GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איריס מעיין: זאת אומרת הם משלמים כסף, ממש כמו שאנחנו משלמים כסף בבנק, כדי להרוויח יותר כסף וזאת המטרה.
איריס מעיין: אנחנו צריכים לראות את זה מתוך המטרה הזאת ומתוך המטרה הזאת לתקוף את זה, ואז אם אנחנו נתקוף את זה, אולי ---
טלב אלסאנע: שאלה כללית.
טלב אלסאנע: באיזו מידה הוא נפוץ בתאילנד?
טלב אלסאנע: כמו למשל הגת אצל התימנים, או שמשתמשים בו בצורה מקיפה, רחבה, או שזה כמו אנשים שמשתמשים בסמים, אחוז קטן מהאוכלוסייה.
איריס מעיין: זה מה ששאלתי.
איריס מעיין: אני שאלתי שאלה אחת שכיוונתי אל המכס, אפשר גם לכוון אותה למשטרה, מאיפה זה בא, כדי שאנחנו, רשות ההגירה, תדע בתרבות העבודה של איזה אנשים שמגיעים מאיזה מקום, ישנו השימוש בסם יאבה כחלק מתרבות העבודה באותו מקום.
איריס מעיין: הרי כשאנחנו מביאים אנשים אנחנו מביאים אותם עם השפה שלהם, עם התרבות שלהם, עם ההרגלים שלהם, עם ההתמודדות שלהם מול הרשויות.
איריס מעיין: אנחנו מביאים את כל החבילה.
איריס מעיין: עכשיו, כשכל החבילה הזאת היא החבילה שכאן עובדת, זאת אומרת החקלאות אצלנו מתאפשרת בעבודה של תאילנדים בלבד, או אחוז התאילנדים בחקלאות הוא גבוה מאד, אז חשוב שאנחנו ניתן על זה את הדעת.
איריס מעיין: אנחנו כל הזמן מדברים כרגע על אוכלוסיות סגורות.
איריס מעיין: יש לזה חסרונות מבחינת היכולת שלך לפרוץ אל תוך האוכלוסייה הזאת, אבל כמו, תסלחו לי, אני עושה עכשיו אנלוגיה למחלת הסרטן.
איריס מעיין: כשמחלת הסרטן סגורה בתוך הקופסית שלה ולא שלחה גרורות, אז היא קיימת שם, אבל היא עדיין ניתנת לשליטה, אפילו אם אני לא מצליח בדיוק לתקוף אותה שם בתוך הקופסית שלה ואני לא מצליח בדיוק להרוג אותה – היא שם.
איריס מעיין: אז אם אני אוציא את כל הקופסית הזאת החוצה, אם אני אוציא את המוטיבציה של העובדים האלה לקבל את הסם, זאת אומרת אני אגיד להם למשל, אתם מסוגלים להרוויח את הכסף שאתם רוצים להרוויח, יותר כסף תמורת העבודה שלכם גם אם לא תשתמשו ביאבה, כי אני למשל אאכוף את חוק שעות עבודה ומנוחה יותר טוב על המעסיקים שלהם, אז זה למשל.
איריס מעיין: לכן חשוב לי לדעת את זה בשני מישורים וחשוב לי מאד תקשורת, איפה שזה רק אפשר שאני אדע.
איריס מעיין: כי להוציא את העובד מהארץ זה לא יעזור לי.
איריס מעיין: אין שום ספק שמחר בבוקר יהיה פה עובד אחר, ואתם בעצמכם מדברים על זה שהעובד שכבר לא נמצא בארץ הוא העובד שמקבל את הסם.
איריס מעיין: אז להוציא את העובד מהארץ זה לא יעזור לי כמו שיעזור לי לעקור את המוטיבציה לשימוש בסם.
איריס מעיין: פה, בתוך הקופסית שמשתמשים בו.
איריס מעיין: על זה אני רוצה לדבר ועל זה אני רוצה לשים את המוקד של ההסתכלות של כל מי שיושב פה מסביב לשולחן.
איריס מעיין: זה מוקד ההסתכלות.
איריס מעיין: אתה מקבל סם מאיזה שהוא מקום, הסם הזה משמש כרגע רק אוכלוסייה סגורה של לא הרבה אנשים יחסית, אני רוצה לדעת מאיפה אתה מקבל את הסם הזה, כדי שאני אדע איפה יש תרבות שימוש בסם הזה; אני רוצה לדעת לאן הוא מיועד בארץ, כדי שאת המקום הזה אני אוכל לתקוף יותר טוב ואולי אני בכלל ככה אוציא את כל הקופסית הזאת, בלי גרורות.
טלב אלסאנע: הרעיון הוא טוב.
טלב אלסאנע: מי אמור לאכוף את העניין של ---
איריס מעיין: בארץ האכיפה של העבודה של העובדים הזרים מתבצעת הן על ידי רשות ההגירה והן על ידי משרד התמ"ת.
טלב אלסאנע: במשרד התמ"ת יש לכם את היחידה לפיקוח על חוקי עבודה ושעות עבודה.
איריס מעיין: כן, בוודאי, בוודאי.
טלב אלסאנע: אז מה אתם עושים כדי לאכוף?
מאיר דוד: אני מאיר, אני הממונה על זה, אז אני אגיד את זה.
מאיר דוד: שמי מאיר דוד, אני ממונה על נושא אכיפת זכויות של עובדים זרים בעבודה.
