GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שמעון לנקרי: מלון אבירים זה 100 חדרים, 90 ומשהו חדרים שפתחנו השנה, זה 16 סוויטות.
שמעון לנקרי: אני בעד הסגנון של המלונות הקטנים, של הבוטיק, לא לבנות, להרוס, כאלה דברים.
שמעון לנקרי: פה, אמרתי, לא בנו 40 שנה מלון, מחוף התמרים, ובשנים האחרונות, חמש-שש שנים , מתחילים להתפתח.
שמעון לנקרי: זה מלון שחנכנו לפני שלושה חודשים, הכי יפה בעולם.
שמעון לנקרי: ככה מגדירים אותו, המלון של אורי בורי, האפנדי.
שמעון לנקרי: פתחנו אותו, אתה ואני לא יכולים ללכת לשם, זה עולה 3,000 שקל ללילה.
שמעון לנקרי: אני לא, לא יודע מה איתך.
טלב אלסאנע: מותר להסתכל.
טלב אלסאנע: נסתפק בזה.
שמעון לנקרי: להסתכל?
שמעון לנקרי: אני כל הזמן לוקח אנשים לראותם בלבד.
שמעון לנקרי: אבל תמיד הוא מלא.
שמעון לנקרי: יש לו 12 סוויטות, תמיד הוא מלא, הוא פעיל שלושה חודשים.
טלב אלסאנע: האפנדי, זה טורקי.
שמעון לנקרי: כן, כן.
שמעון לנקרי: הוא מהתקופה העות'מאנית.
שמעון לנקרי: בהחלט.
שמעון לנקרי: זה עוד מלון שבתכנון, מלון מריוט פה על חוף הים.
שמעון לנקרי: מוזיאון חדש חנכנו.
שמעון לנקרי: והנה התוצאה, אתה רואה, רמת השרון הכי, ועכו, המשתלמת ביותר להשקעה, תראה באיזה פער.
שמעון לנקרי: אם חשבת שזה היה בשנת 2010 וכאילו ירדנו בדירוג, 2012 עדיין אנחנו במקום אחד.
טלב אלסאנע: עם הנתונים האלה, הציונים האלה בגיליון הציונים, אז אין לך בעיה בבחירות הבאות, אני חושב.
שמעון לנקרי: מי בכלל מדבר על הבחירות?
שמעון לנקרי: תראה, בבחירות האחרונות אנחנו נבחרנו ב-70%.
טלב אלסאנע: ההישגים מדברים בעד עצמם.
טלב אלסאנע: מי שעושה דברים, צריך להגיד לו באמת כל הכבוד.
שמעון לנקרי: עוד לפני שהיו כל המיזמים האלה וקודם אנחנו קיבלנו 70% כשהשני קיבל 10%, אז... אלה פארקים בכל מקום.
שמעון לנקרי: אלה דברים שהם קטנים ליד הדברים שהצגנו אותם, אנחנו עכשיו בבנייה של פארק אתגרים, אתה רואה באנג'י, אם תרצה לבוא לקפוץ, אפשר לקפוץ פה, יש פה .
שמעון לנקרי: האצטדיון, אמרנו.
שמעון לנקרי: זה עזריאלי שבנה פה את הקניון.
שמעון לנקרי: מרכז טניס שחנכנו לפני שנתיים, חדש, יפה.
שמעון לנקרי: כשאני מראה את נוחי דנקנר- - -
טלב אלסאנע: העיר משנה את פניה.
שמעון לנקרי: היא השתנתה לגמרי.
שמעון לנקרי: זו לא אותה עיר.
שמעון לנקרי: כשאני מראה את האנשים האלה, כל אחד שם פה מכספו.
שמעון לנקרי: אם זה עלה 20 מיליון, הם שמו 10 מיליון, לא סתם יש להם פה תמונה.
שמעון לנקרי: הם הסתכנו פה בהרבה כסף.
שמעון לנקרי: פארק ארכיאולוגי.
שמעון לנקרי: שכונות צעירים, שכונות ותיקים, וילות, הקונסרבטוריון.
טלב אלסאנע: כמה שכונות חדשות יש?
שמעון לנקרי: עכשיו אנחנו בונים 2,000 יחידות.
שמעון לנקרי: עכשיו בבנייה, אתה מדבר איתי ו- - -
טלב אלסאנע: ירדה מצוקת הדיור של הזוגות הצעירים, גם לגבי הערבים?
שמעון לנקרי: תראה, פה הערבים גרים בכל מקום שהם רוצים.
שמעון לנקרי: איפה שאתה רוצה, אתה גר.
שמעון לנקרי: אני חושב שאני ראש העיר היחידי שגר חמש שנים בבניין משותף, חמש משפחות יהודיות, חמש משפחות ערביות.
שמעון לנקרי: חמש שנים.
שמעון לנקרי: אז כל אלה שמטיפים לנו על יהודים-ערבים, שיבואו לדבר איתי.
שמעון לנקרי: אני לא מכיר אף ראש עיר בעולם, לא בארץ, שגר בבניין משותף, חמש משפחות יהודיות, חמש משפחות ערביות.
שמעון לנקרי: הקונסרבטוריון העירוני, כמו שאמרנו בכדורגל, יש לנו 800 נגנים שהולכים עם תיקים כל בוקר, זה טרומבון, זה כינור, זה זה, לומדים מוזיקה.
שמעון לנקרי: 25% ערבים.
