GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי קידר: בפועל, כשאני בדקתי סניף סניף, נכנסתי לעובי הקורה ולקחתי בחשבון את העלות של המטפלים, לקחתי בחשבון ---
נסים זאב: כמה ביקורים זה?
נסים זאב: אתה מדבר פר חודש?
אורי קידר: ביקורים, פה הנקודה, או בוא נאמר פה עקב אכילס של העניין.
אורי קידר: אנחנו לא עוסקים בקופסאות פח שאנחנו יכולים להגיד שני טיפולים או שלושה טיפולים ודיינו, ועל זה רונית רמזה בעניין.
אורי קידר: פה מדובר בילדים.
אורי קידר: יש ילד שאו שהוא נשאר במסגרת, מטופל ונשאר במסגרת ושומרים עליו, שלא ירד חלילה, שלא ייפלט ואז אולי צריך לתת לו ארבעה טיפולים בחודש, קטונתי מלומר את זה.
אורי קידר: ויש ילדים שאולי בעייתם פחותה יותר ומספיק שניים.
אורי קידר: זה לא דברים שאני יודע להגיד אותם בוודאות.
אורי קידר: יושבת פה המנהלת המקצועית, יושבים כל מנהלי הסניפים של אל-סם, הם אנשים מקצועיים כל אחד, פסיכולוגים, עובדים סוציאליים.
אורי קידר: הם יושבים על המדוכה, הם שוקלים כל ילד, הם מדווחים, נדמה לי שיש דיווח גם למשרד הרווחה עבור כל ילד וילד.
אורי קידר: כלומר, יש פה משהו, זיהינו בעיה בעובדה שמצד אחד מחיר ההועדה נקבע בזמנו כשיצאו למכרז על בסיס של X טיפולים, אבל בפועל יש Y טיפולים.
טלב אלסאנע: זה מקור הגירעון?
טלב אלסאנע: זה המקור היחידי של הגירעון?
אורי קידר: זה המקור של הגירעון שאנחנו מוצאים בקטע שאנחנו מסובסדים, לא מסובסדים, אנחנו מקבלים ממשרד הרווחה.
אורי קידר: הדבר השני, שכמו בכל מקום, בכל עמותה ש-2011 וזה, פחות אצלנו לגייס.
אורי קידר: זה לא הייתי אומר, זה לא ISSUE סקסי שאפשר, שבאים אנשים ותורמים, זה הרבה יותר מסובך.
אורי קידר: אנשים מחביאים את הראש, יש פה איזו שהיא מדיניות כזאת שאצלי זה לא בבית.
אורי קידר: אומרת ניצה – בגבעתיים אין בכלל סמים, ברעננה חס וחלילה שתגיד שיש ככה, בזה ככה, כל אחד הרי בא מהמקום שלו.
טלב אלסאנע: מי מבקר את הפעילות שלכם השוטפת, את הניהול הכספי, חוץ מ---
אורי קידר: יש לנו, מבחינת פעילות הבקרה?
טלב אלסאנע: כספית.
אורי קידר: יש מוסדות של ההנהלה, יש רואה חשבון, יש מבקר.
טלב אלסאנע: יש לפעמים הרבה עמותות שיש להן הרבה הוצאות על מנגנון מנופח, מיותר ואכן במקום שהתקציב ילך למטופל – הוא הולך למנגנון.
ניצה אבידן: ממש לא אצלנו.
אורי קידר: המנגנון שלנו, הנה המנגנון.
ניצה אבידן: כל המנגנון כאן.
אורי קידר: הנה המנגנון, אולי יש עוד בחורה שהיא מזכירה או פרויקטית ועוד איזו חשבת שעושה שכר.
טלב אלסאנע: נשמע את משרד הרווחה ברשותכם.
איריס פלורנטין: עמותת אל-סם נותנת חלק מהמענה במדינת ישראל לנושא הטיפול בנוער מתמכר המשתמש בחומרים, לצד הרשויות המקומיות.
איריס פלורנטין: עכשיו, כשמשרד הרווחה יצא למכרז ב-2009, הכוונה הייתה לקחת עוד גוף שייתן שירות לצד הרשויות המקומיות לנושא הטיפול.
איריס פלורנטין: המשרד רצה אפשרות שיהיה גוף רחב ולכן יצא במכרז עם 320 מכסות.
איריס פלורנטין: למען הדיוק של המספרים 320 מכסות זה 2.3 מיליון, שנמצאים פה על השולחן כדי שהעמותה תוכל לנצל אותם, הם לא מנצלים אותם.
איריס פלורנטין: נכון ל-2010 שכאן כרגע נאמר שהעמותה הייתה מסודרת כלכלית, אני חושבת שניצלו 100 ומשהו מכסות.
איריס פלורנטין: ב-2011 סיימו את השנה ב-240 מכסות שניצלו, זה מספרים טיפה אחרים.
איריס פלורנטין: מה שאומר שבסופו של דבר הכסף קיים ולא מועבר לעמותה כי הם לא מנצלים את המכסות.
איריס פלורנטין: עכשיו, אני לא רוצה להיכנס לסיבות ---
טלב אלסאנע: לא שמעתי מהתחלה, מה המכסה?
איריס פלורנטין: אנחנו מאפשרים לעמותה לקחת 320 מכסות בחודש בכל נקודת זמן ולהשתמש בכל מקום בכל רחבי הארץ.
