GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוסי הראל-פיש: אתם חייבים ותזכרו את המשפט הבא – אתם חייבים, המשימה שלכם זה לקחת את המושכות לידיים ולפתח השפעה על הכיף, במקום לפתח ולחפש כיף תחת ההשפעה.
יוסי הראל-פיש: אתם חייבים לפתח השפעה לכיף במקום לפתח ולחפש כיף תחת ההשפעה ואתם תוכלו לחולל את השינוי הזה, ותזכרו גם אתם וגם כל המבוגרים מסביבכם, שזה אנחנו, שאין אדם עלי אדמות שיכול לגרום למישהו אחר להשתנות.
יוסי הראל-פיש: אין לנו את היכולת המאגית הזו.
יוסי הראל-פיש: הדרך היחידה שאנחנו יכולים לחולל שינוי זה על ידי זה שאנחנו נהיה השינוי שאנחנו מנסים לחולל אותו, וזה אומר שכל אחד מאיתנו, בין אם זה בתפקיד שלי כמורה או כהורה או כבן נוער, ובין אם זה סתם כבן אדם.
יוסי הראל-פיש: אנחנו חייבים להיות השינוי שאנחנו מנסים לחולל ולחולל את החוויות לאותם בני נוער, שהם יהיו חוויות מעצימות שיביאו אותם למקום טוב יותר.
יוסי הראל-פיש: ואני מאחל לכולנו שנמשיך בעבודת הקודש הזו שהתחלנו בה, ממקום של מנהיגות מחויבת לשינוי, ללמידה ולשותפות, ואני משוכנע שהדרך הזו היא נכונה ותוביל לתוצאות הרבה יותר טובות.
טלב אלסאנע: אני רוצה להודות לך על ההרצאה המצוינת, הסיכום המעולה.
טלב אלסאנע: אני חושב שהכיוונים מראים אולי איזה שהוא אור חיובי.
טלב אלסאנע: חבר הכנסת זחאלקה בבקשה, אתה רוצה להציג שאלות.
ג'מאל זחאלקה: כן, אני רציתי לשאול על סמים.
ג'מאל זחאלקה: אתה דיברת על אלימות ועל אלכוהול וכמעט לא התייחסת לנושא הסמים, וגם סוגי הסמים שלטעמי ולדעתי הרבה יותר חמור כמובן.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו, אני אישית, אני לא יודע מה דעתך, אני אישית חושב שצריך להתייחס במדרג לאלכוהול ולסמים קשים ולסמים קלים.
ג'מאל זחאלקה: לא שהקלים הם קלים, הקלים הם קשים, אבל כשאתה מתייחס לכל אותו דבר, אתה מקל ראש בבעיות הקשות.
ג'מאל זחאלקה: כלומר, אם אני מתייחס לכל הסמים אותו דבר, אז הסמים הקשים באמת ואלה שגורמים את הנזק החמור, לא זוכים לאותו טיפול.
ג'מאל זחאלקה: הם זוכים כמו הסמים האחרים, ואז הנזק הוא גדול.
ג'מאל זחאלקה: כלומר צריכה להיות איזו שהיא אסטרטגיה שעושה את ההבדלה בין סוגי הסמים וסוגי האלכוהול, שדרך אגב לדעתי, ואני מומחה לא קטן בנושא הזה.
ג'מאל זחאלקה: יש לי דוקטורט בסמים, הדוקטורט שלי אצל פרופסור רפאל משולם, אם אתה מכיר אותו, הוא ברשות אצלכם ואני עשיתי את הדוקטורט שלי על סמים על עכברים, לא על בני אדם, אבל אני חושב שחשוב מאד לעשות את ההבדלה בין סוגי הסמים השונים כי הם פועלים במנגנונים שונים ---
טלב אלסאנע: יש דברים שמתמכרים לסמים, כן.
ג'מאל זחאלקה: כן, המנגנונים הם די דומים.
ג'מאל זחאלקה: בני אדם, אתה תופתע לדעת כמה בני האדם דומים לעברים.
יוסי הראל-פיש: אני אענה בקצרה.
יוסי הראל-פיש: קודם כל אתה צודק במאת האחוזים.
יוסי הראל-פיש: גם אנחנו ברשות למלחמה בסמים לא הזנחנו את העבודה על סמים בזמן שאנחנו עובדים על אלכוהול, להיפך.
יוסי הראל-פיש: אנחנו גם עכשיו התחלנו איזה קמפיין גדול מאד בנושא של הסמים שמוטמע בשטח, אבל כן הייתי רוצה שתי תובנות שכדאי לזכור.
יוסי הראל-פיש: קודם כל אנחנו כבר 30 שנה יודעים שיש מדרג של החמרה של התנהגויות שמתחיל מהבסיס של ההתנהגויות היותר קלות, והולכות ומחמירות להתנהגויות הקלות.
יוסי הראל-פיש: בן אדם לא קם ביום שני בבוקר וישר מזריק הרואין.
יוסי הראל-פיש: הוא מתחיל מלהתחיל לשתות אלכוהול ואחר כך הוא מתחיל לשתות אלכוהול יותר חמור, ואחר כך הוא עובר לסמים שהם קלים להשגה ומשם הוא הולך ומחמיר הלאה.
יוסי הראל-פיש: ומה שאנחנו יודעים ברפואה מונעת, שכשאתה מצליח לצמצם את התופעות של הבסיס של הפירמידה, אתה גורר אחרי צמצום גם בתופעות האחרות.