שמעון לנקרי: זה קונסרבטוריון חדש, בן שלוש, ששטראוס תרם חצי ממנו.
שמעון לנקרי: אם עלה 20 מיליון, הוא נתן 10 מיליון, המשפחה.
שמעון לנקרי: והמועדונים האלה שקודם הראינו אותם בשכונות, מועדון הפוך על הפוך חדש, הטיילת החדשה, המרינה.
שמעון לנקרי: מלונות, הראינו.
שמעון לנקרי: אני עובר מהר.
שמעון לנקרי: אלה הבהאים שעושים פה עבודה יפה.
שמעון לנקרי: תיירות.
טלב אלסאנע: הבהאים נמצאים גם כאן?
שמעון לנקרי: בטח, מה זה?
שמעון לנקרי: הבהאים, בהאולה קבור פה.
שמעון לנקרי: זה שהחיפאים, בגלל שזה במורדות ורואים אותם, לצערי רואים אותם בגלל שזה במורד, אבל אצלנו יש גנים מדהימים שלהם, כי הבהאולה שלהם קבור כאן.
שמעון לנקרי: אני סיימתי את החלק שלי, של עכו.
טלב אלסאנע: אני חושב שהסקירה מצוינת.
טלב אלסאנע: אנחנו נשמע, ברשותך, סקירה מ- - -
שמעון לנקרי: איילה.
איילה חביב: אני איילה, ראש מינהל הרווחה.
איילה חביב: היות שהוועדה מתעסקת גם בתחום של המגזר הערבי וגם בתחום של אלימות, אמרת בתחילת דבריך, אני חייבת להתחיל במשפט על האירוע אתמול בסחנין.
איילה חביב: אני חושבת שזאת הזדמנות להגיד על זה מלה.
איילה חביב: מי שלא שמע, או ידע, היה אירוע אתמול של תקיפה של משפחה של עובדת סוציאלית שהוציאה נערה למקלט ושלושת האחים שלה הגיעו לבית המשפחה, לא מצאו אותה בבית והכו את בעלה בצורה קשה, גרמו לו לשברים והוא אושפז.
איילה חביב: על הרקע הזה היום מחלקות הרווחה לא מקבלות קהל, יש עיצומים.
איילה חביב: אין צורך להרחיב את החשיבות של טיפול במכורים לסמים, בין אם זה ילד במשפחה שמשתמש, ובין אם זה הורים, ההשלכות על הבית, על הזוגיות, על ההורות וכו'.
איילה חביב: אנחנו מתעסקים גם בטיפול וגם במניעה.
איילה חביב: על טיפול תספר עדי שהיא מרכזת את היחידה לטיפול בנפגעי סמים, בליווי ותמיכה של משרד הרווחה ואנחנו מתעסקים גם במניעה, בעיקר ברשות למלחמה בסמים ואלכוהול.
איילה חביב: משה הוא מתאם הסמים העירוני, הוא יספר על פעולות המניעה שנעשות בעיר, ואני חייבת גם לציין שאנחנו חנכנו פה לפני כשבועיים מרכז לטיפול באלימות שמלווה על ידי תכנית עיר ללא אלימות, שמנהלת אותו עובדת סוציאלית בשם שירה חורי ואני חושבת שהם עושים שם עבודה טובה וחשובה.
עדי מקל: אנחנו בחרנו להזמין לפה מטופלת שטופלה פה גם בקבוצת נשים.
עדי מקל: משרד הרווחה נתן לנו להיות חלק מפיילוט של טיפול בנשים, הוא נותן לזה עכשיו הרבה יותר דגש מבעבר, טיפול מופרט של נשים מטיפול מעורב של נשים-גברים.
עדי מקל: הקבוצה הזאת הייתה מעורבת, לנשים ערביות ונשים יהודיות ביחד.
עדי מקל: הייתה אמורה לבוא גם המטופלת הערבייה, אבל היא עובדת כך שזו תקלה טובה, גם היא סודרה בעבודה באמצעות המרכז לפיתוח ההון האנושי פה בעירייה.
עדי מקל: היחידה לטיפול בנפגעי הסמים היא חלק מהמינהל לשירותים חברתיים ומאז הקמתה בשנת 94' טיפלו בה למעלה מ-800 נפגעי סמים לאורך השנים, חלקם עברו תהליך של טיפול ושיקום, נקיים ומתפקדים, וחלק אחר מהם נמצא בשלבים שונים בהליך הטיפולי.
עדי מקל: היחידה נותנת שירות לכל נפגעי הסמים בעיר, ערבים ויהודים כאחד.
עדי מקל: בשנת 2005 נפתחה יחידה נוער הנותנת מענה לבני הנוער בעיר, טופלו כ-120 בני נוער במהלך השנים.
עדי מקל: פעילות היחידה: טיפול פרטני, משפחתי וקבוצתי הניתן על ידי עובדים סוציאליים ביחידה, סיוע במציאת תעסוקה תוך הפנייה לרכזי תעסוקה של שיקום האסיר והמרכז לפיתוח ההון האנושי בעיריית עכו.
עדי מקל: כ-40 מטופלים שלנו עובדים בעבודות מסודרות.
עדי מקל: רק תדמיין לעצמך שאלה אנשים עם עבר פלילי, אנשים שמכורים לסמים ובכל זאת המפעלים היו מוכנים לקבל אותם וללכת לקראתם.
עדי מקל: מעקב בדיקות שתן הנערך ביחידה, הפניות מאשפוזיות, קהילות טיפוליות ומרכזי יום, קשר עם משטרת ישראל ושירות המבחן.
