GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שרית רשתי: נכון, אני לא אומרת שלא, אני רק אומרת שאחת הבעיות היא שכבר מהגיל הרך אנחנו מזהים שיש פה בעיה מהותית של עיכוב שפתי ועיכוב התפתחותי בכלל שהוא גבוה יותר במגזר הערבי באופן מובהק.
שרית רשתי: אנחנו גם לעניין הזה נותנים את הדעת ואנחנו מנסים גם לפעול בעניין הזה, אולי גם דרך קבוצות ההורים, לעודד את ההורים להיות יותר מעורבים, להגביר את המודעות אצלם, גם בנושא של הבדיקות וגם לגבי האיתור והטיפול, כשגם אנחנו מנסים להקים פה, כמו שראש העירייה אמר, מרכז שייתן מענה גם לאוכלוסייה היהודית וגם לאוכלוסייה הערבית.
בת שבע פנחסוב: לדייק, לגבי הסנגור הקהילתי, הוועדה הזמינה רק משרדי ממשלה ולא תושבים.
יעל נגני: הפנינו אותם לעירייה ואמרנו שמה שתחליט העירייה, אם מבחינתם זה בסדר, שיגיעו.
יעל נגני: דיברה איתנו כרמית.
שרית רשתי: מי הזמין תושבים לכאן?
טלב אלסאנע: אני.
שרית רשתי: אז אני שאלתי את בת שבע והיא אמרה לי שאף תושב לא, וביקשתי ממנה שתבדוק איתך אישית, כדי שאני לא אתקל באי נעימות מול גופים כמו הסנגור הקהילתי.
טלב אלסאנע: אם יש בעיה, אז אנחנו לוקחים אחריות, זה לא העירייה.
נאסים: לגבי סגירת העסקים, אני בעל עסק בתחום של הטוסטים והפיצות וטורטיות, כל העסקים האלה פותחים ב-8-7 בערב ואנחנו סוגרים ב-12, איזה פרנסה תהיה לנו אם יש גם התחייבויות כלפינו?
מאיר ניצן: רבותיי, בסביבה שלכם גרים אנשים, הם מתלוננים על רעש, אנשים באים עם רדיו, טורקים דלתות, הם לא יכולים לישון, חייבים לתת לאנשים גם לנוח.
נאסים: זה דבר הגיוני, אבל אנחנו, איפה שאנחנו פתוחים, כמו נגיד ראש העיר רמלה, הוא נתן אופציה כמו האזור התעשייתי לפתוח.
מאיר ניצן: כשיהיה באזור תעשייה נדבר.
נאסים: אני נמצא בתחנה מרכזית כשליד המקומות שלנו אין דיירים.
מאיר ניצן: אנחנו אמרנו שחודשיים יהיה סגור, נעשה ניסיון, אם יהיו חריגות, אחר כך נבדוק.
נאסים: לגבי הרמדאן.
נאסים: ברמדאן אנחנו פותחים בשעה 8 בערב, אחרי התפילה, אז מה, לא נעבוד- - -
מאיר ניצן: הרמדאן, אחרי 27 ביולי- - -
טלב אלסאנע: כן, יש זמן עד אז, אז לצורך הסיכום של הישיבה כאן, רבותיי, בשם הוועדה אני רוצה להודות לראש העירייה, צוות העובדים של העירייה וגם לכל האורחים שנמצאים כאן.
טלב אלסאנע: אני סבור שמהסקירה שמענו, אם זה בהיבט של הביטחון האישי, השיטור הקהילתי, ירידה בפשיעה, שהכיוון והמגמה היא מגמה חיובית שאנחנו מברכים עליה.
טלב אלסאנע: הדבר הראשון הוא העניין של הביטחון, זה דבר מאוד חשוב להתפתחות הכלכלית, תרבותית, חינוכית, אנשים שיכולים לצאת, לבלות, להיות בטוחים שהילדים ייצאו ויחזרו בשלום, העניין של הביטחון זה דבר מאוד חשוב.
טלב אלסאנע: ההיבט השני, העניין של הפיתוח והתשתית הפיזית, העניין של המגורים, אנחנו מתרשמים שיש ניסיון להתמודד עם הבעיה, ההצהרה של ראש העירייה שאין לו כוונה, ומאז שנכנסתי לתפקיד אני מכיר את ראש העירייה, ואני חושב שהוא איש עשייה ולא בכדי הביאו אותו ללוד, כי היו ניסיונות של אנשים לפניו ואנחנו יודעים מה התוצאות, שלא יהרוס שום בית.
טלב אלסאנע: אני חושב שזו הצהרה חשובה, כי לפני שעושים צריך לתת פתרון לאנשים, ומצד שני גם אי אפשר לתת לאנשים לבנות ואחר כך לבוא אליהם בטענות.
טלב אלסאנע: ההצהרה הזו ששמענו היום, שוועדת ההיגוי הולכת לקדם פתרונות על בסיס של לצלם מצב קיים או מינימום הריסה זה דבר חשוב.
טלב אלסאנע: מתוך הדברים ששמענו, העניין של היעדר מוסדות ציבור.
טלב אלסאנע: יש אחריות משותפת של גם הקהילה וגם העירייה.
