GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חגית בוני נח: מבחינתם של החברה' הצעירים הם עושים אותו דבר.
חגית בוני נח: הם אומרים אנחנו לא פוגעים בעצמנו.
חגית בוני נח: אין כאן נזק מקנביס, כי הם במיוחד מתייחסים לסם הקנביס.
חגית בוני נח: זה הסם העיקרי של העולם שלהם.
חגית בוני נח: וגם אנחנו לא פוגעים בעצמנו וגם אנחנו לא פוגעים בחברה.
חגית בוני נח: הנה דוגמאות למשל – אני עושה עם העישון הכל.
חגית בוני נח: אגב, הם קוראים לזה עישון.
חגית בוני נח: אם הייתי מדברת אליהם והייתי אומרת להם – אתם משתמשים בסמים – הם אמרו מי משתמש?
חגית בוני נח: המשתמשים בסמים זה הנרקומנים, זה לא אנחנו.
חגית בוני נח: אנחנו מעשנים.
חגית בוני נח: לפעמים גם הייתי מתבלבלת וגם אמרתי את זה, האם אתה מתכוון לעישון סיגריה רגילה או לעישון משהו אחר.
חגית בוני נח: זו הטרמינולוגיה שלהם וזה קובע את האידיאולוגיה שלהם.
חגית בוני נח: למשל תחושת הנזק לפגיעה בחברה - - -
דודי גולד: רק סליחה, אני רק רוצה להגיד על זה משהו, כשסטודנטים אם נגיד יוצאים לאיזה דייט או משהו, ומישהו שואל את השני אם אתה מעשן, אז הוא צריך להסביר אם הכוונה לסיגריות או למריחואנה.
דודי גולד: הם כבר לא מבינים את השאלה.
חגית בוני נח: אוקי, הם לא משתמשים במילה "משתמש".
חגית בוני נח: זה כל כך נתפס אצלם נורמטיבי, שאת זה כאן אנחנו צריכים לשבור, ככה אני חושבת.
חגית בוני נח: הם גם אומרים – אנחנו לא עושים נזק לחברה.
חגית בוני נח: אפילו שאנחנו נוהגים, ואגב כל מי שראיינתי נהג תחת השפעה של קנביס, שמבחינתי זה היה חמור מאד.
חגית בוני נח: אבל הם אומרים, הנה תראו למשל מה אוהד אמר – "אני נוהג הרבה יותר טוב כשאני מסטול, אני שם לב יותר לדברים שסביבי.
חגית בוני נח: אני כביכול מסטול, אבל אני מרגיש שאני במצב תודעה שהוא אפילו יותר נורמטיבי יחסית לאנשים אחרים.
חגית בוני נח: תחת אלכוהול אני לא נוהג, אבל תחת סמים כן".
ארמונד כהן: בצעירותי חגית, אנחנו השתמשנו במילה "מנפס", וידעו – מי שהשתמש ידע – אני מנפס, אמר, אני מנפס.
חגית בוני נח: כן, נפס, נכון.
ארמונד כהן: כן, מנפס, זו הייתה המילה.
ארמונד כהן: ואז תויגו ככה אנשים.
ארמונד כהן: היום אין את התיאור, כי כל אחד מעשן ואף אחד לא יודע איזה, או מה.
חגית בוני נח: הטרמינולוגיה של השימוש בסמים זה שלום אמיתי.
חגית בוני נח: יש בה ערבית, יש בה אנגלית, יש בה הינדית וסנסקריט.
חגית בוני נח: מהחברה התרמילאים שהגיעו יש שילוב – כמו גראפס – גראס ונפס ביחד.
חגית בוני נח: יצרו מילה חדשה.
חגית בוני נח: זאת אומרת יש לנו טרמינולוגיה שונה, שלום עולמי, לא יודעת מה, עם ההשלכות של התרמילאים וזה.
חגית בוני נח: אני ניתחתי את זה, וזה מרתק.
חגית בוני נח: זאת אומרת זה גם אומר על העולם שלהם והעולם של החברה האלה זה בעיקר סביב הקנביס, וזה שונה באמת מהעולם של הנרקומנים כביכול, שזה סביב ההרואין.
אודיה בוטא: שזה נהיה יותר מתוחכם.
דודי גולד: זה תרבות.
חגית בוני נח: כן, זה תרבות ועם שפה.
אודיה בוטא: ממש, עם אידיאולוגיות.
חגית בוני נח: בדיוק, עם אידיאולוגיה, עם נורמה, עם ערכים, עם ספרים.
חגית בוני נח: יש להם מניפסט, תקופת היובש שכתב שלומי סנדק, אם זה מוכר לכם.
חגית בוני נח: זה כאילו עולם שלם שאולי צריך באמת - - -
דודי גולד: סטודנטים שמעשנים אומרים שאם כולם היו מעשנים אז היה שלום בעולם, שהיו מעשנים ביחד.
חגית בוני נח: שלום עולמי.
חגית בוני נח: זה גם על האקסטזי.
טלב אלסאנע: סביב השלום הכל מותר.
חגית בוני נח: דבר נוסף שאנחנו רואים אצל עבריינים וגם אצל החברה' הצעירים זה הכחשת מצב הקורבן.
חגית בוני נח: כאן הם אומרים אני לא קורבן, זה אני בוחר לעשות את זה.