יוסי הראל-פיש: אז אני לא הייתי מקל ראש בנושא של האלכוהול.
יוסי הראל-פיש: גם השיעור של כמות הילדים שנחשפים לזה הוא ענק, ושיעור האנשים שנפגעים ממנו הוא הרבה יותר גדול מאשר מהסמים.
יוסי הראל-פיש: באותה נשימה אני רוצה לומר ש ---
ג'מאל זחאלקה: מה קורה עם הסמים אבל?
ג'מאל זחאלקה: אתה דיברת על ירידה, על עלייה, מה?
יוסי הראל-פיש: אז זהו, בתחום של הסמים, אם יש משהו שאפשר להכריז כהצלחה של הנערכת הממשלתית הישראלית והרשות למלחמה בסמים ואלכוהול, של ה-10-15 שנה האחרונות, זה שאנחנו נמצאים בתחתית הטבלה בצריכת סמים בקרב הנוער באירופה ובצפון אמריקה ונשארנו שם.
יוסי הראל-פיש: כלומר, יש די יציבות, לא היו שינויים.
יוסי הראל-פיש: אנחנו הצלחנו מה שאנחנו קוראים בשפה המדעית – containment, הצלחנו להשאיר את השיעורים של הסמים מאד נמוכים, למרות שבמדינות אחרות השיעורים האלה עלו ותחושת המסוכנות ירדה, ויש את השיח הזה המאד מקל והמאד ליברלי שאנחנו שומעים בשנה-שנתיים האחרונות על מריחואנה רפואית ועל המסמך של קופי אנאן וחבריו, שגורר אחריו איזה שיח שמקל ראש בסמים, והסכנה שבזה שבאמת הצריכה תעלה.
טלב אלסאנע: זה לא מקל ראש.
טלב אלסאנע: זה ניסיון למצוא דרכים ומחשבה מחדש, ואת זה תמיד כדאי לעשות.
יוסי הראל-פיש: כן, אבל אני אומר בשיח הציבורי הלא מקצועי, בציבור הרחב, זה נתפס כאילו הסם פחות מסוכן ממה שהם חשבו קודם, וזה מסוכן מאד.
ג'מאל זחאלקה: אבל מה שאתה מדבר עליו ---
טלב אלסאנע: ברשותך, חבר הכנסת זחאלקה, ברשותך, יש לנו גם אורחים נוספים שאנחנו ניתן להם זכות להתייחסות, ברשותכם.
טלב אלסאנע: משרד החינוך, מי מטעמכם מציג?
קרן רוט-איטח: אני חושבת שאין הרבה להוסיף על הדברים המאד מלומדים שהציג יוסי הראל, ואנחנו עובדים ברוח ובגישה של יוסי.
קרן רוט-איטח: אנחנו מאמינים בעבודה מאד שיטתית לאורך זמן, ולשאלתך, חבר הכנסת, אנחנו עושים עבודה על חיזוק הכוחות של מתבגרים ושל ילדים, על מנת שבסופו של דבר, כשנמצאים במצבי סיכון או במצבים חברתיים, יעשו את הבחירות הנכונות.
קרן רוט-איטח: עכשיו, אנחנו עוסקים בנושאים של סמים, מדברים על סמים, מדברים על חומרים נדיפים, מדברים על טבק, על נרגילות, מדברים על הסוגים השונים של החומרים, אבל יחד עם זאת העבודה היא על הקישורים, העבודה על הדימוי העצמי, על הזהות האישית.
קרן רוט-איטח: מה יש שם בגרעין של הילד, של הנער, של המתבגר, שיאפשר לו להגיע לרווחה נפשית בלי צורך בשימוש בחומרים.
קרן רוט-איטח: אנחנו לא עושים אבחנה בין חומרים, בין סמים קלים לסמים קשים.
קרן רוט-איטח: מבחינתנו חומר זה חומר, והשאלה היא מה המשמעות של שימוש בחומר.
קרן רוט-איטח: מה מניע בן נוער להשתמש בחומר, מדוע הוא צריך את זה כדי להנות, כדי להשתייך לקבוצה, ומה ימנע ממנו את הזדקקות לחומר על מנת להרגיש שהוא שווה, שהוא יכול ליצור קשר עם בן או בת הזוג, ועל זה אנחנו עובדים ועל זה אנחנו שמים דגש בעבודה מערכתית, שיטתית באמת עם שותפים שונים.
קרן רוט-איטח: אנחנו גם מאד מאמינים ---
טלב אלסאנע: אתם בוחנים את עצמכם מדי פעם?
קרן רוט-איטח: אנחנו בוחנים את עצמנו גם לאור הנתונים שהרשות מפרסמת.
קרן רוט-איטח: מבחינתנו הנתונים, זה משותף.
קרן רוט-איטח: הנתונים האלה נותנים לנו איזו שהיא תמונת מראה לגבי האם אנחנו בכיוון הנכון או לא בכיוון הנכון, ודבר נוסף אנחנו גם עובדים כרגע על מחקרי ההערכה.
קרן רוט-איטח: אנחנו מטמיעים תכניות עם מחקרי ההערכה.
קרן רוט-איטח: אנחנו יוצאים לדרך עכשיו עם תכנית בכיתות ה' שהיא הרחבה של כישורי חיים בנושא של אלכוהול, והתכנית מתחילה להיות מוטמעת יחד עם מחקר הערכה מלווה.
