GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נג'וא עבאס: במקביל, כל סמינר שאנחנו חוזרים ומפעילים, היועצים החינוכיים חוזרים ומפעילים את התכנית בתוך בתי ספר, בתוך זה זה שבוע הבריאות שבעצם המשטרה עכשיו הציגה את הפעילות שלה, אז היועץ החינוכי, או הרכז חינוך חברתי מזמין של השיטור הקהילתי, ואת יום או סדרה באמצעות פעילות והמשטרה, באמת לזכותה ייאמר, מתאימים את התכנים שהם מעבירים לשכבת הגיל.
נג'וא עבאס: יש גם פעילות מעבר לכך, יש פעילות בעוד כמה יישובים וכל הנושא של הרצאות והגברת מעורבות.
נג'וא עבאס: בתוך התכניות שלנו הכלליות, לא רק מניעת שימוש בסמים ואלכוהול.
נג'וא עבאס: יש תכנית של כישורי חיים, שכל בתי הספר, אני יכולה להציע סקר אחרון שעשינו בנושא של כישורי חיים, כל הבתי ספר מכיתות א' עד ט' יש להם שעה אחת שבועית כישורי חיים, ששם בעצם הם עובדים ביחד עם התלמידים למתן כלים להתמודדות עם מצבי לעץ, התנהגויות סיכוניות, כל הנושא של קבלת החלטות, כי כשאני משתמש זה קבלת החלטה.
נג'וא עבאס: כשאני מנסה לעשן סיגריה, אז אני עומד בפני החלטה שאם אני אומר כן או לא.
נג'וא עבאס: בנוסף לזה ישנם 36 בתי ספר שנמצאים בתוך תכנית הדרכה אינטנסיבית ומקבלים הדרכה ממדריכי משרד החינוך שבאים אחת לשבועיים לבית הספר ועובדים יחד, צוות שמורכב ממנהל בית ספר, סגן מנהל, יועצת אגף חינוך, פסיכולוג של בית הספר וכל הצוות הזה יושב ובונה יחד עם המדריכה, על בסיס של סקר שאנחנו עושים, סקר אינטרנטי, כאשר על בסיס התוצאות האלה המותאמות לכל בית ספר ובית ספר, בונים תכנית פעולה לשיפור ולטיפוח האקלים הבית ספרי.
טלב אלסאנע: יש הערכות לגבי התכניות מידת הצלחה, עם הסקת מסקנות?
נג'וא עבאס: בשלב הראשון עוברים את הסקר האינטרנטי הזה שהוציא השירות הפסיכולוגי, בונים את תכנית הפעולה על פי הממצאים של הסקר, שנה וחצי בערך אחרי הפעלת התכנית אנחנו מעבירים עוד פעם את אותו סקר ואז יש לנו מקום להשוואה בין התוצאות הראשונות, לבין התוצאות האחרונות.
טלב אלסאנע: שאר התכניות שאתם מריצים, שאר התכניות?
נג'וא עבאס: בכישורי חיים יש לנו סקר אינטרנטי שאנחנו שואלים בעצם את היועצים ואת המדריכים, לא את התלמידים עצמם.
נג'וא עבאס: סקר האקלים, הוא הסקר היחידי, בנוסף להיותו פדגוגי ומתייחס לאקלים בחלקו הקטן, אבל סקר האקלים החינוכי של השירות הפסיכולוגי הייעוצי הוא הסקר היחידי שמגיע ישירות לתלמידים, ואנחנו מעבירים אותו לתלמידים מכיתה ד' עד תלמידים מכיתה י"ב.
נג'וא עבאס: הסקר הוא אנונימי, הוא לא סקר שהתלמיד אמור להזדהות.
נג'וא עבאס: ואז אנחנו שואלים גם משל, לגבי הנושא של הטרדה מינית, של שייכות, של דיאלוג מורה – תלמיד, יש שם כמה מרכיבים שהם יכולים להצביע על רמת הרווחה הנפשית של התלמיד בתוך בית הספר.
נג'וא עבאס: על פי התוצאות האלה - - -
טלב אלסאנע: לגבי העניין של הסקר, הוא בוחן אם יש תופעות.
טלב אלסאנע: השאלה, המטרה של הערכה של התכניות של משרד החינוך, באיזה מידה התכניות האלה יש להם הצלחה, והדבר השני – יש מקרים שמישהו, ילד, תלמיד שנזקק לטיפול, הוא זקוק למסגרת.
טלב אלסאנע: האם אתם משלבים אותו, יש לכם מענה לבעיות שאתם בהם נתקלים, או חוסר במתן מענה לגבי נוער שנזקק לעזרה ולסיוע?
נג'וא עבאס: נוער שצריך טיפול?
נג'וא עבאס: מעבר לתכניות המניעה, יש תכנית שהיא תכנית טיפולית לתלמידים שנמצאו תלמידים משתמשים.
נג'וא עבאס: התכנית הזאת נקראת: תכנית ...
נג'וא עבאס: לצערי הרב היא לא עובדת בכל הבתי ספר, כי תהליך ההכשרה של היועץ החינוכי לתכנית הזאת היא תהליך ארוך, ואחרי ההכשרה הוא גם ...
נג'וא עבאס: ובעצם הם יושבים, היועץ החינוכי יושב עם קבוצה שנמצאה כמשתמשת, או כקבוצה בסיכון, והוא מפעיל את תכנית התיקון שלו.
נג'וא עבאס: כמובן שאנחנו בבתי ספר לא עובדים ...