מאיר דוד: לצערי אני אפתח דווקא בכך שאנחנו במחסור כוח אדם מאד גדול.
טלב אלסאנע: אז נביא תאילנדים שיעבדו איתכם.
איריס מעיין: או שתביאו לנו יאבה.
מאיר דוד: זה משפט שרציתי להגיד אותו בהמשך.
מאיר דוד: אתה יודע מזה, אז אני אתחיל מזה דווקא.
טלב אלסאנע: כן, כדי לייעל, לעבוד יותר שעות במרץ רב.
גלעד נתן: המצב שלהם, דרך אגב, הוא מצב נדיר פה.
גלעד נתן: תקנים יש, הם לא מצליחים לאייש אותם.
מאיר דוד: יש תקנים, כוח אדם, הנה עכשיו בדיוק אני דיברתי עם גלעד, כי הוא נורא עוזר לי בעניין הזה.
מאיר דוד: כל הזמן אנחנו איתו בקשר.
מאיר דוד: שגם כשקלטנו עובדים, אני קולט אחד אני מאבד אחד.
מאיר דוד: קלטתי עובד השנה, קלטתי שלושה השנה, כבר איבדתי אחת שעוזבת אותי.
אורי אסטליין: בטח לא משלמים טוב.
מאיר דוד: נכון, נכון, השכר שלנו מאד נמוך וזה ידוע בשירות המדינה, אין לנו איך לשלם.
מאיר דוד: אבל אני רוצה לומר, יש לנו 16 תקנים.
מאיר דוד: כמו שאמרו פה גם חברים מהמשטרה, מאד קשה לפצח אותם.
מאיר דוד: עובד תאילנדי שבא, שלוקח סם במטרה לעבוד יותר, הוא יסתיר את זה שהוא בא לפה, לוקח סם כדי לעבוד יותר.
מאיר דוד: כשאנחנו מגיעים לשטח ואנחנו מנהלים 40 תיקים היום כנגד מעסיקים, כשאנחנו באים גם למעסיקים וגם לעובדים, העובדים אומרים הכל בסדר.
מאיר דוד: גם כשהעובד התלונן בעבר בקו לעובד וקו לעובד פנה אלינו ואנחנו הגענו כבר לעובדים, הם מתחילים לחשוש, הם מתחילים להסתגר ולא - הכל בסדר, והשעות זה בדיוק 8 שעות כל יום, והכסף בסדר ותודה ולא רוצים לשתף איתנו פעולה.
מאיר דוד: עכשיו, לצערי היום אנחנו מחויבים בהליך פלילי כמו שהמשטרה מחויבת ולכן רמת ההוכחות שנדרשת מעבר לכל ספק סביר, רוב התיקים אנחנו לא מצליחים באמת לפצח את ההעסקה המרובה של השעות המרובות.
מאיר דוד: אני מקווה שהשנה הזאת שנקלוט עובדים וגם עם הכניסה של חוק הגברת האכיפה שהאכיפה תהיה מנהלית, שבה אנחנו נוכל להפעיל אמצעים מנהליים כנגדם, אז יהיה לנו גם יותר קל להוכיח את העבירות שהיום מאד מאד קשה לנו להוכיח אותן.
מאיר דוד: אני אומר, התאילנדים לא משתפים איתנו פעולה בכלל, גם כשאנחנו באים עם מתורגמנים וגם כשאנחנו מסבירים להם שהמטרה שלנו היא לא לפגוע בהם בגלל שהם עבדו הרבה אלא אלף כדי לראות שהם לא יעבדו את מה שהם לא צריכים לעבוד ---
טלב אלסאנע: יש נתונים לגבי מספר העובדים התאילנדים במשק?
מאיר דוד: ברשות ההגירה.
מאיר דוד: להגיד כמה עובדים תאילנדים יש במשק זה רשות ההגירה יכולה להגיד.
מאיר דוד: מדובר על 20,000 ומשהו, 26,000 בערך עובדים תאילנדים בענף החקלאות.
מאיר דוד: אני אומר, אם אני אקבל מידע, כמו שהוא אמר, לגבי מישהו מתוך הקהילה שיש לו אינטרס כבר, אולי דרכו אני אצליח לפצח לא רק את ענייני הסם - מי הביא או מי השתמש – אלא את עניין ההעסקה.
מאיר דוד: כי היום הם לא משתפים איתנו פעולה והמעסיקים כמובן שלא משתפים פעולה ורוב המסמכים מפוברקים.
מאיר דוד: רוב המסמכים שאנחנו מקבלים הם מפוברקים כי אין עובד תאילנדי שעובד 8 שעות בחקלאות.
מאיר דוד: לא צריך אותו אם הוא עובד רק 8 שעות.
מאיר דוד: אנחנו יודעים, מדברים על ההעסקה של מ-12 שעות צפונה עד בערך 16 שעות ביממה, כשזה פרוש על כל שעות היממה.
מאיר דוד: אבל כשאתה רואה את הדו"חות ואתה בא לעובד ואומר לו תשמע, כתוב פה 8, אבל אני יודע שעבדת 16 שעות, הוא אומר לא, לא, לא, 8, 8, הכל בסדר.
מאיר דוד: זאת הבעיה.
טלב אלסאנע: אז מה הפתרון שאתם חשבתם כדי להתמודד עם הבעיה?
מאיר דוד: אז הפתרון, באמת, גם השבוע כששלח לי גלעד על מקומות ספציפיים ששם לדעתו התופעה הזאת רחבה, אנחנו מנסים להגיע לאותו מלשין, או אותו בן אדם שמוסר את המידע.
