GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
טלב אלסאנע: לגבי הזמן לגבי חוק בעניין הזה?
יאיר גלר: היה חוק שבזמנו נפל בוועדת שרים לחקיקה, כי הייתה התנגדות של ראשי הרשויות וצריך היום לעשות את זה בדרך אחרת.
דורית אלטשולר: לגבי הנושא של המתדון והסובוטקס.
דורית אלטשולר: הייתה פה ישיבה לפני שבועיים עם נציגים של שכונות הדרום בעיר.
דורית אלטשולר: יש לנו פורום קבוע של מפגשים, מנהלי אגפים ומנהלים ומנכ"ל העירייה עם תושבי דרום העיר שסובלים לא מעט מהתופעה של העובדים הזרים, כמו שאתם יודעים יש בתל אביב כ-70,000 עובדים זרים שיושבים בעיקר בשכונות הדרום ובמזרח העיר.
דורית אלטשולר: אחד הדברים שהם העלו זה הפרויקט של הרכבת, שאנחנו מאוד גאים בו, שיתוף פעולה יוצא מן הכלל של עיריית תל אביב יפו עם הרשות, משרד החינוך, משרד הרווחה, אבל 50% מהאנשים שם הם לא תושבי תל אביב.
דורית אלטשולר: יושבים פה תושבי הדרום והם אומרים כך, 'ש לנו עובדים זרים, יש לנו מצוקה כלכלית שהגיעה עוד לפני שהגיעו העובדים הזרים, אנחנו מתמודדים עם זה, ועכשיו נוספו לנו עוד 50% תושבים ארעיים שבאים לכאן, יושבים בשדרות ובספסלים ובשום מקום אחר לא פותחים מרכז'.
דורית אלטשולר: העלינו את העניין הזה גם בפני הארגונים, בכל פורום שאנחנו רק נמצאים, אבל אי אפשר לבוא ולדרוש מראשי ערים ולדרוש כל הזמן מעיריית תל אביב יפו, שאמר ראש העיר ובצדק, רוב דיירי הרחוב שנמצאים פה- - - אומרות לי קולגות שלי במחלקות לשירותים חברתיים בערים אחרות, אנחנו נותנים לדיירי הרחוב 100 שקל, מציידים אותם בכרטיס ואומרים לו 'סע לתל אביב, כי בתל אביב יטפלו בך'.
דורית אלטשולר: מה שקורה פה, מתנקזות לפה תופעות, אנחנו יודעים, זה מטרופולין, יש לנו אחריות, אבל זה עובר כבר את גבול הטעם הטוב, אלה כמויות- - - אני כבר לא אגיד לך בתחומים אחרים מה קורה, בתחום של נכים, אנשים נכים עוברים לתל אביב כי מקבלים כאן טיפול.
דורית אלטשולר: אנחנו מאוד גאים על כך, מצד שני צריך להיות איזה שהוא איזון.
טלב אלסאנע: אנחנו נשמע התייחסות ואחר כך, במידה שתרצו, נציגי עיריית תל אביב יפו, להציג נושאים שאתם מתמקדים בהם בצורה מסודרת, אז כל אחד יבקש ואז לא רק משפטים פה ושם, אלא מה בדיוק אתם עושים, איזה פרויקטים מקדמים ואנחנו נשמע אותם.
יאיר גלר: אין ספק שהמרכזיות וההשפעה של העיר תל אביב על כלל מדינת ישראל היא אפילו מעבר לגודל והרבה מעבר אפילו לאלה שמגיעים אליה.
יאיר גלר: למעשה אני לא הייתי רוצה להגיד שמכאן תצא תורה, כי הרבה פעמים התורה היא לא תורה טובה, חס ושלום לא בטיפול הזה, אלא מאותם אנשים שמגיעים, על כן מה שקורה בתל אביב מקרין על כל התהליכים, הן בתחומי החינוך והן בתחומי הטיפול והשיקום והבריאות וכמעט בכל דבר ועניין שאתה תמצא.
יאיר גלר: הנושאים האלה נדונו כבר יותר מפעם אחת, ובאמת אני חושב שמגיעות פה את כל המחמאות האפשריות משום שהעירייה והעומדים בראשה, שזה ראש העיר ודורית ויואב וכל החבורה שיושבת פה, חברי המועצה ואחרים, לקחו על עצמם משימה שהם לא צריכים לקחת.
יאיר גלר: אני אומר את זה ואני מצדיק אותם לחלוטין.
יאיר גלר: אם ניקח למשל את הנושא של המתדון והחקיקה שעלתה בזמנו כיוזמה פרטית, כהצעת חוק פרטית, על ידי יושב ראש הוועדה, שבכל עיר מעל 50,000 תושבים יהיה מרכז.
יאיר גלר: זה נפל בוועדת השרים לחקיקה בתוצאה 5-4, החמישה שהיו נגד הושפעו בוודאות, אנחנו יודעים את זה מתוך בדיקה, על ידי ראשי ערים, קולגות של ראש העיר, שבאו ואמרו, 'אנחנו לא רוצים, נוח לנו שהאדון חולדאי לוקח את החבר'ה אליו ומטפל בהם', ומטפל בהם גם טוב, הוא יודע בהחלט לטפל, 'אז למה אני צריך אותם בכל מיני ערים שכנות?
יאיר גלר: ', בלי להיכנס לשמות, כולם מכירים את הערים.