חגית בוני נח: בכלל, אחת ההכחשות שרואים אצל עבריינים זה גינוי המגנים.
חגית בוני נח: מה זה אומר, זה אומר שאני מאשים את אלה שבאים להאשים אותי.
חגית בוני נח: נגיד – כל השוטרים מושחתים, ומה פתאום הם-.
חגית בוני נח: אותו דבר אנחנו רואים כאן.
חגית בוני נח: כל השוטרים מעשנים, כל חברי הכנסת.
חגית בוני נח: זה כולם, כל המרצים מעשנים וזה.
חגית בוני נח: לא שאין מרצים מעשנים.
חגית בוני נח: יש.
חגית בוני נח: אבל יש להם את הראייה הזאת כדי להצדיק את השקפת עולמם, ואיפה שהוא להשתיק את המצפון שלהם.
חגית בוני נח: דבר נוסף שאנחנו רואים זה פנייה לערכים נעלים, לסמכות עליונה, בשם הלימודים אני משתמש בקנביס.
חגית בוני נח: הנה אמר אוהד – "אם הייתי מתחיל לקחת ריטלין בתור ילד, סביר להניח שהיה לי כבר דוקטורט.
חגית בוני נח: הלקות שלי זה ADHD, הפרעת קשב וריכוז ואני קצת היפר וזה מרגיע אותי.
חגית בוני נח: גיליתי שככה אני מעלה את הציונים שלי בצורה שחבל על הזמן.
חגית בוני נח: גם ככה עשיתי את הבגרות שלי.
חגית בוני נח: לא הייתי בבית ספר, עזבתי את בית הספר בגיל 15.
חגית בוני נח: בזכות המריחואנה יש לי גם בגרות שחבל על הזמן".
חגית בוני נח: כלומר, זו פנייה לערכים נעלים - בשם הלימודים הגבוהים אני מעשן.
חגית בוני נח: אחת ההכחשות הבאמת אינטנסיביות שלהם זה להכחיש את המשמעות העבריינית של ה - - -
טלב אלסאנע: קלינית נבחנה הסוגיה הזאת של השפעת הקנביס?
חגית בוני נח: כן, אני יודעת שיש מחקרים, אני לא מומחית ל-ADHD והפרעות קשב וריכוז, אבל אני יודעת שמדברים שזה כן, שיש לזה.
חגית בוני נח: למשל אם אתה לא מאובחן ומישהו מציע לך ג'וינט במסיבה, אתה כל כך מפוקס שאתה אומר – הנה, גיליתי את העולם, כי פתאום זה מפקס אותך.
חגית בוני נח: אומרים אגב שגם קוקאין וגם קוקה קולה עובדים על אותו זה.
חגית בוני נח: אבל שוב, זו לא המומחיות שלי.
חגית בוני נח: יש מומחים של הפרעות קשב וריכוז שמדברים על העניין הזה.
חגית בוני נח: שוב, זה נקודת הבסיס, עישון קנביס, התנהגות נורמטיבית.
חגית בוני נח: אגב, זו תפיסת עולמם.
חגית בוני נח: אם אנחנו רוצים להבין אותם, אנחנו צריכים להבין את תפיסת עולמם.
חגית בוני נח: אנחנו שונים כי הקנביס הוא שונה משאר הסמים ולראות שהחוק הוא איפה שהוא מסתכל על כולם אותו דבר, זה לא נכון לעשות את זה, כי כמו שבירה לא שווה לוויסקי, אותו דבר ככה אנחנו רואים את זה, קנביס שונה.
חגית בוני נח: קנביס עליון משאר הסמים.
חגית בוני נח: הוא משהו אחר, אנחנו יכולים לעשות איתו דברים אחרים, ואנחנו גם שונים מההם, מהנרקומנים שכבר הראיתי לכם קצת את האבחנה שהם עושים.
חגית בוני נח: אנחנו לא נטל על החברה, הנרקומנים הם כן.
חגית בוני נח: אנחנו לא מכורים, הם כן מכורים.
חגית בוני נח: אנחנו לא עבריינים, הם כן עבריינים ובהם אתם צריכים להתמקד.
חגית בוני נח: אחד הדברים שאנחנו רואים שיש היום שיח גלוי.
חגית בוני נח: בעבר, אם היו מראיינים מישהו שמעשן היו עושים לו את זה בהצללה, כמו שכאן, לפני כמה שנים.
חגית בוני נח: היום חופשי, החברה' מצטלמים.
חגית בוני נח: זה כמו יציאה מהארון, היום זה סוג של תנועה כזו, אני חושבת.
חגית בוני נח: הם לא מתביישים להגיד את זה, אם פעם היו מתביישים.
חגית בוני נח: זה משהו אחר.
חגית בוני נח: וגם הטרמינולוגיה כמו שאמרתי מקודם, קובעת אידיאולוגיה.
חגית בוני נח: הטרמינולוגיה שלהם שונה.
חגית בוני נח: אנחנו מעשנים ולא משתמשים בסמים, אנחנו מתארגנים, מארגנים, אנחנו לא קונים או סוחרים.
חגית בוני נח: אין להם מילים כמו "קונה", "סוחר", אנחנו מתארגנים.
חגית בוני נח: התארגנת למסיבה - כאילו זה הסלנג.
חגית בוני נח: זה צמח, זה לא סם.
חגית בוני נח: זה סמים קלים.