קרן רוט-איטח: זאת אומרת שאנחנו גם בקטע הזה עשינו איזו שהיא למידה ואיזו שהיא הבנה שמאד חשוב לא רק להתערב אלא גם לדעת אם אנחנו מתערבים נכון, ואם אנחנו מייצרים את השיח ויכולים לייצר השפעה נכונה, וזאת איזו שהיא למידה שאנחנו כן עושים אותה.
קרן רוט-איטח: ואני מאד אשמח במקום הזה אולי לשמוע את בני הנוער ולשמוע מה הם, איך הם חווים את החוויה בתוך בית הספר ואת העשייה שלנו מנקודת המבט שלהם.
קרן רוט-איטח: עזבו אותנו, יש עדיין מסביב לשולחן.
קרן רוט-איטח: אני רק אומר שהאוכלוסייה הנוספת שאנחנו מאד מתייחסים אליה זו אוכלוסיית ההורים.
קרן רוט-איטח: בעינינו ההורים הם מאד משמעותיים ומאד קריטיים בדוגמא האישית, במסרים, ביכולת שלהם בכלל לשוחח על הדברים האלה עם הילדים שלהם, ולכן גם בעשייה אנחנו מכוונים להורים ולמבוגרים, למחנכים, ביכולת ובתחושת המסוגלות שלהם לעסוק בנושאים האלה במפגשים שלהם עם בני נוער.
טלב אלסאנע: ואנחנו אולי ניתן לד"ר אילן שמש ואחר כך גם לבני הנוער, ואני מעביר את הניהול לחברי חבר הכנסת זחאלקה, גם כולל הסיכום, תודה רבה.
אילן שמש: אני רק אשלים קצת את הדברים של קרן.
אילן שמש: אני אתייחס לנוער מנותק, קידום נוער.
אילן שמש: אנחנו לפני שנתיים חוללנו שינוי מאד משמעותי במערכת שלנו, כי קבענו חמישה נושאי ליבה.
אילן שמש: את נושאי הליבה לא קבענו לפי נושאי הסיכום, קבענו לפי דווקא מה הם הדברים שההצלחה בהם תגרום לנערים שלנו שינוי.
אילן שמש: ובהחלט בחרנו את הנושאים שחלקם הוזכרו פה ומאד אהבתי לשמוע את זה.
אילן שמש: ואני חייב להגיד שלפעול עם חוזקות, לפעול עם חוסן, לפעול בכיוון שאתה מחויב שהנער יצליח זו יכולה להיות הצלחה השכלתית, וזה יכולה להיות הצלחה בתחום של מעורבות חברתית וזה יכול להיות, אבל הרבה יותר קל כי זה מדיד.
אילן שמש: אתה יודע שהנער הצליח.
אילן שמש: הקושי שלנו, כשאנחנו נמצאים כבר בתוך התהליך הזה, הקושי שלנו שאני רואה אותו הוא בשני כיוונים.
אילן שמש: אחד, אנחנו לא רוצים לנטוש את החלק של המניעה הקלאסית.
אילן שמש: זאת אומרת נורא חשוב לנו העולם הטיפולי, איך אתה משלב אותו עם תכניות שהן משימתיות להצלחה.
אילן שמש: כלומר החיבור בין החינוך-טיפול – הוא לא ברור לנו תמיד.
אילן שמש: אנחנו פתאום מרגישים שאנחנו מזניחים אפילו את הידע שרכשנו שנים, על הסיבות, על הגורמים, על ההשפעות, ובאיזה שהוא מקום אנחנו שוברים את הראש איך לשלב תכניות של מניעה יחד עם תכניות של חוסן.
אילן שמש: הדבר השני, אתה פתחת את דבריך וממש התמוגגתי.
אילן שמש: הנושא הזה של מבוגר משמעותי.
אילן שמש: אני חייב לומר לך, מבוגר משמעותי בחינוך הבלתי פורמאלי זה הצלחה.
אילן שמש: כי המשמעותי, כמו שאמרת, זה לא הפיקוחי, זה לא המובנה שיטתי, אלא זה מי שבאיזה שהוא מקום נותן תחושה לנער שהוא משמעותי לו.
אילן שמש: ולתת תחושה לנער שאתה משמעותי לו – זה לא דרך שיפוטיות, זה לא דרך כוחנית, אלא זה דרך של אמפטיה.
אילן שמש: עכשיו, זה מסוג הדברים שאנחנו צריכים לחנך את העובדים שלנו.
אילן שמש: זה לא פשוט.
אילן שמש: זה מחייב את העובד לתת מעצמו דברים לא פשוטים בכלל, וגם זה מסוג הדברים שאנחנו מנסים יותר ויותר להשקיע בהכשרה של העובדים שלנו, ואנחנו בוודאי משתדלים ורואים את המשמעות של החיבור בין המערכות.
אילן שמש: ואני חייב להגיד תודה, באמת.
אילן שמש: הרשות למלחמה בסמים עושה את זה שנים ושנים לא קלות בעניין הזה של לחבר את המערכות, אבל אנחנו מושפעים ואנחנו נהנים משרותי רווחה, ואנחנו נהנים משרותי מניעה ואנחנו נהנים מהמתאמים של הרשות למלחמה בסמים ביישובים ואנחנו נהנים גם כן לפעמים מההצלחות הבית ספריות.