נג'וא עבאס: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא עם גורמי החוץ.
נג'וא עבאס: הצד החזק שלנו הוא המניעה, אבל עכשיו אנחנו ... לצד של הטיפול.
נג'וא עבאס: מעבר לתכנית ... יש גם את הרווחה שאנחנו עובדים יחד איתם.
נג'וא עבאס: אנחנו פונים לפקידי סעד, אנחנו פונים לעובדים סוציאליים, ובעצם כל שיתוף פעולה בין כל הגורמים, גם הרשות למלחמה בסמים, שהיא שותף מאד פעיל בהפעלת הסמינרים והכל, אז ככל שאנחנו משתפים פעולה עם גורמים ...
נג'וא עבאס: אז אנחנו מגיעים באמת לתלמידים גם במניעה וגם בטיפול.
נג'וא עבאס: תודה.
טלב אלסאנע: אנחנו נעבור, אולי נשמע נציגי מועצת התלמידים, ואחר כך גם נשמע התייחסות, לפני שאנחנו גם נקבל התייחסות משרד הרווחה והתכניות שלהם, אני אשמח לקבל גם בעיות שנתקלים בהם מנהלי מחלקות רווחה, כדי שנשמע את ההתייחסות של משרד הרווחה.
טלב אלסאנע: יש לנו נציגי מועצת תלמידים ונוער מחוזית, חולוד חוג'יראת, סיאף אבו אעמור, בילאל פראינה.
טלב אלסאנע: [מדבר בערבית]
חולוד חוג'יראת: [מדברת בערבית]
טלב אלסאנע: ד"ר עלי אלהוזייל יתרגם את הדברים.
עלי אלהוזייל: מה שהיא אמרה שיש תכניות בבתי הספר.
עלי אלהוזייל: והתכניות בעצם לתלמידים.
עלי אלהוזייל: היא טוענת שהשימוש הוא בא עקב זמן פנוי שיש לתלמידים אחר הצהרים, שהם בוודאי מאחר והזמן שלהם הפנוי לא מנצלים אותו לדברים חיוביים, אז יש כאלה בסופו של דבר, ומגיעים לשימוש בסמים.
עלי אלהוזייל: היא לא שוללת שחלק קטן מהתלמידים שנוגעים בסמים גם בערוער.
טלב אלסאנע: אנחנו נקבל התייחסות לגבי הפעילות הלא פורמלית, התכנים, התכניות.
טלב אלסאנע: לגבי משרד הרווחה.
טלב אלסאנע: בבקשה, מי שרוצה יכול לבקש רשות דיבור.
טלב אלסאנע: אז אנחנו נוכל להתייחס.
טלב אלסאנע: אחרת אי אפשר לדעת מי רוצה.
אלעוברה סעיד: יש לי מצגת קצרה.
טלב אלסאנע: בסדר גמור.
טלב אלסאנע: אז נשמע מצגת מסעיד אלעוברה, מנהל מחלקת רווחה ברהט.
טלב אלסאנע: אבל סעיד, תנסה גם להציג את הבעיות שאתם נתקלים בהם כדי שנשמע גם התייחסות של משרד הרווחה, או משרדי ממשלה.
אלעוברה סעיד: שלום לכולם.
אלעוברה סעיד: אני מנהל אגף הרווחה.
אלעוברה סעיד: בעצם אני חושב שמה שאני מציג הוא כפיילוט לכל המגזר הבדואי.
אלעוברה סעיד: ראיתי את התכנית שהכינו ועדת הכנסת, אבל התמונה היא אחרת.
אלעוברה סעיד: כמובן השקף הראשון, ראש העיר דיבר על הנתונים מה שיש, טוב, נתונים דמוגרפיים – אוכלוסייה: 50,000 פלוס.
אלעוברה סעיד: אשכול סוציואקונומי 1.
אלעוברה סעיד: נתוני אבטלה מהגבוהים – 19 אחוז, מה שרשום, מכוח העבודה הפוטנציאלי.
אלעוברה סעיד: שכבתית שהיא 18 עד 21, זה גיל התגייסות.
אלעוברה סעיד: נשים צעירות, בשל המסורת, לא דורשות עבודה.
אלעוברה סעיד: תושבים – 62 אחוז מתחת גיל 18.
אלעוברה סעיד: רק 6 אחוז משתלבים בלימודים אקדמאיים.
אלעוברה סעיד: 80 אחוז מהמשפחות מתחת קו העוני.
אלעוברה סעיד: ממוצע נפשות במשפחה הוא כיום מעודכן, ממוצע 7 נפשות, כאשר הממוצע הארצי – 3.74.
אלעוברה סעיד: במגזר הערבי בכלל – 4.92.
אלעוברה סעיד: תופעות שימוש בסמים ואלכוהול בעיר רהט שרוב המשתמשים בסמים ואלכוהול בעליה מדאיגה בעיקר בקרב בני נוער.
אלעוברה סעיד: יש מספר שכונות, וזה מפקד התחנה גם יודע כמה, אנחנו נפגשים על זה מידי פעם, חלק מבני הנוער המשתמשים בסמים ואלכוהול שייכים למשפחות בהם ראש המשפחה מהגדה המערבית ואין דמות סמכותית בבית.
אלעוברה סעיד: יש נורמה שלפיה אפשר להשיג כסף בדרכים קלות, ויש לגיטימציה חברתית בקרב חלק מהמשפחות לכך.