טלב אלסאנע: אני אפנה לראש הממשלה בקשר לתקציב, לדעתי מפעל הפיס גם מתקצב את הרשויות המקומיות בהיבט הזה, משרד השיכון בשנים האחרונות הקפיא תקצוב של המתנ"סים, אני חושב שלוד מטופלת, אפשר לפנות בצורה נקודתית בעניין הזה.
טלב אלסאנע: זה מאוד חשוב.
טלב אלסאנע: אבל עד אז יש צורך לבחון את המתנ"ס בשיקגו ולהתחיל לפתח פעילות משותפת.
טלב אלסאנע: זו המלצה של הוועדה, לשקול את זה בצורה חיובית.
טלב אלסאנע: מרכז הגמילה באביבים, אנחנו ביקרנו שם, התרשמנו מהיוזמה הנהדרת, לא צריך כל הזמן לקלל את החושך, אפשר להדליק נר ולנסות להאיר לאנשים את המציאות ולכן קיימנו ישיבה.
טלב אלסאנע: בדקנו ומזכירת הוועדה מודיעה לי שהודיעו לה שתוך שלושה חודשים אנחנו מקווים שהעניין הזה יוסדר מבחינה חוקית, שיפעל ואני מקווה שגם יתוקצב וזה אחד הדברים שהוא לטובת האנשים הזקוקים לעזרה ולסיוע.
טלב אלסאנע: אני יכול לסכם שמהישיבה הזו אנחנו רואים אור לגבי העתיד של לוד כאשר יצא לה שם של עבריינות, אלימות ופשע.
טלב אלסאנע: אנחנו ביקרנו גם קודם לכן, לפני תקופה מסוימת, עם המשטרה, התחנות והכספומטים שהיו, הם לא קיימים יותר.
מאיר ניצן: זה גם התושבים עזרו לנו.
טלב אלסאנע: יש גם מגמה של התושבים, היוזמה באה מתוך הקהילה.
טלב אלסאנע: לקהילה נמאס מהמציאות הזאת, היא רוצה עתיד טוב יותר, השילוב של הקהילה עם מנהיגות של העירייה, זה הפתרון.
טלב אלסאנע: אני מודה לכל המשתתפים, מאחל חיים ארוכים והרבה בריאות והמשך עשייה לראש העיר ותודה רבה לכולכם.
טלב אלסאנע: נושא הדיון הוא הסיבות לשימוש בסמים בקרב סטודנטים.
טלב אלסאנע: זה לא אומר שאנחנו מאשימים שכאילו יש משהו חריג לגבי סטודנטים, אלא שההתייחסות היא כמו לכל נושא או מגזר אחר, כדי לעמוד על ממדי התופעה, אם חל שינוי, הסיבות, ההתמודדות, תכנית שיש ותוצאות של אותן תכניות.
טלב אלסאנע: נבקש מהרשות להתחיל בהצגת הנתונים.
טלב אלסאנע: נערכו מחקרים ובדיקות ואם יש להם גם פרויקטים שהם מריצים ומפעילים.
טלב אלסאנע: מי מציג מטעם הרשות?
חגית בוני נח: ד"ר חגית בוני נח, אני מאגף מניעה ויש לנו כאן את מנהלת אגף מניעה, אורית שפירו.
חגית בוני נח: את רוצה להתחיל?
אורית שפירו: על פי בקשת אדוני אנחנו ניתן איזה שהוא סקר קטן על מספר אלמנטים של המאפיינים שיש בהם בכדי לגרום לסטודנטים להשתמש בסמים.
אורית שפירו: אנחנו התייחסנו, על פי בקשתך, לסמים, למרות שאנחנו מדברים בכלל על חומרים פסיכו-אקטיביים ובכלל זה גם אלכוהול, אבל אנחנו נשים את הדגש על הסמים, בהתאם לבקשתך.
אורית שפירו: נדבר על המגמות ובסוף אנחנו נשאיר מעט זמן לדבר על תכנית שאנחנו עושים לסטודנטים ברמה ארצית, ובהתאם לזה אנחנו אחר כך נעשה לשאלות.
אורית שפירו: חגית מרכזת את התכנית ולכן היא תציג את הדברים.
חגית בוני נח: תודה.
חגית בוני נח: אני הכנתי מצגת.
חגית בוני נח: אני אתחיל בסקר שהוא אולי קצת ישן, מ-2003, אבל הוא נותן לנו תובנות, כי זה הסקר המקיף היחידי שקיים עד כה.
חגית בוני נח: יש הסכמה ברשות לעשות כבר סקר חדש, כי באמת הפרויקט חזר לפעולה לפני שנתיים וזה הזמן באמת לעשות סקר נוסף.
חגית בוני נח: מהנתונים של הסקר האחרון שיש לנו – זה 42% מהסטודנטים דיווחו על שימוש לא חוקי בסמים אי פעם, אז זה בהחלט גבוה, אם דיברת מקודם.
חגית בוני נח: 30% מהם זה היה בשנה האחרונה, 23% מדי פעם, ו-9% לעתים תכופות.
חגית בוני נח: הקאנביס, תוצרי הקאנביס – זה החשיש, מריחואנה, זה הסם הנפוץ ביותר.
חגית בוני נח: אנחנו מדברים על 38% שהשתמשו אי פעם בקאנביס, 27% בשנה האחרונה.
חגית בוני נח: 77% מהסטודנטים נוהגים לשתות משקאות אלכוהוליים, 35% שותים באופן קבוע.
חגית בוני נח: אנחנו רואים גם שרבע מעשנים סיגריות.
