GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זיו כרמל: יש לנו שירות ייעוץ למטפלים, שהמטפל בא אלינו עם בקשה לייעוץ, כמו כל ייעוץ רפואי אחר.
זיו כרמל: אני יודע שבבית חולים כללי מבקשים יועץ לרפואת עיניים, במחלקה קלינית אותו סיפור.
זיו כרמל: אצלנו המטפלים מבית החולים ומחוץ לבית החולים באים לקבל ייעוץ לגבי מטופל ספציפי שהם לא יודעים מה לעשות איתו, אנחנו מקיימים דיון צוות ובעצם המטפל יוצא עם איזה שהיא תכנית בירור או טיפול וגם השמה.
זיו כרמל: אני חייב להגיד במאמר מוסגר שהשמה זאת אחת הבעיות הקשות שלנו.
זיו כרמל: זאת אומרת לחולה במחלה נפשית שגם משתמש בסמים וסיים תקופת טיפול ויוצא מתקופת הטיפול, יש לנו בעיה לאן להפנות אותו לטיפול המשך, חסרות מסגרות.
זיו כרמל: מה שעוד אנחנו כרגע בשלבים של הקמה שלו זו מרפאה של טיפול אינטגרטיבי, כלומר תחת קורת גג אחת חולי נפש ומשתמשים באופיאטיים מקבלים טיפול חליפי תחת קורת הגג שבו הם מקבלים גם טיפול נפשי.
זיו כרמל: העיקרון המרכזי בטיפול בתחלואה כפולה, כלומר בקיום בו זמנית של מחלת נפש ושימוש בחומרים, זה טיפול שצריך להיות אינטגרטיבי.
זיו כרמל: לפי מה שהספרות העולמית אומרת הוא צריך להיות טיפול פסיכיאטרי וטיפול בבעיית ההתמכרות על ידי אותו צוות ותחת אותה קורת גג וזה מה שאנחנו מנסים לעשות בהיבט הטיפולי.
טלב אלסאנע: אם יש התייחסות קצרה לכל אחד.
פבל ספיבק: יש לנו בשירות בתי הסוהר, לפי סקר אפידמיולוגי שנערך לפני שלוש שנים, כ-5,000 מכורים לסמים.
פבל ספיבק: לפי אותו סקר, 90% מאותם 5,000 מכורים התחילו את הקריירה ההתמכרותית מקנביס, מחשיש.
טלב אלסאנע: יש מחקר כזה?
פבל ספיבק: זה סקר אפידמיולוגי.
עומרי פריש: בכל העולם, הוא לא קשור למה שדיברנו קודם.
פבל ספיבק: זה לא קשור?
פבל ספיבק: זה רק מחזק את הנקודה של הפוטנציאל הממכר של קנביס, של מריחואנה.
פבל ספיבק: מה שלא יגידו, ואף אחד פה לא מתווכח על זה---
זיו כרמל: כמה מתוך המשתמשים בקנביס יגיעו להרואין?
זיו כרמל: זאת השאלה האמיתית.
זיו כרמל: כי נכון להיום---
טלב אלסאנע: זו שאלה מאוד רלוונטית.
פבל ספיבק: נכון להיום 30% ממשיכים להשתמש בקנביס יחד עם סמים אחרים.
חיים אמסלם: יש עוד 90% שמשתמשים בקנביס שלא המשיכו.
עומרי פריש: רוב רובם של משתמשי הקנביס לא יגיעו להרואין.
חיים אמסלם: כן, הם נשארים עם קנביס.
טלב אלסאנע: זאת השאלה.
טלב אלסאנע: אין מבדק בעניין כמה מאלה שהתחילו בקנביס המשיכו?
פבל ספיבק: לא, זה לא נבדק בסקר האפידמיולוגי.
פבל ספיבק: זה לא היה מחקר, זה היה סקר לגבי האוכלוסייה שנמצאת בתוך הכלא.
פבל ספיבק: דבר נוסף, אנחנו מקבלים כמובן עצורים מקהילה שהם מקבלים קנביס רפואי, עם כל האישורים הנדרשים.
פבל ספיבק: לא קיבלנו הרבה, קיבלנו חמישה עד היום, מתוכם אחד היה עם פי.
פבל ספיבק: טי.
פבל ספיבק: אס.
פבל ספיבק: די, אחד היה עם כאבים בעקבות מחלה ממאירה ושלושה עם כאב כרוני, שזה כאב גב תחתון.
פבל ספיבק: זה כמובן לא משקף את כל התמונה, אבל הקלות שמקבלים---
טלב אלסאנע: בתוך בית הסוהר המשיכו לספק להם?
פבל ספיבק: כן, אנחנו מחויבים ונותנים את זה בצורת טבליות.
פבל ספיבק: אני רק מציע כאן שיחמירו את האינדיקציות למתן קנביס רפואי במקרים שאולי אין צורך ממשי, זה דבר אחד.
פבל ספיבק: דבר שני, האוכלוסייה שמטופלת בקנביס רפואי הולכת ומתרחבת, רצוי מאוד שיהיו מחקרים שמלווים את העניין, שתהיה גם השוואה עם טיפולים קונבנציונליים וכולי וכולי.
פבל ספיבק: אחרת המצב הוא לא כל כך מרגיע.
אנטולי מרגוליס: עוד הערה אחת, אם אנחנו מדברים על הקנביס והשפעותיו.
אנטולי מרגוליס: אני מסכים עם כל מה שאמרו, אבל לא נאמר פה שלקנביס יש השפעה מאוד חזקה על הנהיגה ואף אחד לא בודק את זה.