מאיר דוד: אולי דרכם להתחיל ולפצח את הנושא.
מאיר דוד: ב', אני חושב שבאכיפה ---
טלב אלסאנע: היום לא עובדים מתחת לאדמה, עובדים במשק, רואים אותם.
מאיר דוד: לא, אבל את אותו מודיע שנותן לו מידע אני לא יודע ולא רואה.
מאיר דוד: הוא גם יהיה האחרון שאליו באמת אנחנו נגיע.
מאיר דוד: הוא באמת יתחבא.
טלב אלסאנע: אי אפשר לעשות תצפיתנים שרואים את העובדים, כמה עובדים ולפקח ועקוב?
מאיר דוד: אדוני, עם שלושה צוותים, ארבעה צוותים שיש לי היום בארץ לעשות תצפיות מאד קשה.
מאיר דוד: אני גם צריך לעשות תצפית על פני 24 שעות, כי הם מתחילים ב-שש בבוקר ויש הפסקה של שעתיים באמצע וחוזרים שוב והתופעה היא מתרחבת.
מאיר דוד: ההעסקה היא על בסיס 18 שעות, זה מתפרש על משך כל היממה.
מאיר דוד: אין לי את היכולת.
טלב אלסאנע: 18 שעות ביום?
מאיר דוד: אני אומר, זה מתפרש על פני כמעט 18 שעות עבודה.
מאיר דוד: 12 שעות או 14 שעות מתפרשים, כי הם עובדים בבוקר, יש שעות חמות, או במיוחד בקיץ שיש הפסקה כמה שעות שאחר כך הם חוזרים שוב פעם בערב ואז בלילה הם נכנסים לחממות או לבתי האריזה ואורזים שם, ולכן הם עובדים את השעות האלה ונורא מפוצל.
מאיר דוד: אני לא אוכל להציב מארב 24 שעות גם עם שלושה – ארבעה צוותים שיש לנו.
מאיר דוד: גם כשיהיו לי 10 צוותים ו-15, לא אוכל.
מאיר דוד: אבל אני אומר, בחוק הגברת האכיפה אחת המגמות זה להיכנס בענף החקלאות וכיוון שנטל ההוכחה הוא יותר על המעביד ולא עלינו, יהיה לנו הרבה יותר קל להוכיח, אולי הרבה יותר קל להגיש כתבי אישום.
מאיר דוד: אני רוצה לציין פה עובדה אחת שבמושב אחד הייתה לנו בעיה, מושב אחיטוב.
איריס מעיין: לא כתבי אישום, חוק הגברת האכיפה.
מאיר דוד: כן, הכוונה עיצומים כספיים, זה יהיה הרתעה מאד מאד כבדה, יהיה יותר קל להוכיח.
מאיר דוד: אני רוצה להגיד במושב אחיטוב, היה לנו תלונה מאד נקודתית במושב אחיטוב, ששם היה אינטרס לעובדים להתלונן בפנינו ושם כבר פתחנו 5 תיקים שכבר בדרך למחלקה המשפטית לכתבי אישום.
מאיר דוד: כבר אתה רואה ששיטת ההעסקה שם מאד השתנתה באחיטוב, בחצי שנה האחרונה, אני לא מדבר על לפני כן.
מאיר דוד: בחצי השנה האחרונה מאד מאד השתנתה, וגם בביקורות יזומות וחוזרות שאנחנו עושים שם הדברים השתנו לטובה.
מאיר דוד: היום גם העובדים קצת עובדים פחות, גם המעסיקים משלמים את מה שצריך לשלם.
אורי אסטליין: מה השתנה?
אורי אסטליין: לפני שלושה חודשים סגרו לי עם ארגזי מלפפונים את הכביש שם.
מאיר דוד: איפה?
אורי אסטליין: באחיטוב.
מאיר דוד: אני יודע מיולי ואילך ואני יכול להראות לכם גם נתוני דו"חות ותיקים של אחיטוב שיש שם שיפור.
מאיר דוד: אז זה נקודתי, כי שם השקענו מאמץ וזה מושב אחד של 5-6 ---
טלב אלסאנע: טוב, אז צריך ליצור הרתעה.
טלב אלסאנע: זאת אומרת לא צריך להגיע, ברגע שרואים אז זה גם משליך על אחריןם.
מאיר דוד: אז זה סוג אחד של התרעה.
מאיר דוד: אבל הכמות היום היא מזערית של עובדים.
מאיר דוד: בדרום אין לנו בכלל עובדים היום ואנחנו יודעים שהתופעה הרחבה ביותר היא בדרום, אין לנו בכלל עובדים.
מאיר דוד: וגם כשאני אגייס, החודש אמורים, החודש או בתחילת פברואר אמורים לקיים ועדת מכרזים לגייס עובדים.
מאיר דוד: גם, זה ייקח מספר חודשים עד שאותם עובדים, אותם מפקחים יוכלו לייצר באמת ולעשות עבודת פיקוח עצמאית.
מאיר דוד: ולכן אני מאד מוגבל באמצעים שלי.
מאיר דוד: גם הרשות והאמצעים שלה, אולי הם ידברו, אני לא יודע.
מאיר דוד: אנחנו מוגבלים בעניין הזה של נושא של העסקה ושעות עבודה.
