GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שאדי נלי: אני לא יודע בכלל אם בחברה הערבית מודעים לנושא של סמי פיצוציות, אני לא יודע, כי אף פעם לא שמעתי את זה בחברה הערבית, אבל זו תופעה, זו אחת התופעות שהכי מגיעות לכנסת, לוועדת הסמים, כי הם נחשבים לסמים חוקיים לכאורה, עד שהם מגיעים לוועדת הסמים בכנסת ושם עובר התיקון, ואז אותו עובד, ברגע שמתחילים להציף, התפקיד שלו להציף את התופעות שיש בשטח ואז כל המערכת עובדת ביחד.
שאדי נלי: ברגע שבן אדם כבר מגיע להתמכרות של סמים קשים, שם זה כבר אבוד.
שאדי נלי: אם אנחנו רוצים לעבוד, צריך להתחיל מלמטה, בסמים הקלים, במקומות הפשוטים ומשם להתקדם.
שאדי נלי: והשאלה, מעניין אותי לדעת מה העזרה שאתם יכולים להציע.
טלב אלסאנע: אין ספק שהפתרון הוא למצוא את המסגרות האלטרנטיביות, בזמן הפנאי של הצעירים, במקום שהוא יהיה בנרגילה, הוא יהיה במסגרות אחרות עם תכנים אחרים.
טלב אלסאנע: זה הפתרון.
טלב אלסאנע: אבל כאשר אין את המתנ"סים, אין תכניות, אין תכנים אלטרנטיביים, אז הזמן הזה מעודד את הנרגילות והתופעות האלה.
דוריה עבו עיטה: רק להוסיף עוד הערה, שמה שאמר הוא נכון, מה שמדאיג שילדים בכיתות ה' כבר מתחילים לעשן נרגילות וזה מדאיג כשאתה רואה אותם בבתי קפה.
עודה פאיק: אנחנו רוצים לשמוע את מנהלת לשכת הרווחה.
בוהייסה מסארוה: אני אדבר בקצרה.
בוהייסה מסארוה: אני מצטרפת לברכות.
בוהייסה מסארוה: אני שמעתי את כל ההיבט המניעתי בשימוש בסמים, את ההיבט הטיפולי אני פחות שמעתי כאן.
בוהייסה מסארוה: אני רוצה להדגיש שאדם המכור לסמים יכול להרוס עולם שלם מאחוריו מעצם זה שהוא פגוע.
בוהייסה מסארוה: אנחנו חייבים שיהיו לנו ממש מרכזים לטיפול ומניעת שימוש בסמים, מה שלא קיים אצלנו.
בוהייסה מסארוה: בעיריית טייבה חייבת להיות תחנה לפחות לטיפול בנפגעי סמים, אין לנו, בעובדים צריך להיות עובדים סוציאליים, אני לא רוצה עובדים סוציאליים בלי תקציבים, בלי תחזוקה, בלי מבנים ובלי תשתיות, כי מה שאמר ראש העיר, אכן יש לי תקנים במחלקה אבל זה לא שווה גרוש כי אני לא יכולה לאייש אותם.
בוהייסה מסארוה: אין לי מקום להפעלת הפונקציה של אותו עובד וזה ממש גורם שחוסם אותי ואני לא יכולה להתקדם מטר אחד קדימה.
בוהייסה מסארוה: לכן אני חושבת שצריכים לשים דגש גם על ההיבט הטיפולי.
בוהייסה מסארוה: מאחורי הנערים האלה שאנחנו עובדים איתם יש גם משפחות, צריך לעבוד גם עם המשפחות ברמת המחלקה והעובדים הסוציאליים, כי לא שווה ילד, מה שלא תשקיע בו בבית הספר, אחר הצהריים הוא יחזור הביתה לאבא מכור לסמים ולמשפחה הרוסה, אז לא עשית כלום.
בוהייסה מסארוה: צריך להשלים את המעגל.
בוהייסה מסארוה: חצי מהדברים צריך להשלים, היבט טיפולי, היבט משפחתי שצריכים גם השקעה.
בוהייסה מסארוה: עוד פעם, אני לא רוצה תקן בלי כל ההוצאות הנוספות לתקן הזה.
בוהייסה מסארוה: זה מה שרציתי להגיד.
קרן רוט איטח: אני רוצה להתייחס לדברים שנאמרו ואני רוצה להודות על דבריך על הנכונות לעסוק בתחום הזה.
קרן רוט איטח: אני שמחה שהרשות למלחמה בסמים גם הצטרפה לעשייה פה בנושאים האלה, אבל עד לפני שישה חודשים משרד החינוך ובתי הספר עשו עבודה בנושאים האלה, כולל בנושא של מניעת עישון, שהוא נושא מאוד מרכזי ומעסיק אותנו מאוד.
קרן רוט איטח: לא מזמן הייתה גם תחרות בין בתי הספר בנושא של תכניות מניעה, בנושא של מניעת עישון, כשמה שצריך להבין, הוצגה פה עבודה באמת של חד פעמי, כאיזה שהוא יום שיא, אבל אין תחליף לעבודה שהיא עבודה תהליכית ולעבודה מתמשכת ולאורך זמן.
קרן רוט איטח: גם כשעושים עבודה על כישורי חיים, כישורי חיים בסופו של דבר משפיעים וקובעים אם מתבגר או נער יבחר בשימוש בסמים או שיבחר בעישון או שיבחר להתמודד בדרכים אחרות.