אנטולי מרגוליס: אפילו כשנותנים את האישורים לקנביס רפואי, לא מתייחסים לכך שבן אדם כשהוא תחת השפעה של קנביס ממשיך לנהוג והוא יכול לעשות תאונות דרכים תחת ההשפעה של הקנביס.
חיים אמסלם: הוא מקבל הנחיה לא לנהוג---
אנטולי מרגוליס: הנחיה, בסדר, אבל אנחנו---
עומרי פריש: ---בשידור חי בטלוויזיה ראינו מה הוא עושה.
מרדכי משיח: כן, יש גם כאלה ששותים ונוסעים עם בקבוק אלכוהול.
אנטולי מרגוליס: אני חושב שהוועדה צריכה לדון על ההשפעה של---
טלב אלסאנע: לציין את זה ברישיון הנהיגה, כמו משקפיים.
אנטולי מרגוליס: יכול להיות.
אנטולי מרגוליס: המשטרה לא יכולה לעשות את הבדיקה, אז יש פה פריצת דרך מאוד קשה ויש המון תאונות דרכים, אני מניח, תחת השפעה של הקנביס.
עומרי פריש: לפני הסיום אני רוצה להגיד עוד שתי הערות קטנות.
עומרי פריש: שווה גם להסתכל בעולם הגדול מה קרה.
עומרי פריש: הטיעונים של חלק מהאנשים ששמעתי, דווקא פחות פה, גם הושמעו בהולנד והיום המגמה היא בדיוק הפוכה, התהפכה המגמה אחרי כעשר שנים.
עומרי פריש: הם ראו את השד שיצא מהבקבוק, שאי אפשר להשתלט עליו.
עומרי פריש: אז תיקחו את זה בחשבון.
עומרי פריש: עוד דבר שרציתי להגיד.
עומרי פריש: יש לא מעט תרופות שעזרו לאלפי אנשים, כמו תרופות כמשככי כאבים וכן הלאה עד שפתאום הסתבר שיש איזה 15 נפגעים בכל העולם ורצו והורידו אותם מהמדף, כי יש 15 נפגעים בכל העולם ובצד שני אלפים שהתרופה עזרה להם.
עומרי פריש: אתם יודעים על איזה תרופות אני מדבר.
עומרי פריש: אני אומר לכם של"תרופה" הזאת יש מאות נפגעים בארץ, שנייה לפני שמעלים אותה על המדף.
עומרי פריש: לפני היציאה לסיור אני רוצה לבקש.
עומרי פריש: המספר שלכם הוא בערך חצי או יותר מהמטופלים בכפר איזון, זה מזעזע אצלנו את המערכת, כל אלה שבפרנויות, מה שאני לא אספר להם, מי אתם ולמה אתם, אחרי שאתם תלכו, 'ההוא מהמוסד', ו'ההוא מהשב"כ', ו'ההוא רק לבש את הבגדים האלה', אז תגלו רגישות, אל תצלמו, בבקשה.
עומרי פריש: תגלו רגישות.
טלב אלסאנע: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה כאן היום, ישיבת הוועדה למלחמה בסמים בעכו וזה לא במקרה.
טלב אלסאנע: אנחנו מקיימים סיורים גם כדי להעלות נושאים, גם לשמוע וגם להשמיע את הפעילות של הוועדה, מה ניתן לקדם ואיזה נושאים יש מקום להעלות כאשר נמצאים גם הנציגים של הגורמים הרלוונטיים, שזה הרשות למלחמה בסמים, המשטרה ומשרדי הממשלה השונים.
טלב אלסאנע: אני הייתי מאוד מעוניין שבהזדמנות הזו נקבל סקירה גם לגבי העיר עכו בכלל, זו ההזדמנות שלנו, של הוועדה, לשמוע מה קורה בעכו זה מקרוב, גם נושאים ומצוקות שונות.
טלב אלסאנע: לדעתי הרבה מצוקות מתנקזות בסופו של דבר לתופעות שליליות, כגון אלכוהול, סמים, אלימות.
טלב אלסאנע: זה לא דבר שבא מאליו, לפעמים התופעות האלה הן לא הבעיה אלא הן הסימפטום של הבעיה, כאשר השורשים הם עמוקים יותר, עניין של אבטלה, עניין של עוני, עניין של מצוקות דיור, עניין של חינוך פורמלי, חינוך לא פורמלי, וכדי להתמודד עם התופעות אנחנו יודעים שיש צורך בפעילות מערכתית משולבת של גורמים שונים ולא בכדי נמצאים כאן נציגים של משרדים שונים.
טלב אלסאנע: לכן הייתי מעוניין שנשמע סקירה לגבי עכו ואחר כך לגבי התופעות השונות של סמים ואלכוהול, נשמע את משרדי הממשלה, כל משרד מה הוא עושה, עם יעדים והתייחסות לתופעת האלימות בעכו, מה קורה בתחום הזה.
טלב אלסאנע: התופעה הזו היא לא רק בעכו, היא בכל המדינה, במיוחד במגזר הערבי, אבל היא גם נמצאת בעכו.
טלב אלסאנע: האם האלימות היא כפי שקיים בכלל או שהיא על רקע יחסים בין ערבים ויהודים, מערכת הדו קיום בעכו.