טלב אלסאנע: בעכו יש יחידות טיפוליות?
עדי מקל: לא, יש כמה קהילות טיפוליות שבטח נאדי יפרט עליהן יותר.
עדי מקל: בעכו עצמה אין קהילה טיפולית, אבל הקהילות שמפוזרות בכל הארץ נותנות מענה גם לעכו.
עדי מקל: מתקיימים קבוצה וטיפול דינמי למכורים נקיים, מתקיימת כל שנה ומונה כ-8 מטופלים בכל פעם.
עדי מקל: תמיד זה, שוב, קבוצות מעורבות של ערבים ויהודים.
עדי מקל: קבוצת פסיכו דרמה למטופלים נקיים, קבוצת טיפול באמנות למטופלים נקיים, קבוצת טיפול באמצעות מוזיקה למטופלים נקיים, קבוצות לילדי מכורים.
עדי מקל: הטיפול ביחידה הוא טיפול מערכתי שנותן מענה גם לילדי המכורים, גם לנשים, גם למשפחות, האמהות באות לפעמים, כל אדם שקרוב למטופל ויכול לסייע לו אחר כך בשיקום.
עדי מקל: קבוצות לנשות מכורים, יהודיות וערביות, בכל קבוצה השתתפו כ-7 נשים, וקבוצת נשים מכורות במסגרת פיילוט ארצי, כמו שהזכרתי, פרויקט מיוחד בשיתוף מכללת הגליל המערבי, 'הגוף מדבר במקומי', טיפול דינמי בשיתוף אבחון רפלקסולוגי.
עדי מקל: אלה רק כמה תמונות מפעילויות שעשינו ביחד.
עדי מקל: זו קבוצת הטיפול במוזיקה.
עדי מקל: פעילויות גיבוש שאנחנו עושים במסגרת סלי סמים בינלאומיים.
עדי מקל: אנחנו מפעילים את בוגרי היחידה באיסוף מטופלים פוטנציאליים וסיוע בליווי שלהם בתהליך השיקום, טיולי גיבוש באתרים שונים בארץ, כגון רמת הגולן, צפת, מצפה הררית.
עדי מקל: במסגרת יום הילד יש טיולים עבור ילדי מכורים, לספארי, חמת גדר ועוד.
עדי מקל: לקבוצות נשים אנחנו עושים הרבה פעמים ימי כיף וספא.
עדי מקל: הזמנתי את ורד שהיא בוגרת שלנו, של קבוצת הנשים.
עדי מקל: אני בטוחה שהיא מאוד מתרגשת ואני מאוד מעריכה את זה שבאת.
עדי מקל: אני חושבת שאין כמראה עיניים.
עדי מקל: כל מה שאנחנו עושים כרווחה וכיחידה לא יגיד מספיק כמו שהיא תוכל להגיד את הדברים שלה.
טלב אלסאנע: אנחנו נשמח לשמוע אותה.
טלב אלסאנע: אני חושב שיש לנו משורר, קוראים לו תאופיק זיאד, הוא אומר בערבית (בערבית), להכניס שמחה ללב של אדם אחד זה הישג גדול ולהציל ילד, אישה, זה דבר ענק.
טלב אלסאנע: בבקשדה, אנחנו מקשיבים לך.
ורד: שמי ורד, אני בת 38, אמא לחמישה ילדים, אם חד הורית, מכורה נקייה כשנתיים מכל סוגי הסמים, שזה אומר אלכוהול וכדורים.
טלב אלסאנע: כמה שנים היית מכורה?
ורד: 15 שנים.
טלב אלסאנע: ותהליך הגמילה, איפה התקיים?
ורד: את תהליך הגמילה שלי התחלתי במרכז גמילה, הייתי חודש ימים במרכז גמילה, סיימתי והגעתי ישר ליחידה כאן בעכו.
ורד: אני יודעת ואני בטוחה שבלי היחידה הזאת לא הייתי יכולה להמשיך ולהישאר עוד יום אחד נקייה מסמים.
ורד: עם הרבה תמיכה של מטפלת שלי, עדי.
ורד: תמיכה, אני חושבת, שבתחילת הדרך שלי, זו הייתה תמיכה ועזרה על בסיס יומיומי.
ורד: אני מגיעה עדיין אחת לשבוע לשיחה פרטנית אצלה.
ורד: הייתי נותנת בדיקות שתן עד לפני חצי שנה, כי התחלתי לעבוד, עבדתי עד לפני שבוע ימים וזהו.
ורד: אני מגדלת את הילדים שלי היום בגאווה, יש לי ילדה שהיא הגאווה שלי והכוח שלי.
עדי מקל: הבת שלה היא יושבת ראש הנוער העירונית פה.
שמעון לנקרי: אושרת פרץ זאת הבת שלך?
שמעון לנקרי: אתה לא מבין מי זאת.
שמעון לנקרי: בחרו תשעה תלמידים בכל הארץ להיות מצטייני הנשיא, אז מעכו נבחרו שתיים, אחת מהן היא הבת שלה.
ורד: על עשייה חברתית.
שמעון לנקרי: מדהימה, יושבת ראש מועצת הנוער.
טלב אלסאנע: בגלל קוצר הזמן וכדי לשמוע את כולם, אנחנו מודים לך, תודה רבה.