מאיר דוד: אני מאד אשמח אם המשטרה או במכס אני אוכל לקבל שמות אפילו של תאילנדים שהם אנשי קשר או אנשים שמוכנים איפה שהוא לשתף פעולה כדי שדרכם נצליח להגיע למעסיקים בעייתיים או איזה עובדים משתמשים בה לצורך חיזוקם.
טלב אלסאנע: זה לא מקרה ראשון שקבוצות או קהילות שהן סגורות, שצריך לפצח כדי לפתור את הבעיה.
טלב אלסאנע: אז נרכש ניסיון איך להתמודד עם תופעות כאלה.
טלב אלסאנע: זה לא מקרה ראשון.
מאיר דוד: נכון, נכון שנרכש ניסיון, אבל זה לא קל אדוני.
מאיר דוד: ברגע שזה הליך פלילי שנדרש מעבר לכל ספק סביר מאד קשה, ואין לך שיתוף פעולה.
מאיר דוד: מאד קשה להגיע אליהם.
טלב אלסאנע: רשות ההגירה, אולי נקבל התייחסות לגבי נתונים?
מוטי ברקוביץ: של מה אדוני?
טלב אלסאנע: מבחינת הפיקוח, הבקרה, נתונים שיש לכם בהקשר לנושא הזה.
מוטי ברקוביץ: בהקשר של היאבה?
טלב אלסאנע: זה הנושא שאנחנו דנים בו, לא בשום נושא אחר.
מוטי ברקוביץ: אנחנו לא מבצעים אכיפה נקודתית ליאבה.
מוטי ברקוביץ: אנחנו פה מוכוונים משטרה.
מוטי ברקוביץ: אם המשטרה פונה אלינו בבקשת מידע אנחנו בטוח משתפים פעולה, ואם הם מבקשים שאנחנו נפעל להרחיק נתינים שנחשדים בהברחה או בשימוש ---
טלב אלסאנע: אם מגיע היום למסקנה, נניח שהיום מגיעים למסקנה שבאמת העובדים התאילנדים הם כמו שנאמר כאן, נציגת משרד התמ"ת, מגיעים ותורמים לעבודה אבל גם מגיעים עם התרבות של שימוש ביאבה שיש לו השלכות קשות, ויכול להיות שצריך להוריד את העובדים התאילנדים וללכת לקבל אולי עובדים אחרים.
טלב אלסאנע: זאת אומרת האם יש לכם יכולת לראות את המגמות, לבחון, להזהיר, להתריע.
מוטי ברקוביץ: אנחנו מבצעים אכיפה, שוב.
מוטי ברקוביץ: אנחנו מבצעים אכיפה בשני מישורים אכיפה כנגד המעסיקים ואכיפה כנגד העובדים.
מוטי ברקוביץ: כנגד העובדים אין לנו נתונים חריגים של תאילנדים שנחשדים או שנתפסים בשימוש ביאבה, זה מזערי.
מוטי ברקוביץ: זה בשוליים.
מוטי ברקוביץ: לגבי המעסיקים, גם כן, אין לנו איזו שהיא תופעה חריגה.
גלעד נתן: יושב הראש, אם אני אוכל לחדד את השאלה, תוך כדי שאתה אומר מזערים.
גלעד נתן: בתחום של סחר בבני אדם אתם הרי קיבלתם הכוונה.
גלעד נתן: הרי זה גם לא התפקיד שלכם, אבל אתם יודעים לזהות סממנים ואז להתריע.
גלעד נתן: האם לאור התופעה החמורה הזאת שבעצם היא גם כן, זה בסך הכל סממן של השימוש בסם, של תופעה, של העסקת יתר.
גלעד נתן: זו תופעה שאתם שמים אליה את הדעת כדי להעביר לגורמים שאוכפים בתחום הזה.
גלעד נתן: האם מקור כמו אחיטוב למשל, בזמן שאתם מטפלים במעסיקים, נכנסים גם לאגף שלך, ואומר רבותי, אתם לא עמדתם בתנאי העסקה ומתחילים לפסול היתרים.
מוטי ברקוביץ: תנאי היתר.
גלעד נתן: כן, זאת השאלה.
גלעד נתן: כי הדברים האלה, הרי השימוש בסם היאבה זה לא בא מהאוויר.
גלעד נתן: זה לא שימוש בכיף לדפוק את הראש במסיבות.
גלעד נתן: זה מצביע על עבירות פליליות על חוקי העבודה והמגן.
תהילה לוגר-פרימן: טוב, אצלנו מבחינת המבנה הארגוני של הרשות זה מחולק לאגף היתרים שבין היתר מעבר למתן היתרים למעסיקים גם אמור לאכוף מנהלית כלפי אותם, זאת אומרת מי שנותן היתר יכול גם לשלול אותו ונושא האכיפה המנהלית שם הוא כמו שאתה בוודאי יודע, בחיתוליו, עובדים על זה עכשיו.
תהילה לוגר-פרימן: עכשיו, האגף שלי הוא אגף תאגידים ולשכות ואנחנו התחלנו לשמן את הגלגלים.
תהילה לוגר-פרימן: התחלנו באכיפה מנהלית כלפי לשכות ותאגידים.
תהילה לוגר-פרימן: עכשיו, לכאורה, לפי הדברים שעולים פה, יש פה אינטרסים גם של המעסיק וגם של הלשכה, שבעצם העובדים ישתמשו בסמים האלה.