איריס פלורנטין: הם לא מנצלים.
איריס פלורנטין: זאת אומרת אין מספיק בני נוער שמגיעים אצלם לטיפול לנצל את המכסות.
נסים זאב: לאן הולכים אותם בני נוער, או שלא כולם?
איריס פלורנטין: הם לא מגיעים אליהם.
איריס פלורנטין: אין לי מושג למה, אבל הם לא מגיעים אליהם.
נסים זאב: לאין יכולים להגיע?
נסים זאב: אם לא אל-סם לאן, לאיפה?
איריס פלורנטין: הם יכולים להגיע לעוד 60 רשויות מקומיות.
איריס פלורנטין: אני אגיד משהו יותר רחב.
איריס פלורנטין: כשאני אומרת שמדינת ישראל מחולקת בין שני גורמים הכוונה היא זו.
איריס פלורנטין: יש אפשרות אחת להגיע, רשויות מקומיות שרוצות לתת טיפול בנושא נוער מתמכר יכלו לקחת את זה מסגרת הרשות המקומית בתוך מחלקת הרווחה ויש תקנים לצורך העניין וגם תקציבים.
איריס פלורנטין: לצד הרשויות המקומיות, במקומות שאין רשויות מקומיות, מלבד איזו רשות אחת, עמותת אל-סם קיבלה את המנדט לעשות את הטיפול.
איריס פלורנטין: אני רוצה להרחיב את זה אפילו יותר.
איריס פלורנטין: עמותת אל-סם גם אם היא רוצה להרחיב את הטיפול לכל הארץ יכולה לעשות את זה מבחינתנו.
איריס פלורנטין: מכיוון שהם עובדים מכסתי, יש מספיק מכסות ואין ניצול מלא של המכסות, גם כשדיברו כרגע על קצרין, הם פרשו את זה לא מזמן.
איריס פלורנטין: בכל נקודה בארץ שהם רוצים לפרוש הם יכולים לפרוש, בתנאי שזה בתיאום איתנו.
איריס פלורנטין: אני ארחיב יותר – גם בהרצלייה שפה צוין למשל, זו רשות מקומית שיש לה תקן ולכאורה זה בכפל, אבל מכיוון שהרשות המקומית רוצה ועמותת אל-סם רוצה, אני יודע כי אני זוכרת את המספרים, נתנו 80,000 שקלים רק לעיריית הרצלייה כדי להעביר לאל-סם את הכסף.
איריס פלורנטין: איך הכסף עובר?
אורי קידר: מבחינת ההואדות.
איריס פלורנטין: עכשיו, הכסף בעצם מוקצה לרשויות המקומיות שמעוניינות, שממלאות השמות, שמעוברות לאל-סם.
איריס פלורנטין: ואני רוצה להגיד, המשרד לא מפנה מטופלים.
איריס פלורנטין: כל מטופל שרוצה וברמה מאד גבוהה זה חופשי, מטופל שרוצה לדפוק בדלת באל-סם ולקבל טיפול – הוא מקבל את הטיפול, הוא מגיע לשם ומקבל את הטיפול, מעבירים אלינו את ההשמה והם עושים את העבודה.
איריס פלורנטין: זה מבחינת הפוטנציאל.
איריס פלורנטין: מה שקורה בשטח הוא ניצול מאד מאד נמוך של המכסות, מכל מיני סיבות שקשורות באל-סם.
אורי קידר: אפשר להתייחס לזה?
טלב אלסאנע: שנייה.
איריס פלורנטין: אני רוצה להגיד עוד משהו לגבי הטענה התקציבית.
איריס פלורנטין: כל הפרטים לגבי הדברים והפרמטרים למכרז היו רשומים במכרז, אני מוכרחה להגיד את זה על השולחן הזה.
איריס פלורנטין: אנחנו עובדים מאד שקוף.
איריס פלורנטין: כשעמותה יוצאת וקונה מסמכים של מכרז הכל היה כתוב.
איריס פלורנטין: היה כתוב 631 גובה המכסה, היה כתוב 320 מכסות, היה כתוב שמטה אל-סם יכול להיות ממומן רק למנהל אחד ולא יותר מזה.
איריס פלורנטין: הכל כתוב.
איריס פלורנטין: יש מפרט כוח אדם, יש כמה מטופלים יהיו אצל עובדי סוציאלי, יש כמה עובדים סוציאליים צריך, יש כמה סניפים, מאד פתוח, כולל החופשיות לפרוש איך שרוצים ולשם אנחנו לא נכנסים.
איריס פלורנטין: אז הדברים היו ידועים.
איריס פלורנטין: לגבי הבקשה, אל-סם נמצא בקשר איתנו וכמובן המשרד רוצה לעזור במסגרת היכולת שלו לעזור, וכמובן מול שזה יהיה כפוף שהעמותה תממש את כל המכסות שהיא צריכה לממש.
איריס פלורנטין: זאת אומרת אי אפשר לתת לה כסף עבור פעילות שהיא לא מבוצעת עבורנו, וזה צריך לדעת.
איריס פלורנטין: יחד עם זה, מה שאנחנו כן לקחנו על עצמנו לבדוק וזה ייקח לנו זמן לבדוק, לבדוק את העובדה, את גובה המכסה.
איריס פלורנטין: לראות האם נכון, האם אפשר מבחינת המשרד ולא כי הכסף לא מספיק, הכסף מספיק.