יאיר גלר: השר אהרונוביץ בסיום הישיבה היה מוכן לקחת את היוזמה אליו, למרות שלדעתי זו דווקא צריכה להיות יוזמה של חבר הכנסת ליצמן, של סגן שר הבריאות, להעלות את זה בוועדת השרים לחקיקה שכל עיר עם 50,000, 60,000, 100,000 תושבים, לא משנה, תבנה לעצמה מרכז לאותם אנשים, אותם נפגעים שהם אנשי המקום.
יאיר גלר: גם היום אנשי קרית שמונה נוסעים לטבריה, שזה בכלל דבר הזוי, הם נוסעים לפעמים לטיפול יומיומי מרחק של למעלה מ- הלוך וחזור על מנת לקבל טיפול שהוא שגרתי, רוטיני ואין לגביו שום בעיות.
יאיר גלר: אני חושב, כיוזמה, הייתי מציע שמכאן תצא קריאה של הוועדה לסגן שר הבריאות, אני אומר שוב, השר לביטחון פנים כבר הביע את הסכמתו לקחת את העניין הזה קדימה, הוא היה כמובן אחד מהארבעה, אבל הרבה יותר מאשר אחד מארבעה, הוא ניסה להטיל שם את כל משקלו, כאמור זה לא צלח משום שהמרכז לשלטון מקומי והקולגות של ראש העיר לא תרמו את תרומתם לנושא של חלוקת המתדון וסובוטקס, אני מקווה שזה ייפתר.
יאיר גלר: הדבר השני, המכרז של קרית שלמה.
יאיר גלר: אנחנו חושבים שזו תקלה.
יאיר גלר: אני לא הייתי מציע ללכת לכיוון של הרחבת אשדוד, אני חושב שקרית שלמה חשובה, הן בגלל המיקום הגיאוגרפי, כי לאנשים האלה יש קושי להתנייד ממקום למקום, זה לא תמיד אדם נורמטיבי שבא וקם בבוקר, בשבע בבוקר, כמו שהוא נוסע למקום עבודה, אנחנו מכירים את האנשים האלה, אני הייתי ממליץ שוב שהוועדה תדרוש מ, לא רק תמליץ אלא תדרוש מ, או לשנות את המכרז, או לעשות איזה שהוא סוג של מכרז חדש.
יאיר גלר: לא יכול להיות שבין אשדוד לבין אגם צלמון בצפון לא יהיה שום מקום ממשלתי שנותן מענה.
יאיר גלר: יש כל מיני מקומות פרטיים שאמנם מקבלים רישוי, אבל אני לא הייתי שמח תמיד להחלטה הזאת של מוסדות פרטיים, אני חושב שבעניין הזה גם יכול לעשות, זה לא כל כך מסובך, יודעים לעשות את הדברים האלה.
יאיר גלר: ואני רוצה לסיים במה שהתחלתי, לפחות בשביל הפתיח, עיריית תל אביב עושה מעל ומעבר, האנשים פה מצוינים, מאוד מקצועיים, מאוד מסורים, מאוד נוח לנו לעבוד איתם, אבל הם לא אמורים לעשות את כל המשימות האלה שהם לקחו על עצמם, בצדק או לא בצדק.
טלי לב ארי: אני רוצה להוסיף שסל התרופות שאמור להיות מאושר בקרוב, אמורה להיכנס וצריכה להיות מאושרת התרופה שנקראת סבוקסון והיא אמורה להכפיל, אם לא לרבע או לא לחמש, את האוכלוסייה שזכאית לשירותי בריאות לצורך זה.
טלי לב ארי: מה שאומר שהאוכלוסייה שכרגע מטופלת פה ברמת מינון כזה או אחר פשוט תוכפל באחוזים מאוד גבוהים וצריך לתת על זה את הדעת.
טלב אלסאנע: העובדה שכולם רוצים להגיע או מגיעים לכאן זה בגלל רמת השירות שהם מקבלים, שהיא כל כך אטרקטיבית?
טלב אלסאנע: או שבגלל שהשירות שם ביישובים האחרים הוא הרבה יותר נמוך?
טלב אלסאנע: האם אתם מתוקצבים בהתאם לשירות שאתם מעניקים, לכל מספר המטופלים שמגיעים אליכם, לכל האורחים שלא מוזמנים ומגיעים ומקבלים את השירות, האם אתם מתוקצבים בעקבות זאת?
טלב אלסאנע: למשרד הרווחה או , הרשויות הרלוונטיות לוקחות את זה בחשבון?
טלי לב ארי: בסוגיה הסובוטקס אני לא יכולה לענות, כי אני לא , אני משרד הרווחה.
טלי לב ארי: זה שירות של משרד הרווחה בכל הארץ, זה נותן מענה בפריסה באמת יפה ורחבה, מענים אזוריים וכדומה.
טלי לב ארי: האוכלוסייה שנמצאת על הפרק, ואם אנחנו מתייחסים לנושא הסובוטקס והמתדון, זו אוכלוסייה שנמצאת בידי , זו אוכלוסייה חולה ברמת הבריאות- - -
טלב אלסאנע: יש נתונים היום לגבי מספר המטופלים בתחליפי סם בתל אביב יפו?
יאיר גלר: הנתונים של כמה מטופלים- - -
טלב אלסאנע: אם גם יש לכם נתונים מבחינת ההתפלגות שלהם, תל אביב, מחוץ לתל אביב.