חגית בוני נח: אגב, אין בחוק, מה זה SOFT DRUGS?
חגית בוני נח: זה קיים בהולנדי, או נגיד בחוק האנגלי.
חגית בוני נח: אצלנו אין.
חגית בוני נח: מי שטבע את המינוח הזה והכניס את זה ללקסיקון איפה של השנים האחרונות, זה החברה' הצעירים, שממש סוג של אידיאולוגיה, שהתחילה אגב לפי דעתי בשנת 1994, התחילה כאן אידיאולוגיה שלמה בנושא הזה של הקנביס וכל מיני יופימציה של מילים שבעולם העברייני המשמעות היא קצת אחרת.
חגית בוני נח: אם בעולם העברייני להגיד "חומר" זה הרואין, אז בעולם של החברה' הצעירים חומר זה קנביס.
חגית בוני נח: ואנחנו סטלנים ולא מסטולים.
חגית בוני נח: מסטולים זה הכבדים יותר, אנחנו סטלנים.
חגית בוני נח: סטלן מילה יפה, נחמדה.
חגית בוני נח: אחד הדברים שדיברת מקודם, ואם זה כבר יותר מדי אתם צריכים להגיד לי.
ארמונד כהן: לא, את רצה בסדר.
חגית בוני נח: אוקי.
חגית בוני נח: אחד הדברים שהם מנסים להציג את השקפת עולמם זה טיעונים של המציאות היא מובנית ואנחנו מבנים את המציאות.
חגית בוני נח: מה שנקרא טיעונים קונסטרוקציוניסטים, הבניה של המציאות.
חגית בוני נח: אחד הטיעונים הקונסטרוקציוניסטים הבולטים זה יחסיות הסטייה.
חגית בוני נח: למשל, יש להם טיעונים להצדיק את השקפת עולמם, ועכשיו הם מבחינתם הם סטודנטים.
חגית בוני נח: הם באו עם קישה ביקורתית פרשנית.
חגית בוני נח: זה המציאות שלהם.
חגית בוני נח: הם באו בעולם פוסט מודרני.
חגית בוני נח: בעולם פוסט מודרני של היום אין אמת אחת.
חגית בוני נח: יש כמה אמיתות ואתה יכול להגיד שהאמת היא כזו, אבל יכולים להתווכח איתך כי היום זה לגיטימי, החל מנגיד שנות ה-90, להתווכח על כמה אמיתות.
חגית בוני נח: והם מבחינתם אוחזים באמת שלהם ואתם אוחזים באמת שלכם.
חגית בוני נח: אנחנו אוחזים באמת שלנו.
חגית בוני נח: אז למשל, אחד הטיעונים זה למה באמסטרדם או בהולנד מותר, או בחלק מהמדינות האחרות, ובישראל אסור.
חגית בוני נח: זה אחד הטיעונים.
חגית בוני נח: הטיעון הנוסף זה הסטייה יחסית לזמן.
חגית בוני נח: בעבר כל הסמים היו חוקיים והיום הם לא.
חגית בוני נח: מישהו עמד מאחורי איזה אינטרסים ובכלל.
חגית בוני נח: כלומר, אלה הם סוג הדברים שמעניינים אותם.
חגית בוני נח: והקנביס הרפואי, שכאן אנחנו חייבים גם לתת מענה, כי הסטייה היא יחסית לנסיבות.
חגית בוני נח: אז למה קנביס רפואי אתם אומרים שהכל בסדר?
חגית בוני נח: מה שונה בו כל כך?
חגית בוני נח: אני רוצה הסבר ואני סטודנט ולמדן ואני רוצה הסבר מדעי, מה שנקרא.
חגית בוני נח: והסטייה גם יחסית לחומרים אחרים.
חגית בוני נח: הרי אלכוהול, ה-WHO מגדיר אלכוהול כסיכון מספר 3 למוות בכלל, הסמים הרבה מאחורה, אז למה אתם לא מוציאים את האלכוהול מחוץ לחוק?
חגית בוני נח: אז למה אלכוהול, וסמים כן.
חגית בוני נח: עכשיו, זה טיעונים שאתה מבחינה אקדמית לא יכול להתעלם מהם.
חגית בוני נח: אתה צריך להשיב להם איפה שהוא.
קריאה: ואין תשובה.
קריאה: בעיה.
חגית בוני נח: יש לנו תשובות.
טלב אלסאנע: שמשכנעות יותר או פחות.
חגית בוני נח: יש תשובות.
חגית בוני נח: אנחנו עובדים, וזה בדיוק, ברגע שאנחנו ברשות מנסים לפענח את העולם שלהם, אנחנו מנסים לתת מענה ותיכף תראה.
חגית בוני נח: יום העיון של החברה כאן מבר אילן, יש לנו רכזים בחלק מהקמפוסים.
חגית בוני נח: יום העיון שצבענו אותו זה סמים קלים להשגה, דרך המלך לפגיעה קשה.
חגית בוני נח: זאת אומרת הבנו שאנחנו צריכים להתמקד בקנביס אצל החברה הצעירים, כדי לתת מענים אולי, שלא ניתנו איפה שהוא.
קריאה: זה תרבות.
קריאה: זה לא ישתנה.
חגית בוני נח: אפשר לשנות תרבות.
טלב אלסאנע: מה בקשר לפעילות שמתבצעת?
חגית בוני נח: קצת על מה שהרשות עושה, פרויקט הסטודנטים, קצת מה שעשינו.
