר למחלה רדומה והם טריגר להתפרצות של המחלה.
אנטולי מרגוליס: אלה שני מישורים שפועלים גם פה וגם פה.
עומרי פריש: אגב, הסימפטומים הם אותו דבר, ההבדל היחידי הוא ציר הזמן.
עומרי פריש: הקביעה אם זה בעצם התקף חד פעמי חולף, או אם אנחנו בתחילתה של מחלה, ניתן לקבוע רק על ציר הזמן.
עומרי פריש: אני יכול להגיד שהרשות למלחמה בסמים, שמלווה את הכפר בעצם לא מיום לידתו, אלא מיום טרום ההיריון שלו, גם עשתה פה מחקר מאוד גדול שנמשך שלוש שנים ובדק את מטופלי כפר איזון ביום כניסתם וביום יציאתם, ועקב אחריהם לאורך כמה שנים אחרי שהם סיימו, עם קבוצות ביקורת והכל, ומצאה שיש לנו בשלוש דרגות שונות ובמצטבר 94% הצלחה.
עומרי פריש: אני לא אתחיל לפרט עכשיו את שלוש הדרגות השונות---
חיים אמסלם: הצלחה במשמעות שהוא יצא במצב יותר טוב ממה שהוא הגיע, לא מזה שהוא יצא בריא לגמרי.
טלב אלסאנע: יש השוואה משתנה לגבי סוג הסמים?
אנטולי מרגוליס: לא כל כך חשוב סוג הסמים, אם אנחנו רואים שיש רקע פסיכיאטרי והתפרצות מחלה פסיכיאטרית, אז אנחנו מדברים על טיפול ממושך והיסטוריה שכנראה תמשיך כמעט כל החיים.
אנטולי מרגוליס: אם אנחנו מדברים על התפרצות של פסיכוזה כתוצאה מהשימוש בסמים, בדרך כלל זה יכול להיות אפיזודה שלא תחזור אף פעם בחיים.
אנטולי מרגוליס: בן אדם הופך להיות אחרי הטיפול אדם נורמטיבי לגמרי והוא ישכח את זה ולא יהיו שום התפרצויות של פסיכוזות בעתיד.
אנטולי מרגוליס: זאת אומרת זה ההבדל, אם זה נגרם רק מהסמים, אז זה דבר שחולף ועובר.
אנטולי מרגוליס: אם זה בא על רקע פסיכיאטרי, המחלה היא כרונית ונמשכת כל החיים.
טלב אלסאנע: למה שאלתי?
טלב אלסאנע: ההתייחסות היא לגבי הקנביס וההשפעה שלו ברמת האירועים וההשפעה שלהם, אז אם זה טריגר, ההשפעה שלהם שונה?
אנטולי מרגוליס: סמים מדכאים כמו הפיאטיים או כמו הרואין, הם בדרך כלל לא גורמים לפסיכוזה ולא גורמים להתפרצות של מחלה, להיפך, הם דווקא מדכאים את המחלה הפסיכיאטרית עצמה, זה הייחוד של הסם, הפעילות הפיזיולוגית שלו.
אנטולי מרגוליס: סמים מעוררים כמו פטריות, כמו קנביס, כמו נדטיקלין, הם כן גורמים להתפרצות.
אנטולי מרגוליס: זה השוני בסמים האלה.
אנטולי מרגוליס: סמים פיאטיים מדכאים את המחלה, אפילו יש מקרים שאנשים שיש להם בעיה פסיכיאטרית, הם לוקחים את הסמים כריפוי עצמי, בשביל לדכא קצת את סימני המחלה.
אנטולי מרגוליס: סמים מעוררים דווקא כל הזמן מעוררים ויכולים לגרום למחלה.
אנטולי מרגוליס: זה ההבדל בייניהם.
טלב אלסאנע: חשוב לדעת.
עומרי פריש: צריך לדעת ואני לא אכנס לזה פה כרגע, כשאני מדבר על 94% הצלחה, זה אומר שהשיטה עובדת, אבל זה נכון מאוד מה שאומרים דר' מהל ודר' מרגוליס, ברור שאם מישהו הוגדר כהתפרצות של מחלה, שם אין ציפייה להיעלמות של המחלה.
עומרי פריש: שם החלמה לא אומרת היעלמות המחלה, שם החלמה אומרת שהפסיכוזה יורדת, הוא חוזר לתפקד, הוא נכנס לתכנית שיקומית בקהילה.