חגית בוני נח: 35% נוהגים תחת השפעת סמים ואלכוהול, הם מודים שהם נוהגים תחת השפעת של סמים ואלכוהול, שזה חמור.
חגית בוני נח: שיעורי השימוש הגבוהים ביותר אצל תלמידי מכינה, אחר כך מדעי הרוח, מדעי החברה וכדומה.
חגית בוני נח: 76% מהסטודנטים - - -
טלב אלסאנע: צריך לעשות הצלבה כדי לבחון באיזו מידה התשובות משקפות או שזה סתם תשובות שאינן משקפות את המציאות.
טלב אלסאנע: כי 35% נוהגים תחת השפעת סמים ואלכוהול נשמע לי - - -
חגית בוני נח: זה תואם מחקרים נוספים.
חגית בוני נח: למשל, אין מחקרים כמותיים נוספים רבים שנעשו, אבל כן נעשה בתל חי ב-2011 על ידי פרופסור לבנטל, וכן אנוכי עשיתי עם ד"ר ליאת קורן באריאל.
חגית בוני נח: שם אנחנו רואים שיש תיאום ואפילו קצת עלייה מהסקר הזה, אבל בהחלט הם מודים שהם נוהגים תחת השפעה של סמים.
חגית בוני נח: יש לנו את הנתונים בהמשך של נהיגה תחת השפעה של אלכוהול ותחת השפעה של סמים.
קריאה: של 2011?
חגית בוני נח: כן.
קריאה: אפשר לעשות את ההתאמה אחר כך?
חגית בוני נח: 76% מהסטודנטים דיווחו על היותם תרמילאים, 32% מהם טיילו והשתמשו בסמים.
חגית בוני נח: אנחנו רואים שטיול התרמילאים זה סוג של גורם מנבא גם לשימוש וזה ממשיך הלאה.
טלב אלסאנע: בשקף הקודם יש הבדל מבחינת הסטודנטים באיזו פקולטה, באיזו מגמה הם לומדים?
חגית בוני נח: גם, כן.
חגית בוני נח: האמת שהסקר עצמו הוא איזה 300 ומשהו עמודים ואני מוכנה להעביר לכבודו.
חגית בוני נח: אבל בהחלט יש, כן.
חגית בוני נח: מדעי האומנות, כן.
טלב אלסאנע: מדעי הטבע לא משתמשים.
חגית בוני נח: אתם רוצים לראות את זה?
חגית בוני נח: אני יכולה להעלות את זה.
חגית בוני נח: במקרה הכינותי מראש סקר שיהיה זמין, הסקר של מחקר הסטודנטים.
חגית בוני נח: זה הסקר שנעשה בשנת 2003, הוא פורסם בשנת 2004, אז הייתה ד"ר רחל בר-המבורגר.
טלב אלסאנע: בסיכום שלנו אנחנו נתייחס לעובדה שחלפו מאז 9 שנים, אז אנחנו מדברים על משהו היסטורי.
חגית בוני נח: נכון.
טלב אלסאנע: זה שיעור בהיסטוריה עכשיו.
חגית בוני נח: הנה, זה עיקרי הממצאים, כאן הנתונים – השימוש בחשיש, בצמחים רעילים.
חגית בוני נח: אתם רואים את שיעורי השימוש במוסדות להשכלה גבוהה שנבדקו.
חגית בוני נח: הגבוהים ביותר זה היה בבן גוריון, במכללת בית ברל ועמק יזרעאל, ששם דיווחו 40%.
חגית בוני נח: לא פחות כל כך מהם, למעלה מ-30% באוניברסיטת תל אביב, במרכז הבין תחומי בהרצלייה, אחר כך אנחנו רואים באוניברסיטה העברית, אוניברסיטת חיפה, סמינר הקיבוצים, הטכניון והנמוך ביותר שנמדד אז – זה היה באמת בלוינסקי, בר אילן ואריאל איפה שהוא.
חגית בוני נח: זה שיעור גבוה.
חגית בוני נח: גם בקרב תרמילאים אנחנו מוצאים בגילאים האלה שיעור גבוה של שימוש בסמים וגם בקרב הסטודנטים.
חגית בוני נח: האם כאן יש את הפילוח לפי פקולטה?
קריאה: זה היה בהתחלה.
קריאה: 32% מדעי הרוח.
חגית בוני נח: יש אחר כך גם טבלה מסודרת.
חגית בוני נח: רואים במצגת הקודמת.
חגית בוני נח: אני אחזור למצגת ואני מוכנה להעביר, שיהיה לכם עותק.
חגית בוני נח: העברתי גם לאוריאנה את זה.
חגית בוני נח: תראו, אחת השאלות שהוסיפו במהלך השנים, הסקר בשנת 2003 היה למעשה רפליקציה של סקר קודם שנעשה בשנת 1996.
חגית בוני נח: אז זה כאילו נתן מגמה של האם החריפה הבעיה ובכלל, ובאמת החריפה הבעיה בין שנת 1996 לשנת 2003.
חגית בוני נח: ובסקר בשנת 2003 הוסיפה אז המדענית הראשית, גם לבחון את העניין החוקי.
חגית בוני נח: האם הסטודנטים חושבים שהם יהיו בעד שינוי החוק בכיוון של התרת שימוש בחשיש/מריחואנה, ההתמקדות הייתה חשיש/מריחואנה.