חגית בוני נח: האסטרטגיה שלנו, הבסיס שלנו, קודם כל תובנות וצרכים, כיוונים שעלו מהשטח, מהמחקרים קצת, שראינו שחלקם היו תרמילאים והביאו איתם.
חגית בוני נח: אז אמרנו אם נתחבר אולי דרך טיול התרמילאים במסרים שאנחנו מעבירים, כי זה קהל קשה.
חגית בוני נח: להבין את הלקוחות.
חגית בוני נח: איך להבין את הלקוחות?
חגית בוני נח: בין היתר גם בחרנו רכזי הסברה שהם סטודנטים, יש לנו כאן שני נציגים מבר אילן וניסינו לעשות סיעור מוחות, מה יעבוד על סטודנטים.
חגית בוני נח: שוב, זה לא בני נוער ולא מכורים, שאלה שתי קבוצות ההתייחסות הגדולות ביותר של הרשות במשך שנים, שידעה להתמודד עם בני נוער ועם מכורים.
חגית בוני נח: עם הצעירים איפה שהוא קשה לנו יותר.
חגית בוני נח: זה קהל שהוא לא שבוי כל כך וקשה לנו להתמודד מולו.
חגית בוני נח: ניסינו להיעזר במחקרים מהארץ ומהעולם, על אוכלוסיות סטודנטים וניסינו איפה שהוא להתחבר גם לאסטרטגיות גלובליות, כדי לבדוק מה יכול לעבוד.
חגית בוני נח: אז הלכנו לפי האסטרטגיה שקודם כל לחבור לדיקנט הסטודנטים שהוא גוף, ויש לנו כאן נציג, את בדיקן בן גוריון שאנחנו שנה הבאה נתחיל בבן גוריון.
חגית בוני נח: לא היה לנו תקציב.
קריאה: יש שיתוף פעולה?
חגית בוני נח: כן, שנה הבאה יהיה לנו שיתוף פעולה.
חגית בוני נח: בתשע"א התחלנו ב-7 קמפוסים, הגדילו את התקציב, השנה אנחנו נכנסנו ל-11 קמפוסים.
חגית בוני נח: בשנה הבאה - - -
אורית שפירו: בשנה הנוכחית, תשע"ג, 2012.
טלב אלסאנע: מתוך כמה?
חגית בוני נח: נדמה לי שיש 57 מוסדות אקדמאים.
טלב אלסאנע: ובכמה מתוכם אתם נמצאים?
אורית שפירו: עד סוף השנה אנחנו נהיה כמעט במחצית.
אורית שפירו: עד סוף השנה הזאת.
חגית בוני נח: במטרה שנהיה בחצי, מקווים.
טלב אלסאנע: והיום איפה אתם?
אורית שפירו: ב-11.
חגית בוני נח: אתה רוצה את השמות שלהם?
חגית בוני נח: בר אילן, אריאל, בית ברל, נתניה, אשקלון, שנקר, עמק יזרעאל, ירושלים, בין תחומי, גליל מערבי.
חגית בוני נח: ובשנת תשע"ג אנחנו נרחיב ליותר.
אורית שפירו: נכפיל.
קריאה: אין התנגדות מצד ההנהלות?
חגית בוני נח: ברוב המקרים לא.
חגית בוני נח: לפעמים - - -
טלב אלסאנע: היו מקרים שהתנגדו?
חגית בוני נח: בוא נאמר שהיה קשה בהתחלה.
טלב אלסאנע: איפה, מי ולמה, מה הסיבות?
חגית בוני נח: למשל ניסיתי להיכנס ללוינסקי השנה.
חגית בוני נח: לא כל כך הלך, גם כי לפעמים זה ככה.
חגית בוני נח: אני אגיד ככה, נגיד נכנסנו לירושלים השנה אבל הפרויקט לא הצליח בירושלים.
חגית בוני נח: הדיקנית מאד רצתה ונכנסנו ובכלל, אבל הדיקנית רק עכשיו התחלפה וזו הקדנציה הראשונה.
חגית בוני נח: אז עד שפרסמנו מכרז, אז חלק מהסטודנטים שכבר נבחרו אז כבר בחרו מלגה אחרת, כי הרשות נותנת מלגה לרכזים.
חגית בוני נח: איפה שהוא יש במקומות חדשים קצת קושי בהתחלה, אבל אנחנו מקווים לפתור את זה.
קריאה: אבל מבחינת רצון?
אורית שפירו: המגמה של המוסדות האקדמאים היא של שיתוף פעולה.
אורית שפירו: גם באוניברסיטאות וגם במכללות.
דבורה מרגוליס: אני יכולה אולי להעיר בשם ועד ראשי האוניברסיטאות שאם יש איזו שהיא בעיה במוסד אוניברסיטאי, באוניברסיטה, אנא, אני אשאיר את הפרטים שלי, אני לא מאמינה שיש איזו שהיא הנהלה של איזו שהיא אוניברסיטה שתסרב לשתף אתכם פעולה.
טלב אלסאנע: סביר מאד.
טלב אלסאנע: יש שיתוף פעולה, יש אינטרס משותף.
דבורה מרגוליס: לגמרי.