טלב אלסאנע: אני מאוד שמח שיש נציגים כאן מהמגזר היהודי, והמגזר הערבי, עכו היא עיר מיוחדת מבחינה היסטורית, מבחינה תרבותית ואני מקווה שהיא תהיה סמל ודוגמה לדו קיום ערבי-יהודי מבחינת שיתוף הפעולה כשלדעתי מכאן ילמדו בערים אחרות בתוך המדינה וכאן ילמדו גם ערבים ישראלים ופלשתינים שאפשר לחיות בשלום ודו קיום ובכבוד הדדי.
טלב אלסאנע: אני שמח מאוד להיות כאן, אני שמח להיות אורח של העירייה ואני נותן את זכות הדיבור לראש העיר.
שמעון לנקרי: אדוני חבר הכנסת, שוב אני מברך אותך שהגעת מרחוק לעיר עכו ומה שתראה פה היום- - -
טלב אלסאנע: אתם רחוקים אבל קרובים ללב.
טלב אלסאנע: עכו היא עיר שיש לה מקום בלב של כל אחד.
שמעון לנקרי: מה שאתה תראה פה היום זה בדיוק מה שאמרת בדברים שלך, שבעיר יש כל כך הרבה דברים לטפל בהם ואתה תראה פה את כל המערכות שפועלות ומטפלות ושנינו יודעים שאיפה שיש אנשים יש בעיות.
שמעון לנקרי: איפה שאין אנשים, אין בעיות, אם החדר ריק, לא קורה שם כלום.
טלב אלסאנע: רק בבית קברות.
שמעון לנקרי: בדיוק, בבית קברות לא קורה כלום.
שמעון לנקרי: אבל במקום שיש אנשים יש גם כל מיני תופעות.
שמעון לנקרי: אנחנו נראה לך איך אנחנו נלחמים בהן.
שמעון לנקרי: יכול להיות שכשנסיים אתה תגיד לי 'וואלה, בוא לכנסת, תציג לנו את צורת העבודה שלכם', אבל אני אגיד לך מראש שלא יהיו לכם מספיק משאבים לממש את זה במדינת ישראל.
שמעון לנקרי: אז בוא נתחיל.
שמעון לנקרי: אני קצת משתחצן מראש.
שמעון לנקרי: אנחנו 54,000 תושבים וזה רק עולה כל הזמן.
שמעון לנקרי: היינו אשכול חברתי 3 ועלינו ל-4, לפני כמה שנים.
שמעון לנקרי: בנינו חזון כלכלי וחברתי כשבאנו לכאן, ידענו שבמדינת ישראל בלי עוצמה כלכלית קשה להתנהל ואם אתה רוצה לנהל מערכות חינוכיות, חברתיות, אז כדאי שתהיה קצת עם משאבים, וכמובן העיר עכו, מה שמייחד אותה זה התיירות, ההיסטוריה שלה, המורשת שלה, וגם את זה אמרנו שאנחנו צריכים לחזק וכמובן להיות בעתיד תפנית -זה היה לפני תשע שנים, אני כבר תשע שנים פה- מוניציפאלית.
טלב אלסאנע: קדנציה שנייה.
שמעון לנקרי: עוד מעט מסיימים גם את הקדנציה השנייה.
שמעון לנקרי: זה משהו שקיים, אני מעריך, רק אצלנו, וזה החזון החברתי שבעצם בא ואומר שאנחנו צריכים לתת הזדמנות לכל ילד, לכל איש, לכל זקן, לממש את עצמו פה בעיר, אם זה במערכת החינוך, אם זה במערכת החברתית, אם קשה לך, לתת לך את ההזדמנות, לחזק את מי שחזק ולחזק את מי שחלש.
שמעון לנקרי: לא רק את החלשים לחזק, גם את החזקים.
שמעון לנקרי: בעצם זה שאתה גר בעכו, יכולת לגור גם בתל אביב, אבל אם כבר אתה גר כאן אז אנחנו צריכים לתת לך את כל הכלים וכל המשאבים כדי שתתקדם ותתפתח.
שמעון לנקרי: קצת על העיר; היא הוכרה על ידי אונסק"ו ב-2001- - -
טלב אלסאנע: גם מבחינת הפרויקטים של הממשלה, היא מובילה לגבי עכו?
שמעון לנקרי: תיכף, הכול.
שמעון לנקרי: אם חשבת שאני אדבר רק חמש דקות, אז לא באת לבן אדם הנכון.
שמעון לנקרי: חוף ים יפה.
שמעון לנקרי: אתה יודע, עיר בלי ים זה לא עיר.
שמעון לנקרי: צומת דרכים, הכול קרוב, עדיפות לאומית בחינוך, הנחה במס.
שמעון לנקרי: אגב, יש פה גם מנהלי בתי ספר שבאו, מוסדות חברה שבאו.
שמעון לנקרי: מערכת החינוך פה מאוד חזקה.
טלב אלסאנע: לגבי עדיפות לאומית, בכל התחומים?
שמעון לנקרי: בכל התחומים.
טלב אלסאנע: זה היה מאז ומתמיד, או רק בשנים האחרונות?
שמעון לנקרי: לא, מאז ומתמיד.
שמעון לנקרי: לא המצאנו שום דבר.
שמעון לנקרי: ההנחה במס זה רק בשנים האחרונות.
שמעון לנקרי: עשינו קצת הפגנות- - -
ג'מאל אדהם: היה 15, ירד ב-2003.
ג'מאל אדהם: החלטה בכנסת.
שמעון לנקרי: מ-2002.
שמעון לנקרי: כשכולם קיבלו כבר לפני 20 שנה אנחנו קיבלנו רק לפני תשע שנים.