עומרי פריש: אני רוצה להגיד קצת על תופעת התרמילאות ואז לקשור אותה לנושא שהתחיל להתפתח כבר בדיון בוועדה הקודמת.
עומרי פריש: ההערכה היא שכל שנה יש בסביבות 50,000 צעירים ישראלים שנוסעים לטיול תרמילאות, שזה אומר שרוב רובם המכריע של הצעירים שלנו, שמסיימים את השירות הצבאי, לא ביום אחד, לא מהבקו"ם לנמל התעופה בן גוריון, אבל בטווחים של לפעמים בין יום עד שלוש שנים הם יוצאים לטיול הגדול הזה כדי לנקות את הראש ולהתאוורר.
עומרי פריש: למי שמתחקה אחרי תופעת התרמילאות, ואני לא אתן עליה פה סקירה, זו תופעה שהתחילה בתחילת שנות ה-80, כלומר זו תופעה חברתית שמתקיימת כבר 30 שנה, משנה גוונים, צורות, דגשים, אבל מתקיימת כבר 30 שנה.
עומרי פריש: יש כל מיני בדיקות שהן לא ב-100% מדויקות ולכן ההערכה היא שסדר גודל של 90% מהצעירים הנורמטיביים המתפקדים שלנו מקבוצת התרמילאים עושים סמים בזמן הטיול.
טלב אלסאנע: זה טיול שהמטרה שלו סמים?
טלב אלסאנע: אם אתם מדברים על 90%, 10% יוצאים לא למטרה הזו, זה---
עומרי פריש: המטרה היא לא סמים, זה לא נכון, סמים הם חלק מההתנסויות.
עומרי פריש: אתם יודעים מה?
עומרי פריש: שיהיה 88.5%, זה חסר משמעות.
עומרי פריש: המשמעות היא שזו תופעה חברתית שחובקת כמעט כל צעיר נורמטיבי מתפקד שנוסע לטיול.
עומרי פריש: למה אני מתחיל לקשור את זה לעניין שלנו?
עומרי פריש: הרי בסוף הם חוזרים, הם לא נשארים לנצח בהודו או בדרום אמריקה, הם חוזרים לכאן כאשר כל ההתייחסות שלהם לעשות איזה ג'וינט פה וג'וינט שם, ללכת למסיבת טבע, לקחת אל.
עומרי פריש: די, לקחת אקסטזי, להיכנס למועדון, להוריד שורה של קוקאין וכן הלאה וכן הלאה וכן הלאה, הם במקום אחר לגמרי.
עומרי פריש: ותזכרו את האוכלוסייה המושפעת מהם, האחים שלהם בבית, הצעירים שגרים איתו בדירת סטודנטים או באוהל, לא משנה איפה.
עומרי פריש: אגב, אפרופו מה שהרחיב קודם דר' מרגוליס, אנחנו לא מטפלים בנפגעי הרואין.
עומרי פריש: זאת אומרת נפגעי הרואין לא מגיעים באופן כללי לכפר איזון, זה דורש טיפול אחר לגמרי, עם משך אחר לגמרי, עם תכנית טיפולית אחרת לגמרי ואנחנו בכלל לא נותנים מענה לנפגעי הרואין.
עומרי פריש: אני מתכוון לנפגעי הרואין, לא מתכוון לילד שנסע למשולש הזהב בתאילנד ולקח פעם אחת אופיום וקרה לו משהו.
עומרי פריש: זה לא משתמש הרואין.
עומרי פריש: אני מתכוון למשתמש הרואין, ופה אני יכול להגיד, אמרתי כבר קודם, היא לא היתה בכפר איזון.
עומרי פריש: למי ששאל אותי בבוקר, אני מתכוון לאיימי וויינהאוס, שהיה כתוב שהיא ניסתה לבדוק להיכנס למרכז מאוד מפורסם בארץ שמטפל בנפגעי גואה.
עומרי פריש: היא לא היתה בכפר איזון, אנחנו לא מטפלים בסוג כזה של נפגעים.
עומרי פריש: למה אני קושר את זה לדיון שלנו?
עומרי פריש: אני רוצה כרגע למקד אותו בעולם הקנביס.