אילן שמש: זה החיבורים המרתקים שאתה פתאום מתחיל לראות אותם כשאתה מתחיל לעבוד בשותפויות, ותודה, מאד נהניתי.
ג'מאל זחאלקה: מר דב ברנשטיין, קצין מבחן בדימוס.
דב ברנשטיין: כן, אני דווקא הייתי מעדיף לשמוע קודם את בני הנוער.
דב ברנשטיין: אני נקלעתי להנה במקרה, כי אני באתי לדיון הבא, בוועדה לזכויות הילד, אבל שמעתי את ההרצאה שלך.
דב ברנשטיין: מאד מצא חן בעיני הארבעה מחוללים שציינת, משום שבדו"חות הפסיכו-סוציאליים שמוגשים כתסקיר לבית משפט לנוער על ידי קציני מבחן, עובדים סוציאליים במדינת ישראל למדו את המחוללים האלה והם יכולים לדקלם אותם בלילה על בוריים.
דב ברנשטיין: כלומר, התגלית הזאת היא מאד חשובה, אני לא יודע להגיד מרעישה לא הייתי אומר.
דב ברנשטיין: חשוב היה לציין את ארבע הנקודות, את ארבעת המרכיבים האלה, אבל אנחנו, אני מדבר על אנחנו – אני כבר בדימוס שלוש שנים – אבל קציני המבחן לנוער במדינת ישראל בעצם עובדים על ארבעת הפרמטרים האלה, כבסיס לעבודה עם קטינים ועם עבריינים צעירים.
ג'מאל זחאלקה: טוב, תודה רבה.
ג'מאל זחאלקה: גלעד ממרכז המחקר והמידע של הכנסת, בבקשה.
גלעד נתן: אני רק רוצה להעיר כמה הערות.
גלעד נתן: תכנית מניעה זה הכל טוב וזה נכון.
גלעד נתן: יש בעיות לא מעטות בשטח שנוגעות בעיקר לאוכלוסיות שלא מגיעים אליהן לא דרך המערכות הפורמאליות שלחינוך, לא דרך המערכות הלא פורמאליות של חינוך.
גלעד נתן: יש בעיה קשה מאד של נוער מנותק.
גלעד נתן: יש בעיה קשה מאד של נוער קצה.
גלעד נתן: אנחנו מדברים עכשיו בזמן שבחסות הנוער יש שביתה, מה שאומר שאנשים בכלל לא מגיעים למסגרות בגלל שהעובדים שם טוענים, לפי הנתונים שאני קיבלתי כנראה בצדק, שהתגמול שמקבלים הוא לא מספיק ולא מתאים בעבור העבודה.
גלעד נתן: לפני שבוע הגיעה אל הוועדה הזאת פנייה מאל-סם, שהיא ...
גלעד נתן: משרד הרווחה בעצם לטיפול סמים בבני נוער, שאמרו לנו אנחנו תיכף סוגרים את הבאסטה ופושטים את הרגל.
גלעד נתן: יש בעיות שאי אפשר להתעלם מהן עכשיו.
גלעד נתן: כל הפרמטרים האלה הם נכונים, אבל מבוגר משמעותי, 400,000 קטינים בסיכון.
גלעד נתן: כאילו מבוגר משמעותי זה לא משהו שמייצרים.
גלעד נתן: יש פה מחסור מאד גדול באיך מממנים את הדברים האלה.
גלעד נתן: איך יהיה מבוגר משמעותי כשהורים כל הזמן צריכים לעבוד, כשהורים לא עובדים והם סובלים מבעיות של עוני בעצם בתוך תרבות של עוני?
גלעד נתן: אנחנו צריכים להגיע לדברים האלה.
גלעד נתן: אותו דבר עם חוויות בית ספר.
גלעד נתן: התכניות שאנחנו דנים עליהן פה פעם בכמה חודשים בסקירות שאני נותן שמראות באיזה בתי ספר יש ובאיזה בתי ספר אין ואת הקורלציה המדהימה בין רשויות חלשות ובתי ספר שאין, ורשויות לחזקות לבתי ספר שיש ותכניות מחוץ לבתי הספר.
גלעד נתן: כלומר נכון, כל התכניות האלה מצוינות, הן מעולות, קדימה להפעיל אותן, אבל בלי הכסף ובלי ההתייחסות זה לא יקרה.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו ---
יוסי הראל-פיש: ברשותך עוד שתי הערות.
ג'מאל זחאלקה: אולי נשמע את הילדים, אחר כך אתה תעיר.
ג'מאל זחאלקה: בבקשה, אני רוצה לשמוע מהילדים, כבר בני נוער, לא ילדים כבר.
ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לשמוע על מה אתם הרגשתם מהתכניות למלחמה בסמים, איך זה הגיע אליכם בצורה כזו או אחרת עם התכניות הישירות או לא; ומה מתרחש בבית הספר ובסביבתו ובאותם מקומות שבהם, מה ידוע לכם על התופעה, בבקשה.
ג'מאל זחאלקה: תציג את עצמך.
איתי כהן: קוראים לי , אני סגנה של יושבת ראש מועצת התלמידים והנוער הארצית.