קרן רוט איטח: לכן לא הייתי ממעיטה בערך של כישורי חיים, אלא נהפוך הוא, אם בית ספר עושה את כישורי חיים לפי המתווה ולפי התכנית המתבקשת מבחינה התפתחותית והוא גם מקדיש את הפרקים הרלוונטיים בנושא של שימוש בחומרים, אז הרווחנו בגדול.
קרן רוט איטח: לשאלה מה עוד ניתן לעשות, בעיניי מה שניתן לעשות זה החיבור והאמירה המאוד חד משמעית של המבוגרים בסיפור הזה.
קרן רוט איטח: באמירה של מבוגרים אני מתכוונת לאנשי חינוך, אני מתכוונת למנהיגות המקומית, לך, ראש העיר, לעבודה עם ההורים שהיא מאוד משמעותית, במיוחד בהקשר של עישון, בהקשר של עישון נרגילות, ואם אנחנו פה נשכיל לחבר ולשלב ידיים בין כל הגורמים בקהילה, בתוך החינוך הפורמלי, אנחנו נצליח.
קרן רוט איטח: ואני כן חושבת שלמורים יש משמעות וחשיבות באיתור של ילדים שמעורבים בשימוש בסמים וכן יש תפקיד מאוד רלוונטי, בסופו של דבר המורה שם לאורך כל היום.
קרן רוט איטח: זה מאוד מורכב, זאת עבודה מאוד גדולה אבל זו חייבת להיות אמירה מלמעלה של מה אנחנו מצפים מאנשי חינוך, מה אנחנו רוצים מאנשי חינוך, כך שפה האמירה שלך היא מאוד חשובה.
קרן רוט איטח: אני רוצה לציין שבתוך בתי הספר יש מובילים בית ספריים, מב"סים, שהתפקיד שלהם להוביל את העשייה בתחום של מניעת סמים ואלכוהול והם מתוקצבים על ידי משרד החינוך.
קרן רוט איטח: לצערי בתיכונים אין מב"סים- - -
טלב אלסאנע: בתיכונים בטייבה מה המצב?
קרן רוט איטח: בארבע חטיבות ביניים יש מב"סים, בתיכון, לצערי, אין מב"סים השנה, בשנה הבאה יש כוונה למנות מב"ס, אם תהיה פה אמירה שלך ושל מחלקת החינוך לתוך בתי הספר שגם בתיכונים ימנו מב"ס.
קרן רוט איטח: זה משאב שלא ממומש, למשל, שלא מנוצל, שלא לדבר על משאב של השתלמויות למב"סים, השתלמות לחדרי מורים ותקציבים שמועברים, אמנם קטנים אבל גם תקציבים שמועברים לבתי הספר למימון פעילות שהיא פעילות חוץ.
קרן רוט איטח: כך שאם נשכיל להביא משאבים ולעשות את התכנית שהיא תכנית כוללנית משותפת עם הרשות למלחמה בסמים ו'עיר ללא אלימות', בעיניי אנחנו נוכל להתקדם.
נאסר אבו סאפי: אני אשלים את מה שנאמר כאן על ידי קרן, שהמשאב של בני הנוער ביישובים, במיוחד ביישובים ערביים זה בית הספר.
נאסר אבו סאפי: ילד נמצא כמעט 10 חודשים, נכון שזה 15% מהזמן של כל תלמיד בתוך בית ספר אבל זה זמן איכות.
נאסר אבו סאפי: על אף שמחקרים מראים ש-85% מהזמן הוא מחוץ לבית הספר, ועל זה אני אגיד מילה, אני מדבר על 15% בתוך בית ספר, מהגן עד י"ב, שזה זמן איכות עם לגיטימציה, עם כוח ועם אכיפה, ועם כל אנשי המקצוע ועם כל החשיבה של משרד החינוך ומוסדות אחרים.
נאסר אבו סאפי: מכאן אני רוצה להמליץ, ולהדגיש ולהאיר בפני כולנו שבאמת אם זה המב"ס בחטיבה, למה זה לא קורה בתיכון?
נאסר אבו סאפי: זו שאלה ואתגר לאנשי החינוך, אם זה העירייה וראש העיר, להביא לכאן, למה זה לא קורה?
נאסר אבו סאפי: שיהיה מחר.
נאסר אבו סאפי: שנית, יום אחד, אסרא, זה מבורך, אבל אני הייתי מנהל בית ספר ואת האירועים האלה תמיד עשינו באירוע שיא לעבודה שנתית מתמשכת יומיומית תהליכית.
נאסר אבו סאפי: זה אחלה יום אבל על בסיס ימים ארוכים ושעות וסדנאות בתוך המאגר והמארג של בית הספר.
נאסר אבו סאפי: כמו שיש מתמטיקה, צריך להיות כזה דבר בתוך המערכת, לצד החינוך הלא פורמלי והפורמלי בתוך בית הספר.
נאסר אבו סאפי: גימ"ל, לגבי שילוב מעגלים.
נאסר אבו סאפי: שילוב המעגלים שאני מתכוון אליו זה הפורמלי והלא פורמלי, מה שקורה בבית ספר משמונה עד שתיים, ומשתיים עד שמונה בערב, ולאחרונה טרחנו בפתיחת היחידה לקידום נוער ויש כאן מנהלת טובה שעושה עבודה רצינית והיא רק בתחילת הדרך, ודאי וודאי יש לך עוד הרבה מה לעשות.