תהילה לוגר-פרימן: עכשיו, מה שאנחנו כרגע התקשרו בהסכם בילטראלי מול ממשלת תאילנד בשיתוף ארגון ה-I.O.M, להביא עובדים זרים תאילנדים רק באמצעות ההסדר הזה.
טלב אלסאנע: שמה ההסדר הזה אומר?
תהילה לוגר-פרימן: זה בעצם הסדר שנועד למנוע גביית דמי תיווך מהעובדים, באמצעות כל מיני מנגנונים שהוכנסו להסדר הזה.
טלב אלסאנע: כאשר מביאים עובדים מתאילנד בודקים אם יש להם הרשעות קודמות, אם יש להם תיקים של סחר, שימוש בסמים?
תהילה לוגר-פרימן: כן, כן, אבל זה ברגיל.
תהילה לוגר-פרימן: זאת אומרת זה גם בנוהל הרגיל, עוד לפני ---
איריס מעיין: זה גם היה קודם.
תהילה לוגר-פרימן: עוד לפני שההסדר הזה נכנס לתוקף, הם היו צריכים להביא אישור שאין להם רישום פלילי.
תהילה לוגר-פרימן: השאלה אם אפשר באמת לנצל את זה למנף את הנושא הזה של ההסכם עם ממשלת תאילנד ושיתופה היום, כדי להכניס מנגנונים נוספים, כי זה גם אינטרס של ממשלת תאילנד.
טלב אלסאנע: חשבתם באיזה מנגנונים אפשר?
טלב אלסאנע: הרעיון הוא טוב, אם אתם חשבתם איך למנף את זה.
תהילה לוגר-פרימן: לא.
תהילה לוגר-פרימן: האמת שזה עלה רק עכשיו כשאני משתתפת בדיון.
טלב אלסאנע: כי לא ישבתם ודנתם בעניין.
תהילה לוגר-פרימן: זה לא נידון וזה גם לא עלה במשא ומתן עם התאילנדים ועם I.O.M.
תהילה לוגר-פרימן: אבל בגלל שזה אינטרס משותף, מאד יכול להיות, אני לא יודעת, יכול להיות שזה המכס צריך להיכנס פה לתמונה, המשטרה.
תהילה לוגר-פרימן: אני לא יודעת מי בדיוק, כי אנחנו יכולים להכניס סעיפים לחוזה, להכניס סעיף לתצהיר, זה דברים שאנחנו יכולים לעשות.
תהילה לוגר-פרימן: אבל יכול להיות שכדאי לנצל את המנגנון הזה בשביל להדק את הפיקוח ואת האכיפה.
קריאה: כן, פשוט אולי זה קשור לכל הסיפור של יאבה, שתי תופעות מעניינות שהיחידה שלנו טיפלה בהן.
קריאה: קיבלנו לפני שלושה שבועות פנייה ממשטרת אילת, על תפיסה של ישראלית שהיו לה 1,000 כדורים, קפסולות בתפזורת, לא של יאבה, אלא תרופות מתאילנד, חשד לסמים מסוכנים.
קריאה: חלק מהם אנחנו זיהינו כבר בתור בנזודיא, זה פינים אסיוואלים וכו'.
קריאה: 30 סוגים שונים של תרופות לישראלית מתאילנד, למכירה.
קריאה: אנחנו מברכים באמת על שיתוף הפעולה עם משטרת ישראל על הסיפור הזה, אבל זו תופעה לפחות זו פעם ראשונה שאנחנו רואים את זה, שעבירת תרופות, תרופות מרשם, תרופות אולי סמים מסוכנים שחלק מזה זה במז"פ כרגע, חלק אצלנו במעבדות, למכירה מתאילנד לישראלית.
קריאה: זו תופעה אחת, פשוט חדש לנו.
קריאה: החלק השני היה דווקא עם יחידת סער.
קריאה: באמת הם עלו בזמנו, זה היה לפני, מתי פרקו אותם?
קריאה: אוגוסט.
קריאה: אז לפני כמה חודשים.
קריאה: בית מרקחת שהוא פיליפיני, לא תאילנדי, בתחנה מרכזית בתל אביב, קומה שלישית, היה ישראלי שהוא היה מנהל חנות CHANGE, ובסופו של דבר עם שיתוף פעולה שלנו, עבדנו ביחד, התברר שהישראלי הזה היו לו עסקים עם העובדים הזרים.
קריאה: כל עובדת זרה הייתה מביאה תרופות מזויפות מכל הסוגים האפשריים, מוכרים את זה לישראלי, הייתה איזו שהיא עסקה, היה בית מרקחת פתוח על חנות CHANGE ומכירה של תרופות על ידי איזו ילדה בת 19 מהפיליפינים.
קריאה: אם התופעה הזאת קורית גם כן עם תאילנדים, זה פשוט תופעה מבחינת עובדים זרים, זו תופעה דווקא די מעניינת מבחינתנו.
קריאה: לא יודע אם יש לה איזו שהיא השפעה מבחינת הסיפור הזה, אבל לפחות הישראלית, עם ה-30 סוגים שונים של תרופות מרשם, חלק חשודים בתוך הפקודה, לפחות חלק מהם אנחנו יודעים, מכירים בכל מקרה, אסיוולים וכו'.
קריאה: בכל זאת תופעה חדשה מבחינתנו.
טלב אלסאנע: מישהו רוצה להוסיף לפני הסיכום?
אהוד אורטל: אולי את הנתונים האלה ברשותך, סטטיסטיקה קטנה לגבי שלוש השנים האחרונות, 2009-2010-2011.