איריס פלורנטין: זאת אומרת שאנחנו בודקים את זה מול עמותות אחרות שעושות עבודה זהה, הכסף מספיק.
איריס פלורנטין: עכשיו, אנחנו הולכים לעשות בדיקה אחרת.
איריס פלורנטין: לראות האם אפשר להסתכל על גובה המכסה בצורה אחרת כדי לראות אם אפשר להעלות את גובה המכסה.
איריס פלורנטין: אבל זה לא קשור לטענות, הם לא מסבסדים את המשרד על כל מכסה.
איריס פלורנטין: זה כדאי לשים את זה.
אורי קידר: אני רוצה להתייחס לדברי איריס.
אורי קידר: קודם כל אני מוכרח להגיד שאנחנו באל-סם מלאי הוקרה בקשר גם עם משרד הרווחה וגם עם הרשות, כי אנחנו כן חשים שיש רצון, יש הקשבה, יש רצון לעזור לסייע לנו.
אורי קידר: לדעתי הבעיה פה היא בפרשנות.
אורי קידר: הרי אנחנו לא רוצים 320, הלוואי והיו נותנים לנו 800, 1,000 מכסות.
אורי קידר: הרי אין לנו בעיה, אין פה ניגודי עניינים.
אורי קידר: מה הבעיה שלנו?
אורי קידר: הבעיה שלנו שהעובדות הסוציאליות שלנו, המטפלות שמטפלות בילדים שמגיעים, ואגב למשל בנתניה יש רשימת המתנה של 20 שהמנהלת לא יכולה לקבל, היא לא מסוגלת.
אורי קידר: כלומר, יש פה מצב שההתייחסות אל המטופל, או כמות המטופלים שהיא נותנת פר חודש לילד הספציפי זה או אחר, היא על פי שיקול דעתה המקצועי.
אורי קידר: אז לפי המכרז, וכל מה שאיריס אמרה אני מסכים במיליון אחוז.
אורי קידר: עובדתית זה מאד נכון.
אורי קידר: המשמעות של העניין שעכשיו אנחנו בוחנים את עצמנו בדיעבד, במבט לאחור – ואנחנו רואים שהייתה שגיאה בתפיסה, כי אולי לא הבינונו נכון, אולי לא תקצבנו נכון.
אורי קידר: אין לי פה טענה לא לגבי המשרד ---
טלב אלסאנע: סליחה, בוא נתקדם.
גלעד נתן: כבוד היושב ראש זה חשוב, כי כאן נמצאת הבעיה.
גלעד נתן: וזה מה שניסיתי, דיברתי איתך וגם איתך.
גלעד נתן: תמחרו אתכם לעשות משהו, אתם לא מרוצים תעשו את מה שעשו בבתי אבות הסיעודיים, שתבעו את המדינה בבית המשפט ובית המשפט קבע שהמכרז לא עומד בחוק זכויות כבוד האדם וחירותו.
יאיר גלר: הם לא שם גלעד, זה לא המקום.
אורי קידר: אנחנו לא רוצים לתבוע, גלעד.
גלעד נתן: לא, תבינו משהו, כי חיברו אתכם למשהו ואתם לא עומדים בו, אז מה אתם רוצים?
אורי קידר: גלעד, למה לנו לתבוע?
אורי קידר: אנחנו רוצים שיתוף פעולה.
גלעד נתן: זו נקודה שאני מנסה להבין מההתחלה.
גלעד נתן: יש עלות, אתם יודעים מה העלות ---
טלב אלסאנע: משרד הרווחה אומר שהכל היה שקוף, הכל היה ברור, יכלו לעשות הערכות וזיקות.
אורי קידר: אנחנו לא מתנגדים לזה.
טלב אלסאנע: יכול להיות שהייתה טעות.
רבקה לייפר: אין מה להשוות בין המכרזים של בתי אבות סיעודיים למכרז הזה.
יאיר גלר: זה משהו אחר לגמרי.
רבקה לייפר: זה לא אותו מכרז, חבל על ההשוואה.
גלעד נתן: לא, הנקודה היא מאד פשוטה.
גלעד נתן: אני מנסה להבין, יש מכרז, אתם אומרים ---
אורי קידר: גלעד, הכל היה ברור, הכל היה שקוף.
גלעד נתן: שנייה, יש מספרים.
איריס פלורנטין: סליחה, אפשר להגיד עוד מילה מול מה שהוא אומר?
גלעד נתן: יש מספרים, המספרים מופיעים במכרז.
גלעד נתן: אתם יש לכם מספרים של איך אתם תומכים.
גלעד נתן: אני מבין שיש תמיד את הנושא המקצועי ותמיד יש את השאיפה לתת יותר וזה נכון דרך אגב לכל עמותה, וזה נכון גם לכל מחלקת רווחה.
גלעד נתן: אבל כל עמותה וכל מחלקת רווחה, אם הם רוצים, הם לא קודם אומרים אנחנו ניתן יותר ואז נגיד זה לא עמד במכרז.
גלעד נתן: הם באים ואומרים אנחנו לא יכולים לעמוד בזה, אנחנו לא ניתן את הטיפול.
גלעד נתן: כי מה שקרה עכשיו בעצם זה שנתתם טיפול וזה טוב, אבל איך אתם רוצים לממן את זה כשאת אומרת לי שמשרה שלכם מתוקצבת ב-268 שקלים לטיפול ואתם נותנים 4 טיפולים, כשאתם יודעים שזה לא יספיק וזה הכסף מראש.