איתי כהן: קודם כל אני ממש ממש נהניתי לשמוע אותך ואני מאד מאד מברך על שינוי התפיסתי הזה שיש, אם זה לערב נוער, ואם היינו באים לפה לפני 5 שנים אני לא חושב שהיינו שומעים את אותם משפטים.
איתי כהן: גם אנחנו כמוצעת תלמידים ארצית מעורבים ביחד עם פרויקט מסוים שאנחנו עושים עם הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול.
איתי כהן: אני באמת חושב שמיותרים הדברים הרגילים.
איתי כהן: אני רק רוצה להתייחס לשני דברים שאני מרגיש אצלי ברשות, אני גר במיתר.
איתי כהן: אני חושב שאנחנו לפעמים מתעסקים יותר מדי בנוער קצה.
איתי כהן: זה דרוש כמובן ומאד מאד צריך, אבל אני חושב שכשאנחנו מטפלים בבעיה אנחנו צריכים גם להתייחס לכל בני הנוער ולפעמים הרבה פעמים התכניות מגיעות רק לנוער הקצה, לנוער של קידום נוער שזה בסדר גמור, אני חושב שזה נחוץ ואפילו מבורך, אבל לצערי לא כל בני הנוער חווים את זה ואז אנחנו לא נותנים תרופה למכה.
איתי כהן: וכשאנחנו מדברים על תרבות פנאי של בני הנוער, לצערי זה לא מספיק מפותח ויש להשביח את העניין הזה.
איתי כהן: וזהו, אני חושב שאלה היו שני דברים שמאד מאד חשוב לשים עליהם ככה דגש, ואני מניח שזה יפתור הרבה בעיות.
ג'מאל זחאלקה: בסדר, תודה הרבה, מנכ"ל הרשות.
יאיר גלר: כמה הערות.
יאיר גלר: קודם כל אני מאד מודה לד"ר יוסי הראל.
יאיר גלר: אני חושב שהייתה הרצאה מדהימה ומאד מלמדת ומהירה והיא נגעה בהרבה מאד מהסוגיות שאנחנו עוסקים בהן ביום יום.
יאיר גלר: אני רוצה לחזק את כל הנושא הזה שאיתי התחלת כבר לדבר עליו.
יאיר גלר: אנחנו בשנה האחרונה עברנו למוד של דיאלוג עם בני הנוער, ובני נוער שידברו עם בני נוער.
יאיר גלר: אנחנו לא באים ממקום של הטפה, אנחנו לא באים ממקום של – אנחנו היודעים יותר טוב מכם ואנחנו נגיד לכם איך לעשות ומה לעשות.
יאיר גלר: מסתבר שכאשר הם מדברים ביניהם – יש תוצרים יוצאים מן הכלל של תוצאות בסופו של יום.
יאיר גלר: אנחנו עשינו את זה גם בסמים וגם באלכוהול, ונתנו דרך כלי הפרסום והגענו לאינטרנט ולרשתות החברתיות, ועל כן כמעט ולא שומעים אותנו במקומות אחרים, משום שהבנו שאם אנחנו רוצים להשפיע, וזו המטרה שלנו, עיקר ההשקעה היום זה בפייסבוק ובגוגל ובטיימליין, והתחלתי להיכנס לכל המשפטים האלה שאנחנו בגילנו בכלל לא הבנו על מה אנחנו מדברים.
יאיר גלר: הסתכלנו תמיד על המבוגרים והמבוגר המשמעותי הוא קריטי והוא חיוני, אין בכלל ויכוח על זה, תיכף אני ארחיב.
יאיר גלר: אבל קודם כל תן להם לדבר אחד עם השני.
יאיר גלר: פתחנו קמפיין, אדוני יושב הראש, לפני שלושה שבועות באינטרנט, שידברו ביניהם לבין עצמם.
יאיר גלר: היו שם מאות אלפי פניות של אחד לשני, של הנזקים שעשית לי אתמול בערב ועשית לי בדייט, ודיברת אלי לא יפה במסיבה ופנית אלי לא יפה בבית הספר וגרמת לי לאלימות פיזית כזאת או לאלימות מילולית אחרת.
יאיר גלר: ומסתבר שהם יודעים ביניהם לדבר וזה פנטסטי.
יאיר גלר: מן הצד השני אסור לנו לשכוח דבר אחר, ההורים במדינת ישראל תופסים את עצמם, אני לא רוצה להגיד לחלוטין לא נכון, כי זה לא כולם ואסור לעשות הכללות, אבל אנחנו רחוקים להיות כספומט ונהג, כמו שבהרבה מאד ערבי הורים אני שומע – אני רק כספומט ומסיע, אני מסיע את הילדים, אני מחזיר אותם.
יאיר גלר: וכאשר אתה שואל את הילדים ומשרד החינוך עשה את המחקר הזה יחד איתנו, והסתבר שכאשר ילד נקלע למצוקה, לאו דווקא למצוקה קריטית, אבל נקלע לאיזו שהיא מצוקה של רצון לייעוץ, רצון להדרכה, רצון לחבירה, הוא פונה קודם כל לחברים שלו.
יאיר גלר: לאחד כזה שהוא סומך עליו, שהוא יודע שאולי הוא התנסה או שהוא יכול לסייע לו.
יאיר גלר: הגורם השני זה ההורים.
יאיר גלר: מסתבר שהם מחפשים את התשומת לב ההורית והילדים לא פונים, ההורים חושבים שהילדים לא פונים אליהם כי הם פאסה.