יואב בן ארצי: במתדון מטופלים כ-950, ומתוכם 50% כמעט אינם תל אביבים.
יואב בן ארצי: בסובוטקס יש 100 מטופלים, שגם שם ההתפלגות היא 50-50, ויותר לא ניתן להכיל אף מטופל אחד, יש 60 כרגע ברשימת המתנה והיא רק הולכת ונהיית ארוכה יותר מיום ליום.
דורית אלטשולר: כדאי שנציג את מה שאנחנו עושים.
דורית אלטשולר: אני מבקשת להציג- - -
טלב אלסאנע: אנחנו מבקשים גם כן התייחסות גם לנושא התאריך של הביקור, במסגרת הפעילות הלא פורמלית, העניין של נוער בסיכון אם יש, וכל הפרויקטים שאתם מקדמים בעניין הזה.
יואב בן ארצי: חשוב לנו לתת לך- - - תהיה התייחסות של המחלקה לקידום נוער והתייחסות של ה- - -
טלב אלסאנע: בבקשה, בסדר.
דורית אלטשולר: אז אנחנו נציג את מרכזי הטיפולים, במסגרת סמים ואלכוהול בעיר.
דורית אלטשולר: יש לנו בעיר חמישה מרכזים טיפוליים, נמצאים פה מנהלי היחידות שהציגו את עצמם קודם, יש לנו מרכז גדול ביפו, בשכונת התקווה, באזור מרכז העיר, בנווה אליעזר שבמזרח העיר ובצפון מזרח העיר, שבהם מקבלים טיפול בשנה כ-1,100 אנשים.
דורית אלטשולר: הטיפול כולל הפניה, תדרוך וליווי של גמילה פיזית, שיחות פרטניות אחת לשבוע, מפגשים קבוצתיים אחת לשבוע, והתערבויות זוגיות ומשפחתיות.
דורית אלטשולר: כלומר הטיפול הוא בהיבטים שונים, גם בפרט, גם בזוגיות, גם במשפחה וגם טיפול קבוצתי.
טלב אלסאנע: כולם מגיעים ביוזמתם, או שאתם מאתרים או משרד הרווחה שולחים?
דורית אלטשולר: גם וגם, אבל גם מופנים על ידי בית המשפט, אנשים שקיבלו הנחיה מהשופט או להיכנס לכלא או להיכנס לטיפול והם מגיעים אלינו.
דורית אלטשולר: אתה יודע, לפעמים אומרים שצריך להגיע לקרקעית בשביל להגיע לטיפול.
טלב אלסאנע: כשאין בררה אחרת.
דורית אלטשולר: אין שום בררה אחרת, וזה בסדר.
דורית אלטשולר: אם אדם הגיע כבר לקרקעית כנראה שאין לו כבר בררה ואנחנו רואים מניסיוננו שזה הרבה פעמים עובד.
דורית אלטשולר: אנחנו עושים מעבר לטיפול, הכוונה- - - ואנחנו נותנים טיפול שלוש פעמים בשבוע לכל מטופל.
דורית אלטשולר: אני יכולה לומר שהמקומות שבהם אנחנו נותנים טיפול הם מאוד מכובדים, עיריית תל אביב מאוד מכבדת את המטופלים שלה, ואני מקווה שתוכלו גם לסייר בשטח ואני אוכל להראות לך איך נראים המקומות, כמה שהם מכבדים את המטופלים.
דורית אלטשולר: לצד פעילות המרכזים מופעלים שני מרכזי יום עירוניים, שהם במרכז העיר, ברוטשילד, ואחד בצפון מזרח העיר.
דורית אלטשולר: המרכז ברוטשילד פועל חמישה ימים בשבוע, בין השעות 8:30 ל-14:30, כלומר כמעט כל יום למעט יום שישי, והמרכז בצפון מזרח העיר פועל שלושה ימים בשבוע, הוא פועל מ-8:30 ל-14:00.
דורית אלטשולר: חשוב לי לומר שהמרכזים שלנו הם כמו בית לאנשים גם אחרי סיום הטיפול.
דורית אלטשולר: אנשים שהיו בסם הם אנשים שזקוקים לתמיכה כל החיים.
דורית אלטשולר: איך אמר לי אלכוהוליסט?
דורית אלטשולר: אני 20 שנה לא באלכוהול אבל אני עדיין בטיפול, אני תמיד בקבוצת טיפול.
דורית אלטשולר: לכן המוטו המרכזי שלנו בעבודה זה שהבית שלנו פתוח, אנשים יכולים להגיע, תמיד כשתיכנס למרכז הוא סואן ומלא באנשים, אנחנו מאוד שמחים על כך, מכיוון שאנשים מרגישים שם בית, חלק מהמטופלים שלנו עובדים גם בעיריית תל אביב יפו, אני גאה לספר ששניים מהם קיבלו עובד מצטיין בעירייה.
דורית אלטשולר: הם מתנדבים.
דורית אלטשולר: אנחנו שיפצנו עכשיו מרכז בנווה אליעזר, בשכונת התקווה, וזה היה ממש תענוג לראות את המטופלים שלנו באים וצובעים ושותלים פרחים ורואים במרכז הזה בית, וזה המוטו המרכזי שלנו.