עומרי פריש: מבחינתי זה לא משנה בכלל אם זה חשיש או מריחואנה, או ג'ראס, או כל שם שייתנו לו, זה ממש לא משנה מבחינתי.
עומרי פריש: הדבר היחידי שיכול לפנות למקבלי ההחלטות או לממליצי ההחלטות, או תקראו לזה איך שאתם רוצים, כאשר הולכים לעשות שינוי כזה של מדיניות או גישה, צריך לשים את כל הקלפים על השולחן ולבדוק אותם.
עומרי פריש: אני אגיד למה אני מתכוון.
עומרי פריש: למיטב ידיעתי, אין פה כמעט אחד בחדר, כולל ברשויות, שמתנגד לזה שמישהו שחייב לקבל קנביס אני יודע שמריחואנה רפואית זה שם בעייתי, אבל מריחואנה לצרכים רפואיים, ועבר את כל הבדיקות, וזה הדבר היחידי שעוזר לו, לא כתרופת קו ראשון שיקבל, אני לא חושב שלזה בכלל יש התנגדות.
עומרי פריש: לא ראיתי שמחלקים חשיש רפואי, אבל נעזוב, בסדר.
עומרי פריש: לא חושב שיש התנגדות, לא במשרד הבריאות ולא ברשות למלחמה בסמים, זה בכלל לא הדיון.
עומרי פריש: הדיון הוא גם לא על קנביס שפוגע בכל אחד שמשתמש.
עומרי פריש: אני אומר לכם פה ויחזקו את זה כל האנשים אחריי ו...
עומרי פריש: בשום פנים ואופן לא כל מי שמשתמש בקנביס ייפגע או ימשיך להרואין, זה ממש לא נכון.
טלב אלסאנע: זו דעה חשובה.
עומרי פריש: זאת עובדה.
עומרי פריש: מה כן צריך להניח על השולחן?
עומרי פריש: אני רוצה להניח על השולחן כמה דברים.
עומרי פריש: אחד, תדעו לכם שבשנים האחרונות יש להערכתי מאות נפגעים בשנה רק כתוצאה מקנביס, לא שום סם אחר.
עומרי פריש: אני אסביר.
מרדכי משיח: רק שאלה קטנה.
מרדכי משיח: אמרת שכל שנה יוצאים 50,000 צעירים.
מרדכי משיח: כמה מהם חוזרים ארצה כקבוצה שנפגעה מסמים?
עומרי פריש: ההערכה היא בערך 2,000 נפגעים בשנה.
מרדכי משיח: 2,000 חוזרים ארצה.
עומרי פריש: יש כאלה שאנחנו לא יודעים.
עומרי פריש: זאת הערכה.
טלב אלסאנע: הרי לא כולם מגיעים.
עומרי פריש: פרופסור פורטיסמן עשה בזמנו מיני מחקר עבור הרשות למלחמה בסמים.
עומרי פריש: ברגע נתון הוא התקשר לחמישה או עשרה בתי חולים פסיכיאטריים, ההערכה היתה בערך כמה מגיעים לכפר איזון, כמה פונים לחברות הביטוח.
עומרי פריש: אין מספר מדויק שיודעים להגיד.
עומרי פריש: אני גם יודע, תקן אותי אם אני טועה, לכוון את השאלה שלך, אתה מכוון לשאלה האם זה 1% או לא, ואז 1% מהעולם מקבל סכיזופרניה ואנחנו באותו אחוז.
עומרי פריש: לא, אנחנו לא באותו מקום.
עומרי פריש: אני אומר לכם, זה לא קשור ל-1% חולי סכיזופרניה באוכלוסייה, כי אני לא סופר את אלה שחוזרים ומאובחנים אחר כך כחולי סכיזופרניה, זה בנוסף.
עומרי פריש: אבל אני רוצה להגיד למה אני מתכוון ב'נפגעי קנביס'.
עומרי פריש: אנחנו רואים פה בעיקר ארבע צורות של פגיעות מקנביס.
עומרי פריש: הפגיעה הראשונה זה התקפים פסיכוטיים.
עומרי פריש: כל מי שעוסק בתחום, קורא את המחקרים, יושב בבתי חולים, בקליניקות, בכל מקום, רואה שמשנה לשנה יש לנו יותר ויותר התקפים פסיכוטיים מקנביס.
עומרי פריש: אחד ההסברים, לא היחידי, הוא העובדה שהזנים הולכים ומשתבחים.