חגית בוני נח: אז אנחנו קודם כל נכנסים דרך הדיקנט, כי אנחנו נותנים מלגה והדיקן הוא הגוף שאחראי, המטפל בסטודנטים בכל ההיבטים שלא קשורים לתחום של לימודים וגם אחראי על המלגות וברגע שהוא גם פותח את השערים, אז נפתחת לנו הדלת.
חגית בוני נח: הדיקן ונציגי הרשות בוחרים רכזי הסברה, זה בדרך כלל שניים בכל קמפוס והם מקבלים מלגה דרך הרשות.
חגית בוני נח: מה שרכזי ההסברה אמורים לעשות זה להעלות את המודעות בין היתר.
חגית בוני נח: הם כאילו לאמורים להיות כמו עמיתים.
טלב אלסאנע: כמה רכזי הסברה יש לכם?
חגית בוני נח: יש לנו בערך שניים בכל מקום.
חגית בוני נח: אחת ירדה באשקלון.
חגית בוני נח: נאמר 11 מקומות, יש לנו בערך 20, קרוב ל-20 רכזי הסברה.
אורית שפירו: שבעצם בכל אחד מהמוסדות יש לנו גם תקציב למלגות וגם תקציב פעילות.
אורית שפירו: זה מה שהרשות נותנת, כמובן עם ההדרכה - - -
טלב אלסאנע: ומה היקף התקציבים?
אורית שפירו: במכללות אנחנו מדברים על פעילות של 9,000 שקלים ובאוניברסיטאות 10,000 שקלים, ואנחנו מדברים פה על לפני איגום, כי לאור מה שאת אומרת ואתה כמובן מבחין, יש רצון ואינטרס של המוסדות האקדמאיים ליצור איתנו שיתוף פעולה ולכן יש גם איגומי משאבים.
חגית בוני נח: וחוץ מזה יש מלגה שנותנים, 5,000 שקלים, מלגה לכל סטודנט לכל שנת הלימודים, תמורת 4 שעות בשבוע בערך, פחות או יותר.
אודיה בוטא: שפה למשל אפשר רק לציין את שיתוף הפעולה שיצרנו שנה שעברה עם עיריית רמת גן, שדרך מתאמת אזורית ברמת גן - - -
קריאה: גבעת שמואל.
טלב אלסאנע: תציגי לנו את עצמך, התפקיד, איפה את לומדת ומה את לומדת כדי שנדע.
אודיה בוטא: שמי אודיה, אני רכזת הסברה בבר אילן ביחד עם דודי.
אודיה בוטא: אנחנו מנהלים את הפרויקט שנה שלמה.
אודיה בוטא: השנה זו השנה השנייה שלי בפרויקט.
אודיה בוטא: למעשה שנה שעברה בר אילן נבחרה להיות האוניברסיטה הראשונה ולא היה לנו מושג כל כך מה אנחנו הולכים לעשות ובפני מה אנחנו מתמודדים.
אודיה בוטא: כחלק מהפעילות זה היה גם להכיר את המרצים בשטח, מבחינה אקדמית, איזה תכנים, איזה שיעורים מועברים בנושא, אם בכלל.
אודיה בוטא: וגם להכיר קצת את הבריות מהבחינה של למשל קליניקה טיפולית שיש בבר אילן וכל מיני דברים קצת יותר פרקטיים ברמה המעשית, שאם יש מישהו עם בעיה של סמים או אלכוהול, למי הוא פונה.
אודיה בוטא: אז זה מה שעשינו שנה שעברה.
אודיה בוטא: ניסינו קצת להרגיש את השטח.
אודיה בוטא: מה שכן רציתי לציין זה פעילות מאד מבורכת שיצרנו שנה שעברה ביחד עם אגודת הסטודנטים בבר אילן וביחד עם עיריית רמת גן, והמתאמת האזורית מגבעת שמואל.
אודיה בוטא: ולמעשה התקציב שלנו היה מאד דל, זאת אומרת ה-10,000 שקלים האלה התפרשו למשך שנה שלמה של פעילות ועיריית רמת גן פשוט שילמה על כך מה שצריך, סימולטורים, רכב מתהפך, הרבה מאד דברים וגבעת שמואל נתנו את החלק שלהם, הרשות את החלק שלהם וזה היה פנטסטי.
חגית בוני נח: אני רוצה להראות את יום העיון שהם עשו השנה, לא מזמן.
חגית בוני נח: בת שבע ביקרה אותנו ביום הזה.
חגית בוני נח: סמים קלים להשגה, דרך המלך לפגיעה קשה.
חגית בוני נח: אני חושבת שבאמת בפרויקט הייתי שמחה שהרכזים ימשיכו שנה אחר שנה ולא יתחלפו לי כל שנה.
חגית בוני נח: וזה באמת לחבור לסטודנטים איפה שבאמת מרגישים את הצורך.
חגית בוני נח: סמים קלים להשגה, דרך המלך - - -
דודי גולד: יש עוד כמה דברים שאודיה לא ציינה.
דודי גולד: אני דודי, אני גם רכז הסברה, לומד תואר שני בקרימינולוגיה, ועבדנו השנה בשיתוף פעולה עם המחלקה לקרימינולוגיה.
דודי גולד: יצאנו גם לכל מיני סיורים והעלינו גם דרך הפייסבוק.
דודי גולד: עבדנו הרבה שנים כשהעלינו כל מיני מאמרים, חומר עדכני, שסטודנטים נכנסו, השתתפו בדיונים.