חגית בוני נח: ותראו, רבע מהסטודנטים היו בעד שינוי חוק כזה, ואני חושבת שזה חשוב, כי תיכף אני אסביר גם אולי למה הם משתמשים בסמים מתפיסת עולמם, שזה "משהו נורמטיבי", וזה אולי ככה יובן יותר טוב.
חגית בוני נח: 42% מהסטודנטים הביעו דעות המסכימות עם המשך איסור השימוש בחוק, אבל היו לנו מתלבטים שזה 32%.
חגית בוני נח: כלומר אנחנו רואים שבקרב הסטודנטים יש עמדה שהם רוצים לשנות את החוק, לעשות לגליזציה, או דה-קרמיניליזציה, מה שתרצו, בנושא הזה של הקאנביס.
חגית בוני נח: אחת השאלות ששאלת אותנו להתייחס, זה למה משתמשים בסמים.
חגית בוני נח: זה למעשה תובנות קצת מהדוקטורט שלי.
חגית בוני נח: אני עשיתי דוקטורט בהנחייתו של פרופסור נחמן בן יהודה מהאוניברסיטה העברית.
חגית בוני נח: המחקר שלי היה איכותני, אבל השאלות האלה למה משתמשים – עלו תוך כדי, למרות שזה לא היה המיקוד.
חגית בוני נח: אז הדבר הראשון היה מאד מאד בולט וגם מתקשר למחקרים נוספים שנעשו, זה שהחברה הצעירים וסטודנטים בעיקר וצעירים, תופסים את עישון הקאנביס כהתנהגות נורמטיבית.
חגית בוני נח: הם לא חושבים שהם עבריינים, הם לא חושבים שהם סוטים.
חגית בוני נח: הם חושבים שזו התנהגות, פעולה שגרתית כמו שהם עושים כל דבר אחר, כמו נגיד שותים קפה, אז אני גם מעשן קאנביס.
חגית בוני נח: דבר נוסף, טיעון נוסף שהם משמיעים זה – כך עושים כולם.
חגית בוני נח: זה תירוץ נוסף שהם נותנים כדי איפה שהוא, אתם מכירים קצת אולי הגדרות סטטיסטיות.
חגית בוני נח: ברגע שאתה אומר שהרוב עושה ככה, אז אתה לא מרגיש במיעוט ואתה לא מרגיש סוטה.
אוריאנה אלמסי: זה לא בכולם, זה רלבנטי רק לאריאל, נכון?
חגית בוני נח: לא, לא, זה הדוקטורט שלי שעשיתי לגבי מבוגרים צעירים, לא רק.
חגית בוני נח: תובנות.
חגית בוני נח: אני ניסיתי להבין את העולם שתיכף תראו, אני מכנה אותו יקום מוסרי סמלי אלטרנטיבי.
טלב אלסאנע: אז איפה הבעיה אם הם רואים בזה דבר שהוא אסור על פי חוק, עבירה על פי חוק העונשין, ורואים בזה דבר נורמטיבי, שגרתי.
טלב אלסאנע: יש כאן בעיה.
חגית בוני נח: יש לנו בעיה בהתמודדות, כן.
חגית בוני נח: יש לנו בעיה בהתמודדות איתם מול נושא הקאנביס.
חגית בוני נח: יש ממש שני עולמות שמתנגשים וכדי להבין את זה אנחנו צריכים להבין את העולם שלהם, להבין שמבחינתם זה נתפס נורמטיבית והם נותנים את כל התירוצים ואת כל ההצדקות ואת כל ההכחשות להגיד למה זה נורמטיבי.
חגית בוני נח: ותיכף, אם זה מעניין אתכם, אז אני טיפה אפרט יותר.
חגית בוני נח: ואם לשאלות למה עושים את זה – אז הם אומרים – כולם עושים את זה, זו תחושת כיף, הנאה.
חגית בוני נח: אנחנו עושים את זה להירגע, אנחנו עושים את זה לברוח מצרות של יום יום, לברוח ממה שנקרא בעאסה, צרה קטנה, מצב רוח מצוברח.
חגית בוני נח: עוד דבר נחמד שהם אומרים – אתם, אחריותכם, אחריות המדינה, אנחנו בורחים מהצרות שאתם גרמתם.
חגית בוני נח: אתם, עם כל הפיגועים כאן, אתם מושחתים וזה, אז זה הרוגע שלנו.
חגית בוני נח: זאת אומרת זאת הטלת אחריות על האחר.
חגית בוני נח: אנחנו רואים את הטיעונים האלה אצל עבריינים.
חגית בוני נח: אני קרימינולוגית וסוציולוגית, הרבה עבריינים משתמשים בטיעונים האלה, של הכחשת הפגיעה, הכחשת הנזק, ואנחנו רואים את אותם טיעונים - - -
טלב אלסאנע: מה ההבדל בין התפיסה הזו לבין התפיסה של עבריינים, מבחינת הגישה?
טלב אלסאנע: זה מכחיש וזה מכחיש וזה משליך וזה משליך.
חגית בוני נח: ברשותך אני קופצת שנייה כדי אולי להראות.
חגית בוני נח: אני אראה לכם איך הם יוצרים שני עולמות בעניין הזה, החברה.
חגית בוני נח: מה שהם אומרים – תבחינו בינינו שאנחנו מעשנים את הקאנביס וזה הסם העיקרי שלנו, לבין עולם אחר שלו אתם תגידו שהם עבריינים.