שמעון לנקרי: מערכת חינוך, אמרנו, מכללה, מכללת הגליל המערבי היא של העיר.
שמעון לנקרי: מקודשת לבהאים, מקודשת למוסלמים, מקודשת לכולם.
שמעון לנקרי: עיר מקודשת לכולם.
שמעון לנקרי: פסטיבל לתיאטרון, יש פה פעילות חברתית מדהימה, אין פה היום כמעט ילד שלא מחובר לפעילות חברתית.
שמעון לנקרי: ואם אתה לא, אתה בדרך, בשנה הבאה תהיה, לא עשינו לך היום, יהיה לך מחר.
שמעון לנקרי: עשינו פה שינוי מבני מאוד גדול כשבאנו לפה לפני תשע שנים, שליש מהעובדים הלכו הביתה.
שמעון לנקרי: תשאל אותי כמה קלטנו כי שליש הלכו, אולי כמה בודדים כדי לחזק את המערכת כאן.
שמעון לנקרי: מבנה ארגוני חדש.
שמעון לנקרי: עשינו פה ממש כמו שכתוב בספר במערכות כלכליות.
טלב אלסאנע: כמה עובדים היום?
שמעון לנקרי: היו 650, היום יש 450 כמעט.
שמעון לנקרי: שליש מהאנשים.
שמעון לנקרי: באנו לפה ואמרנו, 'אנחנו לא ננהל את המערכת כמו שהיא'.
שמעון לנקרי: פה שלטה מפלגה אחת 60 שנה, אנחנו היינו הראשונים לפרק אותה ולפרק את כל המנגנונים הפוליטיים.
שמעון לנקרי: אין פה מפלגות, במועצת העיר יושבים רק חברי סיעות עצמאיות, שזה דבר שמחזק פה את העבודה וגם נותן שקט לראש העיר ולהנהלת העיר לעשות עבודה.
טלב אלסאנע: מבחינת הקואליציה הפנימית של העירייה?
שמעון לנקרי: יש לנו שניים באופוזיציה, 17 חברים.
שמעון לנקרי: יש שני סגנים.
שמעון לנקרי: יש לי פה שני סגנים, זה הדבר הכי מצחיק, אחד מהתנועה האסלאמית, אדהם, והסגן השני מתנועת ליברמן, שניהם החברים הכי טובים.
שמעון לנקרי: עושים עליי קומבינות מאחורי הגב.
טלב אלסאנע: בכנסת אנחנו לא נצליח לעשות את זה בשום פנים ואופן.
טלב אלסאנע: כל הכבוד.
שמעון לנקרי: מה שאני אראה לך, כבוד חבר הכנסת, קיים רק פה.
שמעון לנקרי: רק פה.
שמעון לנקרי: הדוגמה הזאת מתקיימת כי, אתה יודע, יש שתי שיטות ניהול, אחת פוליטית, אחת מקצועית.
שמעון לנקרי: הפוליטית אומרת, לך על הפוליטיקאים, הם יביאו לך כבר את זה, לא משנה מה עשית/לא עשית.
שמעון לנקרי: השנייה אומרת, לך עם התושבים, תעשה שם עבודה ולא תצטרך את הפוליטיקה.
שמעון לנקרי: בגלל זה כולם פה, יש פה 15 מתוך ה-17, כולם קואליציית ברזל, לא זזים, לא ימינה ולא שמאלה.
שמעון לנקרי: לפעמים אדהם קופץ ומשתגע וזה, אבל אנחנו- - -
טלב אלסאנע: מרגיעים אותו.
שמעון לנקרי: אני אומר לך, בשבילי הוא דוגמה.
שמעון לנקרי: אנחנו ממתגים את עצמנו היום כעיר תרבויות הים התיכון.
שמעון לנקרי: אתה רואה פה פחות או יותר את הרכב האוכלוסייה, יהודים יש 72%, ערבים יש 28%, זה נתון יציב בשנים האחרונות, אין עליות, אין ירידות.
שמעון לנקרי: 72%, הייתה כל הזמן עלייה של צד אחד, בחמש-שש שנים אחרונות יש התייצבות ואנחנו רואים את ההגירה, ההגירה מ-2007 לעיר היא חיובית.
שמעון לנקרי: הייתה שלילית כל ה-30 שנה אחורה.
שמעון לנקרי: אני מתחיל תמיד מ-2004, זו השנה הראשונה שנכנסתי.
טלב אלסאנע: הגירה מחוץ לעיר, לא הריבוי הטבעי.
שמעון לנקרי: הגירה החוצה מהעיר, זו הגירה שלילית, האדום זה הגירה החוצה, הכחול זה הנכנסים, שהתהפך ב-2007, למה?
שמעון לנקרי: העיר התחזקה.
שמעון לנקרי: היום יש הרבה יותר אנשים שמתעניינים ובאים לגור בעיר.
שמעון לנקרי: אנחנו רואים גם את ניהול התקציב כל השנים.
שמעון לנקרי: הוא היה במינוס, חבל שהמדינה לא באה לפה ללמוד ניהול תקציב, הוא תמיד מאוזן.
שמעון לנקרי: עשינו עוד איזה תכנית הבראה קטנה ואת 2011 גם סיימנו באיזון תקציבי.
שמעון לנקרי: אתה רואה את הגירעון הנצבר, ירד מ-80 ל-36 ושם יש לנו החזר לבנקים.
שמעון לנקרי: היינו מחזירים ב-2004 24 מיליון שקל, היום אנחנו מחזירים רק 12.
שמעון לנקרי: פה חיו על הלוואות.