דודי גולד: הבאנו להם חומרים, עשינו פעילות באמת בהרבה הרבה תחומים.
טלב אלסאנע: הפעילות מקיפה הרבה סטודנטים?
טלב אלסאנע: היא מצומצמת?
טלב אלסאנע: רחבה?
דודי גולד: היא די רחבה.
טלב אלסאנע: הסטודנטים נחשפים לזה?
דודי גולד: אני מאמין ש-50 סטודנטים קיבלו הרבה השנה ועוד עשרות קיבלו במידה מסוימת.
אודיה בוטא: בטיפין טיפין.
אודיה בוטא: כי נורא קשה להגיע לכל המחלקות, מהבחינה הזו שלמשל בקרימינולוגיה הנגישות לשם הייתה גם ברמת התכנים וגם ברמת העניין של הסטודנטים, אבל למשל במדעי הטבע נורא קשה לנו, כי גם הם לא ממש מחוברים להוואי הסטודנטיאלי שקיים בקמפוס, אז קשה לנו.
חגית בוני נח: ניסינו לעשות יום העיון הזה, הדיקן של בר אילן הוא מהמחלקה לכימיה, אז אמרנו שדרכו נעשה יום עיון בכימיה על ההרכבים של סם אונס וזה וזה.
חגית בוני נח: לעניין את הסטודנטים בכימיה ולא הלך.
חגית בוני נח: ואז ניסינו במחלקה למשפטים והמחלקה שהושיטה יד שהיא רוצה לעשות יום עיון במחלקה שלהם זה באמת היה קרימינולוגיה.
דודי גולד: יש להם יותר מודעות.
דודי גולד: הבאנו גם מכורים נקיים לשיעורים שיספרו מהסיפור שלהם וקצת יזעזעו את הסטודנטים.
אורית שפירו: אנחנו צריכים לזכור שבאמת בזמן מאד קצר הגענו ליריעה גדולה יחסית.
אורית שפירו: אנחנו מדברים בעצם על שנה וחצי של פעילות במספר סמסטרים קצר.
אורית שפירו: הערך המוסף זה שהרכזים עצמם מקבלים הדרכה על ידי חגית ברשות.
אורית שפירו: הם נפגשים אחת לחודש לשיח עמיתים ולמידת עמיתים וזה ערך מוסף גם שלהם.
אורית שפירו: זה דין ודברים של עמיתים בקרב קבוצת השווים.
אורית שפירו: אין פה התנשאות של אנשי מקצוע למעלה.
אורית שפירו: הם אלה שמדברים, אלה שמפעילים את אתר האינטרנט וכל מה שצריך, וזה עניין מאד יצירתי.
אורית שפירו: מאד תלוי מי מהחברים הוא זה שנבחר כרכז בכל אחד ואחת מהמוסדות הללו.
אודיה בוטא: נכון, ובאמת מקמפוס לקמפוס רואים ממש הבדלים.
טלב אלסאנע: יש לכם קשר עם וועדי הסטודנטים?
חגית בוני נח: עם התאחדות הסטודנטים, למרות שהקשר של הרשות הראשון זה עם הדיקנט והדיקן, ואחר כך הרכזים יוצרים גם את הקשר עם אגודת הסטודנטים.
אודיה בוטא: אנחנו לא צריכים את ההתאחדות ואנחנו לא צריכים את האגודות.
אודיה בוטא: הם באים אלינו.
חגית בוני נח: למרות שאנחנו עובדים עם ההתאחדות.
טלב אלסאנע: למשל ביום הסטודנט או בפעילות רחבה.
חגית בוני נח: כן, ביום הסטודנט עושים פעילות.
אודיה בוטא: עושים ועשינו.
אודיה בוטא: פשוט מה שאני אומרת זה שהרבה פעמים הכלוב של זהב הזה שנקרא אגודה, הוא לא משחרר ופתאום כשאנחנו באים עם איזה שהוא פאסון של אנחנו לא צריכים אתכם, אבל יש לנו אינטרס משותף, אז הם חוברים אלינו ממקום טוב, ממקום פורה ומפרה.
טלב אלסאנע: וגם מגיעים אל הסטודנטים הערבים?
אודיה בוטא: כן.
אודיה בוטא: לכולם.
אודיה בוטא: ממש לכולם.
דודי גולד: אפילו גם ערבנו בני נוער שהגיעו מעיריית גבעת שמואל לחלק חומרי הסברה לסטודנטים.
אודיה בוטא: כן, ואחרי זה ישבנו איתם בשולחן עגול והם התחילו לפתוח מה זה אומר גיל 15 ואלכוהול ואיפה הם רואים את זה.
אודיה בוטא: מאד מעניין.
דודי גולד: אנחנו מנסים להתגבר על הרתיעה הראשונית של סטודנט, שבא מישהו ככה להרצות לו והוא חושב שזה מלמעלה, שלא מבינים אותו, ככה יש נטייה לא לשמוע.
דודי גולד: כשבאים קבוצת השווים או נערים, מתייחסים לזה אחרת.
טלב אלסאנע: סיימת?
חגית בוני נח: עוד שתי דקות, רק להראות לכם שיש לנו שלושה רבדים של פעילות.
חגית בוני נח: יש באמת את העמיתים שזה סטודנטים אל סטודנטים, זו שפה אחרת.