אורי קידר: ולא רק זה, אלא כשאנחנו קובעים, יש מצב אצל הילדים שהם מבריזים.
אורי קידר: קבעת לילד מועד מסוים ביום שלישי בארבע, הוא הבריז.
אורי קידר: באה המטפלת, נמצאת במקום, היא לא מטפלת אבל אני משלם.
איריס פלורנטין: אני רוצה שני דברים להגיד דווקא לדוגמאות שנתת, כי צריך להבין את הדברים על דיוקם.
איריס פלורנטין: הדברים האלה ואני אתן את המנגנון, למשל נתניה זה דוגמא איך הדברים מכוסים ולמה יש לכם גמישות פה.
איריס פלורנטין: בשנה שעברה אנחנו תקצבנו לבקשתם של אל-סם את עיריית נתניה, בגדול עם מספר מכסות זעום, משהו כמו 5.
איריס פלורנטין: אחר כך הפיקוח היה מעורב שם והם אמרו אנחנו רוצים להגיע ל-25 מכסות.
איריס פלורנטין: תבינו, הקפיצה זה בין 20,000 שקלים לכמעט 180,000 שקלים באותה שנה.
איריס פלורנטין: ואז אמרתי רוצו על זה.
איריס פלורנטין: אני בסוף שנה נתתי לעיריית נתניה כדי להעביר לאל-סם את הכסף ולא הייתה שום בעיה.
איריס פלורנטין: הם התחילו ב-5 מטופלים, הגיעו ל-25, הכל מומן.
איריס פלורנטין: אז הגמישות קיימת.
ניצה אבידן: הבעיה זה לא אתם.
איריס פלורנטין: רגע, רגע, רגע, דקה.
ניצה אבידן: אנחנו הבעיה, אתם בסדר גמור.
איריס פלורנטין: אני לא מנסה להצדיק את המשרד.
איריס פלורנטין: צריך להבין את המנגנון ומשם להיכנס.
טלב אלסאנע: סליחה, אולי תמתיני שנייה.
טלב אלסאנע: על מה הויכוח?
טלב אלסאנע: אין סיבה לויכוח, אני לא רואה סיבה לויכוח.
איריס פלורנטין: אתם מביאים דוגמאות שכדאי להבין אותם.
איריס פלורנטין: לא כתוב במכרז שאתם נותנים שני טיפולים.
איריס פלורנטין: כתוב במכרז, בדיוק מהסיבה שאתה אמרת, לפחות שני מטופלים, אז תקבלו תשלום.
איריס פלורנטין: ולמה?
איריס פלורנטין: כדי לכסות לך את האיתור, אז כדאי שיבינו את זה פה.
אורי קידר: נכון, אבל בדרך כלל יש ---
טלב אלסאנע: אנחנו נשמע את הרשות למלחמה בסמים בעניין הזה.
יאיר גלר: אוקי, רק כמה מילים.
יאיר גלר: קודם כל אנחנו מכירים ומוקירים את עמותת אל-סם לאורך הרבה מאד שנים.
יאיר גלר: הקשר הוא קשר שהיה גם מקצועי, שעליו כבר נאמרו פה דברים מאד טובים ואנחנו יכולים רק לחזק את הדברים האלה, הם בהחלט יודעים היטב את עבודתם והם עושים אותה נאמנה.
יאיר גלר: אבל הנושא של ההתנהלות הכלכלית לאורך הרבה מאד שנים, זו לא פעם ראשונה.
יאיר גלר: הישיבה הזאת הייתה יכולה גם להיערך ב-2009 וב-2007 וב-2005.
יאיר גלר: לאורך כל השנים הייתה בעיה שלא הצליחו ליצור מצב מאוזן, וכאשר אומר יו"ר העמותה אורי שהסתדרו, זה אולי אחד הדברים שהם שורש הבעיה.
יאיר גלר: ההסתדרות, המענק הזה שפתאום ד"ר מל מדבר עליו.
יאיר גלר: הכסף שנכנס בהסכם קואליציוני ולא קואליציוני, זה לא הסיפור.
יאיר גלר: ככה אי אפשר, קשה מאד להתנהל.
יאיר גלר: על כן, היינו מאד שמחים כשבאמת הייתה אותה הודעה של משרד הרווחה שאל-סם זכתה במכרז, כי אמרנו עכשיו יבוא שלום והם יכולים כבר עכשיו לנוח על זרי הדפנה ולהתעסק בקטע המקצועי שהוא הקריטי.
יאיר גלר: מה שקרה זה בדיוק להיפך.
יאיר גלר: בקטע המקצועי הם ממשיכים להיות מצוינים, אין בעיה, אבל היה כבר את השוקת השבורה.
יאיר גלר: אני רוצה להגיד עוד כמה מילים.
יאיר גלר: תרומות אין לסמים בכלל.
יאיר גלר: קשה מאד לגייס תרומות.
יאיר גלר: זה לא הבימה וזה לא הקאמרי.
יאיר גלר: אין תרומות לסמים.
יאיר גלר: אני אחד התורמים לאל-סם, יש מערכת טלמרקטינג מאד משוכללת שלהם, אנשים לא תורמים.
יאיר גלר: מתוך אי רצון אולי להזדהות, אולי יגידו שהם תורמים בגלל שיש להם איזה בן משפחה.