טלב אלסאנע: יש לנו שינויים ב-2011.
אהוד אורטל: יש עלייה במספר התיקים שנתפסים, כמו שראינו פה, 134 תיקים לעומת 83, גם פה זה כתוב, למטה.
אהוד אורטל: לעומת זאת, מספר הכדורים בכל חבילה הרבה יותר קטנים.
אהוד אורטל: האם בגלל שהם עוברים למסלול אחר של הברחה כמו שמשה הזכיר והמשטרה, לנושא בלדרים.
אהוד אורטל: האם בגלל שהם עושים פיזור סיכונים, אני לא יודע, אבל הכמויות עולות, המשלוחים עולים בסך הכל, זו המגמה.
משה תורג'מן: הכמויות הכלליות עולות.
טלב אלסאנע: את זה הבנו.
טלב אלסאנע: אבל התפיסות קטנות.
משה תורג'מן: אבל החבילות הן בחבילות יותר קטנות.
אהוד אורטל: 481 בחבילה בממוצע, לעומת 740 בחבילה.
טלב אלסאנע: ב-2009 היה פחות.
אהוד אורטל: כן.
טלב אלסאנע: אוקי רבותי, אני חושב שנעשה מאמץ, אבל יש בעיה עם המאמץ הכולל.
טלב אלסאנע: זאת אומרת שילוב המאמץ שמושקע בכל חוליה מהחוליות שמתמודדות, אם זה הייבוא או האכיפה.
טלב אלסאנע: ואני סבור שמה שנאמר כאן על ידי נציגת רשות ההגירה, שיש צורך בשולחן עגול.
איריס מעיין: לא, אני אמרתי את זה.
טלב אלסאנע: שולחן עגול של הגורמים הרלבנטיים שמתמודדים עם התופעה, לגבש אסטרטגיה משותפת איך להתמודד החל מתאילנד בהסכם עם תאילנד, לעובדים שמגיעים לכאן, סוג העובדים שמגיעים לכאן וגם המעסיקים ואכיפת דיני עבודה.
טלב אלסאנע: לדעתי, מבלי שיהיה שילוב כוחות וראייה כוללת, אז כל אחד יתמודד לבד והתוצאות לא תהיינה משביעות רצון.
טלב אלסאנע: המטרה שלנו גם להתמודד עם התופעה בקרב התאילנדים, אבל עוד יותר גם למנוע את הזליגה של התופעה לאוכלוסייה הישראלית ואז להתמודד, כאשר תתחיל להיות איזו שהיא תופעה ואז לרדוף ולכבות שריפות.
טלב אלסאנע: אז אני מקווה שנקבל דיווח תוך פרק זמן שאתם רואים לנכון, של ישיבה, של שולחן עגול שאתם מקיימים סביב סם היאבה ולעדכן את הוועדה.
טלב אלסאנע: אם שלושה-ארבעה חודשים שאתם רואים לנכון, נבקש מכם דיווח ואנחנו נבקש מהרשות למלחמה בסמים שתוביל את הישיבה המשותפת של הגורמים הרלבנטיים ותדווח לוועדה.
טלב אלסאנע: אנחנו נקבע לוח זמנים של ארבעה חודשים שנותן לכם פרק זמן מעל ומעבר לראות, לגבש ולעדכן את הוועדה.
טלב אלסאנע: תודה רבה למשתתפים.
חמד עמאר: אני מתחיל את דיוני הועדה למלחמה בסמים ואלכוהול, נושא של חינוך פורמאלי והטיפול של משרד החינוך בחינוך הפורמאלי בנושא, כל הנושא של החדרה, של ההסברה למערכת החינוך, החינוך הפורמאלי.
חמד עמאר: אבל חשוב לי להתחיל בבית ספר יסודי, עד בית ספר יסודי, מה קורה?
חמד עמאר: ואחרי זה ניכנס לחטיבת ביניים, איזה תכנית בחטיבת ביניים?
חמד עמאר: מה עושים?
חמד עמאר: באיזה בתי ספר מגיעים?
חמד עמאר: באיזה מגזרים זה מגיע?
חמד עמאר: ונתקדם גם לתיכוניים ואחרי זה נעבור לחינוך הבלתי פורמאלי.
קרן רוט-איטח: אני מנהלת היחידה למניעת סמים אלכוהול וטבק במשרד החינוך.
קרן רוט-איטח: היחידה בעצם עוסקת בפיתוח תכניות התערבות, בנושאי של מניעת סמים אלכוהול וטבק לכל מערכת החינוך, כשהתכניות שלנו הן חלק מתכנית כישורי חיים וחלק מתכניות לקידום אקלים מיטבי בתוך בתי הספר.
קרן רוט-איטח: זאת אומרת, התפיסה היא תפיסה מערכתית כוללת שבית ספר שבו האקלים הוא בטוח, האקלים בו הוא טוב, שיש בו שיח טוב בין מורים לילדים, הסיכוי שיתפתחו בו התנהגויות סיכון הוא מופחת.
קרן רוט-איטח: וזה הכיוון שאנחנו פועלים בו, התכניות שלנו הן תכניות התפתחותיות ומותאמות לפי המשימות של הילדים, לפי הגיל של הילדים, ולכן יש אבחנה בין בתי הספר ביסודיים, חטיבות הביניים והחטיבות העליונות.
חמד עמאר: כישורי חיים, גם בכל בתי הספר, בכל החטיבות?