אלעוברה סעיד: גיל השימוש בסיגריות וסמים במתכונת שאמרה המפקחת כאן הוא באמת בשנים האחרונות במגזר בגיל 8 ל – 12 עד 13, יש פגיעה בסמכות ההורים בהתפרקות המערכת המשפחתית בקרב חלק מהם.
אלעוברה סעיד: משתנים ייחודיים: שימוש - אמרנו היעדר פעילות פנאי והפעלה לנוער, היעדר מקומות תעסוקה.
אלעוברה סעיד: שיעור נשירה גבוהה ממערכת החינוך, לצערי, לצורכי סמים.
אלעוברה סעיד: עליה חדה בשיעור בני הנוער המעורבים בפלילים, וכאן נתייחס לתכניות של עיריית רהט והמתנ"ס, שפעלו ביחד בתכנית עיר ללא אלימות כדי לתת מענה, לתת הזדמנויות לבני הנוער הללו.
אלעוברה סעיד: היעדר רישום של מספר גדול של משתמשים שלא נמצאים במערכת טיפול.
אלעוברה סעיד: אין להם את הכוחות לצאת מהמצב בו הם נמצאים.
אלעוברה סעיד: המשפחה לא מספיק חזקה בעצמה על מנת לעזור, שיעור הנשירה המדווח בקרב בני נוער מהחינוך הוא 12 אחוז לשנה, הנתונים בפועל הם הרבה יותר גדולים.
אלעוברה סעיד: יש עליה חדה במעורבות ישירה של נערים בפלילים.
אלעוברה סעיד: אלימות לצורך שימוש בסמים, שוטטות, נהיגה ללא רישיון.
אלעוברה סעיד: שיתוף הפעולה של המערכות צריכה להיות יותר חזקה.
אלעוברה סעיד: עשרות נערים ברהט מופנים לשירות מבחן מידי שנה.
אלעוברה סעיד: עשרות נערים לא נמצאים במסגרות חינוך, שיקום או טיפול.
אלעוברה סעיד: מאות נערים בסיכון ומשפחותיהם ובקהילה.
פאיז אבו סהיבאן: ברשותך, אנחנו כרשות וגם מנהלת המחוז של משרד החינוך, הולכים בתחילת ינואר להקים בית ספר למניעת נשירה.
פאיז אבו סהיבאן: האישור הזה כבר קיבלנו ממשרד החינוך ואנחנו באמת, רק דרך המסגרות המתאימות לילדים שלנו.
פאיז אבו סהיבאן: יש ילדים שנותנים להם מסגרת מעשית.
פאיז אבו סהיבאן: רוצים להשתלב בבית ספר אז אנחנו בתחילת ינואר, בעזרת השם, אנחנו נקים את בית הספר הזה.
אלעוברה סעיד: הנתונים מאגף הרווחה ברהט: 25 מטופלים, מטופלים מוכרים לרווחה באופן ספציפי.
אלעוברה סעיד: 16 מטופלים מוכרים לרווחה, אך אינם משתפים פעולה.
אלעוברה סעיד: התקציב השנתי, רבותיי, הוא 30,000 שקל, זה היה מצ'ינג.
אלעוברה סעיד: אני לא מאשים את משרדי הממשלה, תקן אחד של עובד סוציאלי ברהט, בעיר רהט, שהוא אמור להיות המטפל.
אלעוברה סעיד: תכנון להקמת קבוצה טיפולית, לסיוע למשפחות, מרכזי גמילה.
אלעוברה סעיד: פערים נוספים: מלחמה בסמים.
אלעוברה סעיד: מה שהבנתי זה חינוך, עובד סוציאלי לבד לא יכול גם לבקר בבתי ספר, וגם לתת מענה בשירותי הרווחה.
אלעוברה סעיד: שיתוף הפעולה בין מערכות השונות ביישוב, זה חייב, חינוך, רווחה, מתנ"ס, משטרה, כולם צריכים לשלב ידיים.
אלעוברה סעיד: הכשרת כוח אדם מיומן בתחומי המינהל והתכנון.
אלעוברה סעיד: בניית תכנית אסטרטגית בתחום המניעה, וזה תפקידך, אדוני ראש העיר שלנו, שולחן עגול, כל המערכות לטפל בתופעה האנטי חברתית, פתיחת מרכז גמילה.
אלעוברה סעיד: כיום, המכור כשהוא מתעורר, קובעים לו טיפול בשעה 9:00, הוא מתעורר ב – 11:00, ועד שהוא מגיע לקבל דמי כיס, וכאן יש לי שאלה למערכות ניהול.
אלעוברה סעיד: צריך את השירות הזה בתוך הקהילה.
אלעוברה סעיד: אישפוזית, הקצאת המשאבים, הגברת האכיפה.
אלעוברה סעיד: אמנם אתם עושים די, אבל עדיין בקרב בני נוער צריך עוד להגביר את האכיפה.
אלעוברה סעיד: המשאבים שמקצה משרד הרווחה ומשרדי הממשלה, היעדר מועדון חברתי למכורים, יש רק תקן אבל אין את המסגרות הטיפוליות.
אלעוברה סעיד: אין מועדון.
אלעוברה סעיד: אין יחידה פוסט אישפוזית.
אלעוברה סעיד: אין כלום.
טלב אלסאנע: אנחנו נבקש התייחסות למה שאין, מה שאמר סעיד: אין ואין.
טלב אלסאנע: אנחנו נבקש התייחסות גם מהרשות למלחמה בסמים, וגם נקבל התייחסות ממשרד הרווחה ומשרד הבריאות.