דורית אלטשולר: יש לנו חוויה תמיד יפה כשאנחנו עושים פעם בשנה ובשבוע של המאבק בסמים, אנחנו מוציאים את כל המטופלים ליום כיף ואז אתה רואה מאות אנשים, אוטובוסים שלמים של אנשים, שיוצאים וחוגגים את החירות הזאת ומספרים על איזה היסטוריה קשה הם עברו.
דורית אלטשולר: אנחנו מדברים היום על הצלחה של 35% מהאנשים שמגיעים אלינו לטיפול, שזאת הצלחה רבה מאוד.
דורית אלטשולר: באמת המחיר לאחד זה עולם ומלואו.
טלב אלסאנע: כמה פרק הזמן שאנשים נשארים אצלכם במסגרות?
טלב אלסאנע: והאם יש דרי רחוב או הומלסים שנמצאים גם כן?
יואב בן ארצי: כן.
יואב בן ארצי: קודם כל אנחנו עובדים על פי הוראת שעה, מטעם משרד הרווחה, זו הוראה שמאפשרת לנו עד שנתיים טיפול.
יואב בן ארצי: בדרך כלל מטופלים נמצאים עד שנתיים לפחות ואחרי זה יש מקב אחרי המטופלים, או בשיחות פרטניות אחת לחודש, או בעבודה טיפולית.
יואב בן ארצי: אנחנו מזמינים אותם במשך חצי שנה לפחות ולאחר מכן לכל האירועים שאנחנו עושים מגיעים מטופלים, זאת אומרת גם שיחות, גם טיולים, כל דבר שצריך כדי לשמור על הקשר הטבורי הזה, אנחנו מאמצים בחום.
יואב בן ארצי: לגבי הנושא של דיירי רחוב – יש לנו יחידה גדולה מאוד לטיפול בדרי רחוב.
יואב בן ארצי: נכון להיום נמצאים בה 508 מטופלים ובנוסף יש בין 60 ל-80 מטופלים שנמצאים בשטח עצמו בדירות שונות ברחבי העיר, ואני חייב להגיד לך שגם בתחום ההתמכרויות וגם בתחום דרי הרחוב, אנחנו מסייעים אחד לשני, אנחנו מאוד מאמינים בעבודה איסוף מטופלים, אנחנו עושים- - -
טלב אלסאנע: כל דר רחוב חייב להיות אלכוהוליסט או נרקומן?
יואב בן ארצי: לא, אבל 64% מהם הם או או, או מכורים לסמים או מכורים לאלכוהול.
יואב בן ארצי: דרך אגב, זה אחוז שירד, היינו כבר 75% בעבר.
יואב בן ארצי: אנחנו עושים עבודת איסוף, עבודת שטח מאוד מאוד משמעותית, מגבירים אותה עוד יותר בימות החורף, כדי למנוע מצבים של סכנה של מוות כתוצאה משתיית אלכוהול וחיבור לקור לכל מה שמשתמע מכך, ואני חייב לומר שאנחנו בהחלט, יחסית לעיר כזו גדולה, שמספחת אליה כל מיני תופעות חברתיות, אנשים מוזרים, עם בעיות מורכבות, שיש לנו 40 או 50 אנשים בשטח שמסרבים לקבל טיפול, למרות הסיורים החוזרים ונשנים שלנו, אני לא יודע, זה סוג של הישג, נאמר.
יואב בן ארצי: יש לנו חיבור כמובן בין היחידות הטיפוליות בסמים לבין יחידת דרי רחוב לבין מרכזי המתדון, כולם עוזרים לכולם, כולם נעזרים בכולם, והרשת הזאת היא רשת עבה שתומכת אחד בשני.
טלב אלסאנע: בהיבט של תעסוקה, מול מי שיתוף הפעולה, מול איזה משרדי ממשלה אתם עובדים כדי לשקם אותם, לשלב אותם?
יואב בן ארצי: יש לנו שיתוף פעולה עם משרד הרווחה, עובדים איתו ולידו, מקבלים גם תקציבים ממשרד הרווחה, 75%, הרשות הארצית למלחמה בסמים היא תומכת גדולה, הרבה מאוד פרויקטים שאנחנו מנסים להפריח לאוויר הרשות תופסת אותם, מאמצת אותם ומממנת אותם ומסייעת לנו במעקב צמוד ובפיתוח של התורה המקצועית.
יואב בן ארצי: אני אתן שתי דוגמאות או שלוש דוגמאות לפחות, ו, יש קשר הדוק ושיתופי פעולה מאוד פוריים.
יואב בן ארצי: אני חייב לציין, זה שאני מציג או מביע תרעומת על החלטות כאלה ואחרות זה לא סותר את העובדה ששיתוף הפעולה היומיומי בהעברת מטופלים למסגרות אשפוזיות, באישורים של דר' פאולה רושקה או דר' מרגוליס, בהתייעצויות לגבי סוגיות מאוד מורכבות, הם האנשים שאני פונה אליהם והם משתפים פעולה בצורה זמינה ביותר, טלפונים אישיים, ובאמת אני רק רוצה לשבח את העבודה המשותפת.
יואב בן ארצי: ואני חושב שלולא הייתה עבודה כזו, מצבנו היה הרבה יותר קשה.
יואב בן ארצי: אבל תמיד שואפים ליותר.