יאיר גלר: הם לא פאסה, הם רחוקים מלהיות פאסה, וכשאנחנו מסבירים את זה להורים אנחנו מקבלים את הפידבקים היותר מאוחרים, אחרי כמה חודשים, שאומרים לנו צדקתם, התחלנו לדבר עם הילדים 5 דקות ביום, 10 דקות ביום והשינוי קורה.
יאיר גלר: הדבר השלישי, אנחנו מאד מתחשבים ואני, הוא יצא כבר קצין המבחן שהיה פה, הנושא הזה של אכיפה מתחשבת.
יאיר גלר: האכיפה לצורך העניין היא קודם כל בלתי מתפשרת ומשטרת ישראל עושה עבודה יוצאת מן הכלל, אבל היא עושה את העבודה ---
ג'מאל זחאלקה: תיכף נשמע את המשטרה.
יאיר גלר: היא עושה את העבודה בחכמה.
יאיר גלר: היום, כשאתה תופס ילד עם בקבוק בגן הציבורי, המחשבה הראשונה הייתה, לכשהתחלנו את כל נושא הרחבת החקיקה בתחום האלכוהול, לקחת לו את הפרטים ולהביא אותו לתחנת משטרה ולהזהיר אותו, כמו שעושים בסמים.
יאיר גלר: אבל הבנו שאם נתחיל ללכת במסלול הזה אנחנו נאבד אותם.
יאיר גלר: הגישה היום היא לקחת את הבקבוק, לשפוך את תוכנו.
יאיר גלר: רק אתמול כמו שצוין פה ישבנו בממשלה, למעלה מ-30,000 אירועי שפיכת אלכוהול בשנת 2011.
יאיר גלר: אני שואל אותך עכשיו אדוני יושב הראש, כמה מקרים אתה שמעת שהגיעו לעיתונות על עוינות או על איזו שהיא תקלה אלימה בין המשטרה לבין בני הנוער?
יאיר גלר: לא שמעת על מקרה אחד.
יאיר גלר: על מקרה אחד.
יאיר גלר: זה אומר, זה לא שהעיתונאים מתעלמים.
יאיר גלר: העיתונאים הרי מחפשים את העניין הזה.
יאיר גלר: למעלה מ-30,000 תופעות חדשות שלא היו עד 2011 במדינת ישראל, שהיום במסגרת החוק, בסמכות החוק, השוטר יש לו את היכולת לקחת את הבקבוק, לשפוך את תוכנו ולהגיד לילד – אתה לא נוגע בזה יותר, אם אתה כבר יכול ללכת הביתה מהגן או מהפארק, או מחוף הים – עדיף.
יאיר גלר: אבל כל הגישה היא גישה מאד מאד מתחשבת.
יאיר גלר: גישה ששומרת על זכויותיו, גישה שלא רוצה להפליל את הילד אלא לדבר איתו, להסביר לו את הנזקים וליצור מצב של – תחזור בבקשה למסלול, אל תתעסק יותר עם האלכוהול, האלכוהול גורם לך נזק, לא רק בריאותי, כי ילד בן 14 אתה לא יכול להסביר לו על הנזק לכבד ואתה הרי מבין בזה, אלא אתה מדבר איתו ברמות של נזק בבית הספר או נזק בסביבה החברתית שלו, את זה הם מבינים.
יאיר גלר: הדבר השלישי שאני רוצה להגיד ואת זה כבר ציין ד"ר יוסי הראל, הנושא הזה של שיתוף פעולה.
יאיר גלר: אני חושב שמה שגרם לשינוי בשנים האחרונות זה נושא של שיתוף פעולה.
יאיר גלר: אין יותר, ואתה זוכר היטב את השנים של – השוטר יטפל, הרופא יטפל, הסבתא תטפל.
יאיר גלר: אין יותר את המשחק הזה.
יאיר גלר: כולם נמצאים על מגרש המשחקים וכולם משחקים.
יאיר גלר: לכל אחד יש תפקיד – למורה וליועץ ולמדריך ולמלווה ולסבתא ולחבר ולאבא.
יאיר גלר: כולם משחקים את המשחק וברגע שכולם משחקים את המשחק והילד מבין שאין לו כאן יכולת, אני לא רוצה להגיד הימלטות מהעניין, אני חושב שההתייחסות שלו היא שונה לחלוטין כי הוא אומר לא יכול להיות שכולם טועים.
יאיר גלר: ובעניין הזה, כשחברו באמת מועצת תנועות הנוער ומועצת התלמידים הארצית ותנועות הנוער ומורות חיילות ושנת שירות וכל אותם אלה שחברו לעניין, אני חושב שנעשתה פה באמת אותה מגמה או אותו שינוי.
יאיר גלר: אני רק רוצה במילה אחרונה על אותה הערה שנתת.
יאיר גלר: מבחינתנו סם זה סם זה סם.
יאיר גלר: אין ויכוח בעניין הזה.
יאיר גלר: אני מסכים איתך ואני יודע היטב ואני מכיר את פרופסור משולם ואני מכיר גם אותך כמובן.
יאיר גלר: אין ספק שההתמכרות להרואין שונה לחלוטין מהתמכרות למריחואנה.
יאיר גלר: אין ספק שבמריחואנה אין נזקים פיזיים, לפחות על פי הספרות הרפואית הידועה לנו.