שמעון לנקרי: העירייה הקודמת, כל פעם שלא היו משכורות הלכו לקחת הלוואה, עד היום אני מחזיר את ההלוואות שלהם.
שמעון לנקרי: אבל בהתחלה החזרתי 24 מיליון והיום אני מחזיר רק 12 מיליון, לאט לאט זה יורד.
שמעון לנקרי: גם ההלוואות של מה שלקחו, לאט לאט זה יורד.
שמעון לנקרי: אתה רואה את הארנונה.
שמעון לנקרי: כל הזמן אומרים שהערבים לא משלמים, כולם פה משלמים.
שמעון לנקרי: מי שלא משלם, אני קורע לו את הצורה.
שמעון לנקרי: אתה רואה פה?
שמעון לנקרי: 55 מיליון גבינו ב-2004, פי שניים תוך שבע שנים.
שמעון לנקרי: ב-2004 57%, ב-2011 90% גבייה.
ג'מאל אדהם: 90% זה כללי, יהודים וערבים.
שמעון לנקרי: בגלל זה אמרתי, פה כולם משלמים.
שמעון לנקרי: אין דבר כזה לא לשלם.
שמעון לנקרי: אלא אם כן אתה חי ברחוב, אז גם אין ממי לקחת.
שמעון לנקרי: המנהל של התיכון הערבי, חג'וג'.
שמעון לנקרי: מצוין, יש לנו שני מנהלי תיכונים מאוד חזקים, חג'וג' ושמיל.
שמעון לנקרי: שניהם, אגב, התחילו לשתף פעולה בעבודת נוער ובעבודה משותפת של פרלמנטים.
שמעון לנקרי: הם תיכף יציגו את זה.
שמעון לנקרי: זה פשוט חוויה מה שקורה פה.
שמעון לנקרי: אבטלה – כמו שאתה מבין, אבטלה הייתה ב-2004 14%, ירדה ל-8% ואתה יודע, ביישובים מעורבים ה-8% זה לא 8%, בוא נגיד זה 5%.
שמעון לנקרי: למה זה לא 8%?
שמעון לנקרי: כי יש הרבה- - -
טלב אלסאנע: עבודות לא מדווחות.
שמעון לנקרי: אתה יודע, אני לא אומר מי עושה את זה, אבל יש פה בין 3% ל-4%, לפחות מהנתונים שאנחנו יודעים- - -
טלב אלסאנע: אבל עד היום זה מעל הממוצע הארצי.
שמעון לנקרי: זה בממוצע, 8%.
טלב אלסאנע: הממוצע הארצי זה 5%.
שמעון לנקרי: לא, 7% זה הממוצע הארצי, ועכשיו עם הבדיקה החדשה אז אתה תראה את זה עולה ל-8% לפחות.
שמעון לנקרי: כשכולם בוכים, 'המדינה לא נותנת', 'זה לא נותן', פה כולם נותנים.
שמעון לנקרי: כולם.
שמעון לנקרי: אין אחד שלא נותן.
שמעון לנקרי: רק בכמה שנים אחרונות עברו לעכו 41 מפעלים.
שמעון לנקרי: המפעלים שעוברים לפה, מיכאל שטראוס מאוד מעורב, הוא גם ב- - -
טלב אלסאנע: באיזה דרך מעבירים אותם?
שמעון לנקרי: באים.
טלב אלסאנע: זה בזכות הממשלה?
טלב אלסאנע: בזכות העירייה?
טלב אלסאנע: איזה תמריצים אתה נותן למפעלים לבוא לפה?
שמעון לנקרי: מה, אני נותן להם הנחה במסים- - -
ג'מאל אדהם: גם בארנונה.
שמעון לנקרי: הכול מאושר על ידי המדינה, הנחה בארנונה, יש מנהל שמלווה אותם אל מול הממשלה, יש מנהל שמלווה אותם אל מול העירייה, שני מנהלים שעסוקים רק בלהביא מפעלים לעיר.
ג'מאל אדהם: גם יש מימון לפתיחת מפעלים.
ג'מאל אדהם: 40 מפעלים בתוך שלוש שנים.
שמעון לנקרי: 41.
טלב אלסאנע: כמה מקומות עבודה בערך?
שמעון לנקרי: מדובר על אלפים.
ג'מאל אדהם: זה לא כולל בתי מלון.
שמעון לנקרי: אני מדבר רק על מפעלים, תיכף נגיע לבתי המלון.
שמעון לנקרי: אז אתה רואה פה, 23 היי טק, לוו טק, מסחר, שירותים, באים לפה בגדול.
טלב אלסאנע: יפה, כל הכבוד.
שמעון לנקרי: אני סומך על המדינה, אבל אני סומך על עצמנו יותר, הקמנו פה כמה מערכות מקבילות למדינה, אחת, הקמנו פה לשכת תעסוקה אצלנו בעיר.
שמעון לנקרי: אתה עולה לקומה השלישית, יש שישה-שבעה עובדים שכל התפקיד שלהם זה לעשות השמות בתעסוקה, הכשרות מקצועיות.
שמעון לנקרי: אם אני לוקח רק את השנה האחרונה, כמה פנו בשנה האחרונה, פנו 1,180, כמעט 1,200, מתוך אלה שפנו לתעסוקה, 623, שולבו בעבודה 405, הכשרות מקצועיות: מתוך 217, 167.
שמעון לנקרי: סדנאות: 120, יש כבר 105.
שמעון לנקרי: לקחתי רק את השנה האחרונה.