יואב בן ארצי: כאן אני רוצה לומר שהאויב של הטוב הוא לא הטוב מאוד, כאן אני רוצה לשאוף לטוב מאוד ולמצוין, כי לאוכלוסייה הזאת, אחרי ההיסטוריה מאוד מורכבת והקשה שהיא עברה, מגיע את מקסימום הטיפול והיחס האנושי הבסיסי.
יואב בן ארצי: אני רוצה לתאר את הפעילות.
יואב בן ארצי: אז קודם כל אני רוצה לדבר על מאפייני האוכלוסייה כי בשנים האחרונות הם השתנו.
יואב בן ארצי: אם בעבר 100% מהמטופלים היו מכורים להרואין וידענו לעבוד איתם כי זו הייתה אוכלוסייה מאוד מסוימת, אני חייב לומר שבחמש השנים האחרונות אנחנו עדים לתופעה חדשה שנקראת סמי מסיבות, סמי פיצוציות, לשימוש בחשיש, בגראס, שהוא שימוש על פניו בהגדרה שימוש לרעה, אבל זה לא משנה, כי הוא משבש אורחות חיים וגורם להתנהגות בעייתית והוא מעכב את האוכלוסייה הזאת מלהתפתח ויוצר בעיות מורכבות בקרב המשפחות, המערכת המשפחתית הרחבה יותר.
יואב בן ארצי: ולכן אנחנו גם כאן מנסים לפתח תורה ייחודית כדי לדעת לסייע להם, וגם כאן נעזרנו ברשות הארצית.
יואב בן ארצי: אנחנו עכשיו באיזה שהיא התחלה של פרויקט שמנסה לטפל באותה אוכלוסייה שמשתמשת באקסטזי, קוקאין, חגיגת, כל סמי הפיצוציות שקונים אותם בצורה מאוד חופשית, לצערי הרב.
טלב אלסאנע: בעניין הזה חייבים שיתוף פעולה עם המשטרה, מבצעים, מעצרים ואכיפה.
יואב בן ארצי: אנחנו חייבים שיתוף פעולה עם שני גורמים, האכיפה וטיפול.
יואב בן ארצי: באכיפה, שיתוף הפעולה- - -
טלב אלסאנע: מה מידת שיתוף הפעולה עם המשטרה בעניין הזה?
יואב בן ארצי: תראה, עוד פעם אני אומר, אני הייתי רוצה לראות שהעיר הזאת באופן קבוע מבוקרת על ידי גורמי משטרה, ולא מאפשרים לאנשים האלה למכור.
יואב בן ארצי: אני חייב להגיד לך שברחוב אלנבי, בין רחוב הס לרחוב פינסקר, שזה טווח מאוד מצומצם, יש שלושה מוקדים שמוכרים, וכאן אימצו את הערך שנקרא שקיפות במובן הבעייתי, בצורה שקופה ביותר, כתוב על המקום, 'אמסטרדם', כתוב על המקום נייס גאי, מבסוטון, מוכרים את זה לכל עובר- - -
טלי לב ארי: יש מבצעים, אחד פלוס אחד, גם.
טלי לב ארי: זה הפך להיות כמו קסטרו
יואב בן ארצי: יש מבצעים, אני חייב להגיד לך, שואבים אנשים מהרחוב, מנסים להציע, 'בוא תיכנס, בוא תראה מה אתה מפסיד'.
יואב בן ארצי: את זה מאוד קשה לי לראות.
יואב בן ארצי: זה הפך להיותה הווי של תרבות מסיבות פה ואנשים מזדהים עם זה.
יואב בן ארצי: אני אומר, אני לא בהגדרה, אני לא פנאטי, אני לא אומר שכולם מכורים, אני אומר שבהחלט הם נמצאים במקום של היעדר שליטה עם זליגה מאוד ברורה להתמכרות ואם לא נטפל, גם במובן האכיפתי וגם במובן הטיפולי ונייצר תורה טיפולית מסוימת לאוכלוסייה הזאת, אנחנו נראה את עצמנו בעוד 10-5 שנים עם מבול של צרכנים חדשים שלא הכרנו אותם עם בעיות מורכבות מאוד, כולל בעיות פסיכיאטריות, כי הסמים האלה מאוד משפיעים על החלק הפסיכיאטרי.
יואב בן ארצי: כאן אנחנו חברנו לרשות הארצית, האמת היא שהיא היחידה שבעצם באה ונותנת לנו יד.
יואב בן ארצי: קיבלנו מימון להתחלת פעילות, עשינו סקר באמצעות האינטרנט, נכנסו 2,000 אנשים לבאנר שאנחנו עיצבנו אותו, מתוכם 100 ענו על שאלות שאנחנו בנינו, 17 שאלות שעוזרות להמחיש האם יש בעיה או אין בעיה, ותמונת המצב בסקאלה של 1 עד 5, 100 אנשים מציינים ב-17 הנושאים ששאלנו שיש בעיה.
יואב בן ארצי: הערך היה 3.
יואב בן ארצי: תמונת המצב הזאת היא קשה.
יואב בן ארצי: כרגע הם עוד לא מגיעים טיפול, כי הם נמצאים במקום מאוד אמביוולנטי, אבל אנחנו תוקפים גם את הנושא הזה.
יואב בן ארצי: לגבי נתונים נוספים - 85%, 15% נשים.