יאיר גלר: יש נזקים נפשיים שלצערנו אנחנו מכירים אותם ואתה מכיר אולם היטב, אבל מבחינתנו ומקובלים עלינו לחלוטין התפיסות שקרן ייצגה פה בשם משרד החינוך.
יאיר גלר: אנחנו בונים את אישיותו של האדם הצעיר ועל מנת לבנות את אישיותו, אנחנו רוצים שהוא יבנה אותה באמצעים הטבעיים, הנכונים ולא בהשפעות כאלה ואחרות שד"ר יוסי הראל דיבר עליהן.
ג'מאל זחאלקה: אדוני, אנחנו חייבים לסיים, אז ברשותך.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו נשמע את המשטרה ואת אחד הילדים.
ג'מאל זחאלקה: בבקשה, המשטרה, מה יש לכם להגיד בנדון.
ג'מאל זחאלקה: ודרך אגב, אני מברך מאד את המשטרה.
ג'מאל זחאלקה: הרי המשטרה עורכת גם דו"ח שנתי של הנתונים שלה על נתוני הפשיעה.
ג'מאל זחאלקה: מהנקודה שלכם, מה הנתונים של השנה האחרונה או שאין עדיין?
שמואל לרמן: בידי אין כרגע.
שמואל לרמן: אם תעלה בקשה כזאת אני בטוח ש---
ג'מאל זחאלקה: בסדר, אני אגיש שאילתא כזאת.
שמואל לרמן: אוקי.
שמואל לרמן: במשטרה כמו שדיברו פה, לצד האכיפה שמתבצעת גם לעניין חוק האלכוהול החדש שנותן את הסמכות לשפיכת אלכוהול וגם בנושאים של מבצעים או נגד פיצוציות או מקומות שמוכרים אלכוהול לקטינים, לצד זה יש גם את הנושא של מניעה.
שמואל לרמן: יש בעצם בכל תחנת משטרה או בכל, יש במחלקות הנוער, יש בן אדם שחלק מהתפקיד שלו זה עובד מניעה.
שמואל לרמן: הוא מסתובב בבתי הספר באזור התחנה שלו ומעביר שם הרצאות.
שמואל לרמן: בדרך כלל בהתאם לגודל התחנה נבחרים מספר בתי ספר בשנה שבהם הוא מתמקד, אז בשנה הבאה הוא יתמקד בבתי ספר אחרים באותו אזור.
שמואל לרמן: חלק מהנושאים של ההרצאות הם גם אלימות וסמים ואלכוהול, הדברים שדיברו פה, ויש עוד דברים אחרים שלא קשורים – אינטרנט ובכלל על משטרה ומה המשמעויות של הדברים.
שמואל לרמן: אבל לעניין הזה יש הרצאות מאד מעודכנות בנושא הסמים והאלכוהול, שעוברות בכל, בעצם השאיפה לעבור שכל נער כזה, אנחנו מדברים בעיקר על גילאי חטיבה ותיכון, שכל נער כזה, במהלך הלימודים שלו – יעבור הרצאה כזאת על ידי שוטר מהתחום הזה.
שמואל לרמן: יש גם טיפול של מה שנקרא פעם היה אק"מ, עכשיו שינוי את זה, אגף המשטרה, משנים שם.
שמואל לרמן: אבל השוטרים הקהילתיים יותר עוסקים בבתי ספר יסודיים, שהם בעצם מתחילים אבל זה פחות מתמקד בנושא של סמים ואלכוהול, אלא בכלל בכל העניין הזה של משטרה וקהילה.
שמואל לרמן: המשטרה גם, כמו שאמר מר יאיר גלר, לוקחת חלק בתכניות של איתור קטינים שמשתמשים באלכוהול לרעה, גם באלכוהול וסמים ומעבירים את הדיווחים לגורמי הטיפול.
שמואל לרמן: זהו.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו נשמע בדקה אחת אחד מבני הנוער ונסיים את הישיבה.
ג'מאל זחאלקה: כן, בבקשה, את.
תלמידה: אני לא יודעת מה להגיד.
ג'מאל זחאלקה: אז מישהו מבני הנוער רוצה להגיד משפט אחד?
תלמיד: אלף כל הכבוד לקמפיין של הרשות, באמת פרויקט של נוער עבור נוער זה רעיון שהוא כביכול חדשני, אבל הוא הכי פשוט וזה מה שקורה בשטח בינינו, בין בני הנוער, ואני מאד שמח שאתם מקדמים נושא כזה חשוב.
תלמיד: אני רוצה בקצרה רק לדבר על העניין של סוכני החיברות שיש לנו.
תלמיד: אם דיברנו פה על ההורים המשמעותיים, על בני הנוער, זה בעיקר המובילים, אם זה הקואליציה שלמזלנו אין לנו אופציה פה, כי כולנו באמת רוצים לטפל בנושא החשוב הזה, אז אני יכול לתת לכם את הדוגמא שלי.
תלמיד: אני בא מהעיר חיפה, אני גם נציג של מועצת התלמידים והנוער העירונית.
תלמיד: אני דובר מועצת התלמידים והנוער הארצית, ושם יש לנו את השיתוף עם הרשות העירונית שלנו.
תלמיד: שם אתה רואה את שיתוף הפעולה ואת הדרכים ואת הפתרונות המאד מאד יצירתיים שבעיר חיפה אני יכול לתת לכם את 'קיץ 10 ו-10' שזה בעצם מתן פתרונות ותעסוקה לבני הנוער, כדי שהם לא יתדרדרו לאלכוהול.