שמעון לנקרי: משה, קצר, אחרי זה אברהם טליאס בכמה מלים איך מונעים מהילדים להגיע בכלל למקום הזה שצריך ללכת להיגמל, שזה הדבר החשוב.
משה אבוטבול: אני מתאם הסמים העירוני, יש לי שני רכזים נוספים, רכז מגזר ערבי, רכז מגזר רוסי, השנה צירפו לנו רכז מגזר דתי.
טלב אלסאנע: זה מטעם הרשות למלחמה בסמים?
משה אבוטבול: הכול מטעם הרשות למלחמה בסמים וכמובן בהשתתפות העירייה.
משה אבוטבול: היחידי שלא מתוקצב והעירייה משלימה את השכר שלו זה רק הערבי, אז אם תעשו לנו טובה, מהכסף הזה- - -
שמעון לנקרי: טלב, אני עושה את זה בכיף, ערבי, יהודי, אני משתתף.
משה אבוטבול: אתם משלמים רק 40,000 שקל והוא עולה לנו 120.
שמעון לנקרי: רגע, זה לא מה שאיילה מדווחת.
שמעון לנקרי: תקשיבי טוב, את יודעת כמה עולה לנו להחזיק את מחלקת הרווחה פה?
שמעון לנקרי: יש לנו 70 עובדים סוציאליים, כמה עולה לנו להחזיק את הרווחה פה?
שמעון לנקרי: לעירייה, לא למדינה.
שמעון לנקרי: 12 מיליון מהשוטף של העירייה אנחנו משלמים, כדי להשלים משכורות, לעשות את המאטצ'ינגים שהמדינה מחייבת אותנו.
טלב אלסאנע: ואז אומרים שהמדינה מתקצבת, אבל.
שמעון לנקרי: בסדר, המדינה מתקצבת, אבל העירייה משתתפת.
שמעון לנקרי: בוא אני אגיד לך איפה הבעיה, שעליה אתה צריך לשים לב.
שמעון לנקרי: זאת רשות חזקה, יש לה כסף להשתתף בזה, מה עם אלה שאין להם?
טלב אלסאנע: נכון, קיימנו דיון והעלינו את זה ועוקבים אחרי זה.
טלב אלסאנע: לגבי כל הפרויקטים החברתיים ולגבי רשויות חלשות.
ג'מאל אדהם: ברשותך, אם תעזרו לנו להשלים את השכר, אני משלים כמעט 80,000 שקל, במקום לתת לה שכר אנחנו שמים אותו בפעילות.
ג'מאל אדהם: הרכז הרוסי והדתי מקבלים 100%, זה לא מובן.
משה אבוטבול: הרכז הרוסי ממומן 100%, שאר הרכזים ממומנים ב- - -
קריאה: תתרכז בפעילות, המימון לא- - -
ג'מאל אדהם: לא, המימון חשוב, מהכסף הזה אנחנו משלמים לפעילות.
משה אבוטבול: אנחנו נותנים תמיכה בכל המגזרים, זה מתחיל מכיתות ד'-ה' ומסתיים בגילאי 60-65 וזה כולל הכול, פורמלי ולא פורמלי, בשלושת המגזרים, וכמו שציינתי לפני כן במגזר הדתי השנה זה התחיל.
משה אבוטבול: לגבי המגזר הערבי, סאמר יכול להציג יותר טוב את כל הפעילות שהם עושים, במידה שיש זמן.
אברהם טליאס: אני מנהל רשת מרכזי נוער וקהילה בעכו.
אברהם טליאס: כרגע יש לי שישה מרכזים.
שמעון לנקרי: זה בשכונות החלשות.
שמעון לנקרי: הוא מנהל את זה.
אברהם טליאס: יש 21 שכירים שעובדים במערכת, כולם אקדמאים ממדעי החברה, חלקם עם תואר ראשון, חלקם עם תואר שני.
אברהם טליאס: יש לנו את ניידת עלם שנותנת את המטרייה בלילה, יש לנו אישור תקציבי להתחיל להפעיל את הניידת גם בימי שישי.
אברהם טליאס: זה משהו שראש העיר אישר לנו.
שמעון לנקרי: הוא פועל מחמש עד 12 בלילה.
שמעון לנקרי: העירייה מפעילה.
שמעון לנקרי: מלא.
שמעון לנקרי: אני לא מקבל מימון מאף אחד, זה מהשוטף של העירייה.
אברהם טליאס: המערכת היא ערבית וגם יהודית וכל העובדים נכנסים לעבוד בתוך מערכות החינוך, בבקרים פעם בשבוע רכזים ופעמיים בשבוע מנהלים.
אברהם טליאס: כל עובדי המערכת יוצאים לפחות פעם שבוע, קבוע, בשעות קבועות, לעשות עבודת רחוב, לאתר ילדים ובני נוער ברחוב, בשכונות.
אברהם טליאס: במערכת יש היום מעל 80 מתנדבים, חלקם מגיעים אפילו גם ארבע פעמים בשבוע.
אברהם טליאס: חלק מהתהליך שכבר אושר כרגע, זאת אומרת קיבלתי אור ירוק בדצמבר הקרוב להוציא לפועל הרבה מאוד אנשים טובים שרוצים לעשות את זה, צמוד לחומה, לעיר העתיקה, להקים עשרה מטרים מהחומה מרכז נוער גדול.
אברהם טליאס: זה אושר לי לצאת לדרך.
טלב אלסאנע: אחד בעיר העתיקה?
אברהם טליאס: האדריכל זה מישהו שעבד איתי ותכנן איתי את כל המרכזים בעכו.