עומרי פריש: אגב, בכל תחום, גם בתות שדה וגם בעגבניות וגם בקנביס.
עומרי פריש: מי שיקרא את המחקרים בארצות הברית ובארץ על קנביס רגיל, לא על הזנים החזקים, יודע, ואם תרצו, אני אתן לכם אחר כך את הנתונים, הקנביס של היום חזק פי 15 יותר מהקנביס של תחילת שנות ה-70.
עומרי פריש: או, אם אתם רוצים, 74'-75', כשהתחיל המחקר.
עומרי פריש: פי 15.
עומרי פריש: ואלה הזנים הרגילים.
עומרי פריש: על זה תוסיפו את הזנים המיוחדים, את האקסטרה, שזה הרפואית, ההיידרו, הסקאנק, קקוש, ויש עוד שניים-שלושה זנים שלא ניכנס עכשיו לשמות שלהם, ששם הריכוז עומד על 23%-25% THC.
עומרי פריש: הדבר הראשון זה ההתקפים הפסיכוטיים.
עומרי פריש: הדבר השני שהקנביס יודע לעשות נפלא, ועוד פעם, אני מדגיש, בשום פנים ואופן לא לכל מי שייקח קנביס, זה כל הנושא של חרדות ופרנויות ודיכאונות.
עומרי פריש: כל מי שמטפל בקליניקה פוגש את זה בהמוניו.
עומרי פריש: הדבר השלישי שהוא יודע לעשות זה התמכרות.
עומרי פריש: אני מודיע פה חגיגית למי שלא מוכן עדיין, יש מתמכרים לקנביס, אדיקשן.
עומרי פריש: זה כמובן בעיקר מופנה לצעירים, בעגה שלנו 'משתמשים', כל יום, כל היום.
עומרי פריש: לא כל יום, אלא כל יום כל היום.
עומרי פריש: שם אנחנו מדברים על אדיקשן.
עומרי פריש: הדבר האחרון זה פגיעה בדרייב.
עומרי פריש: יש מה שאני קורא עספורניקים.
עומרי פריש: מי שרואה את הסדרה עספור, אלה חבר'ה בגיל 30, הם לא פושעים גדולים, הם לא עבריינים, אבל בגיל 30 הם מסתכלים אחורה והם לא עשו עם החיים שלהם כלום, הם בניוטרל כבר עשר שנים והם פונים לטיפול.
עומרי פריש: תזכרו, אני לא עובר ברחוב ואוסף אנשים, הם פונים לטיפול.
עומרי פריש: אם תיקחו את שתי הקבוצות הראשונות, של התקפים פסיכוטיים ודיכאונות, חרדות ופרנויות.
עומרי פריש: בקבוצה הזאת כל שנה אני שומע על יותר ויותר מקרים של אובדנות בשתי הקבוצות הראשונות.
עומרי פריש: אלה העובדות, מספרים אני לא יודע להגיד.
עומרי פריש: אל תשאלו אותי מספרים, לא חקרתי, לא בדקתי, אני רק רואה מה היה לי לפני עשר שנים ולפני חמש שנים ועכשיו.
עומרי פריש: זו הפגיעה הראשונה מהקנביס.
עומרי פריש: הדבר השני, ממה שאני שומע מהצעירים, זה מה שהם מבינים, לא מה לפעמים המבוגרים מתכוונים, יספר לכם חיליק תיכף, הוא חזר מהודו.
עומרי פריש: שני חבר'ה שמשתמשים בג'ראס, בחשיש הודי, 'חבר'ה, מה העניינים?', 'תקשיב', הם אומרים לו, 'התברר סופית, גם בארץ מכירים בזה, שלקנביס יש תכונות מרפא טובות'.
עומרי פריש: מרפא.
עומרי פריש: הוא שואל אותם למה, 'הנה, מאשרים לחלק מריחואנה רפואית'.
עומרי פריש: הם לא קוראים את הדוח של קופי ענאן, 35 עמודים.
עומרי פריש: הצעירים בני הנוער שומעים ואומרים שיש לחומר הזה תכונות מרפא.
עומרי פריש: לכן אני מבקש מכל מי שהולך לקבל צרחות, גם לסוגיה הזאת תיקחו בחשבון לא רק מה רוצה המבוגר להגיד, מה מבין הנער והילד.