יאיר גלר: כלומר, בעצם ההישענות היא תמיד על הממשלה ואת זה צריך להבין.
יאיר גלר: זאת אומרת אין פה איזו שהיא אפשרות סיוע של אנשים זרים שיתרמו לעניין הזה, ואת זה אנחנו צריכים להבין.
יאיר גלר: הרשות בשנה שעברה כמו שצוין פה, נתנה 300,000 שקלים מקרן החילוט.
יאיר גלר: משרד הרווחה שגם הוא נתן מאיזה קרן, אני לא מכיר את הקרנות, אבל 180,000 שקלים, או 185,000 שקלים, אבל אין ספק שזה היה רק טיפה בים.
יאיר גלר: אני כבר הולך לכיוון של הפתרונות משום שצריך לחלק את זה לשניים.
יאיר גלר: אני בטוח שאת תכנית ההבראה הם יידעו לעשות הכי טוב שבעולם.
יאיר גלר: אם עכשיו תגיד אדוני יושב הראש – אתם צריכים להיכנס לתכנית הבראה – אני מכיר את החבורה, הם יודעים לעשות את זה.
יאיר גלר: בתוך שבוע-שבועיים תהיה פה תכנית הבראה על המסך, יוצאת מן הכלל.
יאיר גלר: הבעיה שלהם שתכנית הבראה עד שהיא נכנסת לפתרונות, יש להם מספר חודשים שהם קריטיים ואני חושב שכרגע הם במצב כמעט של חדלות פירעון.
יאיר גלר: כלומר אין להם היום אשראים מהבנק, צריך להגיד את זה ביושר.
יאיר גלר: למעשה את פברואר מרס אני לא יודע איך הם עוברים ללא סיוע מיוחד.
יאיר גלר: ואיננו מומחים פה לסיוע מיוחד, אולי כיושבי ראש וכפרלמנטרים ותיקים יודעים.
יאיר גלר: אני לא יודע כרגע להגיד מאיפה, כי גם קרן החילוט, אם אנחנו נרצה לסייע, היא במקרה הטוב במאי-יוני.
יאיר גלר: אנחנו היום בסוף ינואר.
יאיר גלר: מה הם עושים בפברואר, אני חושב שזו נקודה קריטית.
יאיר גלר: אומרת כאן איריס ממשרד הרווחה שהם כרגע עושים בדיקת תעריפים, אני בטוח שהם יעשו את זה וגם אני בטוח שאם הם יוכלו – הם יעזרו, כי הם מבינים את החשיבות של אל-סם.
יאיר גלר: אל-סם זה לא איזה שהוא גוף נפרד.
יאיר גלר: אבל אני אומר שוב, אני מחלק את זה לשניים, אם אני יכול להציע לאדוני.
יאיר גלר: אחד, זה קודם כל להציג פה תכנית הבראה, אבל שניים, וזה המלכוד המרכזי, כרגע להוציא את האמבולנס, משום שהפצוע על הכביש והוא פצוע קשה.
יאיר גלר: וללא סיוע מיידי, סיוע חירום, בעוד חודש אין לך עם מי לדבר פה, להערכתי.
יאיר גלר: אני אומר שוב, לא נכנסתי להם לחשבונות, אבל זו תחושתי.
יאיר גלר: עכשיו, יכול להיות שיש כאן איזה עניין של מענק דרך ועדת כספית, דרך החלטת ממשלה מיוחדת, יכול להיות שצריך להזעיק את שר הרווחה לעניין, אבל אלה הדברים.
נסים זאב: רק שאלה אחת, אני רוצה להבין ואני רוצה תשובה ממש ברורה.
נסים זאב: האם הגירעון נוצר כתוצאה מכך שנתתם אולי טיפול מרבי, מעבר לנדרש על פי התקנים, ואז, זאת אומרת יצא מצב, את אמרת הבריז לא הבריז ---
טלב אלסאנע: נתנו, לא קיבלו תמורה עבור השירות שהם נתנו.
ניצה אבידן: לא ניתן, לא ניתן.
איריס פלורנטין: הם לא קיבלו את מלוא הכסף מהמשרד כי הם לא עשו מספיק טיפול.
טלב אלסאנע: אה, זה משהו אחר.
טלב אלסאנע: זאת אומרת יכלו לקבל כסף אילו עשו, אבל לא עשו.
איריס פלורנטין: הם יכלו לקבל 2.3 והם קיבלו פחות.
ניצה אבידן: אבל זה הביצה והתרנגולת.
טלב אלסאנע: כן, ברור.
טלב אלסאנע: אנחנו נשמע את משרד האוצר.
טלב אלסאנע: מי נציג האוצר?
יאיר גלר: רק עוד מילה אחת אדוני, ברשותך.
יאיר גלר: למעשה כל קליינט/פציינט שנכנס אליהם הם מפסידים עליו כסף.
יאיר גלר: הם מוכרים את המוצר ----
אורי קידר: זו הבעיה.
אורי קידר: כל ילד שנכנס, אנחנו יודעים שאנחנו מסבסדים אותו.
טלב אלסאנע: זו הטענה שלכם, הבנו אותה, זה ברור.
ניצה אבידן: לכן בנתניה יש את רשימת ההמתנה שאנחנו מדברים עליה, לא בגלל.