אברהם טליאס: זה החלק הראשון, לפתוח שם מרכז, הוא די קרוב לבתי הספר, הוא מכסה את העיר המנדטורית ששם כמעט 60% קהילה ערבית, ואת העיר העתיקה, זאת אומרת יושב בנקודה אסטרטגית.
אברהם טליאס: במקביל, בתוך העיר העתיקה, די קרוב למגדלור משופץ כרגע בניין שזה השלב השני, אני אמור לפתוח שם את המרכז השני.
אברהם טליאס: אני חושב שהיום המערכת מחזיקה מאות ילדים מכיתה ב' ואפילו כבר הגשתי לראש העיר תכנית לחזק ילדים מגן חובה והוא אמר לי 'אברהם, עוד פעם כסף?
אברהם טליאס: ' אבל אמרתי לו שזה נכון לפי דעתי.
אברהם טליאס: אנחנו אמורים לקלוט אותם מגן חובה.
אברהם טליאס: זאת אומרת הרשת מתפתחת כל הזמן, היא משקיעה כל הזמן בהעשרה, יש תגבור לימודים, יש העשרה, יש חוויה, יש פרויקטים של טיולים.
אברהם טליאס: זאת אומרת הילדים מכוסים מכל הכיוונים, העובדים עובדים בצורה מאוד מאוד ממוקדת מול מערכת החינוך ברמה חברתי, רגשי, לימודי.
אברהם טליאס: זאת אומרת אנחנו יודעים על כל ילד מה המצב, לכל ילד יש תיק אישי עם אינטייק ותהליך שיחות, אנחנו מגדירים מטרות וגוזרים יעדים איך מגיעים למטרה של מערכת מאוד מאוד מקצועית.
אברהם טליאס: נושא הסמים והאלכוהול תמיד שם נמצא ואני חושב שהדבר הכי נכון לעשות, לחנך אותם ולטפל בהם כשהם קטנים, אז האלכוהול בכלל לא יגיע.
אברהם טליאס: אבל אם אנחנו כבר נמצאים במקום הזה, אני רוצה להציע הצעה.
אברהם טליאס: הסוכן שמוכר נגיד גראס לילדים, אז זה לא חוקי שהוא מוכר וזה גם לא חוקי שהילד מעשן.
אברהם טליאס: מבחינת המחוקק זה לא חוקי שאנחנו מוכרים אלכוהול לילדים, אבל הילד ששותה זה חוקי, ואני חושב שזה המקום שלך לבוא להגיש הצעת חוק שזה לא יהיה חוקי שבני נוער ישתו אלכוהול, כמו שזה לא חוקי למכור להם.
אברהם טליאס: אני חושב שהחלק הזה הוא חלק מאוד מאוד משמעותי, מהניסיון שלי, צריך לאכוף את זה בצורה מאוד חזקה והחלק האחר זה להציב את הסיכון של עובדי הנוער במדינה הזאת, לשים את הסטטוס שלהם במקום המקצועי, לשים את השכר שלהם, לבנות תקנים.
אברהם טליאס: כל הנושא הזה הוא משהו כזה אמורפי, חוץ מעכו, שמישהו פה לקח החלטה ובנה מערכת, ברור שראש העיר הוא המוביל, אני רק מיישם את המדיניות, אבל בכל הארץ- - -
קריאה: זה תיקון של חוק הנוער.
אברהם טליאס: הדברים האלה לא ברורים.
אברהם טליאס: עם כמה ילדים אמור לעבוד רכז נוער?
אברהם טליאס: עם 20 ילדים, עם 200 ילדים, עם 1,000 ילדים?
אברהם טליאס: מישהו צריך לקבוע תקנים, אם אנחנו רוצים באמת באמת תוצאה, כמו שקורה בעכו.
אברהם טליאס: אצלי כל רכז הוא ממוקד מטרה, הוא יודע שיש לו 30 ילדים, הוא צריך לעבוד עם 36 ילדים מינימום בשביל ליישם את תורת העבודה.
אברהם טליאס: הדברים מאוד ברורים.
אברהם טליאס: תודה.
סאמר קדורה: שלום לכולם.
סאמר קדורה: אני עובד כרכז למניעת סמים מזה שש שנים במגזר הערבי.
סאמר קדורה: האמת, אין לי מה להוסיף על מה שנאמר פה ממשה, המתאם העירוני, רק רציתי לחדד את הדברים, שאנחנו מתחילים את הפעילות שלנו לא רק מהיסודי אלא מהגיל הרך.
סאמר קדורה: אנחנו נמצאים כמעט בכל מקום, אנחנו נמצאים גם בבתי ספר, גם בגנים, גם עם קבוצות נשים, גם עם גברים, גם ביחידות לקידום נוער.
סאמר קדורה: רציתי לומר הערה מאוד מאוד חשובה, זה שיתוף הפעולה שקיים בעיריית עכו עם כל המחלקות, עם כל האגפים.
טלב אלסאנע: יש נתונים לגבי שימוש בסמים בקרב בני נוער בעכו?
סאמר קדורה: זה ביחידה לנפגעי סמים, כל הנתונים של הסמים.
טלב אלסאנע: לגבי הפרויקטים שאתם מריצים בקרב בתי הספר ומערכת החינוך.