חגית בוני נח: הם מנסים לכונן את הזהות של עצמם על ידי כינון מישהו כאחר.
חגית בוני נח: אם אני אגדיר אותו כאחר, הם הנרקומנים, הם הבעיה, בהם תטפלו – אנחנו בסדר.
חגית בוני נח: והם עושים אבחנה – הם עושים אנחנו שתי קבוצות, ממש עודים דיפרנציאלי.
ארמונד כהן: מי שם להם מראה?
חגית בוני נח: הם יצרו עולם.
חגית בוני נח: זה עולם שלם שיש בו ספרים, יש בו שירים, יש בו זמרים.
חגית בוני נח: זה עולם שלם סביב הנושא הזה של קידוש הקנביס.
חגית בוני נח: הם חושבים שהקנביס הוא מעל לשאר.
אורית שפירו: ולהרבה מהם אין מראה עד למקום של פגיעה אישית או אצל החברים.
אורית שפירו: אין בעיה.
אורית שפירו: המראה היא לא רלבנטית.
חגית בוני נח: הם לא חושבים שהם פוגעים במישהו אחר, גם כשאתם תראו עדויות שהם נותנים לי – "אני נוהג כשאני מסטול, אבל אני אז נוהג יותר טוב".
חגית בוני נח: זאת אומרת הם נוהגים תחת השפעה.
אהוד אורטל: יש לי שאלה ברשותך, המבחן הזה שהוא פרמטר של זמינות וקלות השגה של החומר, האם יש לזה השפעה על השימוש?
חגית בוני נח: כן, האמת שתמיד יש מחקרים שמדברים על זמינות והם אומרים שאם הסם זמין, אז מן הסתם אתה תשתמש בו יותר.
חגית בוני נח: נגיד בגואה שהחברה התרמילאים נוסעים, אז בגלל הזמינות אז יש יותר שימוש.
חגית בוני נח: אם לא יהיו סמים, אז אולי לא, זה בהחלט גם עניין של זמינות.
חגית בוני נח: גם סמי פיצוציות שאנחנו רואים בכלל.
אוריאנה אלמסי: בקמפוסים זה יותר זמין?
חגית בוני נח: לא יודעת בגדול, אבל אולי בחלק מהמעונות כן.
חגית בוני נח: יש מדי פעם, המשטרה תופסת פה במעונות שם, ומגדלים קצת.
חגית בוני נח: אבל הרבה מהם גרים בדירות שכורות ואנחנו יודעים שהשימוש נעשה הרבה פעמים גם בדירות שכורות.
חגית בוני נח: פחות אולי בבית של ההורים, אבל בדירות שכורות ובכלל.
חגית בוני נח: אז אנחנו רואים שהם יצרו דיפרנציאציה והם אמרו - יש לנו שני עולמות ואתם צריכים להתעסק, אתם – הממסד – צריכים להתעסק עם העולם שבאמת צריך, זקוק לטיפול.
חגית בוני נח: זה לא אנחנו.
חגית בוני נח: אנחנו לא עבריינים.
חגית בוני נח: מי שעבריין ומי שמזיק לחברה זה האחרים שהם הנרקומנים והם משתמשים בהרואין, וזה סם אחר לגמרי והם יעשו עבירות תוך כדי.
חגית בוני נח: מי אנחנו?
חגית בוני נח: אנחנו בני טובים, בני המעמד הבינוני, הבינוני-גבוה.
חגית בוני נח: אצלנו העישון של קנביס זה חלק ממערך סטאטוסים שיש לנו.
חגית בוני נח: אנחנו גם סטודנטים, אנחנו גם מילואימניקים, אנחנו גם זה, אבל אנחנו גם מעשנים.
חגית בוני נח: אנחנו יצרניים לחברה.
חגית בוני נח: לעומת זאת - - -
טלב אלסאנע: אז הבעיה היא עם זה שלא מעשן בכלל, שהוא לא נכנס למועדון היוקרתי הזה.
חגית בוני נח: לפעמים, תשאל סטודנטים נגיד בכיתה שאני מלמדת, אז חלק יגידו לך – אנחנו מרגישים outsider, כי אנחנו מתביישים להגיד שלא עישנו בחלק מהקמפוסים, בחלק מהמקומות.
חגית בוני נח: יש ממש תחושה שאתה צריך להתנצל – איך זה שלא עישנת אף פעם.
אודיה בוטא: במיוחד כשיש תחושה של קולקטיב בלהעביר את הסיגריה מאחד לשני.
אודיה בוטא: יש משהו מאד מלבה, מאד מעודד את החברותא הזו, שאם אתה לא שם – אז אין לך מה לעשות.
אודיה בוטא: אתה סוג של outsider.
טלב אלסאנע: מושיטים לך ואתה אומר "לא", אז - - -
אודיה בוטא: זאת בעיה.
קריאה: אתה לא שייך.
חגית בוני נח: אבל נכון מה שאורית אומרת שזה לא כל רוב הסטודנטים.
חגית בוני נח: אולי זה נשמע עכשיו שכולם עושים את זה - - -
אורית שפירו: בדיוק, זה נשמע ככה.
אורית שפירו: רוב הסטודנטים לא משתמש.
חגית בוני נח: לא, לא.