חגית בוני נח: יש פעילות יותר אקדמית שזה ימי עיון, שיעורים וקורסים, עיצוב תכניות לימוד, סיורים לימודיים; ויש לנו גם ברמה מנהלתית, ואני רוצה רק להראות לכם קצת תמונות אולי של יום עיון שעשינו בבית ברל למשל.
חגית בוני נח: זה תחום שחברנו למרכז לנפגעות תקיפה מינית, כי קראנו מחקרים שיש קשר בין סמים ואלכוהול לפגיעות מיניות, ולא מדברים על זה ברמה גם במעונות ובכלל.
חגית בוני נח: ולכן חברנו ביחד ועשינו את יום העיון הזה, שזה פעם ראשונה שמדברים על תקיפות מיניות והקשר של זה.
חגית בוני נח: זה יום עיון שהיה בבר אילן.
חגית בוני נח: זה יום עיון לסטודנטים וקידום נוער בבית ברל, התמכרות וזנות.
חגית בוני נח: אנחנו מסתכלים על סטודנטים גם כצרכנים היום אבל גם כאנשי מקצוע לעתיד, שיבנו אחר כך את השקפת עולמם.
חגית בוני נח: זה גם כן בגליל המערבי, יום עיון שהיה השנה.
חגית בוני נח: זה במכללת נתניה – חומרים פסיכו-אקטיביים, מחלות נפש ומה שביניהם.
חגית בוני נח: הבאנו פסיכיאטרים, הבאנו מישהו שהיה בגואה ונפגע וסיפר לסטודנטים והיה מאד מאד מרגשה.
חגית בוני נח: זה למשל סטודנטים מהדיקנט שעומדים ומחלקים חומרי הסברה.
חגית בוני נח: זה בשנקר השנה שהיה שבוע מודעות עם נהיגה, אלכוהול וסמים.
חגית בוני נח: ממש הביאו סימולטורים מתהפכים ובכלל.
חגית בוני נח: בשנקר זה מעוז האומנות.
חגית בוני נח: וזה היום אם מישהו רוצה לבוא, היום בשעה ארבע במכללת נתניה, נשמח אם תגיעו.
חגית בוני נח: זה ממש בשיתוף פעולה עם המחלקה למשפטים, עם בית הספר למשפטים.
חגית בוני נח: אנחנו הבאנו את השופטת עדנה בקנשטיין.
חגית בוני נח: תהיה שם פרופסור הדרה בר מור, ינון היימן יהיה מהמכללה ותהיה תביעה והגנה.
חגית בוני נח: יש לנו את עורך הדין אבי חימי מההגנה.
חגית בוני נח: בנינו קייס של כאילו סטודנטית שנתפסה עם קנביס ובואו נראה, וממש סטודנטים שינהלו את המשפט הזה, שישה מכל צד והולך להיות מאד מעניין לפי דעתי, היום בארבע, מי שרוצה מוזמן.
חגית בוני נח: זהו.
טלב אלסאנע: מעניין.
טלב אלסאנע: מבחינת המעורבות של המשטרה בעניין הזה, מידת המעורבות, תיקים, טיפול מיוחד.
טלב אלסאנע: שיתוף הפעולה ביניכם.
סימה ימין: שמי סימה ימין, אני רמ"ד מחקר תשתיתי במחלקת המודיעין של המשטרה.
סימה ימין: קודם כל אני חייבת לומר שאצלנו אין את החלוקה הזאת.
סימה ימין: זאת אומרת משטרת ישראל לא אוכפת באופן שונה למגזרים מאוכלוסיות כאלה ואחרות את הנושא של שימוש בסמים, סחר בסמים והפצת סמים.
סימה ימין: זאת אומרת ההתייחסות שלנו לסמים היא לכל מגזר אחר ולכל אוכלוסייה אחרת.
סימה ימין: ולכן כשאנחנו באים לדווח על סטודנט, זאת אומרת כשאתם מדברים על סטודנטים, מבחינתנו הם חלק מהאוכלוסייה.
סימה ימין: אנחנו מתייחסים אליהם כחלק מהאוכלוסייה, כל הבעיות שיש לנו עם כל אחד מהרבדים בגילאים שלהם בכל האוכלוסייה, בכל הארץ, עם זה אנחנו מתמודדים.
סימה ימין: זה לגבי העניין הזה.
סימה ימין: אם אני אתייחס גם למה שנאמר פה במחקר, בסך הכל הכללי, זאת אומרת אם אנחנו נצליח להתמודד איתם כשהם נערים, עוד בתקופה הזו, אז בסך הכל כשהם יגיעו לאוניברסיטה הם לא יגעו בזה, כי גם את חגית, בעצם אמרת שכשהם מגיעים לאוניברסיטה אם הם לא נגעו בזה, מן הסתם הם גם לא יתחילו לגעת בזה.
סימה ימין: זאת אומרת שהעבודה שלנו ברמת הנוער היא מבורכת, ובסך הכל יש לה גם השפעה ועכשיו אני בכלל גם בטוחה על פי המחקר שלך, אז בכלל אנחנו בסדר לעניין הזה.
סימה ימין: אני אמשיך ואומר שאני לא יכולה לתת פה תיקים כמה סטודנטים בעצם מעורבים.
סימה ימין: זאת אומרת אנחנו הבאנו נתונים שהם נתונים כלליים בחברה הישראלית.