נאסר אבו סאפי: במצגת של וליד ראינו שמקרב הנוער הלומד, שאלתי, מה קורה עם אלה שהם לא לומדים ש-4.5% נשרו, הם לא בתוך השקופית או כן בתוך השקופית?
נאסר אבו סאפי: הנער הזה הוא המסוכן יותר, הוא הפוטנציאל יותר לסמים.
נאסר אבו סאפי: הערה שנייה, העישון הוא קודם, אמרו כאן שאצל ערבים המקדם הוא השתייה, אני אומר שזה מתחיל בעישון.
נאסר אבו סאפי: כמורה וכמנהל, זה מתחיל בסיגריות בתוך החצרות ובפינות של בית ספר תיכון וחטיבה והשתייה מגיעה בטיולים השנתיים- - -
קריאה: וגם נרגילה.
נאסר אבו סאפי: והנרגילה הורגת, כך ששילוב המעגלים- - -
קריאה: למרות שזה לא אסור- - -
טלב אלסאנע: זה עניין של חינוך, גם הסברה זה דבר מאוד חשוב, לא רק המשטרה צריכה לטפל בזה.
נאסר אבו סאפי: אני ממליץ כאן שהיחידה לקידום נוער, שיהיה לה הרבה- - - בעיר של 43,000, הגיע הזמן שיהיה כאן מערך שייקח את זה ביתר רצינות.
עודה פאיק: אני אגיד לך משהו ובצניעות, זה שקידמנו את הפרויקט הזה וזה שקידמנו את פרויקט 'עיר ללא אלימות' זה- - -
טלב אלסאנע: זה כל הכבוד, זה דבר חשוב.
עודה פאיק: זה מצביע על עשייה.
אינס נטור: אני מדריכה מחוזית, אני רוצה לדבר על משהו שחבר הכנסת טלב אלסאנע הזכיר, עמיתים שמשפיעים על עמיתים.
אינס נטור: אני מקיימת כל שנה שני סמינרי עמיתים.
אינס נטור: ההיענות בטייבה, אני צריכה להגיד את זה, היא 100%, ארבעה בתי הספר משתתפים, חטיבות הביניים.
אינס נטור: אני גם מזדהה עם מר עוואידה ג'בארה, הקושי הוא בלגייס אנשי מקצוע.
אינס נטור: כדי שאני אגייס יומיים רצופים תלמידים שמשתתפים שהם אחר כך צריכים ללכת ולפתח את הנושא בכיתות שלהם והם נחשבים תלמידים מובילים, זה נקרא סמינר עמיתים, והם כן מקיימים את השיעורים בתוך בתי הספר, אבל כדי שאני אקיים יומיים כאלה אני מזמינה מרצים ממג'דל כרום, מסחנין, באזור פה אין אנשי מקצוע מספיק שיכולים לתת הרצאות מקצועיות מובנות.
אינס נטור: זה חוסר שצריך לטפל בזה, גם העירייה, גם משרד החינוך.
אינס נטור: אני מדריכה על 32 בתי ספר מלוד, רמלה, עד כפר ברא בשבע שעות.
אינס נטור: אני חושבת שצריך להקצות עוד שעות לנושא הזה.
אינס נטור: זה חסר.
אינס נטור: אתה רצית לשמוע על דברים שחסרים, זה חסר.
אינס נטור: חשוב לי גם לציין, אני אמרתי את זה ואני מדגישה את זה, ההיענות בטייבה היא 100%, אנשים פה רוצים לעבוד, לא מטייחים.
אינס נטור: אני גם מקיימת תחרות בנושא מרכזי למידה לעישון, זה שנתיים בתי הספר בטייבה מקבלים מקום ראשון.
אינס נטור: בשנה שעברה בית ספר אלמג'ד עשו עבודה מאוד טובה והשנה בית ספר אלחווא- - -
קריאה: בשנה שעברה הם זכו בתחרות ארצית.
אינס נטור: כן.
אינס נטור: הם גם משתתפים בתחרויות ארציות, המנהלים מעורבים, ראש מחלקת חינוך תמיד מסיע אותם ותומך בהם.
אינס נטור: פה בטייבה, אם אני משווה לשאר היישובים, זה אחרת, זו היענות במאה אחוז.
עודה פאיק: תודה רבה על הקומפלימנט.
נאסר אבו סאפי: בכל המקצועות אנשי מקצוע חסרים בטייבה, שיילכו ללמוד ויהיו כאן, במקום שיהיו 4,000 מורות ומורים ללא עבודה.
שאדי נלי: הם יכולים ללמוד המון, אבל כל עוד למורים אין התערבות אחר הצהריים, יכולים להיות כל טייבה מומחים לסמים אבל זה לא יעזור אם אין מסגרות.
שאדי נלי: צריך שיהיו מסגרות, צריך שזמן הפנאי יהיה מלא.
שאדי נלי: כולנו יכולים להיות מומחים לסמים, אבל מה זה יעזור אם לנוער אין מה לעשות בזמן הפנאי שלו.
עודה פאיק: תקשיב טוב, נאסר, מי שצריך לבוא בטענות למשרד החינוך זה אנחנו ולא אתם.
עודה פאיק: אתם צריכים לספק את הסחורה.