טלב אלסאנע: אז אנחנו נבקש התייחסות של משרד הרווחה, משרד החינוך.
טלב אלסאנע: ההתייחסות הזאת בוודאי מי שיעיד הוא יאיר הרבה היבטים שגם קשורים למשרד החינוך.
שלום אלדר: יחידות לקידום נוער.
טלב אלסאנע: אני ביקשתי שאתם תהיו, חשוב לי מאד שתהיו, ואנחנו נשמע אתכם.
שלום אלדר: תודה.
עוגניה חננאל: בוקר טוב, אני עובדת סוציאלית ואני מפקחת במחוז דרום בשירות טיפול בהתמכרויות.
עוגניה חננאל: כמה דברים שרשמתי לעצמי בעקבות הדברים שנאמרו, של סעיד מהשירות לאוכלוסיית היעד שלנו, שזה מכורים לסמים, אלכוהול והימורים מבוגרים ובני נוער באמצעות הרשויות המקומיות.
עוגניה חננאל: מתוך 34 רשויות מקומיות ב – 10 מהן יש יחידות ספציפיות לטיפול במכורים.
עוגניה חננאל: זאת אומרת 24 רשויות במחוז בעצם מקבלות שירותים מיחידות סמוכות, ורק 10, שזה באופן טבעי, מן הסתם, הרשויות הגדולות יותר, השירות מטפל באמצעות תקנים בתוך הרשויות המקומיות.
עוגניה חננאל: רהט היא אחת מתוך ה – 10 האלה.
עוגניה חננאל: מרכז היום, שעלה כאן קודם, יש לנו יחידה עם סמכויות.
עוגניה חננאל: אגיד כמה מילים כלליות, קודם כל, על הטיפול שניתן ביחידות.
עוגניה חננאל: העובדת הסוציאלית שעובדת עם מי שנמצא בתוך היחידה לטיפול בהתמכרויות, שוב, אוכלוסיית היעד שזה המכורים ובני משפחותיהם.
עוגניה חננאל: מרכזים, מרכזים אזוריים יש לנו במחוז הדרום, רק בשביל שתבינו על מה אנחנו מדברים, אחד בבאר שבע, ואחד באילת, מרכז היום בבאר שבע הוא אחד ויחיד שפועל ונותן מענה לכל הרשויות בפריפריה, ורהט נמצא בתוכם.
עוגניה חננאל: רק בשביל שתבינו את סדרי הגודל: בבאר שבע, שזו עיר עם למעלה מ – 200,000 תושבים, 220, משהו כזה, יש מרכז יום, שכמו שאמרתי הוא אזורי, מקבל אוכלוסייה מכל רשויות הפריפריה.
עוגניה חננאל: ברגע נתון נמצאים שם בערך 20 מטופלים.
עוגניה חננאל: זאת אומרת, שמיותר לציין שאי אפשר להקים מרכז כזה בכל אחת מהרשויות.
טלב אלסאנע: אבל הנתון הזה מראה על בעייתיות כלשהי.
עוגניה חננאל: המשרד מסייע במימון נסיעות לאנשים שאין להם יכולת לממן את הנסיעות.
עוגניה חננאל: אמרתי לכל עובד סוציאלי, לכל מנהל מחלקה, ואני אומרת פעם נוספת: לא יהיה אדם שלא יקבל טיפול כי אין לו כסף לנסיעות.
עוגניה חננאל: אין, לא היה וגם לא יהיה.
עוגניה חננאל: כל אדם שאין לו את הדרך להגיע למרכז בבאר שבע, העובדת הסוציאלית תפנה אלי, והמשרד, השירות יממן את זה.
עוגניה חננאל: אף פעם, מעולם לא היה מצב שאדם לא קיבל טיפול, לא רק במרכז יום, גם לא באשפוזים או בקהילה טיפולית בגלל שלא היה לו כסף.
עוגניה חננאל: אין חיה כזאת, חד משמעית.
עוגניה חננאל: אני חייבת גם - - -
טלב אלסאנע: עצם העובדה שהנתון לגבי התייחסות למרכז יום בבאר שבע.
טלב אלסאנע: האם המרכז הזה, את מאמינה שהוא אכן נותן מענה ליישובים הבדואים בנגב?
טלב אלסאנע: האם הנתון של 20 מטופלים בתוך המרכז זה לא מראה על, מציב סימן שאלה גדול?
טלב אלסאנע: כי לא יכול להיות שמרכז אזורי, שיש בו אולי 400,000 נפשות שהוא אמור לתת מענה, יש רק 20 מטופלים שנמצאים בתוך המרכז הזה.
עוגניה חננאל: או.
עוגניה חננאל: קיי.
עוגניה חננאל: אז קודם כל, המרכז היום כמובן לא השירות היחידי שניתן למטופלים.
עוגניה חננאל: אנחנו מדברים על רצף של שירותים שמרכז היום הוא רק אחד מהם, חשוב לציין את זה.
עוגניה חננאל: כן, מדובר באוכלוסייה, למי שפחות מכיר, זו אוכלוסייה שההבאה שלה לטיפול והתמדה בטיפול היא מסובכת בפני עצמה.
עוגניה חננאל: אבל אני ציינתי את זה כעובדה, אני לא רוצה לומר לאנשים פה בחדר שטיב השירות במגוון השירות, בכל מקום שהוא, הוא פונקציה של תקציב ומספר מטופלים.