ניצה אבידן: איריס נתנה לנו מקסימום הועדות שהיא יכולה ושאפו, היא הזיזה את ההר, אבל הם מחכים כי אם ניקח עכשיו עובדת בחצי משרה, אני צריכה לשלם לה ואנחנו מפסידים כסף.
טלב אלסאנע: משרד האוצר.
רבקה לייפר: אני רוצה להבין את הטענה.
רבקה לייפר: שוב, הנציגה של משרד הרווחה פה אני חושבת הסבירה ---
יאיר גלר: זו בקשה, זו לא טענה.
טלב אלסאנע: יש בעיה עם גוף שנותן שירות שנכנס לגירעון, הוא לא יכול להחזיק מעמד, צריכים למצוא דרך איך לעזור כדי שיעבור את הנהר וליישר קו לאחר מכן.
רבקה לייפר: אני מניחה שאתם לא מצפים לתשובה אחרת.
רבקה לייפר: האוצר לא נכנס לממן גירעונות של גופים חיצוניים באופן גורף.
רבקה לייפר: חוקית גם זה לא מתאפשר.
רבקה לייפר: שוב, צריכים למצוא את הפתרונות הקיימים במערכת, אם זה על בסיס של תמיכות כמו שכבר נעשה, אם זה על בסיס של בחינה של תעריפים שונים כמו שגם נעשה.
רבקה לייפר: האוצר לא נכנס לגופים פרטיים ומממן אותם בגלל שהם נמצאים בגירעון, זו אמירה כללית והיא נכונה גם פה.
יאיר גלר: הבעיה היא לוחות זמנים.
טלב אלסאנע: השירות שהוא נותן זה שירות ציבורי.
רבקה לייפר: השירות הציבורי שהם נותנים, הם זכו בו ---
טלב אלסאנע: מכוח מכרז האם הוא בא כתחליף לרשות שלטונית שאמורה לתת שירות מטעם משרד הרווחה.
רבקה לייפר: אז אני אסביר, יש שתי דרכים שבהן מדינה יודעת לסייע או להיעזר גם בגופים.
רבקה לייפר: או על ידי מכרז, שבדרך כלל מכרז הוא לפי תעריף או בתמחור אחר.
רבקה לייפר: יש כאן מכרז שהעמותה זכתה בו, התעריף שהיא זכתה הוא גם היה מפורט במכרז שהיא ניגשה אליו וזכתה, זו דרך אחת.
רבקה לייפר: הדרך השנייה היא תמיכות.
רבקה לייפר: כדי לתת תמיכות לעמותה יש קריטריונים שהם צריכים להיות שוויוניים, היא צריכה לעסוק בנושאים מסוימים, יש עקרונות לתמיכות שונות .
רבקה לייפר: אלו שתי הדרכים שהממשלה יודעת לסייע לעמותות ואם זה ככותרת, אני לא יודעת אם יש חריגים, אבל בגדול אלו הן שתי הדרכים.
רבקה לייפר: העמותה אני רואה הסתייעה בדרכים האלו ואני ממליצה לנסות להמשיך ----
טלב אלסאנע: אנחנו לא שומעים בשורה ממך.
טלב אלסאנע: את חוזרת על דברים שנשמעו.
יאיר גלר: כי הבעיה היא זה לוחות זמנים.
יאיר גלר: כל מה שאת אומרת ---
רבקה לייפר: ידוע ומוכר.
טלב אלסאנע: כן, זה כותרות, כותרות טובות.
רבקה לייפר: אני אמרתי, אני לא חושבת שציפתם ל---
טלב אלסאנע: אין פתרונות.
יאיר גלר: הוא צריך לשלם משכורת בפברואר.
רבקה לייפר: אלו לא כותרות.
רבקה לייפר: אם הממשלה תיכנס לכל עמותה שנקלעת למשבר באופן מיידי, אני חושבת שגם התקציב של המדינה היה נקלע למשבר.
רבקה לייפר: לכן שוב, יש פתרונות חריגים, אבל כרגע, כמו שזה נראה - אין משהו.
אורי קידר: אני רוצה אולי, אבל לא הזכרתי בדברי, אנחנו לא שוקטים על שמרינו.
אורי קידר: אנחנו לקחנו ברצינות את הנושא הזה.
אורי קידר: אמר יאיר קודם שאנחנו לא רוצים לגלגל את מה שהיה פעם – יהיה בסדר, יהיה בסדר – אני טוען לא יהיה בסדר.
אורי קידר: ולכן אני חושב שאנחנו צריכים להיכנס לתכנית הבראה מאד רצינית, אנחנו גם גיבשנו לעצמנו תכנית הבראה מאד יומרנית, שנשענת על שני מוקדים.
אורי קידר: אחד זה צמצום הוצאות בפועל, בתוך העמותה, שזה פיטורי עובדים, זה הפחתת שכר, זה צמצומים כאלה ואחרים, סדר גודל של 600,000 שקלים; והצבנו לעצמנו יעד של תגבור הכנסות, של גיוס תרומות וזה ממש יומרני, של 700,000 שקלים, שעמיתי לקח על עצמו להתחיל לעבוד עליו.
אורי קידר: ואני רוצה להגיד לך, אדוני יושב הראש, שמדי שנה הוא עושה אירוע מאד גדול שמזמין הרבה מאד אנשים לעשות את זה, ואני לא יודע כמה מצליחים לגייס, אבל זה מאמץ אדיר.