אורית שפירו: אנחנו מדברים על אותו חלק שאנחנו מדברים לגביו ואנחנו מנסים לפלח מה הן הסיבות שמביאות אותו לשימוש כזה או אחר.
חגית בוני נח: וגם אם חלקם אגב כן השתמשו וזה חד פעמי, או רצו בסקרנות לבדוק מה קורה וזה לא משתמשים קבועים, אוקי?
חגית בוני נח: יש כאלה שהם גם משתמשים קבועים.
חגית בוני נח: מה עוד?
חגית בוני נח: אנחנו רואים שהשימוש בסמים - - -
אוריאנה אלמסי: עוד שאלה, אתם בדקתם האם הם השתמשו לראשונה כשהם התחילו ללמוד?
חגית בוני נח: כן, כן.
אורית שפירו: אל תקפצי, את תגיעי לזה.
חגית בוני נח: אורית היא מסודרת.
אורית שפירו: לא, כי אם כל אחד ישאל שאלה – את תרוצי בכל המצגת.
אורית שפירו: זה נבדק ונגיע לזה.
חגית בוני נח: אני בלגניסטית.
חגית בוני נח: אני אתאר את הרקע אולי, אוריאנה.
חגית בוני נח: מחקר שנעשה במימון הרשות בשנת 2011 של פרופסור גולן שחר באוניברסיטת בן גוריון.
חגית בוני נח: הוא עשה את זה בקרב 379 סטודנטים בתחילת התואר.
חגית בוני נח: הוא בדק שימוש בניקוטין, קנביס ואלכוהול ומבין הממצאים העיקריים שלו שהוא הראה שיש יציבות של שימוש בחומרים ממכרים.
חגית בוני נח: זאת אומרת, מי שכבר בא כשהוא לא טבולה ראסה בעניין של סמים, הוא כבר השתמש בסמים בתיכון, או בטיול תרמילאים והוא התחיל את האוניברסיטה עם שימוש בסמים – הוא ימשיך.
חגית בוני נח: ואם הוא צרך הרבה לפני, הוא גם ימשיך גם באוניברסיטה לצרוך הרבה.
חגית בוני נח: לעומת זאת, מי שהחל ללמוד באוניברסיטה בלי רקע של שימוש בסמים, המשיך לרוב להימנע משימוש בסמים איפה שהוא.
חגית בוני נח: הוא טוען, פרופסור גולן, ששימוש בעבר, כמו למשל בגיל ההתבגרות או בטיול תרמילאים, זה גורם מנבא לשימוש בתוך הקמפוס.
חגית בוני נח: דבר מעניין שהוא מצא, שהחיבור לאוניברסיטה זה סוג של גורם חוסן.
חגית בוני נח: אחד הדברים בפרויקט שלנו שאנחנו רוצים, זה להפוך את הקמפוסים למקום חוסן, למקומות של חוסן, לא למקומות של סיכון, ואז הוא מדווח שמשתתפים שבתחילת שנת הלימודים, ואגב הוא בדק בשנתיים הראשונות לתואר ראשון.
חגית בוני נח: משתתפים שאמרו שהאוניברסיטה אצלנו זה כמו בית, זה מקום בטוח – הפחיתו את צריכת הקנביס, סמים ושתייה במהלך השנתיים הראשונות ללימודים.
חגית בוני נח: אז ההמלצה שלו בין היתר זה – תנו הרגשה כמו של בית לסטודנטים, אולי זה מה ש - - -
ארמונד כהן: זה נוגד את השקף הקודם, כי בשקף הקודם הראית שאדם נשאר אדם, איפה שהוא היה הוא נשאר באותו מקום אם הוא ישתמש או לא ישתמש.
חגית בוני נח: כן, אבל מי שכן הפחית, מי שהוא גילה שכן הפחית – זה היה כאלה יותר שהייתה להם הרגשה שהאוניברסיטה, הקמפוס, זה כמו בית עבורם.
ארמונד כהן: השאלה באיזה רמה זה נמדד ובכמה אחוזים, אנשים שהפחיתו.
ארמונד כהן: כי לפי השקף פה גם א' וגם ב' אומר שאנשים נשארו במקום.
חגית בוני נח: האמת שיש לי את הדו"ח המלא, הוא נמצא ברשות, ושווה אולי לבדוק את זה.
חגית בוני נח: אבל יש לו תובנות מעניינות כמו זה שצריך באמת מניעה כבר גם באוניברסיטה, אבל גם לפני כן ולהתמקד אולי בשנה-שנתיים הראשונות של הסטודנט שהוא מגיע ובכלל.
חגית בוני נח: אני אמשיך לפי הסדר.
חגית בוני נח: אולי אני אתמקד בזה ואולי כאן זה המפתח להבנה, אני חושבת.
חגית בוני נח: אבל אני רק חוזרת, אני עצרתי באמצע.
טלב אלסאנע: אבל באמת ממה שהצגת, לא הבנתי אם המעבר לאוניברסיטה מגביר ומעלה את הסיכון, ובאיזו מידה.
חגית בוני נח: לפי המחקר של פרופסור שחר זה לא מעלה.
טלב אלסאנע: כלומר מה שהיה הוא מה שיהיה.
חגית בוני נח: בדיוק.
טלב אלסאנע: אבל זו באמת המציאות?
חגית בוני נח: אני יודעת שמדיווחים לא רשמיים שסטודנטים וגם הסטודנטים אולי כאן יעידו, שבמעונות למשל אתה פוגש את זה יותר.