עוגניה חננאל: במקום קטן, יש שירות עני לעניים.
עוגניה חננאל: אני חייבת לציין לטובה שמאז ומתמיד, לפחות בתקופה שאני עובדת, שזה מספיק שנים, יש שיתוף הפעולה של מחלקת הרווחה עם ראש הרשות, לבחור ולעשות כל מה שהם יכולים על מנת שבית הספר יהיה מאויש עם כל הבעיות של הרשות המקומית, וזה אני חייבת להגיד בקול רם.
עוגניה חננאל: הטיפול ביחידה הוא איתור, טיפול ושיקום, אני גם רוצה להגיד שחלק מתוך אותן רשויות, אני מדברת על באר שבע, קריית גת, רהט, אופקים, נתיבות, שדרות, ירוחם, דימונה, אילת וערד, חלק מהתקנים כבר במימון אותה רשות מקומית.
עוגניה חננאל: עדיין יש חלון הזדמנויות והצעתי לו לקדם תכנית של טיפול ואפילו ישבנו יחד מספר פגישות.
עוגניה חננאל: הושקע הרבה זמן ואנרגיה.
עוגניה חננאל: בסופו של תהליך אמר מנהל מחלקת הרווחה: נושא הטיפול במכורים לא על סדר היום של הרשות המקומית.
עוגניה חננאל: ככה שגם עם מעט המשאבים שיש לנו כבר היה ניסיון לתגבר משהו בתוך המגזר הבדואי, זה נפל, לצערי הרב, ובהחלט מסיבה של הרשות המקומית ולא של המשרד.
עוגניה חננאל: מה עוד תירצו לדעת?
טלב אלסאנע: אני מודה למפקד המרחב שכיבד אותנו בנוכחותו והוא חייב לעזוב אותנו.
טלב אלסאנע: אנחנו נשמע את הרשות לשיקום האסיר, מר שבתאי ארטוב, מנהל היחידה האזורית.
שבתאי ארטוב: אני תמיד אוהב לתת את הנתון הזה בפתיחת כל דיון שמדבר על מה שקרה למגזר הבדואי בעשור האחרון.
שבתאי ארטוב: זה אחד הדברים הכי מדאיגים, מה שבעיני הופך את הבעיה הזאת לבעיה לאומית, היא לא מטופלת ברמה המקומית, בוודאי לא ברמה לאומית, מבחינתי.
שבתאי ארטוב: חבר הכנסת, זה תפקידך להציג את זה בכנסת ולנסות להסביר, שבעשור האחרון מספר האסירים הבדואים במחוז דרום גדל ב – 500 אחוז.
שבתאי ארטוב: אין לזה אח ורע בשום אוכלוסייה אחרת, מה שיכול להצביע ולהסביר באופן כללי - - -
טלב אלסאנע: סליחה, לא שמעתי את הנתון הזה, תחזור שנית.
שבתאי ארטוב: אמרתי שמספר האחוזים שאסירים במגזר הבדואי גדל בעשור האחרון הוא האחוז הגבוה ביותר בארץ.
שבתאי ארטוב: הוא גדל ב – 500 אחוז.
שבתאי ארטוב: בשנת 2000 היו 100 אסירים בפועל בזמן נתון, וכיום יש כ – 500 אסירים מהמגזר הבדואי.
שבתאי ארטוב: זה מספר מדאיג, זה מספר מטריד, זה מספר שהולך ועולה כל הזמן.
שבתאי ארטוב: וזה נתון שחייב להאיר את תשומת לבנו.
שבתאי ארטוב: האחוז הגבוה ביותר, וזה מצביע אולי, זה נשמע לא טוב, אבל, זה לא עבירות תעבורה, זה עבירות של סיכון חיי אדם יותר מתחבורה ציבורית, מפני שהוא נכנס לפני כ – 7 שנים והעלה באופן דרמטי.
שבתאי ארטוב: אבל זה מראה על איזה שהיא תפיסה, או איזה שהוא עולם שאנחנו חייבים לתת גם על זה את הדעת, מדובר על איזה שהיא התנהגות כוללת, מה שנקרא, "על הגבול",
שבתאי ארטוב: זה לא רק לנהוג ללא רישיון, אלא מה שמצאנו ש– 50 אחוז מהעבירות נעברו בגילופין.
טלב אלסאנע: 50 אחוז בעבירות גילופין?
שבתאי ארטוב: 50 אחוז מהעבירות שנעברו, שעברו החל בשימוש, בעבירות תעבורה, החבר'ה היו בגילופין.
שבתאי ארטוב: זאת אומרת שאחוז השתייה, אחוז השימוש באלכוהול בשנים האחרונות, אני לא רוצה להצביע באחוזים, כי לא נעשה מחקר, אבל ללא ספק עלה לאין שיעור, שבפועל אין שום מענה בשטח.
שבתאי ארטוב: זאת אומרת, מבחינתי אין שום מענה בשטח לעניין הזה של בעיית הסמים באוכלוסייה הבדואית.
שבתאי ארטוב: חבר'ה שותים ושותים בלי סוף, כמובן שזה פתח רחב מאד לעבור עבירות.
שבתאי ארטוב: מי שלא שותה, אחד הסממנים של אלכוהול זה שהוא מסיר עכבות, וכשהוא מסיר עכבות אז אפשר לעשות הרבה דברים מטרידים.
שבתאי ארטוב: לצערי, הרשות לשיקום האסיר, בנושא השתייה ביחס לגודל האוכלוסייה כאין וכאפס.