עודה פאיק: הועלו פה הרבה דרישות והרבה טענות למשרד החינוך ואנחנו מצפים שתצאו מפה ותפתרו את הבעיות.
סוהילה עוביד: אין לי כל כך הרבה מה להוסיף כי דיברו ב- - - מנהלת חדשה, יש לי חוסר בעובדים, אני עובדת לבד, יש לי 26 נערים, גייסתי תוך חודשיים וחצי לבד.
סוהילה עוביד: אני מוסרת תודות לקב"סים שבאמת שיתפו פעולה איתי ועזרו לי, נתנו לי רשימות לנערים נושרים בבית הספר, בעזרתם יכולתי לתקשר עם המשפחות ועם הנערים ואני רואה את התגובות של המשפחות, להגיע ליחידה ואיך אחד מבני המשפחה אומר לי, 'אני מופתע, לפני עשרים שנה כשנשרתי מבית הספר לא היו כל כך פעילויות ומי שיתפוס אותי ויחזק אותי ויוסיף לי כל כך הרבה מענים'.
סוהילה עוביד: אז אני רואה הרבה תגובות מהנערים, הרבה מבני המשפחה.
סוהילה עוביד: החוסר היחיד זה שחסר לי מדריך.
סוהילה עוביד: כמישהי שיש לה 26 נערים ועובדת לבד זה מאוד קשה, גם לערוך ביקורי בית, גם לתקשר עם הנערים, גם להזכיר להם את שעות הפעילות, גם לעשות להם סדר ותכניות.
אילן שמש: את תקבלי מדריך.
סוהילה עוביד: תודה.
אילן שמש: סליחה, את תקבלי תקציב למדריך ואתם תמצאו את המדריך.
סוהילה עוביד: תקציב כן, אני רוצה מדריך בפועל.
עודה פאיק: יש לי מדריך בשבילך.
אילן שמש: האמת, כל הכבוד לכם.
אילן שמש: אתם הגשתם בקשה לקול קורא, הקמתם יחידה, זה לא פשוט.
סוהילה עוביד: אני רק רוצה לומר משהו קטן בקשר לתקציב.
סוהילה עוביד: אני מודה לעירייה שעזרו לי במיקום, ב- - -
אילן שמש: כמה מורים יש לך?
סוהילה עוביד: יש לי שישה.
אילן שמש: ביחידה לקידום נוער יש לה שישה מורים שמלמדים שם, יש לה תכניות ופרויקטים, מה שיקרה עכשיו זה שיהיה מדריך, זה יוכפל כי מה לעשות- - -
קריאה: ככל שעובדים יותר, אז מכפילים יותר.
קריאה: אבל ברגע שאתם לא עובדים, אז לא צריכים.
אילן שמש: לא, לקב"סית יש סוף סוף מישהו שהיא יכולה להפנות אליו, כלומר מהבחינה הזו זה יתרון גדול וכל הכבוד שהרמת את הכפפה, זה לא פשוט לעירייה, כי הם היו צריכים למצוא מקום, הם היו צריכים לתת מאטצ'ינג- - -
קריאה: והכול בחצי השנה האחרונה.
אילן שמש: הם היו בסדר.
עודה פאיק: עברנו מלחמות, אבל זה- - -
אילן שמש: יש לי יישובים שלא עמדו בזה.
סוהילה עוביד: אני הבטחתי להגיע ל-80 נערים עד תחילת השנה הבאה.
סוהילה עוביד: אני מבקשת מכולם שירשמו את זה, כי אני מבטיחה ומקיימת, רק שיהיה- - -
עודה פאיק: פהימה.
פהימה בראנסי: אני מנהלת התכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון בטייבה.
פהימה בראנסי: אני כבר שנתיים בתפקיד, אבל אחרי המיפוי שנעשה פה ב-2010 יצא שיש לנו 34% מטייבה ילדים ונוער בסיכון, לא הצלחנו להפעיל את כל התכניות וזה מכיוון שיש בעיות עם הגזבר, כמו שהסביר מר פאיק, ואז כשהגיע מר פאיק הוא זירז את העניינים, הוא דיבר איתם והתחלנו לעבוד בתכנית.
פהימה בראנסי: יש לנו כמה תכניות של שפ"י שעובדות, הדרכת הורים, דלת פתוחה, שעבדאללה במקרה עובד בתכנית.
פהימה בראנסי: יש לנו שלוש תכניות שעובדות בטיפות חלב, יש לנו מעגן שעובד- - -
עודה פאיק: סליחה שאני קוטע.
עודה פאיק: אתם מציגים כאילו הכול ורוד.
פהימה בראנסי: אני אגיע לזה.
פהימה בראנסי: יש לנו חדרי שלווה שעובדים גם בתכניות, אבל יש לנו בעיה.
פהימה בראנסי: יש לנו גם קבוצת נערות ב- - - וגם יש ממתינות ב- - -
בוהייסה מסארוה: אני רציתי לחדד משהו.
בוהייסה מסארוה: אנחנו לא בחרנו בתכניות הכי מתאימות לטייבה, אנחנו בחרנו בתכניות שאנחנו יכולים ליישם.
בוהייסה מסארוה: למה אני מתכוונת?
בוהייסה מסארוה: תכנית שנדרש מקום להפעיל אותה, ירדנו מזה כי אין את המקום, אז בחרתי בכל מיני קבוצות פה ושם, וזה לא עונה על הבעיה, זה לא המענה שאני צריכה.