טלב אלסאנע: מה הסכום הדרוש כדי שהעמותה תחזיק מעמד?
אורי קידר: אנחנו לכן פנינו, בשביל לתגבר את ההכנסות, פנינו למשרד הרווחה לעזור לנו להגדיל את התעריף להועדות, שזה עוד סדר גודל של 200-300 שקל להועדה, וזה ייתן לנו עוד לא יודע כמה, פחות ממיליון שקלים, ואני מדבר שנתי.
אורי קידר: פנינו למשרד לביטחון פנים לתת לנו כ-500,000 שקלים.
אורי קידר: 700,000 שקלים אנחנו רוצים להגיע לתרומות.
אורי קידר: אני צריך בתכנית ההבראה לגשר על פער של מיליון שקלים אחורה, לגשר על פער של מיליון שקלים קדימה, אם לא נעשה תכנית הבראה, כי זה יקרה ואז יהיו לנו שני מיליון שקלים, ואולי עוד קצת שיהיה לנו מרווח של נשימה, על מנת שנוכל לעבוד ולא לבוא ולא להתבכיין ולא זה, ולעשות את העבודה שלנו בצורה מסודרת.
נסים זאב: נכון להיום מה הגירעון?
אורי קידר: אני אומר, נכון לסוף חודש דצמבר, לא מבוקר, כ-800,000 שקלים, אולי פחות.
אורי קידר: אני צריך את רואה החשבון שיגיד לי בדיוק, כי הוא עובד על זה עכשיו, אנחנו ביקשנו ממנו ---
טלב אלסאנע: מה הסיכוי שמשרד הרווחה יאשר את הבקשה?
איריס פלורנטין: איזו?
טלב אלסאנע: להגדיל את התעריף.
איריס פלורנטין: אני עובדת על זה.
איריס פלורנטין: אני כבר ישבתי עם תקציבנית המשרד עם שתי רמות של תקציבנים, כבר הכנו את המפרט, אני כבר יודעת את גובה, באיזה סדר גודל זה יכול לעלות.
איריס פלורנטין: כבר קיבלנו את האישור של מנהל אגף תקציבים במשרד להתחיל להריץ את השעון, זה נקרא אצלנו ועדת תעריפים.
איריס פלורנטין: זה להביא את התעריף, את הגדילה בתעריף שאנחנו מציעים לבחינה של ועדת תעריפים.
איריס פלורנטין: זה צריך להיות מוכן לוועדה, להביא את זה לוועדה, לקבל את האישור של כל חברי הוועדה, ואם זה יאושר – זה ייצא לדרך.
איריס פלורנטין: אני לא יכולה להגיד כמה זמן זה ייקח, אבל יש את הנכונות לעשות את זה.
טלב אלסאנע: אוקי, לגבי הרשות, המשרד לביטחון פנים, יש רזרבות?
טלב אלסאנע: יש אפשרות?
יאיר גלר: יש שתי אפשרויות לעזור וזה באמת בחילוט ובתמיכות שקורות בסוף שנה.
יאיר גלר: אבל החילוט שוב, זה לא לפני מאי יוני, כי זה האפוטרופוס הכללי שמעביר לנו את הכסף.
יאיר גלר: הוא לא נותן לנו לעולם לפני מאי כספים, רק אז.
יאיר גלר: הוא אוגר את זה פעמיים בשנה ואז יושבת המועצה ואז נעזור.
יאיר גלר: אני בטוח שנעזור, אני לא יכול להגיד באיזה גובה כי החילוט יכול להיות מאפס ועד אין סוף, אבל זה ברור שנסייע, כמו בשנה שעברה שכמובן מיד גם בשיתוף עם איריס שחברה פה לעניין, והבקשה שהייתה על סך 200,000 שקלים אושרה כדת וכדין עד השקל האחרון.
יאיר גלר: אז אני אומר נסיע.
יאיר גלר: הבעיה שאני רואה אמרתי זה עד מאי.
יאיר גלר: איך קראת לזה?
יאיר גלר: לעבור את הגשר עד מאי, ששם יש.
טלב אלסאנע: אז אני חושב שבעניין הזה אלף אנחנו מעריכים את הפעילות של העמותה.
טלב אלסאנע: אנחנו סבורים שטוב שהיא תמשיך ואנחנו מאמצים את ההצעה של יאיר.
טלב אלסאנע: אנחנו חושבים שחשוב מאד שתהיה תכנית הבראה מפורטת.
טלב אלסאנע: אי אפשר במקום להיות עסוקים במתן הטיפול להיות עסוקים בגיוס כספים ואיך להחזיק מעמד ואיך להמשיך ולנשום.
אורי קידר: מסכים במאה אחוז.
טלב אלסאנע: ולכן גם לגלגל וגם לרוץ זה פוגע בשירות, גם בתדמית של העמותה עצמה.
טלב אלסאנע: צריך להיות, יש לכם תכנית פעולה מפורטת, גם מתוקצבת, ולא לחרוג ממסגרתה.
טלב אלסאנע: זה גם יקל על הגופים המתקצבים ועל הגורמים התורמים.
טלב אלסאנע: ולכן, אלף צריך למצות את תכנית ההבראה, זה יעזור גם לפנייה של הגופים האחרים.