שבתאי ארטוב: הנתון בטבלה הזאת הוא לא נכון, יש רכז שיקום האסיר במשרה מלאה, גם בתל שבע יש לנו אבל זו השקעה אפסית לעומת הצורך.
שבתאי ארטוב: אני באופן אישי הגשתי תכנית בשווי 3 מיליון שקלים כדי לטפל למגזר הבדואי ספציפי, שזה אומר הקמת מרכזי טיפול.
שבתאי ארטוב: הקמת הוסטל לשיקום האסירים.
שבתאי ארטוב: הקמת מרכז ערב שיבואו אליו אסירים משוחררים, אזורי, שיבואו אליו אנשים מהאזור, שיקומו בבוקר, ילכו לעבודה, מה שקשור לשיקום אסירים, ובעיני הבעיה הכי משמעותית כשאני בא לשקם אסיר מהמגזר זה הנושא של התעסוקה.
שבתאי ארטוב: אין תשתית תעסוקתית ראויה המאפשרת.
שבתאי ארטוב: ההיפך, ההיפך הגמור.
שבתאי ארטוב: החבר'ה האלה והעובדה שהם אסירים, הם גם אסירים מהמגזר, אבל בכלל יש קושי עצום לשים לב לתעסוקה, ולכן אין תעסוקה – אין שיקום, לא יעזור, מי שלא קם בבוקר למקום עבודה, הסיכוי שלו לחזור לעשות עבירות ולעשות מה שהוא עשה לפני שנכנס למאסר, זה מאה אחוז.
שבתאי ארטוב: אם אנחנו משנים את התפיסה, ומדברים כמו בני אדם זה חייב לעבוד.
שבתאי ארטוב: זה אומר מבחינת השראה, זה אומר, למשל, לתמרץ מעסיקים שיעסיקו אסירים משוחררים.
שבתאי ארטוב: על כל העסקה של אסיר משוחרר, משרד התמ"ת יכול לתת על פי סיכום של 1,000, 1,500 שקל בחודש ואז תגרום לזה שיהיה מוטיבציה.
שבתאי ארטוב: בעניין הזה התכנית שלנו לשנת 2012, הגשנו אותה לאישור תקציב משרד האוצר, לפחות שיהיה מענה סוציאלי לכל היישובים האלה, לכל היישובים שמופיעים פה ברשימה.
שבתאי ארטוב: לצערי הגדול לא, אני כן רוצה להחזיר את זה קצת לראשי רשויות.
שבתאי ארטוב: כשאני ניגש לדורה , לכסייפה, לכל היישובים האחרים ואני מבקש להשתתף איתי במאבק לצורך שיקום, שיקום אסירים.
שבתאי ארטוב: אז הם אומרים לי: אין לי כסף, זה לא בסדר העדיפויות.
שבתאי ארטוב: אני לא חושב שאפשר להתעלם.
שבתאי ארטוב: פעם אמרו: אין סמים, אין מכורים, אין אסירים.
שבתאי ארטוב: אבל ראינו בעשור האחרון, ברגע שהשקענו במקום מסוים, ברגע שהשקענו בתל שבע הצלחנו להוריד את אחוז המכורים האלה שחוזרים למאסרים.
שבתאי ארטוב: זה פר השקעה כספית.
שבתאי ארטוב: זאת אומרת, ברור לחלוטין שאם אנחנו נשקיע יותר, אנחנו נוריד את מספר האסירים החוזרים לבתי סוהר.
שבתאי ארטוב: זה נתון שהוא גם במגזר הרגיל, בוודאי במגזר הבדואי.
טלב אלסאנע: אני חושב שהמסר ברור.
שבתאי ארטוב: אני מצאתי לנכון, שדווקא במגזר הבדואי האוכלוסייה, משום מה, מגיבה לסמכות בצורה טובה, ולא חוזרים לבית הסוהר.
שבתאי ארטוב: זאת אומרת, אחוז הרצסיביים במגזר הבדואי נמוך יותר ממקומות אחרים.
שבתאי ארטוב: כמובן שזה פר השקעה.
טלב אלסאנע: אני חושב שהנתונים הצגת הם מזעזעים לגבי שיעור העבריינות.
טלב אלסאנע: לגבי גם כן עניין השירות, לגבי שיקום האסיר, ומתן הזדמנות להשתקם ולהשתלב בתוך החברה.
טלב אלסאנע: אני חושב שזה דברים חשובים מאד.
טלב אלסאנע: אנחנו ניתן את דעתנו, בסכום הישיבה לעניין.
עוגניה חננאל: כמו שאתם יודעים, המשרד עובד מול הרשויות המקומיות במצ'ינג של 75 אחוז מימון המשרד, 25 אחוז רשות מקומית.
עוגניה חננאל: מה שנוצר ברהט, לענייננו זה שהפרה צריכה להיניק יותר משהעגל יכול לינוק.
עוגניה חננאל: אני לא אגיד: רוצה.
עוגניה חננאל: זאת אומרת, בתקציבים שלנו, וזה מאד חשוב לדעת.
עוגניה חננאל: בתקציבים שלנו יש תמיד יותר כסף ממה שהרשות מסוגלת להשלים את החלק שלה על מנת ליצור את המאה אחוז.
טלב אלסאנע: והתוצאה שהקהילה נענשת.
טלב אלסאנע: כי הרשות היא חלשה.
טלב אלסאנע: ורשות שהיא יכולה להשלים – מקבלת.