שמעון לנקרי: אנשים סביב השעון עסוקים בלמצוא לך עבודה.
שמעון לנקרי: לא מצאת עבודה?
שמעון לנקרי: לא קרה כלום, תבוא, נמצא לך.
שמעון לנקרי: ויש גם לשכת תעסוקה, שאני לא פוסל את העבודה שלה, אנחנו אוהבים את כולם פה, אבל אנחנו סומכים רק על עצמנו.
שמעון לנקרי: הקמנו פה ב-2006 מערכת, כמו שאמרתי על לשכת התעסוקה, שהיא מערכת שאמונה על האכיפה.
שמעון לנקרי: המשטרה, בכוחותיה, אין לה מספיק כוחות, אנחנו יודעים את זה, הארגון היחידי במדינת ישראל שיש לו מספיק כוחות זה צבא ההגנה לישראל, כל השאר נסמכים על השולחן של המדינה.
שמעון לנקרי: לצערנו, אני אומר את זה.
שמעון לנקרי: אין להם מספיק כוחות ולכן יש מקומות שהם כן מתעסקים איתם, כמו סמים, פשיעה כבדה, כל מיני כאלה דברים, אלימות קשה, ואנחנו הקמנו פה משטרה שלנו.
שמעון לנקרי: הם לא אוהבים שאני אומר את זה, יש לנו פה משטרה עירונית, של העיר.
שמעון לנקרי: תיכף אני אראה לך אותה.
טלב אלסאנע: ---לפי חוק עזר עירוני ו- - -
שמעון לנקרי: כן, אבל הם עושים שיתוף פעולה מדהים עם המשטרה.
שמעון לנקרי: יש שני פקחים בניידת, תיכף אני אראה לך איך הם נראים, השוטרים- - -
ג'מאל אדהם: הבאנו גם מנהל מהמשטרה.
שמעון לנקרי: הבאנו גם קצין מודיעין, יניב, שוטר לשעבר במשטרה, קצין מודיעין לשעבר, וכל העיר מצולמת.
שמעון לנקרי: אני יכול להגיד לך באיזה שעה הגעת, באיזה רכב הגעת, כל העיר מצולמת.
טלב אלסאנע: למדתם מדובאי או מה?
שמעון לנקרי: לא, אני אומר לך, הכול אינטואיציה.
שמעון לנקרי: נשבע לך.
שמעון לנקרי: עוד לא היה דובאי, ב-2006 היה הסיפור עם דובאי?
שמעון לנקרי: עוד לא היה.
שמעון לנקרי: ב-2006 פניתי למגבית קנדה, ביקשתי 5 מיליון שקלים, שאלו לי למה, אמרתי 'לרשת את העיר במצלמות'.
שמעון לנקרי: בכל הפארקים יש מצלמות, תיכף תראה, אם תרצה לרדת לראות את המודל.
שמעון לנקרי: עכשיו אני שם 40 מצלמות בעיר העתיקה.
שמעון לנקרי: רק בעיר העתיקה 40 מצלמות- - -
טלב אלסאנע: יש אפקטיביות של המצלמות?
שמעון לנקרי: אתה זוכר שהיו פה מהומות?
שמעון לנקרי: מה עשיתי?
שמעון לנקרי: לקחתי את הדיסקט של המהומות, נתתי למשטרה.
שמעון לנקרי: כל העצורים במהומות, יהודים וערבים, זה מהדיסקט של המצלמה.
שמעון לנקרי: קח את הדיסקט, תן למשטרה, הם כבר אחר כך נכנסים, מצלמים, רואים, לוקחים.
שמעון לנקרי: ואני יכול להראות לך גם כל מיני דברים לא יפים שקרו, משודרים בשידור חי.
שמעון לנקרי: יש לנו רצח בשידור חי.
שמעון לנקרי: לפני שנתיים, אופנוע עצר, ירה בבן אדם בשידור חי, ממש ככה, בצומת.
שמעון לנקרי: נקלט במצלמות, מתועד, יותר ראיה מזה?
שמעון לנקרי: בן אדם עומד ליד המכונית.
שמעון לנקרי: וכמובן ביחד עם המשטרה, ארבע נקודות שיטור וכל מוסדות החינוך מחוברים לזה והוונדליזם, רק דוגמה, ירד מ-3 מיליון שקלים שהיינו משלמים כל שנה, ל-300,000-400,000 שקלים כל שנה.
טלב אלסאנע: השקעה כדאית ומשתלמת.
שמעון לנקרי: אומרים לי איך אתה מחזיק את המערכת הזאת?
שמעון לנקרי: אני מסביר להם, קודם כל החיסכון בוונדליזם, בכסף שאנשים היו הורסים גנים, הורסים בתי ספר, נכנסים, פורצים, בשנה שעברה בסך הכול פרצו לנו בבית ספר אחד.
שמעון לנקרי: אחד.
שמעון לנקרי: וגם שם שמנו מצלמה ויש לנו שקט כבר שנה שלמה.
שמעון לנקרי: אז אתה רואה פה, עשינו קצת השוואה בין עכו לחיפה בעבירות אלימות, פריצות לבתים וגנבות רכב, אתה רואה את הפערים.
שמעון לנקרי: על כל בית שנפרץ בעכו תשעה בתים בחיפה.
שמעון לנקרי: אותו דבר בטבריה, עפולה.
שמעון לנקרי: על כל גנבת רכב בעכו שישה רכבים נגנבים בחיפה.
שמעון לנקרי: סתם לקחנו דוגמה.