חגית בוני נח: למשל אני יודעת על קמפוס שמגישים להם עוגות חשיש.
טלב אלסאנע: הלימודים, החברים והמצב, זה שונה מהתיכון.
טלב אלסאנע: כל האווירה הסטודנטיאלית היא שונה.
חגית בוני נח: כן, כן, במיוחד במעונות.
אודיה בוטא: וגם במכינות.
חגית בוני נח: במכינות במיוחד.
אודיה בוטא: יש הבדל בין המכינה לבין לימודים לתואר ראשון.
אודיה בוטא: כי במכינה אתה עדיין נישה צדדית כזו ואתה עדיין לא מרגיש חלק מהקולקטיב.
אודיה בוטא: ופתאום שאתה נכנס לאיזו שהיא מערכת שהיא יותר גדולה מאשר אתה, אז אתה מבין שדי, אולי התבגרתי, אולי הגיע הזמן לנטוש כל מיני הרגלים ונכנסים לפרקטיקות קצת יותר בריאות.
דודי גולד: באוניברסיטה מאד בולט סחר בריטלין, שאפילו שזה משהו חוקי, אבל בלי מרשם ו - - -
חגית בוני נח: את זה עדיין לא בדקתי.
קריאה: שזה לא חוקי, דרך אגב.
קריאה: רק עם מרשם רופא.
ארמונד כהן: זה מהווה חלופה לקנביס?
אודיה בוטא: כן, כן.
אודיה בוטא: הרבה פעמים כן.
ארמונד כהן: שדרך אגב זה הסנפה של ריטלין?
דודי גולד: לא, לא, לא, לא בהסנפה, זה כדורים.
אודיה בוטא: יש גם בהסנפה.
דודי גולד: יש כאלה, אבל הרוב זה כדורים.
ארמונד כהן: כי הסנפה זה החלופה לעישון של הקנביס.
טלב אלסאנע: סליחה רבותי, רק שאלות לחגית.
טלב אלסאנע: לא כל אחד אומר מה שהוא רוצה.
ארמונד כהן: ברשותך חגית, מאחר שהזכרתם פה את השימוש, הזכרת את העוגיות.
ארמונד כהן: קנביס רפואי בקרב סטודנטים, יש סטודנטים עם קנביס רפואי?
ארמונד כהן: האם יש זליגה משם החוצה?
חגית בוני נח: לא, אבל יש טיעונים.
חגית בוני נח: אחד הטיעונים שאתם תראו, מה שמצדיק את השקפת עולמם, שאיך זה יכול להיות שאתם מאשרים קנביס חוקי, ואתם עכשיו מוכרים לנו כל מיני אמיתות שקנביס יעשה לכם ככה וככה.
חגית בוני נח: זה לא יכול להיות.
חגית בוני נח: מבחינה הגיונית אצלם זה לא מסתדר.
חגית בוני נח: זה אחד הטיעונים שמתנגחים בנו איתם ולפי דעתי אנחנו צריכים איפה שהוא לצאת בגיבוי של איזה שהוא נייר עמדה בנושא של קנביס רפואי, כי הם לוקחים את זה לטובתם, בדיוק בטיעונים - - -
ארמונד כהן: של זה מותר.
חגית בוני נח: זה אחד הטיעונים שהם לוקחים את זה עבורם, או אם לוקחים עבורם נגיד את העניין של אלכוהול וסיגריות.
חגית בוני נח: אתם תראו שזה ממית הרבה יותר, אז מה פתאום הקנביס לא וזה כן.
חגית בוני נח: זאת אומרת זה טיעונים שמבחינה אקדמאית אתה לא יכול להתעלם מהם.
חגית בוני נח: אתה צריך לתת להם פתרונות.
אורית שפירו: למרות שהטיעון הנגדי הוא שגם תרופות אחרות במחלות כאלה ואחרות, הן נועדו לחיות ולחזק, ואם אתה תיקח אותן זה יפגע בך.
אורית שפירו: כלומר, הטיעון הרפואי הוא טיעון שאנחנו משתמשים בו כנגדם.
חגית בוני נח: אז זה פחות או יותר למה הם משתמשים בסמים.
חגית בוני נח: חלק זה מרדנות ואידיאליזם, זה סוג של אידיאל.
חגית בוני נח: סקרנות, אנחנו שומעים, לנסות חומרים פסיכו-אקטיביים, במיוחד בהתחלה – אני רוצה להרגיש את החומר שכולם מדברים עליו.
חגית בוני נח: זה עוזר לי בתחומי חיים מסוימים.
חגית בוני נח: יש למשל שאומרים – לימודים, אוקי, יש כאלה שאומרים ככה אני הצלחתי לעשות את הבגרויות שלי, בגלל שעישנתי, כי יש לי הפרעת ADHD וזה מה שפיקס אותי.
חגית בוני נח: שעמום.
חגית בוני נח: חלק אומרים זה פרס בשבילי, זה כמו פרס, זה מתנה, הם קוראים לזה מתנה.
חגית בוני נח: בחירה אישית, אני בחרתי וכדומה.
חגית בוני נח: נשאלה השאלה שאמרתי שאולי יכולה להישאל כאן, זה האם השימוש בחומרים קשור למשתנים שונים בנוגע ללימודים.