טלב אלסאנע: הוועדה ממליצה לזרז את הבדיקה עם משרד הרווחה על מנת להועיל ולתמרץ, אם ההבנה שלנו שאכן הכל היה מפורט במכרז, ומה שאתם עושים, עושים צעד חשוב כדי להעניק ולא לעזור לאל-סם, אלא לעזור למטופלים על ידי אל-סם, וזה אינטרס של הציבור ממדרגה ראשונה.
טלב אלסאנע: אנחנו פונים גם למשרד לביטחון פנים לפעול לתקצב מהרזרבה התקציבית, או מהרשות למלחמה בסמים, או ממשרד לביטחון הפנים, על מנת לאפשר לעמותת אל-סם להמשיך ולתפקד.
טלב אלסאנע: אנחנו נשקול יחד, חבר הכנסת נסים זאב ואנוכי, נשקול אם יש צורך לדבר עם גפני, יושב ראש ועדת הכספים ואנחנו נמצא דרך, אנחנו יודעים שהוא נמרץ ונעזר בו אם צריך ללחוץ אז גם נוביל מהלך כזה.
טלב אלסאנע: אנחנו נקבע ישיבת מעקב כדי לקבל עדכון איפה זה עומד, כאשר אתם, אל-סם, תעדכנו מה אתם עשיתם, משרד הרווחה ידווח מה אכן נעשה, והרשות למלחמה בסמים תדווח בעוד חודש ימים מהיום.
ג'מאל זחאלקה: בוקר טוב, ברוכים הבאים.
ג'מאל זחאלקה: אני מחליף היום את יושב ראש הוועדה, חבר הכנסת טלב אלסאנע.
ג'מאל זחאלקה: אין להכביר מלים, כולנו קשובים והעיניים רואות ונשמע ונראה ונביע ביקורת ואולי ביקורת קשה, לא עליך, על הממשלה.
יאיר גלר: הביקורת תהיה חיובית, אני מקווה.
ג'מאל זחאלקה: חיובי זה מובן מאליו.
ג'מאל זחאלקה: מי יתווכח עם מי שנלחם בסמים, הוא יגיד לו 'אתה עושה מעשה לא טוב'?
ג'מאל זחאלקה: אתם עושים מעשה קדוש.
יאיר גלר: נכון, כולנו.
יאיר גלר: אז קודם כל בוקר טוב.
יאיר גלר: אני שמח גם לראות את האורחים שנמצאים פה איתנו, כי בסוף אנחנו מדברים אליהם, זו החבורה שאנחנו מכוונים אליה.
יאיר גלר: אני אציג את הרשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול בתכניות העבודה שלה לשנת 2012, יחד עם זאת אני כבר אומר שיש לנו פה שותפים מאוד חשובים למלאכה סביב השולחן וגם חלק כמובן שלא נמצאים פה, משרדי הממשלה, של ביטחון הפנים והחינוך והרווחה והשירותים החברתיים, הבריאות וקליטת עלייה, ובעצם המלאכה היא מלאכה גדולה ורחבה.
יאיר גלר: לרשות יש כמובן, על פי החוק שנחקק בשנת 88', הרבה מאוד תפקידים והרבה מאוד יעדים, אבל אחד מתפקידיה המרכזיים זה כמובן לתכלל את הפעילות של הרבה מאוד שותפי עשייה וצריך לברך על כך.
יאיר גלר: נמצא איתנו פה גם מטעם המשרד לביטחון הפנים, שהוא היום המשרד האחראי על פעולתנו, המשנה למנכ"ל, אליעזר רוזנבאום, ואיריס מטעם הרשות, ראש אגף תכנון ובקרה, ונצלול ברשותך לדברים.
ג'מאל זחאלקה: רק ברשותך, שנהיה באותו גל, דברים כלליים, שיהיה מובן שהם כלליים, ודברים שקשורים לתכניות של השנה ויעדים ארוכי טווח, לא יעדים של---
יאיר גלר: זה גם וגם.
ג'מאל זחאלקה: בסדר, אז תאיר את עינינו מה רלוונטי ל-2012 ומה בכלל.
יאיר גלר: החזון כמובן הוא חזון שהוא תמיד נכון ואנחנו שואפים קדימה תמיד שבמדינת ישראל תהיה חברה בריאה, ערכית, לרווחת חברה, לאיכות החיים שאנחנו יודעים שזה ערך מאוד מאוד חשוב אצלנו, והיעדים הם יעדים שאנחנו בוחנים אותם אחת לשנה ואנחנו מתאימים אותם לאותה תקופה ולאותם מגזרי אוכלוסייה, על מנת שתמיד נהיה עדכניים, תמיד נהיה מודרניים ונעבוד במקסימום האפקטיביות ובמקסימום הרלוונטיות.
יאיר גלר: הדבר הראשון ביעדים שצריך לדבר עליו זה כמובן השינוי התרבותי.
יאיר גלר: מאחר שתרבות הפנאי של בני הנוער והצעירים, שאליהם כאמור עיקר העשייה מכוונת, תופסת את הנושא הזה, במיוחד האלכוהול, כתרבות פנאי שהיא לגיטימית והיא נכונה והיא ראויה ואין איתה בעצם נזקים ובעיות מיוחדות, את הדבר הזה כמובן אנחנו מבטאים וזה באמת יעד שמתוכנן למספר שנים קדימה.
יאיר גלר: שינוי תרבותי, בכל מדינות העולם מדברים עליו, בין ארבע לחמש שנים, על הצעד הראשון וכמובן הרבה יותר בהמשך.