שמעון לנקרי: אם אתה רוצה, זה מעיתון 'ידיעות אחרונות', 'הפשע משתולל', לפני שנתיים, שמו את התמונה פה, אתה רואה את עכו.
שמעון לנקרי: מאיפה אתה בא?
טלב אלסאנע: מבאר שבע.
שמעון לנקרי: ניקח את באר שבע.
שמעון לנקרי: יש פה?
שמעון לנקרי: תסתכל 4.3 ליד 2.1; 1.8 ליד 0.5.
שמעון לנקרי: תסתכל על הפערים, אלה פערים עצומים.
שמעון לנקרי: 3, זה אומר שאם בעכו זה 0.3, פה זה 3.
שמעון לנקרי: יענו בכל רגע נתון גונבים אצלכם מכונית, פה לא.
שמעון לנקרי: אני לא אומר שזה רק המשטרה, או זה רק אני, זה עבודה.
שמעון לנקרי: תיכף אני אגיד לך גם מה זה המאטץ' פוינט, לא רק האכיפה.
שמעון לנקרי: האכיפה זה קטע אחד, הקטע המרכזי זה הקטע החברתי.
שמעון לנקרי: החינוך החברתי, ככה נקרא לו.
שמעון לנקרי: אלה אנשים, יש לי 30 כאלה.
טלב אלסאנע: אתה משלם?
שמעון לנקרי: כן, זאת מערכת שלי לגמרי, עולה לי 5 מיליון.
שמעון לנקרי: 5 מיליון כל שנה, כשהייתי יכול להראות שאני ביתרות תקציביות.
שמעון לנקרי: לא רוצה יתרות, הנה, יש לי 30 כאלה, עם מכוניות, צ'קלקות, רצים, אתה רואה אותם בכל פינה.
שמעון לנקרי: בכל פינה אתה רואה את האנשים האלה, הם נבחרים לפי הגודל שלהם.
שמעון לנקרי: כמו כשאתה בא לארצות הברית, אתה רואה את השחורים הגדולים האלה ואם חשבת לעשות משהו, אוטומטית אתה לא חושב, שם אתה אומר, 'לא, נעבור לעיר אחרת', אז שיעברו לעיר אחרת.
שמעון לנקרי: זאת מערכת המצלמות, הכול פה בג'י.
שמעון לנקרי: פי.
שמעון לנקרי: אסים, מעודכן, ממוכן, מסודר.
טלב אלסאנע: אתה יכול כאן לראות כל פינה בעיר כשאתה יושב פה?
שמעון לנקרי: בוא נאמר ככה, איך העיר מחולקת?
שמעון לנקרי: 50,000 גרים בעיר החדשה, 4,000 גרים בעיר העתיקה, 4.000 שמייצרים 80% מהעבודה שלנו ובמשטרה.
שמעון לנקרי: ה-4,000 מייצרים 80% מהעבודה המשטרתית, זאת אומרת שיש לנו שם נקודת תורפה.
שמעון לנקרי: עכשיו נכנסנו לשם עם 40 מצלמות ואני מקווה שלאט לאט- - -
טלב אלסאנע: גם צריך לדעת למה ומה הסיבות.
שמעון לנקרי: אנחנו יודעים מה הסיבות, בגלל זה אנחנו נכנסים בעבודה לשם.
שמעון לנקרי: שם יש תחנה או שתיים, תיכף יתייחסו לזה, תחנות סמים וכל מיני כאלה.
שמעון לנקרי: פה קשה, כי- - -
טלב אלסאנע: פעם ביקרנו בלוד והמשטרה אז אומרת לנו 'אנחנו ניקח אתכם, כאן כספומט, מוכרים הרואין, כאן מוכרים- - - ממש, כמו שהולכים לחנות, הכול גלוי, ידוע מראש, אבל אחרי כמה שנים הכול השתנה.
טלב אלסאנע: ביקרנו לפני שלושה חודשים, מציאות אחרת לגמרי.
שמעון לנקרי: כל הצוות של לוד היה פה בשבוע שעבר.
שמעון לנקרי: כולם באו לפה לראות את המודל שלנו ואני מקווה שהם יגיעו לזה פעם.
טלב אלסאנע: מה שראינו כאן לא ראינו שם, ברור.
שמעון לנקרי: זה הסיפור המרכזי.
שמעון לנקרי: יש את האכיפה עד עכשיו וזה הסיפור.
שמעון לנקרי: לפני שמונה שנים הזמנו את התושבים, עשינו להם כנס גדול, אמרנו להם 'השכונות שלכם הולכות להיראות שונה ממה שהן נראות'.
שמעון לנקרי: מיפינו שמונה שכונות חלשות, בכל שכונה אמרנו שנבנה מרכז נוער וילדים בסיכון, המנהל יושב כאן, אברהם טליאס, זה כמעט 1,000 ילדים שהם בטיפול.
שמעון לנקרי: זה לא באים לשחק פינג פונג, אנחנו הקמנו חמישה מרכזים כאלה, חדשים בשכונות האלה, הם באים, הוא יורד עם התיק שלו מבית הספר, קוטפים אותו והוא נכנס לטיפול.
שמעון לנקרי: המדריך מחכה לו, כמו עושה לו מארב והוא נכנס לטיפול.
שמעון לנקרי: סביב השכונה אנחנו בונים מתקנים, זאת אומרת כבר בנינו, אם תבוא לשכונה כזאת, בוא נאמר שש מתוך השמונה מסודרות.
שמעון לנקרי: עוד שתיים יש לנו, בורלא והחרמון, לסיים אותן.