סאמר קדורה: כל הסקירה של בתי הספר, טוב שבחרתם לעשות סיור גם באחד מבתי הספר המובילים אצלנו פה בעכו, אורט חילמי אלשאפי, שם אנחנו ניחשף לכל הפעילויות שאנחנו עושים בשטח, התלמידים יכולים לספר, המחנכים, המורים והמנהלים.
ואליד חדאד: רק משפט אחד.
ואליד חדאד: מבחינת הסטטיסטיקה והמספרים, שאלת על נתונים אז חשוב לי להגיד, ב-2009, מה שמעודכן והצגתי את זה בזמנו גם ברהט בישיבה, הנתונים של שימוש בסמים בנוער בחברה הערבית בארץ, לפי מחקר של פרופ' עזאיזה, בהשוואה למגזר היהודי, 50% מהנוער במגזר היהודי שותה אלכוהול לעומת משהו בסביבות 20% במגזר הערבי, וזה נתון מבלבל, כאילו שאצל הערבים אין בעיית אלכוהול.
ואליד חדאד: אבל אם מתקדמים לנושא הסמים רואים שאותה קבוצה, גיל 12-18, 12% מהנוער משתמש בסמים מסוג גראס וחשיש ו-9% בסמים מסוג אקסטות, הרואין ודברים כאלה, לעומת המגזר היהודי שהוא 10% בגראס וחשיש ו-4.5% בסמים כימיים.
ואליד חדאד: כלומר במגזר הערבי הסמים הכימיים הם כפול, ועכו, במקרה הטוב, היא נופלת בסטטיסטיקה.
ואליד חדאד: נחזור לגבי אלכוהול, זה הנתון המבלבל.
ואליד חדאד: רואים שבאלכוהול זה 20%, אבל מסתכלים בסמים ורואים שהאחוזים הם יותר, כמעט כפול, כי הסטייה במגזר הערבי מתחילה משתיית אלכוהול ואת זה צריך להבין, כי זה גם סם וזה גם אסור על פי הדת.
ואליד חדאד: אתה מדבר על אוכלוסייה ש-60% ממנה היא מוסלמית, לכן סטייה חברתית מתחילה במגזר הערבי משתיית אלכוהול, להבדיל מהמגזר היהודי שלפעמים מסתכלים על זה כיותר נורמטיבי.
ואליד חדאד: לכן הנתונים הם של 50% באלכוהול ובבעיית הסמים הם פחות.
ואליד חדאד: אני מקווה שהסברתי את הנקודה בצורה ברורה.
ג'מאל אדהם: אני חייב לציין שיתוף פעולה יפה בין הרשות בהנהלת ואליד עם העירייה ועם רכזי הסמים כמעט בשוטף.
שמעון לנקרי: יש לנו פה גם מרכז לקידום נוער.
טלב אלסאנע: לגבי שירותי הרווחה, כמה תקנים יש?
איילה חביב: ביחידת הסמים?
טלב אלסאנע: בכלל.
איילה חביב: בכלל, 60 תקנים של משרד הרווחה, יש עוד עובדים שמתוקצבים בתקציבי פעולות וגורמים נוספים.
טלב אלסאנע: וסמים, אלימות וכדומה?
איילה חביב: סמים ואלימות בסך הכול 5 תקנים.
טלב אלסאנע: יש גם תקנים שמאוישים על ידי עובדים סוציאליים מהמגזר הערבי שידברו עם המטופלים בשפה?
טלב אלסאנע: או שאין התייחסות לנושא הזה?
איילה חביב: קודם כל אני רוצה לציין שבנושא של הנוער מטופלים בערך 25 בני נוער ואנחנו מרגישים שחסר לנו עזרה בתחום של איתור בני נוער, בעיקר מהמגזר הערבי.
איילה חביב: לאחרונה משרד הרווחה נתן לנו חצי תקן נוסף, רק לטובת איתור בני נוער ערבים שמשתמשים בסמים ואנחנו נאייש אותו בקרוב, זה יעזור לנו להגיע עוד יותר לאוכלוסייה ולהביא אותה לטיפול.
איילה חביב: מבחינת המטפלים המבוגרים, הם יהודים, אבל אין לנו בעיה ולא נתקלנו בבעיה סביב הנושא הזה.
איילה חביב: המטופלים הערבים מקבלים את המטפלים בצורה טובה מאוד ומרוצים מאוד מהטיפול.
איילה חביב: לא הייתה לנו בעיה על רקע של שפה או תרבות.
שמעון לנקרי: יש לנו מנהל יחידה לקידום נוער ערבי בכל העיר, יוסף אבוחמאם, שעושה עבודה מצוינת והמרכז נמצא בכניסה לעיר העתיקה.
ג'מאל אדהם: הוא קולט את הילדים שנשארים בבתי הספר, יהודים וערבים.
טלב אלסאנע: כמה תקנים של קציני ביקור סדיר?
ג'מאל אדהם: במגזר הערבי שניים ובמגזר היהודי שניים.
ג'מאל אדהם: לא מסתכלים יהודים וערבים בעירייה.
טלב אלסאנע: לא, בכלל, מבחינת הנתון.
טלב אלסאנע: מבחינת התופעה של הנשירה, זה אותו דבר?
ג'מאל אדהם: לא בהרבה יותר מהמגזר היהודי.
שמעון לנקרי: אני רוצה להגיד משהו לגבי החלוקה, כמה יהודים, כמה ערבים.
שמעון לנקרי: אין פה חלוקה כזאת- - -
טלב אלסאנע: אבל לגבי תופעות מסוימות, למשל כמו ששמענו העניין של הסמים והאלכוהול, יש תופעות שהן משתנות.