תלמיד: אני רק רוצה לחדד את הנקודה הבאה.
תלמיד: היום ההורים איבדו את עצמם.
תלמיד: זה מה שהם באים ומספרים לנו.
תלמיד: אם אני רואה מנהל של בית ספר מהמובילים של חיפה ביחד עם מישהו מוועד ההורים הבית ספרי שלו באים ומבקשים שאנחנו נאכוף על הנוער שלא יוכלו לצאת מהבית בשעה עשר, וזה משהו שקרה, שביקשו לשים עוצר על בני הנוער, אז אני מציע לנו כחברה, בואו נסתכל איך אנחנו מטפלים בבעיה הזאת, בואו נראה איך אנחנו יוצרים את הדיאלוג בין ההורים ובין הילדים שלהם, לא התלמידים.
תלמיד: הורה לילד.
תלמיד: כי זה אחד הכלים הכי משמעותיים שיש לנו כחברה.
תלמיד: אני מסתכל על ההורים שלי כמודל לחיקוי והערצה ואני בטוח שככה זה אצלכם ואצל כל אדם ואדם.
תלמיד: אני כן מציע שנחזק את הנקודה הזאת, כי חבל לי באופן אישי שההורים יאבדו את האחיזה שלהם בשטח ובעצם בילד שלהם.
ג'מאל זחאלקה: אני מסכם את הישיבה.
ג'מאל זחאלקה: קודם כל הוועדה רשמה בפניה את סקירתו של ד"ר יוסי הראל-פיש על המגמות, על שינוי מגמה לטובה בעניין אלימות ובשימוש באלכוהול.
ג'מאל זחאלקה: הוועדה מבקשת שיוצגו בפניה נתונים על עניין הסמים ומה המצב, גם מהמשטרה וגם, ואני חושב שאנחנו נעשה ישיבה מיוחדת לעניין הסמים והסוגים השונים של הסמים וחשוב שיהיו בידינו נתונים.
ג'מאל זחאלקה: לא מספיק הרגשה.
ג'מאל זחאלקה: כלומר ההרגשה שלי שהסמים הקשים הם יותר נפוצים היום מאשר בעבר, כלומר האם יש מעבר לסמים קשים יותר.
ג'מאל זחאלקה: אז אם נשארים באותו מספר אבל יש יותר סמים קשים – אז המצב מחמיר.
ג'מאל זחאלקה: כלומר, גם על זה צריך לשים את הדעת.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו כוועדה מחזקים את עבודתה של הרשות למלחמה בסמים וקוראים להגברת התקציב שלה, להגדלת התקציב בשנה הבאה, אנחנו נפעל למען זה כי כל הרפיה בנושא העבודה שהרשות עושה ומשרד החינוך עושה, תביא להתפרצות מחודשת של המצב.
ג'מאל זחאלקה: כלומר זה לא מצב שאנחנו עשינו את העבודה ויכולים ללכת הביתה.
ג'מאל זחאלקה: זה מאמץ מתמיד וצריך תמיד להתמודד עם בעיות חדשות שקמות.
ג'מאל זחאלקה: ולכן המאמץ הקיים צריך להימשך, צריך להגביר אותו, צריך ללמוד וצריך לראות גם את המגמות החדשות בשימוש בסמים, השיטות החדשות, גורמי הסיכון החדשים.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו קוראים גם למשרד החינוך ולרשות למלחמה בסמים לשתף יותר ולמועצת התלמידים כמובן.
ג'מאל זחאלקה: הגורם שאני רואה שהשיתוף שלו הוא חסר במידת מה הוא הגורם של ההורים ושל וועדי ההורים ברמה הבית ספרית.
ג'מאל זחאלקה: אני חושב שהכנסת ההורים לעניין תגרום לשינוי עוד יותר, ולהדק את המצב, להדק את הפיקוח על מה שקורה בתחום הסמים.
ג'מאל זחאלקה: מעורבות ההורים היא אולי הצעד הבא החשוב ביותר, המשמעותי שאנחנו מקווים שיהיה בשנים הבאות.
ג'מאל זחאלקה: אני מקווה שגם הרשות וגם משרד החינוך יעבירו לנו תכניות כיצד לשלב את ההורים במאבק בסמים ובאלכוהול ובאלימות בבתי הספר ואצל בני הנוער.
טלב אלסאנע: תודה אדוני ראש העיר.
טלב אלסאנע: אורחים יקרים.
טלב אלסאנע: אני רוצה לציין שנושא הדיון של הישיבה היום הוא: מדיניות הרשות למלחמה בסמים, ובעצם לא רק הרשות למלחמה בסמים, אלא כל משרדי הממשלה השונים, כדי להתמודד עם נגע הסמים והאלכוהול במגזר הערבי הבדואי בנגב.
טלב אלסאנע: אנו שמחים, אדוני ראש העיר, להיות אורחים שלך בעיר רהט, היא העיר הגדולה בנגב, ולכן חשוב מאד שאת הנושא הזה להתייחס אליו בישיבה, כאשר המטרה היא לא רק לגבי רהט, אלא לכלל היישובים הבדואים בנגב.
טלב אלסאנע: אני אעבור לגבי רשימת המשתתפים בדיון.