עומרי פריש: דבר נוסף שאני רוצה להגיד לכם עוד פעם.
עומרי פריש: זה לא מקרה, ואני ביקשתי שהיום זה לא יקרה כאן אז בגללי זה לא קרה, שבכל הדיונים, כולל על מריחואנה רפואית, מגיעים כל החבר'ה של עלה ירוק והלגליזציה.
עומרי פריש: זה לא מקרה.
עומרי פריש: אם אתם זוכרים את הכתבה המפורסמת של אברי גלעד בטלוויזיה, מי שפתח את העיתון למחרת ראה שעלה ירוק הציעו לו לעמוד בראש המפלגה.
עומרי פריש: כלומר, אני רוצה שתדעו שכל מי שמנסה להכניס נציגות לכנסת ולא מצליח שנים רבות, מזהה את הפוטנציאל שמה שלא הצליח להיכנס מהדלת אולי יצליח להיכנס דרך החלון.
עומרי פריש: קחו את זה לתשומת לבכם, אחר כך תדונו על זה לאיזה כיוון שאתם רוצים.
עומרי פריש: דבר אחרון שאני רוצה להגיד, ודווקא בגלל שיש פה הרבה רופאים---
טלב אלסאנע: לכנסת מגיעים מסוממים מסוג אחר, לא מקנביס.
עומרי פריש: זה ציטוט לא שלי, אז אני ממשיך הלאה.
עומרי פריש: מגיעים אלינו בשנה האחרונה עשרות נפגעי מריחואנה רפואית.
עומרי פריש: אגב, אף אחד מהם לא עם מרשם מסודר, אני מתכוון במובן של בעיה שבאמת מופיעה באותה רשימת הבעיות, ואני רואה שכל מי שיש לו פה קליניקה פרטית עושה לי עם הראש ככה, שמופיעה ברשימה המפורסמת.
עומרי פריש: הזליגה שקרתה... בקיצור ולעניין, החבר'ה הבינו שיש פה חומר טוב, אז למה להשתמש בזבל?
עומרי פריש: באופן פרדוקסלי, למי שקרא את הכתבה ב-YNET, מן הסתם אתם מכירים את כל הספרות על הקנביס ועל האינטרסים הכלכליים והכל.
עומרי פריש: מי שקרא, חלק גדול מהטוקבקים של השבוע-שבועיים אחרונים, אתם יודעים מי פתאום הואשם באינטרסים כלכליים ובדפיקת מטופליו בחומר גרוע?
עומרי פריש: תיקון עולם, תראו איך מתהפך עולם, תקראו את כל הטוקבקים ואת ההאשמות, 'הם מונעים מאינטרסים כלכליים', 'הם מספקים חומר גרוע', 'לא כדאי'.
עומרי פריש: פתאום אלה שכל הזמן טענו שבגלל אינטרסים כלכליים לא מאשרים את הקנביס, הם היום המותקפים הראשונים על אינטרסים כלכליים.
עומרי פריש: אני לא מאמין, אני אומר לכם, מהיכרותי את מדינת ישראל, שיצליח פה מגדל אחד לגדל סמים בלי שיגיע מאחור איש עולם תחתון וינהל מאחורי הקלעים את הסיפור.
עומרי פריש: זה קרה לנו במחזור בקבוקי הפלסטיק.
עומרי פריש: אני לא רוצה להגיד את השם של המשפחה, כי אני לא רוצה להסתבך, אבל תנסו להיכנס לעולם הזה של הבקבוקים ותראו איזה רעיון אקולוגי נפלא, לא תהיה פה חווה, בעיניי, חקלאית אחת.
עומרי פריש: עכשיו אני אגיד משהו---
חיים אמסלם: את זה אתה אומר מדעתך האישית, שלא קשורה פה לחלק המקצועי של הטיפול בנפגעי סמים.
עומרי פריש: כל מה שאמרתי עד עכשיו, אם לא היה ברור, היה דעתי האישית.
עומרי פריש: אם זה לא היה ברור עד עכשיו, כל מה שאמרתי, כולל על כפר איזון, היה דעתי האישית.
חיים אמסלם: עובד שלך פה נהיה מנכ"ל תיקון עולם עכשיו.
עומרי פריש: נכון, היה פה בן אדם, בהתנדבות, שמסתבר שהוא בתיקון עולם, מישהו סיפר לנו את זה.