בוהייסה מסארוה: אני רוצה לחדד פה את הדברים שאמרתי קודם, שאין לי בעיה, בדרך כלשהי אני משיגה תקנים מהמשרדים השונים, אני מתכוונת למשרד הרווחה, אני יכולה להשיג תקנים, יש עכשיו את הרפורמה שהם יכולים לתת בשפע תקנים למחלקות הרווחה, הבעיה שלי שאנחנו נמצאים ברשויות מאוד חלשות.
בוהייסה מסארוה: ממשלת ישראל צריכה להתייחס לזה בכובד ראש, שאם אתה מגיע למקום חלש ואתה אומר לו 'אני נותן לך את התקנים', אז הוא יגיד לך 'אני לא יכול להשתתף במאטצ'ינג, אני לא יכול להשתתף בהוצאות השוטפות ואני לא יכול לתת את התשתית הפיזית', אז אתה יורד מהתקינה ולאן זה הולך?
בוהייסה מסארוה: זה הולך לרשויות החזקות שהן כן יכולות לממש את הדברים האלה.
טלב אלסאנע: אנחנו מודעים לבעיה הזו.
בוהייסה מסארוה: ואז מי שעני הופך להיות יותר עני ומי שעשיר הופך להיות.
בוהייסה מסארוה: ..
בוהייסה מסארוה: עוד דבר, העלו פה את הבעיה של כוח אדם, אין לנו שום בעיה של כוח אדם, טייבה מביאה אנשים עם מגוון רחב של מקצועות, הבעיה שבגלל כל התנאים מסביב, כי עובד שמגיע לעיריית טייבה קודם כל שוקל איך זה משתלם לו מבחינת השכר, אם המקום יציב או לא יציב, אני שומעת את החששות, מה יקרה בעוד שנה, מה יקרה בעוד שנתיים בטייבה.
בוהייסה מסארוה: אם המצב בעיריית טייבה לא יתייצב אז אף עובד לא יגיע לעבוד כאן, כמו שהיה קודם.
פהימה בראנסי: בתכניות שלנו, של שקל נגיד, יש לנו ממילא תקציב, אז אפשר לנצל מהתקציב, הם לא נותנים לנו, רק תקציב לכוח אדם ולפעמים זה לציוד, אבל זה כל הזמן רק בכוח אדם.
פהימה בראנסי: לפעמים יש לנו תקציב שאנחנו יכולים לנצל, יש לנו עכשיו מרכז נוער יישובי שאנחנו חייבים להפעיל אבל יש לנו בעיה בשיפוצים, זה עולה 20,000 שקל, שיפוץ המקום, בתכנית של מרכז נוער יישובי לא קיים שם סעיף שמשתתפים בשיפוצים, אבל בעירייה כמו עיריית טייבה, במצב כזה, שיעזרו לנו, שייתנו משהו חריג, ליישוב שמאוד צריך את המקום הזה, להפעיל את מרכז הנוער היישובי, שזה נותן מענה ל-100 נער ונערה וזה מגיל 12 עד 18, אז שבאמת ייתנו לנו את החריג הזה שננצל את התקציב שקיים, שזה 250,000, את ה-20,000 חד פעמי.
עודה פאיק: תודה רבה.
טלב אלסאנע: לסיכום של הישיבה אני מתרשם.
טלב אלסאנע: אני באמת רוצה לציין את ההתרשמות החיובית מכל הגורמים שעוסקים במלאכה.
טלב אלסאנע: שמעתי את האופטימיות של מפקד תחנת המשטרה בטייבה ויושב ראש הוועדה הממונה, מר פאיק עודה, שאני מעריך, אני גם אופטימי לאחר שאני שומע את האנשים שעוסקים במלאכה, שמצביעים גם על מגמה חיובית אבל גם מראים רצון טוב ורצון עז לקדם ולשנות את המציאות למציאות טובה יותר למרות שמדובר בפרק זמן שהוא קצר יחסית.
טלב אלסאנע: למשל אסרא, בתקופה קצרה, סוהילה ואחרים, אני רואה שלמרות פרק הזמן הם כבר מגבשים תכניות, הם רצים, הם מנסים לקדם ויש להם גם דרישות וגם תביעות וזה דבר חשוב.
טלב אלסאנע: קודם כל הרצון ולהאמין במה שעושים והרצון לשנות את המציאות למציאות טובה יותר.
טלב אלסאנע: הוועדה במסגרת הביקור היום רואה חשיבות רבה להדגיש את הפעילות הלא פורמלית, גם מבחינת המסגרות, גם מבחינת התכניות, גם מבחינת התכנים וגם מבחינת התקצוב של הפעילויות האלה ויש צורך לזרז הקמת המבנה של שירותי הרווחה כדי שהמקום יתאים לקדם את התכניות.
טלב אלסאנע: אני לא רואה שום סיבה לעכב תקצוב על מנת להתחיל את הבנייה כדי שיהיה המקום המתאים.
טלב אלסאנע: המגמה של הפעילות המערכתית והקשר שאני מתרשם בין המשטרה לבין הקהילה, זה צעד מאוד חשוב, זה מספק גם תחושת ביטחון אישי וגם מערכת היחסים החיובית בין הקהילה לבין המשטרה.