שמעון לנקרי: השנה, בשנה הבאה נסיים אותן.
שמעון לנקרי: מתקני משחקים, מגרשי ספורט בכל שכונה, הכול חדש, ועכשיו אנחנו משפצים להם את הבתים, את הבניינים.
שמעון לנקרי: העירייה ומשרד השיכון משפצים את הבתים.
טלב אלסאנע: במסגרת פרויקט שיקום שכונות?
שמעון לנקרי: לא, שיקום שכונות משפץ בלוק בשנה.
שמעון לנקרי: אנחנו שיפצנו בשנתיים האחרונות כמעט 60 בלוקים.
טלב אלסאנע: מאיפה לך הכסף?
שמעון לנקרי: מגייסים.
שמעון לנקרי: קצת ממשרד השיכון- - -
טלב אלסאנע: לא מהממשלה?
שמעון לנקרי: אני אומר לך את האמת, אני ילד מפונק של המדינה.
שמעון לנקרי: אין משרד פה שלא שם מיליונים.
שמעון לנקרי: אין דבר כזה.
טלב אלסאנע: הפרויקטים האלה הם עלויות אדירות.
שמעון לנקרי: אדירות.
שמעון לנקרי: לבנות כזה מודל זה סיפור של איזה 100 מיליון שקל, בשש השכונות האלה.
שמעון לנקרי: מי נותן היום 100 מיליון שקל?
שמעון לנקרי: עכשיו אתה שואל אותי כמה כסף מושקע בתשתיות בעיר עכו?
שמעון לנקרי: כמעט מיליארד שקל, בונים פה גשרים, בונים פה טיילות, בונים פה כבישים.
שמעון לנקרי: זה משהו מטורף מה שקורה פה בעיר.
שמעון לנקרי: אלה הגרעינים החברתיים, שזה הסיפור המשלים.
שמעון לנקרי: יש פה הרבה גרעינים חברתיים שהעירייה נותנת להם פלטפורמה לעבודה, דירות, משאבים, והם עושים פה עבודה אינסופית; הצופים המוסלמים, הצופים האורתודוקסים, הנוער העובד, כולם פה פועלים ויש הרמוניה, יש שולחן עגול לכל תנועות הנוער, לכל אלה שעושים עבודה חברתית.
שמעון לנקרי: בנינו פה ישיבת הסדר, מרכז גיל רך חדש.
שמעון לנקרי: אני מדבר איתך רק על השנה האחרונה, מרכז מסחרי יפה שהוא על הים, עזריאלי בנה פה קניון חדש שפתחנו אותו.
שמעון לנקרי: אצטדיון כדורגל חדש.
שמעון לנקרי: מישהו יכול לבנות אצטדיון כדורגל אם אתה לא במרכז, בגוש דן?
שמעון לנקרי: גם בבאר שבע, כשבונים את האצטדיון, אתה יודע מי הניח לו אבן פינה?
שמעון לנקרי: ככה הם אמרו, אברהם אבינו הניח אבן פינה ועוד לא גמרו אותו.
שמעון לנקרי: אנחנו בשלוש שנים- - -
טלב אלסאנע: זה 30 שנה אותו אצטדיון.
יעקב נוי: אבל תיזהר, כאן במושבה הקימו ושתי הקבוצות ירדו ליגה.
שמעון לנקרי: אל תזהיר אותי, אני קודם כל פתחתי את האצטדיון, הוא פעיל כבר שנה ולא ירדנו ליגה.
שמעון לנקרי: ואני אגיד לך משהו על הכדורגל, אנשים חושבים שכדורגל זה הקבוצה בליגת העל, כדורגל זה כל מה שמסביב, זה 1,000 ילדים שהולכים עם תיקים לשחק כדורגל, להיות בתוך קבוצה, להיות במשמעת.
שמעון לנקרי: ככה אנחנו רואים את זה כשבאים מהעולם החברתי, ובגלל זה העירייה מחזיקה את קבוצת הכדורגל.
שמעון לנקרי: זה לא שיש לנו פה איזה ספונסר או מישהו, כלום, העירייה ומה שהטוטו נותן וכל הכסף הולך לעבודת הנוער והולך להחזיק את הקבוצה, לתדמית של העיר.
שמעון לנקרי: זה אצטדיון כדורגל, כולו מקורה, אתה יושב שם, לא יורד עליך גשם, מאה אחוז מקורה.
שמעון לנקרי: פה אכסניית נוער יפהפייה, 4 כוכבים, שפתחנו גם כן.
שמעון לנקרי: כל הדברים האלה רק בשנה האחרונה.
שמעון לנקרי: ועוד שני מיזמים, אחד של דנקנר ואחד של רמי לוי, שעכשיו בבנייה, בתי מלון שפתחנו פה בשנתיים-שלוש האחרונות.
טלב אלסאנע: אלה בתי מלון חדשים או במבנים ישנים?
שמעון לנקרי: זה בתוך מבנה ישן שהיה פעם בית משפט, קנה אותו יזם, דווקא יזם ערבי, בעיר העתיקה.
שמעון לנקרי: הוא קנה אותו, שיפץ אותו, בתוך החומה המזרחית.
שמעון לנקרי: אתה משתגע, אתה נכנס, זה מטורף.
טלב אלסאנע: גם הצורה שלו- - -
שמעון לנקרי: זה מטורף.
שמעון לנקרי: תראה, פה לא בנו בתי מלון.
שמעון לנקרי: זה בית מלון שפתחנו לפני חמש שנים, כולה 16 סוויטות.