טלב אלסאנע: והרשות שהמצב שלה קשה – לא מקבלת.
טלב אלסאנע: ולכן המציאות הזו לא הגיונית.
טלב אלסאנע: יש תכניות לא מיושמות.
עוגניה חננאל: חלק מתקציבי הרשות להשלים את המצ'ינג.
טלב אלסאנע: זה יהיה חבל.
טלב אלסאנע: כי בסופו של דבר, העלות של אחזקת עבריין היא הרבה יותר מעלות של השקעה בו כדי למנוע חזרתו לעבריינות.
טלב אלסאנע: אז נקבל התייחסות, לפני שנקבל נשמע ד"ר אלהוזייל.
טלב אלסאנע: התייחסות של משרד הבריאות.
מרינה רפפורט: שלום לכולם.
מרינה רפפורט: מכל הדברים הטובים ששמענו יש ירידה לפי מה ששמעתי מנציגי המשטרה.
מרינה רפפורט: אבל כמובן יש דברים עם השפעות.
מרינה רפפורט: למשרד הבריאות, יש קשר מאד נקודתי עם הרווחה ברשויות המקומיות.
מרינה רפפורט: לא מפנים טיפול.
מרינה רפפורט: הכל טוב ויפה, כולם לא ישתמשו בסמים, זה טוב מאד.
מרינה רפפורט: אבל לא כולם מצליחים להיגמל.
מרינה רפפורט: לפחות כשצעירים, במשך הזמן אנחנו ראינו שגם המוּדעוּת הולכת וגוברת, וגם בריאות יורדת.
מרינה רפפורט: מצב הבריאות יורד.
מרינה רפפורט: אז לכן הם פונים באופן עצמאי לטיפול אבל במשרד הבריאות בנויה מערכת מאד מוצלחת לגבי טיפול בהתמכרות לסמים.
מרינה רפפורט: למשל בבאר שבע, יש מרכז מתדון שנותן את המענה לתושבי באר שבע, ויש בכמה מהערים האחרות, כמו קריית גת,למשל, או קריית מלאכי.
מרינה רפפורט: ישנם 420, 430 מטופלים.
מרינה רפפורט: ויש מרכז גמילה נוסף שהוא מטפל בתושבי טבריה.
מרינה רפפורט: יש שם רופאה בחצי משרה, לצערנו, יהיה עוד מעט עוד רופא, אבל יש לנו 280 מטופלים.
מרינה רפפורט: וכמה, אתם חושבים, יש מהמגזר הבדואי?
מרינה רפפורט: סך הכל, גם בבאר שבע, שישנם 2 מתל שבע, ו – 6 מטופלים מפריפריה, וכאן עוד 6.
מרינה רפפורט: סך הכל בסביבות 15, 16 מטופלים בדואים שמקבלים טיפול באמצעות מתדון.
מרינה רפפורט: ומתדון גם כן יש שיטות שונות של טיפול.
מרינה רפפורט: אפשר לטפל בעזרת מתדון.
מרינה רפפורט: אפשר אחר כך להוריד ל – 40 מיליגרם, יש שיטות שונות.
טלב אלסאנע: את מאמינה שבחצי תקן של רופא, או רופאה, אפשר לתת מענה לפריפריה?
מרינה רפפורט: יש שם משרד וחצי.
מרינה רפפורט: פשוט עכשיו מסיבות רופא חולה, מנהל המרכז חולה, בינתיים אני ממלאה את המקום.
מרינה רפפורט: אני גם שם.
מרינה רפפורט: אבל זה משרה וחצי.
מרינה רפפורט: הבעיה שלנו זה רק משרה אחת של עובדת סוציאלית שלנו.
מרינה רפפורט: כשאנחנו מבקשים, למשל, להפנות מטופלים יותר ויותר, אין מענה.
טלב אלסאנע: כשאת אומרת: אין מענה.
טלב אלסאנע: מה הכוונה?
מרינה רפפורט: שלא מפנים.
טלב אלסאנע: אין שיתוף פעולה ביניכם לבין הרשויות המקומיות?
מרינה רפפורט: יש לנו ועדה שמחליטה מה החולה הזה צריך.
מרינה רפפורט: אם הוא צריך טיפול במתדון, הוא צריך גמילה או גמילה ביתית, הוועדה מחליטה.
טלב אלסאנע: מידת שיתוף הפעולה ביניכם לבין הרשויות המקומיות, לבין מחלקות הרווחה, באיזה מידה אתם נפגשים, מבקרים, מנסים להגיע למטופלים כדי להתמודד עם הבעיה שלא מפנים אליכם?
טלב אלסאנע: מנסים לאתר.
מרינה רפפורט: הצוות מאד עמוס, ל- 280 מטופלים יש עובדת סוציאלית אחת ו – 2 מדריכות.
מרינה רפפורט: אנחנו לא יכולים לצאת ולחפש, אנחנו מבקשים שיפנו אלינו.
מרינה רפפורט: למרות שאנחנו עמוסים עד אפס מקום, אז אנחנו מקבלים אנשים, אבל לא מפנים.
מרינה רפפורט: יש מרכז לטיפול מתדון, יש ניידת שמטפלת בפריפריה מגיעה ללהבים, רהט, ויש שם 6 מטופלים, ויש גם בלקייה 2.
טלב אלסאנע: ד"ר עלי אלהוזייל בבקשה.
טלב אלסאנע: מנהל מחלקת חינוך בעיריית רהט.