יואב בן ארצי: אני חושב שאפילו אנחנו חותרים למצב של 20% נשים, 80% גברים, כשהספרות המקצועית מדברת על 70% גברים ו-30% נשים.
טלב אלסאנע: זאת אומרת שיש עלייה של הנשים או יש ירידה אצל הגברים?
יואב בן ארצי: לא, יש- - -
ג'ולי עמרם: יש עלייה בפנייה של נשים.
יואב בן ארצי: זה כי יש עוד ישות מגזרית, זאת אומרת המשרד והרשות הארצית הבינו שלנשים צריך להתייחס טיפה אחרת והם פיתחו תורה ייחודית שנשענת על יסודות הג'נדר, על יסוד המגזר, והנגישו שירות לנשים ולכן הפניות הן יותר מרובות.
יואב בן ארצי: וקיימת מגמת עלייה בקרב פונים ממדינות חבר העמים.
יואב בן ארצי: היינו בעבר 10% ו- - -
טלב אלסאנע: ובתחום האלכוהול יותר, לא?
יואב בן ארצי: לא, גם סמים.
יואב בן ארצי: בהחלט גם סמים.
יואב בן ארצי: אני אעשה את זה בקצרה כי אני מרגיש שאני גוזל זמן מאנשים אחרים, אז קשת המענים שניתנים, זה כמו שאמרתי קודם, הערך של איתור הוא ערך מאוד מאוד משמעותי כאן בעיר תל אביב יפו.
יואב בן ארצי: אני חייב להודות למאיר שהוא שותפי הנאמן בנושא הזה, הוא החיישן שלנו בשטח, ואנחנו עצמנו עושים את הסיורים האלה בשטח, ומאוד מאמינים בכלי הזה, בייחוד בעבודה מול דרי רחוב.
יואב בן ארצי: אמרנו טיפול פרטני, טיפול קבוצתי, מתקיימות הרבה מאוד קבוצות טיפוליות, 15 קבוצות טיפוליות רק במרכזים, ועוד 19 טיפוליות במרכזי היום שלנו.
יואב בן ארצי: כמו שציינו קודם.
יואב בן ארצי: ייעוץ והכוונה תעסוקתית, ואני חייב לומר שכאן החוליה הזאת היא רפה מעט.
יואב בן ארצי: אנשים עובדים, אבל אנשים לא עובדים עם אופק תעסוקתי, הייתי רוצה שלכל מכור תהיה עבודה עם אופק, אופק של התפתחות, אופק שמאפשר לו ביטחון סוציאלי, וזה לא קיים, יש עבודות מזדמנות.
יואב בן ארצי: אנחנו כרגע עובדים על זה.
יואב בן ארצי: אני כאן קורא למשרד הרווחה ולרשות הארצית לתת יותר משאבים בהקשר של תעסוקה, בעיניי בתוך הליך השיקום זה נדבך טיפה רפה, חסר.
יואב בן ארצי: כמו שדורית ציינה, אנחנו מאוד עובדים על העניין של הבית חם, המטופלים מגיעים ממשפחות הרוסות, מהיעדר התייחסות ושייכות, אין משהו שמחבר אותם בגמילה ואחרי זה בהמשך הטיפול הופך להיות כתובת, גם כתובת טיפולית וגם כתובת חברתית, כשאנחנו סוג של משפחה עבורם.
יואב בן ארצי: אני אומר את זה בצורה הכי ברורה שאפשר.
יואב בן ארצי: לכל מנהל ועובדיו, ואנחנו בכללותנו, כל השירות הזה עובד על הערך הזה ואני חושב שזה מאוד מקדם את המטופלים, גם בהמשך שימור הניקיון שלהם.
יואב בן ארצי: לפני ארבע שנים חברנו לפרויקט שנקרא אוניברסיטה בעם, שמי שיזמה אותו זה דר' ניקול, שמאפשר איזה שהיא הנגשה של לימודים נקודתיים למטופלים, באוניברסיטת תל אביב.
יואב בן ארצי: זה נותן להם תעודת סטודנט ושייכות למוסד הזה שנקרא אוניברסיטה, ואני חייב להגיד לך שזה פרויקט מצוין, שמרחיב אופקים, מאפשר להם להשתייך למעגלים חברתיים רחבים יותר מעבר למכורים, ואנחנו כל שנה משלבים מטופלים בפרויקט הזה.
יואב בן ארצי: השנה 40 מטופלים סיימו שלוש שנות לימוד, שזה בעצם תכנית מלאה.
יואב בן ארצי: תראו באמצעות תחזוקת מתדון וסאבוטקס.
יואב בן ארצי: דנו בנושא הזה, תיארנו אותו – אני לא ארחיב לגביו, גם לגבי הסוגיות הבעייתיות.
יואב בן ארצי: פרויקטים ייחודיים – אנחנו בגאווה גדולה חברנו לרשות הארצית ולמשרד הבריאות, האגודה לבריאות הציבור, והקמנו מועדון חברתי למטופלי המתדון.
יואב בן ארצי: אני חייב לציין כאן אדם שמאוד יקר לנו שנקרא ברוך לבקוביץ, שהוא סמנכ"ל 'המשלמה ביפו' שמאוד קידם את הפרויקט הזה ונלחם בהרבה מאוד מוסדות וארגונים ופתח הרבה מאוד דלתות כדי להגיע למצב שנוכל לאפשר לאנשים האלה, מעֵבר לקבלת המתדון, אל"ף, לקבל התייחסות אנושית, לשתות כוס קפה, להיות במקום שהוא מוגן גם מפה וגם מפה, לשחק משחקים, לאפשר שיחות בינאישיות וגם פעילויות הכשרתיות מגוונות, שאנחנו יותר ויותר מכניסים לשם.