טלב אלסאנע: אני אמליץ גם בפני הרשות למלחמה בסמים וגם בפני משרדי הממשלה השונים לתקצב עניין של שיפוץ של מרכז הנוער היישובי, או פעילויות אחרות, העניין של התקציב לפעילות של מתאמת המלחמה בסמים.
טלב אלסאנע: אני חושב שמדובר בסכומים קטנים, אפשר לגייס אותם, אנחנו נמליץ בפני הגורמים הרלוונטיים.
טלב אלסאנע: בטייבה, צריך להדגיש ולשים הדגש מיוחד, כאשר אנשים רוצים, צריך לעזור להם כדי לקדם ולהתקדם, ואם אנחנו חשים שיש אווירה אחרת צריך לתמוך ולתת את הגיבוי למנהיגות המקומית ולרצון כדי להתקדם.
טלב אלסאנע: אני חושב שזה אינטרס גם של טייבה אבל גם אינטרס של השלטון המרכזי לעזור ולתמוך בפעילות המבורכת שאתם עושים.
טלב אלסאנע: אנחנו נקיים ישיבת מעקב של הוועדה למלחמה בסמים בכנסת, נזמין את משרד האוצר וגם משרדים נוספים שלא הגיעו היום כדי לשמוע מהם מה עושים למען טייבה, מה עושים למענכם, מנהלי מחלקות, אגפים, שיש להם תכניות, יש להם רעיונות ולא מקיימים אותם ולא מיישמים אותם, לא בגלל חוסר רצון אלא בגלל חוסר במשאבים.
טלב אלסאנע: אנחנו נדאג שאתם תקבלו את המשאבים לקיים את הדברים שאתם מאמינים בהם.
טלב אלסאנע: אני מאחל הצלחה לטייבה ולכם במלאכה, תודה רבה.
טלב אלסאנע: באמת תודה רבה על מה שאתם עושים.
עודה פאיק: נגיד מילה טובה לחבר הכנסת שטרח, הגיע, שמע אתכם.
טלב אלסאנע: אנחנו ממשיכים במרכז הגמילה בטייבה.
עודה פאיק: מגלה נכונות לעזור לכם, תודה רבה.
עודה פאיק: סיור במרכז גמילה
טלב אלסאנע: לפני שנים רבות הייתה יוזמה לתת מענה ולו חלקי לאנשים שזקוקים לאשפוזים וגם מרכז גמילה.
טלב אלסאנע: איך זה נקרא היום?
יחיא איהאב: זה משולב.
יחיא איהאב: אנחנו מרכז גמילה וגם קהילה.
יחיא איהאב: גמילה פיזית וממשיכים בקהילה.
טלב אלסאנע: אז אולי נשמע ונסתכל על מה אתם עושים, על המטופלים, תקנים, גם בנושא של הצלחות, גם בעיות, וסקירה, ואחר כך אם צריך נעשה סיור קצר ונדבר.
טלב אלסאנע: אני מצטער שהזמן שלנו קצר כי הישיבה בעירייה ארכה יותר מדי זמן, אז נשתדל למצות ולנצל את הזמן בצורה איכותית ויעילה.
יחיא איהאב: אוקי.
יחיא איהאב: ברוכים הבאים, אהלן וסהלן, אנחנו מברכים את חבר הכנסת טלב אלסאנע, את חברי הוועדה, את כל האורחים הנכבדים, את המפקח של משרד החינוך, מר מוטי, את המפקח של משרד הרווחה, מר שלמה, אהלן וסהלן, ברוכים הבאים, גם אסרא שהיא גם מתאמת סמים והייתה פה בביקור כמה פעמים, משהו חדש שלא היה לנו כבר שנים, שמישהו מגיע מהתחום הזה.
יחיא איהאב: מר טלב, גם אותך אנחנו מכירים הרבה שנים, היינו גם בוועדות קודמות שהיית גם יושב ראש, עזרת בהרבה נושאים.
יחיא איהאב: אנחנו קודם כל אומרים אהלן וסהלן, כל בן אדם שמגיע לפה, לא משנה אם הוא בא להגיד שלום או בא לבקר, אהלן וסהלן, כי זה גם נותן לנו תמיכה ונותן לנו כוח להמשיך את הדרך, כי אנחנו עובדים בתחום שהוא מאוד קשה, תחום שוחק, ואנחנו זקוקים לתמיכה של אנשים כמוך שבאמת יבואו, ייתנו יד, יעודדו אותנו להמשיך את הדרך.
יחיא איהאב: בעיית השימוש בסמים היום היא בעיה מאוד לחוצה, גדולה ולוקחת כל מיני ממדים חדשים.
יחיא איהאב: אם פעם הייתה בעיית שימוש בהרואין, היום אנחנו נתקלים בתופעה חדשה, צעירים שמשתמשים בסמים, שימוש בממריצים, שימוש בכל מיני חומרים פסיכו אקטיביים.
יחיא איהאב: עידן חדש, ממש עידן חדש של שימוש בסמים.
יחיא איהאב: תופעה נוספת, הזמינות של הסמים.
יחיא איהאב: היום, אתה תשמע גם ממטופלים, עד כמה קל להשיג את הסם.
יחיא איהאב: כמו שאתה מתקשר להזמין פיצה, היום אתה יכול להשיג סם.
יחיא איהאב: הזמינות של הסם היא בעיה שאנחנו נתקלים בה מאוד חזק.
יחיא איהאב: כל מטופל בכל רגע ובכל מקום יכול להשיג סם מתי שהוא רוצה, מה שלא היה בעבר.