קרן רוט-איטח: התכניות מופעלות על ידי יועצות בתי הספר, שהן בעצם עוברות את ההכשרה להפעיל את התכניות, תכניות כישורי חיים בתיכונים, בחטיבות הביניים.
קרן רוט-איטח: ובתיכונים יש אחראי בית ספרי- מב"ס שהתפקיד שלו להטמיע את המדיניות בתוך בית הספר, הוא אחראי שבאמת יתקיימו תכניות מניעה בתוך בתי הספר, הוא איש הקשר בין המדריכה, בין המדריך, זה שאמון על הטמעת התכניות לבין בית הספר, בין השטח לבין המטה.
קרן רוט-איטח: אנחנו עושים עבודה גם עם הצוותים החינוכיים, שזה המורים וגם עם ההורים.
קרן רוט-איטח: זאת אומרת, המגמה היא גם לעשות עבודה יותר נרחבת עם ההורים מתוך תפיסה והבנה שרק שנעבוד בצורה משותפת, גם עם גורמים נוספים, הרשות למלחמה בסמים הם שותפים מאוד חזקים שלנו בעשייה ובעבודה, רק אם נעשה עבודה משותפת של כל השותפים בקהילה יש סיכוי שהמסרים יוטמעו ויחלחלו בצורה הנכונה.
קרן רוט-איטח: השנה, מה שאנחנו נעשה השנה, פיתוח משותף של הרשות למלחמה בסמים ושלנו, ובמסגרת תוכנית כישורי חיים אנחנו מתחילים עם פיילוט בבתי ספר יסודיים, כשאנחנו מרחיבים את זה ללמידה בנושא של אלכוהול, ואנחנו יוצאים ממרכז למידה: "גדולים ולא שותים" התכנית תלווה במרכז הערכה כך שנוכל לדעת באמת מקרוב מה עובד בתכנית, מה לא עובד בתכנית ונוכל להפיק לקחים ולשכלל אותה ולשפר אותה לקראת ההרחבה ההטמעה שלה.
קרן רוט-איטח: זה בגדול, זאת אומרת העבודה היא---
חמד עמאר: ממה שהבנתי, כישורי חיים לבתי ספר היסודיים, מי שאחראי על הנושא זה היועץ החינוכי של בית הספר.
חמד עמאר: בכמה בתי ספר זה מתקיים היום?
חמד עמאר: בנושא היסודי?
חמד עמאר: אני מתרכז עכשיו בנושא היסודי.
קרן רוט-איטח: ביסודי?
קרן רוט-איטח: כרגע יצא חוזר מנכ"ל שמחייב את בתי הספר להפעיל תכנית כישורי חיים בכלל בתי הספר.
חמד עמאר: יצא חוזר מנכ"ל.
חמד עמאר: משהו אחר, בביצועים, בשטח, משהו אחר אני רוצה לשמוע.
חמד עמאר: ביצועים בשטח, כמה בתי ספר היום נכנסים לתכנית היום של כישורי חיים?
קרן רוט-איטח: אני לא יכולה להגיד לך כרגע נתון של כמה בתי ספר, אני יכולה לומר לך שלגבי בתי ספר, חטיבות הביניים והחטיבות העליונות---
חמד עמאר: אני שאלתי על היסודי.
קרן רוט-איטח: לגבי היסודיים אני כרגע לא יכולה לתת לך נתון, אבל מרבית בתי הספר כן מפעילים תכנית כישורי חיים.
קרן רוט-איטח: מרבית בתי הספר---
חמד עמאר: מה זה מרבית?
קרן רוט-איטח: שמונים אחוז מבתי הספר מפעילים תוכנית כישורי חיים בצורה זו או אחרת.
חמד עמאר: דרך יועצת חינוכית של בית הספר?
קרן רוט-איטח: דרך יועצת חינוכית, שהיא מעבירה את השיעורים.
קרן רוט-איטח: או דרך מחנכת הכיתה שעוברת הדרכה על ידי היועצת ומפעילה את זה בתוך הכיתות.
חמד עמאר: יש תנאים של היועצת חינוכית שתפעיל את התנאים האלה, או של מישהו אחראי?
חמד עמאר: או כל יועצת חינוכית יכולה להפעיל את התכנית?
קרן רוט-איטח: היועצות מקבלות הכשרה.
חמד עמאר: כמה יועצות חינוכיות עברו הכשרות האלה?
חמד עמאר: וככה אני אדע איפה רצה התכנית, כמה?
קרן רוט-איטח: כל יועצת חינוכית עוברת הכשרה בתחום הזה.
חמד עמאר: אז בעצם עכשיו, כל בית ספר יסודי שאני אכנס אליו - - -
קרן רוט-איטח: מרבית בתי הספר.
חמד עמאר: אני גר בשפרעם, אני אכנס לבתי ספר יסודיים בשפרעם, אני אשאל את המנהל, היועצת חינוכית שלך בבית ספר עברה הכשרה?
חמד עמאר: הוא יגיד לי כן?
חמד עמאר: זה מה שהבנתי עכשיו.
קרן רוט-איטח: אמרתי שמרבית בתי הספר.
חמד עמאר: לא, אני שאלתי כמה.
קרן רוט-איטח: אמרתי מרבית בתי הספר, לגבי הבית ספר הספציפי הזה - - -
חמד עמאר: אני שאלתי, כמה יועצות חינוכיות?