חגית בוני נח: האם הלחץ בלימודים הוא זה מה שגורם להם אולי להשתמש יותר ובכלל.
חגית בוני נח: ד"ר ליאת קורן, ועשינו בקמפוס אחד בארץ את המחקר הזה.
חגית בוני נח: התמונה אגב מבחינה סטטיסטית היא דומה למה שברשות, קצת יותר ממה של הרשות, שזה מ-2011, אבל מה שחשוב כאן זה שלא נמצאו הבדלים מובהקים בין מידת הלחץ מהלימודים והסיכוי לקבל ממוצע 80 או יותר.
חגית בוני נח: כלומר, לא הלחץ מהלימודים הוא זה שגורם לחברה להשתמש בחומרים.
חגית בוני נח: אחד הדברים המעניינים, שזה אולי הפוך על הפוך מבחינתנו, זה שאנחנו שאלנו אותם גם על רמייה אקדמית.
חגית בוני נח: זה שאלה משאלון גדול ששאלנו גם על סמים, גם על אלכוהול, וגם על רמייה אקדמית – האם אתה מעתיק במבחנים באקדמיה.
חגית בוני נח: מה שניסינו להצליב אז, ראינו שמי שמשת
חגית בוני נח: מש בסיגריות ונרגילה מדווחים יותר על רמייה אקדמית ושתייה מופרזת של אלכוהול.
חגית בוני נח: לעומת זאת, מי שמשתמש שימוש קבוע בקנביס, הם פחות מדווחים על רמייה אקדמית.
חגית בוני נח: מה זה אומר?
חגית בוני נח: סימן שאלה.
חגית בוני נח: אני לא יודעת.
אלינור מרקובסקי: את מדברת עכשיו על המחקר, ויש לנו דווקא הרבה מכתבים מההורים שכותבים לנו – הילדים שמסכימים דווקא לריטלין, הוסיפו דברים נוספים תוך כדי לימודים.
טלב אלסאנע: תציגי את עצמך.
טלב אלסאנע: כל מי שרוצה לדבר מציג את עצמו.
אלינור מרקובסקי: סליחה.
אלינור מרקובסקי: שמי אלינור, אני נציגה של ארגון "אליס" – אימהות למען ילדים בסיכון, חברת וועדה.
חגית בוני נח: ומה אמרת שמציגים?
אלינור מרקובסקי: ההורים כותבים שדווקא תוך כדי לימודים, מוסיפים לריטלין עוד דברים מעניינים אחרים גם כן.
אלינור מרקובסקי: אז אפשר לדעת לגבי לחץ בלימודים, איך זה משפיע.
אלינור מרקובסקי: אז כנראה יש איזה שהוא קשר.
חגית בוני נח: במחקר הזה הספציפי הזה בקמפוס אחד, אז לא היה משהו שאפשר להגיד משהו מובהק.
אלינור מרקובסקי: אז את מדברת על מדגם מסוים.
חגית בוני נח: כן, מדגם מסוים, מחקר בקמפוס.
דבורה מרגוליס: באיזה קמפוס זה נעשה?
חגית בוני נח: באריאל.
אלינור מרקובסקי: אני דווקא תושבת אריאל.
חגית בוני נח: אני מלמדת באריאל גם וגם בבית ברל.
חגית בוני נח: שוב, אבל אני לא רוצה לתייג כאן קמפוס נוסף כי זה שווה בשווה, והכי טוב שהרשות תעשה עוד פעם את הסקר הכללי ואז תהיה לנו תמונה שאולי תתאים לזה.
חגית בוני נח: אני רק רוצה להראות שעישון קנביס מבחינתם זו התנהגות נורמטיבית, ואולי אנחנו צריכים לפצח את הסוד למה הם משתמשים, אולי דרך זה.
חגית בוני נח: ואנחנו נראים שהם משתמשים ברטוריקה של הצדקות וטכניקות של נטרליזציה, לנטרל לעצמם את רגשי האשמה, כי בכל זאת זה מעשה לא חוקי, והם ממש כמו שעבריינים משתמשים בטכניקות לנטרל לעצמם את רגשי האשמה, כי יש רגשי אשמה.
חגית בוני נח: אם יש לך מצפון אז יש לך רגשי אשמה שאתה עושה משהו לא בסדר, לא טוב.
חגית בוני נח: אנחנו רואים שהסטודנטים משתמשים באותו קו, כמו זה, להכחיש את המעורבות העבריינית שלהם, או של הסטייה בנושא הזה.
חגית בוני נח: ממש לקחתי את הטכניקות האלה וניסיתי להראות אחד על אחד בנושא.
חגית בוני נח: למשל, הכחשת אחריות.
חגית בוני נח: הם אומרים – האחריות היא לא שלי.
חגית בוני נח: למשל המדינה הזו, הלחוצה, הלחץ במדינה, הפיגועים האלה.
חגית בוני נח: אתם מדינה שמלחיצה אותנו.
חגית בוני נח: יש כאלה שבכלל אומרים – אתם לא מאפשרים לנו לעבוד, המצוקה קשה, תנו לנו קצת להירגע עם הקנביס.
חגית בוני נח: כלומר, זה הכל הצדקות ותירוצים להסביר ואיפה שהוא להשקיט לי את רגשי האשמה.
חגית בוני נח: דבר נוסף שעבריינים משתמשים בזה, זה הכחשת הנזק או הפגיעה.