יחיא איהאב: זו תופעה מדאיגה, מדאיגה מאוד.
יחיא איהאב: מרכז אלפטאם הוא מרכז שעובד כפנימייה טיפולית באישור של משרד הרווחה, והרשות למלחמה בסמים, עובד כפנימייה טיפולית, מרכז שנקרא מרכז משולב.
יחיא איהאב: מה זה מרכז משולב?
יחיא איהאב: שעושה גם גמילות פיזיות, גמילה פיזית מסמים ולאחר מכן המטופל ממשיך בטיפול לשנה במסגרת של קהילה טיפולית בליווי צוות רב מקצועי, שזה להקנות לו דרך חיים חדשה, לתת לו כלים להתמודד עם הניקיון שלו, עם הבעיות שלו בחברה ולחזור למשפחה שלו ולחברה שלו כשיש לו את הכלים ואת היכולת לא להשתמש בסמים ולטפל בבעיות שלו.
יחיא איהאב: הטיפול בקהילה נמשך שנה לאחר מכן יש לנו עוד פרויקט חדש, הוסטל שיקומי, עוד שישה חודשים שהמטופל נמצא בדירה, עצמאי, יוצא לעבוד, ואז בודקים באמת איך הוא מתמודד יותר בחיים מחוץ לקהילה.
יחיא איהאב: המטופלים פה הם כמובן בוגרים, מעל גיל 18, מכל המגזר הערבי, מהדרום עד הצפון.
יחיא איהאב: תנאי קבלה – אנחנו מנסים אפילו להקל בתנאי קבלה כמה שיותר.
יחיא איהאב: המרכז מאושר ל-45 מכסות טיפול.
יחיא איהאב: יש לאחרונה תופעה מאוד מדאיגה, אני גם עכשיו שמעתי מדר' מוטי שהתפוסה לא מלאה ברוב המקומות, לא קל היום להביא מטופלים לטיפול.
יחיא איהאב: זו גם תופעה מדאיגה.
יחיא איהאב: מטופלים נתלים על כל מיני דברים, הם לא רוצים לבוא לטיפול, הם לוקחים כל מיני חומרים, מתדון, סובוטקס.
יחיא איהאב: יש ירידה במספר המטופלים שפונים לטיפול.
יחיא איהאב: זאת גם תופעה מאוד מדאיגה לאחרונה.
טלב אלסאנע: איך מטופלים מגיעים למרכז?
יחיא איהאב: מטופלים היום מגיעים למרכז בכמה דרכים.
יחיא איהאב: יכול לפנות מישהו באופן אישי, לבוא, נעשה לו פה הערכה, בדיקה רפואית, דוח סוציאלי, מתאים?
יחיא איהאב: מקבלים אותו.
יחיא איהאב: יש הרבה גם שמגיעים דרך שירות מבחן, מישהו שנמצא במעצר ומביאים אותו כחלופת מעצר.
טלב אלסאנע: מה אחוז אלה מסך כל המטופלים?
יחיא איהאב: יש לנו היום מעל 45% מהמטופלים שהם בחלופות מעצר דרך שירות מבחן ואחוז ההצלחה הגדול הוא בקרב אלה שמגיעים לחלופת מעצר דווקא, כי השוט המשפטי באמת עוזר לאנשים האלה.
יחיא איהאב: זאת הזדמנות גם להמליץ ליושב ראש הוועדה היום שבאמת יתחיל לחשוב על טיפול כחובה, לא רק מי שיש לו צו משפטי, אלא אנשים שמסתובבים בחוץ, להתחיל לחוקק חוק שאנשים באמת יגיעו לטיפול ולהכריח אותם להיות בטיפול.
יחיא איהאב: כי השוט המשפטי באמת עוזר להרבה אנשים- - -
טלב אלסאנע: ידוע ש-50% מהצלחת הטיפול זה הרצון של המטופל, אם הוא לא רוצה, שום דבר לא יעזור.
יחיא איהאב: אבל אם יש מה שנקרא אצלנו באמת תופעה, בן אדם שמגיע דרך שירות המבחן, כחלופת מעצר- - -
טלב אלסאנע: זה הצטרפות שני המקרים, גם הרצון וגם האיום.
יחיא איהאב: הוא כבר מתחיל, פתאום פעם ראשונה שלושה חודשים הוא נקי, הוא מתחיל לחוש מה זה ניקיון ואז כל הראש שלו משתנה, מתהפך.
יחיא איהאב: אתה תשמע היום מאנשים שנמצאים פה, מה עשה להם הטיפול.
מוטי שמושקביץ': אגב, בארצות הברית יש טיפול- - - בטיפול במתמכרים.
יחיא איהאב: יש, בארץ אין.
טלב אלסאנע: בכל המכורים או בשכבה מסוימת במצב מסוים?
מוטי שמושקביץ': אין לי תשובה ברורה בקשר לכל המדינות, אבל אחוז מכובד מהמדינות בתוך ארצות הברית יש טיפול- - -
טלב אלסאנע: נקיים דיון, זו סוגיה מעניינת.
יחיא איהאב: זו הזדמנות להציג את הצוות, יש את אחמד, עובד סוציאלי, אלון הוא עובד סוציאלי במרכז, איימן הוא המנהל האדמיניסטרטיבי שלנו, איהאב מנהל המרכז, יושב לידך שייח' חאלד נאשף, הוא יושב ראש העמותה.