עלי אלהוזייל: לדעתי יש עליה במספר אסירים, אולי זה לחומרה שנאמרה על ידי המשטרה: יותר עצורים, יותר כתבי אישום, אני רוצה להגיד שאנחנו סובלים משני תחומים חוץ מאלכוהול וסמים, זה אלימות, אלימות זה מתחיל באוכלוסייה בכלל, אבל בשנים האחרונות זה אלימות תוך משפחתית.
עלי אלהוזייל: כולכם יודעים שאפילו מתוך המסגרת המשפחתית הקרובה: אחים, דודים, בני דודים, זה מאד מזעזע ועליה באלימות שבסופו של דבר מגיעים ללשכה.
עלי אלהוזייל: רק אני אומר שזאת תופעה, אלימות בבתי ספר במשך השנים, בשנה האחרונה אני רוצה להגיד שיש ירידה, אבל יש סוג חדש של אלימות, כאשר אפילו המורים לא מעיזים להעיר לתלמידים.
עלי אלהוזייל: אני מדבר כרגע על שני מקרים, בבית ספר מסוים, שאיימו על מורה ואמרו לו שאם יגיד לי שהוא סבל מתקיפה, הוא יוענש על ידי משפחת התלמיד.
עלי אלהוזייל: הדבר החמור ברהט זה עבירות התנועה.
עלי אלהוזייל: בשעות מסוימות בלילה, עושים על הכביש מה שהם רוצים, לפעמים בא ומדבר עם חבר שלו, גם נושא החניונים אני חושב שהעירייה צריכה לאכוף את החניונים, צריך לסמן את מקומות החניה, וצריך גם שיהיו מאבטחים של הרשות עצמה.
עלי אלהוזייל: נושא סמים – אני חש גם הסמים זה לא רק נחלת הגברים.
עלי אלהוזייל: יש נשים ברהט שגם משתמשות באלכוהול, ויש עליה, במיוחד בבית ספר מסוים אני אפילו צפיתי בסרטון של בית הספר, שתלמידים ישבו בחצר, שתו, ואחר כך הם טענו שהם נכנסו לבית ספר והשחיתו ציוד.
עלי אלהוזייל: נושא סמים זה לא חדש.
עלי אלהוזייל: זה שנים.
עלי אלהוזייל: שימוש בסמים קלים, וסמים כבדים, התחום הזה הוא רב שנים.
עלי אלהוזייל: הסברה זה רק באוכלוסייה של תלמידים, האוכלוסייה של המבוגרים והאוכלוסייה של האנשים הצעירים, היא צורכת סמים מסוכנים, גם בחתונות יש גם כלות צעירות שלוקחות את זה, פשוט מאד מרוב טיפשות של אנשים שמקבלים את זה כי זה דבר משמח, נותן מצב רוח, אבל זה סם לכל דבר, והמשטרה יודעת שיש גם כדורים בתוך היישוב הזה.
עלי אלהוזייל: הרבה אנשים בתוך היישוב אומרים: אתה נותן כדור, אתה מרגיש טוב.
עלי אלהוזייל: אף אחד לא מסביר לאנשים שמחוץ למסגרות הפורמליות את הסכנה.
עלי אלהוזייל: אחרי תקופה מסויימת אתה רואה הרבה, או המשטרה שהיא מגלה מישהו, קודם כל יש את העבירה עצמה, ויש את העבירה של האדם נגד המשטרה.
עלי אלהוזייל: זאת אומרת: דחיפה, או אדם תחת השפעת סמים בוודאי לא רואה את עצמו מי ששותה פה בחצר של המתנ"ס.
עלי אלהוזייל: אנחנו ביקשנו שהמצלמות הנייחות והניידות שיצלמו ה לא יתכן, במיוחד ברחבת העירייה, ברחבת המתנ"ס, ברחבת בתי ספר המשטרה עשתה כמה פעולות במיוחד באזור, אבל בכל זאת זה כמו עשה, עשבייה קשה שאי אפשר להוריד אותה, אתה צריך לעקוב אחריה כל הזמן.
טלב אלסאנע: ד"ר שלום אלדר, ממונה קידום נוער.
טלב אלסאנע: כאשר אני מסתכל על הרשימה של הפרוייקט הזה, באיזה מידה הוא מיושׂם ביישובים הבדואים בנגב, אני רואה שבכסייפה, בלקייה, בערוער בנגב, בשגב שלום לא מיושם.
טלב אלסאנע: אנחנו גם נקבל התייחסויות של הפרוייקטים של משרד הרווחה שהוא מריץ, מדוע הם לא מיושמים בכל היישובים הבדואים.
טלב אלסאנע: אחר כך נשמע בסוף את המענה לצרכים שהועלו כאן, מבחינת הרשות למלחמה בסמים.
טלב אלסאנע: מה המדיניות שהיתה?
טלב אלסאנע: מה המדיניות שתהיה?
טלב אלסאנע: כי כל המטרה שלנו היא גם כן לגבש מדיניות עתידית, ולא בכדי קיימנו את הישיבה היום, כי אנו מוּדעים לצרכים ואנו מנסים להתמודד, ואני מקווה שהעתיד יהיה יותר טוב מהעבר מבחינת ההתמודדות, לא מבחינת התפשטות התופעות השליליות.
שלום אלדר: שלום לכולם.
שלום אלדר: שמי שלום אלדר.
שלום אלדר: אני מפקח ממונה במחוז על התחום של קידום נוער ולמידה.