שמעון לנקרי: אז אנחנו נדבר על תופעות ולא פר עובדים.
טלב אלסאנע: לא, פר תופעות.
טלב אלסאנע: אני דיברתי לגבי הנשירה, לגבי התופעה עצמה, איפה היא קיימת יותר ואיפה היא קיימת פחות.
רים ארשיד: במשרד הרווחה אנחנו מלווים את היחידה לטיפול בהתמכרויות, כמו שעושים ברמה הארצית.
רים ארשיד: הייחודיות של עכו, שעכו קשובה לצרכים שלה, מביעה את זה כצרכים והם שותפים לבניית מענים בהתאם לצרכים האלה.
רים ארשיד: אז בהחלט במבוגרים לא עלה צורך מיוחד לדוברי שפה ערבית, כי הם נתנו את המענה, ואני, כמפקח שגם ער לצרכים האלה מהמגזר הערבי, לא ראיתי שקיים צורך ייחודי למגזר הערבי.
רים ארשיד: לעומת זאת לאחרונה זיהינו שדווקא בנוער כן קיים צורך ואני עובד איתם על פיתוח המענה בתקופה האחרונה ואני מקווה שבתקופה הקרובה יהיה לנו באמת מענה ייחודי שכן ייתן מענה ספציפי לנערים דוברי השפה הערבית.
שמעון לנקרי: עוד מישהו?
שמעון לנקרי: בתי ספר?
שמעון לנקרי: שמיל, אתה רוצה לספר על איזה פעילות שאתם עושים במשותף?
שמעון לנקרי: תגיד כמה מלים על העבודה המשותפת עם התיכון.
שמיל לוי: חזיז ואני עובדים ביחד כבר ארבע שנים, אנחנו מקיימים דיאלוג אמיתי בין שני בתי הספר שלנו.
שמיל לוי: יש בערך 1,200-1,400 תלמידים בקריית החינוך- - -
ג'מאל אדהם: התקלקלנו, אנחנו כמו היהודים, יש לנו שני ילדים.
שמעון לנקרי: הם היו עושים הרבה ילדים, למדו מהיהודים לא לעשות ילדים.
שמעון לנקרי: אתה רואה את זה מהתנועה האסלאמית?
שמעון לנקרי: יש לו שני ילדים.
שמעון לנקרי: לי יש ארבעה, הוא יש לו שניים.
שמעון לנקרי: אתה מבין איך התקלקל?
שמעון לנקרי: סמיר, כמה יש לו? שניים גם.
שמיל לוי: כמו שאמרתי, לפני ארבע שנים התחלנו לעבוד ביחד.
שמיל לוי: קודם כל אני והוא הפכנו להיות חברים בממד האישי והדיאלוג שקיים בינינו בהבנה ובניסיון להבין את הסכסוך היהודי ערבי הפך להיות בתקשורת שיש בינינו משני.
שמיל לוי: זאת אומרת אנחנו יודעים שהסכסוך הזה קיים, הדיאלוג שקיים בינינו הוא סביב העשייה בתוך העיר עכו, בין בני הנוער, שלו ושלי, וכל הנושאים שמאפיינים נוער בעיר, ואנחנו עושים עבודה משותפת יחד עם העירייה ופרויקטים נוספים שעוסקים ברמה הארצית בחיבור בין יהודים לערבים ובסך הכול אני חייב לציין שזה התחיל ורץ כבר כמה שנים ואנחנו לאט לאט מורידים את זה לילדים, לעוד קבוצות של מנהיגות ואנחנו מאמינים שהקשרים שאנחנו יוצרים בין הילדים שלי לילדים שלו, כשהם תחת העיניים הפקוחות שלנו, של המבוגרים, כשהם יילכו לשכונות המעורבות שהם חיים ביחד הם ימשיכו את הקשר שנוצר ביניהם בבוקר גם אחרי הצהריים, שזה החשוב.
שמיל לוי: אחרי המהומות שהיו כאן
שמיל לוי: לפני כמה שנים אנחנו גם למדנו להפעיל בין שני בתי הספר, בין בני הנוער שלנו, איזה שהיא תקשורת כזאת שגם עוסקת במניעה, אני נכנס לבית הספר שלו והוא נכנס לבית הספר שלי ואני גם מדבר, יחד עם המשטרה, עם התלמידים שלי לקראת, למשל, יום כיפור, ועוד הרבה דברים שהעירייה עושה, לא רק מה שאנחנו עושים, עם המשטרה וכל הגופים שקשורים לזה, אבל בעיקר בני הנוער, שאנחנו יודעים- - - אני יודע בוודאות על בני נוער שלי שהיו מעורבים ב- - -
טלב אלסאנע: הפעילות ומערכת היחסים מבוססת על מודלים ועל תכניות או על מערכת יחסים בינאישית בינך לבינו?
שמיל לוי: קודם כל אני אומר לך, זה התחיל בזה שהוא ואני הולכים להרבה כנסים, בכנסים אנחנו נמצאים ומדברים ביחד.
שמיל לוי: חג'וג' סיפר לי על קורות חייו משנת 48' ואני סיפרתי לו על עצמי מהמקום הזה ואיכשהו מצאנו את עצמנו גם מדברים על דברים משותפים שקרו לי, כישראלי וכיהודי, והוא כמוסלמי ישראלי, ואנחנו משדרים את זה גם לבני הנוער שלנו.