יואב בן ארצי: אנחנו עובדים על פיתוח קו תעסוקתי במקום הזה, ואני מקווה שאנחנו נוכל גם לפתח אותו.
יואב בן ארצי: כמו שאמרתי, המועדון בעצם פועל בשיתוף פעולה עם הרשות הארצית וכמובן גם גורמי מימון כמובן והאגודה לבריאות הציבור.
יואב בן ארצי: זה משולש ארגונים שאנחנו מאוד אוהבים לעבוד ביחד.
יואב בן ארצי: פרויקט יזהר זה פרויקט החלפת מזרקים, שהוא קיים מספר שנים.
טלב אלסאנע: זה קשור לפרויקט הראשון, המרכזים לתחליפי סם, לא?
יאיר גלר: לא, הם משלימים אחד את השני.
יואב בן ארצי: לא, זה משהו אחר.
יואב בן ארצי: זה פרויקט של והרשות הארצית למלחמה בסמים כשאנחנו משמשים כביכול אכסניה, מעבר לזה, אלה שיתופי פעולה מקצועיים פוריים, והפרויקט הזה הוא בעצם משימה של- - - זאת אומרת אדם שמגיע ומחליף מזרק, עדיף שהוא יקבל מזרק שהוא חדש ולא מזרק משומש כדי למנוע מחלות זיהומיות, ובנוסף לזה- - -
טלב אלסאנע: יש לכם מעקב, רישום, בקרה?
יואב בן ארצי: ודאי.
יואב בן ארצי: יש רשימות מסודרות, של מקבלים, של נותנים, שמעבר לזה הם גם מקבלים התייחסות נוספות, אבל אנחנו גם רואים בזה פלטפורמה להתחיל לדבר על טיפול.
יואב בן ארצי: אנחנו לא מעיקים, אנחנו לא מאיצים, אבל בהחלט מנסים לגשש סביב הנושא של רתימה לטיפול והפרויקט הזה הוא באמת פלטפורמה מאוד טובה.
יאיר גלר: אולי ברשותך רק מילה אחת פה, בשביל להבין, כי לא כולם פה מכירים.
יאיר גלר: אין הרי טיפול בכפייה במדינת ישראל, לא קיים, ואז במקרה הזה ברגע שהאיש מגיע אלינו, אליהם, גם תומך ופועל והעירייה, אנחנו כמובן מנסים לשכנע אותו שייצא לטיפול גמילה.
יאיר גלר: בארבע השנים האחרונות 1,300 איש הופנו מהמקום הזה לטובת טיפולי גמילה וכל אחד כזה, כבר דובר על כך כמה זה חשוב, כי כל אחד כזה עם כל המעגלים המשפחתיים, ברגע שאתה מוציא אותו מהרחוב כמובן החשיבות היא הרבה יותר גדולה מאשר רק מטופל אחד, אלא צריך להסתכל על זה תמיד בפי כמה וכמה.
יואב בן ארצי: פרויקט אחרון שאנחנו עושים עם הרשות הארצית זה הנושא של הצעד הראשון.
יואב בן ארצי: אנחנו מאפשרים גמילה מיידית, כמו שתיארתי קודם, לתושבי העיר תל אביב יפו.
יואב בן ארצי: ראש העיר הקצה לזה 100,000 שקלים בשנה ואנחנו מאפשרים להרבה מאוד אנשים, עשרות אנשים, להגיע לגמילה מיידית וכמו שאמרתי קודם, זה מונע מקרי מוות, פשוטו כמשמעו.
יואב בן ארצי: הרשות הארצית לפני שבע שנים, ב-2004, חברה אלינו והציעה מטעמה פרויקטור בשם אברהם כבל, שעושה עבודה מעולה, והוא מציע את הגמילה הפיזית המיידית לאותם תושבים שהם אינם תל אביבים, שבאים רק לסחור או להשתמש והוא שולח גם כן הרבה מאוד אנשים, אז זה נקרא פרויקט הצעד הראשון.
יואב בן ארצי: הוא יושב ברחוב גולומב 53, באותו מקום של פרויקט החלפת המזרקים.
יואב בן ארצי: בסיכום אני רוצה לומר שאנחנו מרושתים עם הארגונים, הפנים עירוניים והחוץ עירוניים, ואני חושב שעבודה מרושתת היא מעבר לשלם ואני חושב שיש תוצאות.
דורית אלטשולר: עוד משפט אחד, ברשותך, ובאמת נעביר את הדיבור לקולגות שלנו, אני לא יכולה שלא להגיד את זה.
דורית אלטשולר: האוכלוסייה של המכורים לסמים היא לא אקס טריטוריה בעיר תל אביב יפו, מראש העיר שמבקר שם הרבה ומכיר היטב היטב ועד חברי המועצה שנמצאים פה, זאת כרמלה עוזרי ומאיר מוזס, שמאוד מאוד מעורבים ביום יום במה שקורה וזה משפיע.