יחיא איהאב: הצוות כולל עובדים סוציאליים, מדריכים חברתיים ולמכורים נקיים, מטפלים באמנות, רופא, אח, ויש לנו גם פרויקט של לימודים.
יחיא איהאב: שאלת על אחוזי הצלחה.
יחיא איהאב: השאלה ששואלים מה היא הצלחה.
יחיא איהאב: יש מטופלים שמגיעים היום, חודש ימים נמצאים באשפוז וממשיכים בניקיון, אנחנו לא יכולים לעקוב אחריהם, אבל יש לנו מעל 40% מהמטופלים שמסיימים שנה טיפול ומצליחים להיות בטיפול.
יחיא איהאב: זה לא אומר שיש לנו הצלחה של 40%, יכול להיות גם יותר, כי יש הרבה מטופלים שהם פה חודש אבל אנחנו לא יכולים לנהל מעקב אחריהם כי מפנים אותם ליחידות, מפנים אותם לכל מיני דברים ואנחנו לא יכולים לנהל שום מעקב אחרי אותם מטופלים.
יחיא איהאב: אבל אנחנו עובדים גם בשיטה של מעקב אחרי בוגרים שמסיימים פה טיפול.
יחיא איהאב: הם מגיעים כל שבוע, גם אחרי שהם מסיימים קבוצה טיפולית.
יחיא איהאב: אנחנו מאמינים שהמטופל שמתנקה צריך להמשיך כל הזמן להיות בקשר טיפולי ולא לשכוח איפה הוא היה ולא לשכוח שהוא חייב להמשיך בטיפול.
יחיא איהאב: אם נדבר קצת על המגזר הערבי, היום אנחנו מקבלים אוכלוסייה מכל גווני החברה, חברה עירונית, חברה כפרית, מהמגזר הבדואי, המגזר הדרוזי, המגזר הנוצרי וידוע שהאוכלוסייה הערבית היא אוכלוסייה שמתאפיינת יותר במופנמות ובעבודה במרכז אנחנו מנסים לתת מענה לאופי התרבותי של החברה הערבית, מה שמייחד איתנו, אופן המנהגים, התרבות, אופן קבלת הפנים, אופי החגים.
יחיא איהאב: לדוגמה עכשיו יש חודש רמדאן אז אנחנו גם מאפשרים למטופלים, מי שרוצה, לצום, לעשות את כל המנהגים, להביא את האוכל, כל הטקסים של החודש הזה ולתת למטופלים הרגשה של בית, כי חשוב מאוד למטופל שמגיע שירגיש שבאמת יש לו מקום חם, יש לו בית פה, שהוא יכול להרגיש נוח בשביל להתחיל לחשוף ולדבר על כל הרע שלו ואז אנחנו נותנים לו את המענה הטיפולי.
טלב אלסאנע: יש גם שיקום תעסוקתי?
יחיא איהאב: המטופלים פה יוצאים לעבודה שיקומית אחרי תשעה חודשים ובשלב מסוים הם חייבים לעבוד קבוע.
יחיא איהאב: היום אנחנו נמצאים בקשר עם כל מיני חברות כוח אדם, כל מיני מעסיקים שמוכנים להעסיק את המטופלים וללוות אותם בתהליך העבודה.
יחיא איהאב: ידוע שלהרבה מהם יש הרבה מקצועות אז אנחנו מנסים להחזיר להם את הכושר של העבודה ואז יוצאים מפה עם מקום עבודה.
יחיא איהאב: כל אלה שנמצאים בהוסטל, יש לנו היום תשעה מטופלים, כולם עובדים היום באזור וחוזרים למשפחות בכל סוף שבוע, ואנחנו מנסים גם לקראת הסיום של ההוסטל שגם אז הוא לא ייצא לפני שהוא מוצא מקום עבודה, אם זה בצפון או בדרום, ואז ישולב במקום עבודה.
יחיא איהאב: אנחנו מאמינים שלעבודה יש 80% מההצלחה.
טלב אלסאנע: אני מאמין שיש חשיבות גם למה שאתם עושים, העזרה גם למטופל, אבל גם השילוב עם המשפחה.
טלב אלסאנע: אתם בקשר עם המשפחה?
יחיא איהאב: אנחנו בקשר תמידי, המשפחות מגיעות פעם בשבועיים לפה לביקור, אנחנו עושים להם גם סדנאות, עושים להם מפגשי משפחות, הדרכות.
יחיא איהאב: חלק מהמטופלים מופנים דרך לשכות רווחה, אז גם העובד הסוציאלי ביחידה או במקום המגורים מטפל במשפחה, מכין אותם לחזרה של המטופל.
יחיא איהאב: זה חשוב מאוד, כי המטופל הוא בן אדם שהיה מושבת ולא מתפקד והאישה למשל לוקחת תפקידים של הבעל, אז פתאום הבעל רוצה לחזור, זה לא קל גם לאישה, זה לא קל למשפחה, אבא הרבה שנים לא היה, פתאום דמות חדשה נכנסת לבית, אלה הרבה דברים שצריך לעזור למשפחה איך להתמודד איתם, ואנחנו מנסים גם לתת למשפחות מענה.
יחיא איהאב: אני לא יודע אם מישהו בצוות, אלון, או אחמד, רוצה להוסיף גם בנושא של המשפחות?