שמיל לוי: תשמע, בני הנוער שחיים פה בעיר הזאת, זה נשמע אולי ורוד מדי, אבל אחת הסוגיות שאנחנו כן עובדים עליהן, זה כשיש לנו מחלוקת, או כשפתאום נוסעים ביחד באוטובוס יהודים וערבים ומישהו מתגרה במישהו ואנחנו שנינו יודעים על התופעה הזאת, אז בעבר או שהיינו מתעלמים, או שהיינו אומרים 'אתה אשם', הוא היה אומר שאני אשם, והיום אני בא אליו, הוא מאתר את הילד, והפוך, אם זה קורה שהצד היהודי לא בסדר, אנחנו מאתרים ונותנים מענה חינוכי משמעתי בתקשורת שיש בינינו.
שמיל לוי: אז העבודה שנרקמת, יש פה פורום להסכמה אזרחית- - -
קריאה: שמעון, חשוב להדגיש שאנחנו מדברים על תהליך מאוד מובנה, זה לא רק מבוסס על מערכת יחסים אישית במקרה של חג'וג ושמיל, אנחנו מדברים על תהליך מאוד מבנה לחיים משותפים, החל מגן הילדים ועד י"ב ובכלל.
שמיל לוי: אני רק אסיים במשפט אחד.
שמיל לוי: אני אתן לך דוגמה להבנה של התהליך הזה של החיים המשותפים שיש פה בעיר.
שמיל לוי: בית הספר שלנו נמצא במרחק של קילומטר בקו אווירי.
שמיל לוי: שמעון הכשיר מגרשי ספורט בשנה שעברה, מגרשים ממש יפים, ולאורך השנים אני, כמנהל, מצאתי את עצמי כל פעם מטפל בוונדליזם בתוך בית הספר שלי.
שמיל לוי: באים, החבר'ה שגרים מסביב, בעיקר במגזר הערבי, ובגלל שלא היה להם מקום לשחק ולא היה להם מקום רשמי לשחק הם היו עושים ונדליזם.
שמיל לוי: קלטתי את הקטע הזה, פניתי לאברהם, לאברהם יש מרכז, נתתי לו מפתח, חלון אחד לא נשבר כבר שנה.
שמיל לוי: זאת אומרת הילדים נכנסים, יש מדריך ששם עין על זה, לא זוחלים מתחת, לא שוברים.
שמיל לוי: אין להם תסכול.
שמיל לוי: זאת אומרת ברגע שאתה נותן את המענה השווה לכולם, אז- - -
שמעון לנקרי: אני אגיד בכללי.
שמעון לנקרי: האווירה שאנחנו משרים פה בעיר זה 'בוא לא נתעסק באהבה', אולי אל תאהב אותי והוא לא יאהב- - - לא מתעסקים עם הדבר הזה, למה?
שמעון לנקרי: כי אתה יודע, עברנו פה כמה מלחמות, אלה רואים אל ג'זירה, אלה רואים ערוץ 2 וערוץ 1, כל אחד נכנס לפעמים לגופייה שלו ומתמקד בה.
שמעון לנקרי: אנחנו מתעסקים פה המון עם כבוד הדדי, עם שוויון, עם מתן הזדמנויות ואלה דברים שבסופו של דבר מכריעים את ההרגשה.
שמעון לנקרי: לפני שבועיים הלכתי לפרלמנט שהזמינו אותי, של בני נוער יהודים וערבים מדרסקי ומחילמי ונסעתי לנס עמים.
שמעון לנקרי: אני הייתי ההרצאה של הפתיחה ואני מדבר על מנהיגות וטה טה טם.
שמעון לנקרי: בסוף יש שאלות, עומדת ילדה בת 14 או בת 15, ערבייה מהעיר העתיקה, ואומרת לי 'תשמע, ראש העיר, אני אף פעם לא ראיתי אותך, אבל לפי מה שאני רואה שאתם עושים בעיר, אני אוהבת אותך'.
שמעון לנקרי: זאת אומרת לשמוע מילד לא יהודי, ערבי, כזה משפט, זה אומר שמשהו קורה.
שמעון לנקרי: עכשיו, לא נגיד שאין כלום ושהכול בסדר, זה רחוק מזה, אבל לפחות יש פה כיוון ויש פה דרך ואנחנו רואים את האנשים ואת הפונקציות שפועלות פה, אז אנחנו גם יודעים להתמודד עם הקשיים, שישנם, ולנהל עיר שהיא מורכבת כל כך, של יהודים ערבים, שנה שלי פה זה שבע שנים של ראש עיר במקום אחר.
שמעון לנקרי: אני כמו חיי כלב פה, אני כל הזמן בכוננות.
טלב אלסאנע: זה גם אתגר ומעניין.
שמעון לנקרי: מצד אחד זה מדהים, אני לא הייתי מתחלף עם אף אחד.
שמעון לנקרי: חוץ מירושלים, שאיתו אני לא מתחרה, פה הכי קשה.
שמעון לנקרי: ועוד מה שקיבלנו פה כשבאנו לפני תשע שנים?
שמעון לנקרי: אללה יוסטור.
שמעון לנקרי: אז אנחנו לוקחים את הכול באהבה.
שמעון לנקרי: אני יכול לתת לך דוגמה מלפני שנתיים, כשאני נסעתי בראש משלחת לאושוויץ ולמחנות ההשמדה, איפה חג'וג'?
שמעון לנקרי: התעקשתי, חייבתי אותו לשלוח בני נוער ערבים.