דורית אלטשולר: כי אם הנהלת העירייה מחבקת את האוכלוסייה הזאת, יש משהו באווירה ובאיך שאנחנו עושים את הדברים שעושה את זה אחרת, ובאווירה הזאת אנחנו עובדים וזה חשוב להגיד את זה.
דורית אלטשולר: זה חשוב, כי אני מכירה ערים אחרות שהנושא הזה הוא אקס טריטוריה, שבאים לבקר אותו פעם ב- כשמגיע אח"ם או משהו, פה זה לא כך.
דורית אלטשולר: חשוב להגיד את זה, הם מרגישים את זה, אנשים מרגישים את זה.
יאיר גלר: את מאוד עדינה.
יאיר גלר: תרשה לי, אדוני היושב ראש, היא מאוד עדינה בהתבטאות.
יאיר גלר: הם הרבה יותר מאשר מחבקים וראשי הרשויות האחרים הרבה יותר מאשר דוחים.
טלב אלסאנע: אנחנו מבקרים הרבה במקומות ואנחנו רואים את ההבדלים ואת ההתייחסויות.
יואב בן ארצי: כשיש מוקדים באמת משמעותיים שעושים את העבודה בצורה בלתי רגילה ומעבר לזה, זה גם נותן לאנשים כבוד, שאנשים נבחרים שואלים לשלומם, דורשים בשלומם, לוחמים בשבילם, למען הזכויות שלהם, וגם באמת ראוי לומר תודה רבה לשניכם, גם לכרמלה וגם למאיר.
טלב אלסאנע: מי מטעמכם ימשיך את ההתייחסויות?
יואב בן ארצי: אורית.
אורית חפץ: אנחנו כמובן אמונים יותר על איתור, מניעה והעברה לטיפול, טיפול ראשוני ושניוני.
אורית חפץ: אנחנו עובדים עם בני נוער, בגיל 14 עד 18, הרחבנו גם מגיל 12.
אורית חפץ: אני אתחיל באזכור מצער ביותר שככה מדגים את ההצלחה ואי ההצלחה שהיא קריטית.
אורית חפץ: לפני כמה ימים היה אירוע מאוד מאוד קשה בשכונת הארגזים, ששני ילדים בני 16 תקפו תושב המקום בשעה מאוד מוקדמת לפנות בוקר- --
יואב בן ארצי: קשיש, בן 63.
אורית חפץ: לא רוצה לקרוא לאנשים בני 63 קשישים.
אורית חפץ: עם כל הכבוד, מתוך קרבה לגיל הזה.
אורית חפץ: הילד שהפליא מכותיו, וזה בלשון המעטה, הוא אמנם ילד שהוא מאוד מוכר לנו, אבל הוא ילד שהגיע מירושלים והוא הגיע מירושלים ממש ממש בזמן האחרון.
אורית חפץ: זו כרוניקה של המקרה שידועה הייתה מראש, אבל חשבנו שאנחנו מצליחים לעשות איתה עבודה.
אורית חפץ: פשוט הזמן היה קצר והאלכוהול, הילד שתה אלכוהול באותו לילה והשדים יצאו והם יצאו בצורה איומה ונוראית.
אורית חפץ: אז הרצון לעבוד ולפעול ולייצר מניעה בשלבים המוקדמים ביותר ולהגיע לאותם בני נוער בפריסה מאוד מאוד רחבה היא מאוד חשובה.
אורית חפץ: ברור שאנחנו רוצים להמעיט את מספר הנזקקים בשלבים המאוחרים יותר.
אורית חפץ: זו עבודה סיזיפית, היא צריכה לקרות בהיקפים מאוד רחבים.
אורית חפץ: זה מה שאנחנו עושים, אנחנו פרוסים בעשרות, מאות קבוצות, בכל בתי הספר, עושים עבודה שנתית שהיא לגמרי מסונכרנת עם הצוותים בתוך בתי הספר, כשאנחנו מאתרים שם את אותם ילדים שכבר השתמשו בסמים ובאלכוהול ואנחנו עושים איתם כקבוצות מאולתרות עבודה כדי לנסות ולהביא אותם למצב של מודעות ושל אחיזה בכישורי חיים כדי למנוע את זה.
אורית חפץ: אבל אנחנו גם פועלים בשעות אחר הצהריים והערב בתוך כל המסגרות שאנחנו מפעילים בעיר, כמו כל המועדונים שלנו שהם ווקינג סנטר, הם ממוקמים בכל שכונות הדרום של העיר והם מאפשרים לבני נוער לרוב כבר- - -
טלב אלסאנע: בכל פעילות שאתם מובילים אתם מתייחסים לנושא הזה, גם ספורט, גם- - -
אורית חפץ: גם, יש מנחי מניעה מקצועיים שעוברים כל הזמן הכשרות בתחומים הספציפיים האלה והם פשוט מעבירים את הפעילות הזאת בצורה ממוקדת.
אורית חפץ: זה משולב, בשימוש בכלי, שזה תמיד כל מיני דברים הפגתיים ודברים שהם אקסטרים.
אורית חפץ: זו תורה ידועה ומשתמשים בה.
אורית חפץ: כמובן יש לנו חומרים, רק מקוצר הזמן לא יכולנו להביא את זה במצגת, אבל אנחנו נשמח לשלוח.
אורית חפץ: עיריית תל אביב בעניין הזה מקצה משאבים יפים, אנחנו עובדים גם עם הרשות.