קרן רוט-איטח: כל היועצות החינוכיות.
קרן רוט-איטח: "כישורי חיים", זו תכנית הדגל של שפי.
חמד עמאר: לא, אני חושב שאני שואל שאלה פשוטה.
חמד עמאר: כשאני מעביר, משרד החינוך כמשרד חינוך בא ומחליט שאני מעביר את ההכשרה הזו ליועצות חינוכיות, אני יודע כמה יועצות חינוכיות עברו במחוז צפון, כמה מחוז דרום, כמה מחוז מרכז.
חמד עמאר: אני יכול לדעת, זה נתון שאני יכול לקבל אותו, זה לא נתון בשמיים.
חמד עמאר: או שאני צריך לדעת כמה בתי ספר עובר, לא מרבית.
חמד עמאר: אני יכול לדעת כאן.
חמד עמאר: וכאן אני צריך תשובה ברורה.
קרן רוט-איטח: אני אעביר לך נתון.
קרן רוט-איטח: אני אעביר את הנתון הזה, אני אעביר את הנתון לבת שבע, את הנתון של מספר בתי הספר שבהם אנחנו יודעים שמופעלות תכניות כישורי חיים.
חמד עמאר: וחטיבות ביניים.
חמד עמאר: אני רוצה לשמוע על חטיבות ביניים ועל התיכוניים.
קרן רוט-איטח: חטיבות ביניים, מסקר אינטרנטי שהעברנו על כישורי חיים, בסביבות שבעים וחמישה אחוז מהתיכונים וחטיבות הביניים דיווחו על פעולות של מניעת סמים ואלכוהול.
חמד עמאר: אין לי בדיקה?
חמד עמאר: יש דיווח רק של בית הספר?
קרן רוט-איטח: למה אתה מתכוון?
קרן רוט-איטח: יש דיווח של בית הספר.
חמד עמאר: אין לי בדיקה של משרד החינוך, שהוא באמת רואה שהנושא הועבר-לא הועבר?
חמד עמאר: רק דיווח של האינטרנט?
חמד עמאר: אני כמנהל מחליט אם הועבר אצלי או לא הועבר?
חמד עמאר: אין מפקח שאחראי על הנושא הזה שיבדוק אם זה עבר.
קרן רוט-איטח: יש מפקח שנכנס, עושה עבודה עם היועצים ועם המבסי"ם.
קרן רוט-איטח: אנחנו כן עושים איזושהי בקרה, וודאי שעושים בקרה.
חמד עמאר: וכמה בתי ספר היום בחטיבות ביניים?
חמד עמאר: שמונים אחוז מחטיבות ביניים?
קרן רוט-איטח: שבעים וחמישה אחוז מחטיבות הביניים.
חמד עמאר: למה העשרים וחמש אחוז האחרים לא עוברים?
קרן רוט-איטח: זה הדיווח שיש לנו כרגע.
חמד עמאר: הם מחליטים?
קרן רוט-איטח: הם לא מחליטים, הם מחויבים להעביר - - -
חמד עמאר: אז למה הם לא מעבירים?
חמד עמאר: מה משרד החינוך עושה בנידון, אם מישהו מחליט שלא להעביר את הנושא אצלו בבית ספר?
חמד עמאר: האם זה בסמכות של המנהל?
חמד עמאר: האם זה בסמכות של המפקח?
חמד עמאר: האם זה בסמכות של מנהל המחוז?
חמד עמאר: סמכות של מי?
קרן רוט-איטח: הסמכות היא, בתי הספר מחויבים להעביר את התכניות האלה, זה על פי חוזר מנכ"ל.
קרן רוט-איטח: יש במידה זו או אחרת, כל בתי הספר מחויבים להעביר ומעבירים ברמה זו או אחרת את התכניות.
קרן רוט-איטח: עכשיו, צריך לקחת בחשבון שהנושא הוא נושא מאוד מורכב.
קרן רוט-איטח: יש פה עבודה על עמדות, יש פה עבודה על תפיסות של--- זה לא רלוונטי לנו, זה לא--- ועל זה אנחנו עובדים כן עם המנהלים, כן עם האנשים, עם צוותי חינוך, להבין שהנושא הוא נושא משותף---
חמד עמאר: אבל יש הכשרות.
קרן רוט-איטח: בודאי שיש הכשרות.
חמד עמאר: כמה שעות ההכשרות?
קרן רוט-איטח: השנה נכנסנו גם למגזר החרדי---
חמד עמאר: כמה שעות של יועצת חינוכית?
חמד עמאר: כמה שעות היא צריכה לקבל בשביל להיות מוסמכת לנושא?
קרן רוט-איטח: תלוי למה, תלוי למה.
חמד עמאר: לתכנית שאנחנו מדברים עליה.
קרן רוט-איטח: זו למידה מתמשכת.
קרן רוט-איטח: המבסי"ם נפגשים לבין עשרים או שלושים מפגשים הכשרה שנתית, אלה המובילים הבית ספריים, בתוך בתי הספר.
חמד עמאר: יש התייחסות לאוכלוסייה מיוחדת?
חמד עמאר: אוכלוסייה שאנחנו יודעים שאצלה צריכת האלכוהול זה משהו נורמה, אצלם יש התייחסות לנושא הזה או אין התייחסות?
קרן רוט-איטח: אנחנו מפעילים קבוצות של אופי, שזאת תכנית התערבות לילדים שמעורבים בשימוש בסמים, אלכוהול וטבק.