סימה ימין: למשל נניח שבשנת 2011 היה לנו 5,000 תיקי סחר בערך ו-586 תיקי גידול, לעומת 24,500 תיקי שימוש.
סימה ימין: אני לא יכולה לתת לכם איזו שהיא אנקדוטה כמה מהם זה בעצם סטודנטים.
טלב אלסאנע: אלה נתונים לגבי שנת 2011?
סימה ימין: לגבי שנת 2011 – כל האוכלוסייה.
טלב אלסאנע: יש לכם השוואה לעומת 2010?
סימה ימין: בטח, אני יכולה להגיד לך למשל שבתיקי הסחר יש לנו ירידה של 4.5% ובגידול יש לנו עלייה.
סימה ימין: זאת אומרת יש לנו עלייה בתיקי גידול.
חגית בוני נח: רק שנייה, אני חייבת לציין כקרימינולוגית, כשאני שומעת את הנתונים האלה, במיוחד לגבי סמים, אני ממש לא מאמינה להם.
חגית בוני נח: סליחה.
סימה ימין: יכול להיות.
חגית בוני נח: העלייה והירידה וזה, זה סטטיסטיקה פלילית, עבירות חשיפה לא משקף את המציאות.
טלב אלסאנע: בדרך כלל אנחנו מודעים לזה שמדובר בעבירת חשיפה.
סימה ימין: מדובר בעבירת חשיפה, ללא ספק.
סימה ימין: זאת אומרת אין מקור, אין מודיעין.
טלב אלסאנע: יעשו יותר, יחשפו יותר, יביאו נתונים יותר, זה ברור.
סימה ימין: נכון.
סימה ימין: זה ללא ספק.
סימה ימין: אני לא יודעת כמה אנחנו מעורבים באוניברסיטאות, אני לא יכולה להגיד לך את זה.
אורית שפירו: אין לכם פילוחים גילאים?
טלב אלסאנע: לגבי נציגי האוניברסיטאות, מי כאן יכול להתייחס?
טלב אלסאנע: נציגת ועד ראשי האוניברסיטאות?
דבורה מרגוליס: אני חושבת שעדיף שאיש המקצוע ידבר.
יעקב אפק: שמי יעקב אפק, אני דיקן הסטודנטים באוניברסיטת בן גוריון.
יעקב אפק: אין ספק שהחשש הגדול שמתחילים בסמים קלים וההתדרדרות אחר כך לסמים הקשים היא הסכנה הגדולה ולכן פעילות הסברתית באוניברסיטה מאד מאד חשובה בקטע הזה.
יעקב אפק: אני מסכים עם נציגי המשטרה של היום וגם בדיון שהייתי לפני 10 שנים, שעיקר המאמץ צריך להיות בגיל ההתבגרות ולמנוע את ההתדרדרות של הנוער להגיע לזה, כי כמו שגם ראינו בסקר היום, כשמגיעים לאוניברסיטה – מי שהשתמש ממשיך.
יעקב אפק: חדשים כמעט ולא מצטרפים.
יעקב אפק: אז נראה לי שעיקר המאמץ צריך להיות בקרב בני הנוער.
יעקב אפק: זה לא אומר שגם באוניברסיטאות לא צריך לעשות פעילות הסברתית, מה הסכנות של הדברים האלה ואנחנו ניסינו בעבר לעשות פעילות - - -
טלב אלסאנע: למשל בפקולטות השונות, הן מעבירות פעם בשנה או פעם בסמסטר איזו שהיא פעילות מסוימת לגבי ההשלכות, הסכנות, פעילות הסברתית כלשהי?
יעקב אפק: זה לא מתפלג לפי פקולטות.
יעקב אפק: אם עושים פעילות - - -
טלב אלסאנע: בכלל, פעילות להבטיח שכל סטודנט יקבל מושג בסיסי.
יעקב אפק: כן, צריך לעשות פעילות הסברה ולהזמין את הסטודנטים.
יעקב אפק: הרבה פעמים, אני אומר אפשר למשוך סטודנטים דרך, יש לא מעט הצגות שמדברות בנושא סמים ואפשר להעלות הצגה ותוך כדי זה גם לדבר על הסכנה שקיימת בדבר הזה, כי לפעמים סתם להרצאה, הסטודנטים שומעים כל היום הרצאות, אתה אומר לו – תבוא להרצאה – הוא לא יבוא להרצאה.
יעקב אפק: זה צריך להיות משהו מיוחד כדי למשוך את הסטודנטים, כי הוא לא צריך עוד הרצאה.
יעקב אפק: אז אני אומר, בדרך כזו.
יעקב אפק: וגם לעשות יום עיון במשך היום, סטודנטים לא יוותרו על מעבדות או על הרצאות כדי ללכת לשמוע הרצאה.
יעקב אפק: צריך להיות אולי פעילות יותר בכיוון של פעילות בערב, שסטודנטים יותר פנויים ויהיו מוכנים לבוא ולשמוע את הדברים.
יעקב אפק: ואני אמרתי לפני, אני הבעתי רצון כבר בעבר וגם לפני שהתחיל הדיון, שאנחנו נשמח לכל שיתוף פעולה והנושא חשוב ואנחנו בהחלט - - -
יעל אדיב: הי, אני יעל אדיב, אני מהתאחדות הסטודנטים הארצית.
יעל אדיב: דבר ראשון אני שמחה שהזמנתם אותנו לדיון הזה שהוא מאד חשוב.