GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
קשוע עבד אלסלם: בית הספר הזה כמעט נסגר, ומשרד החינוך אמר את זה, בית ספר כזה הייתי סוגר אם הייתי יודע את הנתונים האלה, ומה שקרה אתו זה בדיוק מה שקרה היום בכפר קאסם, מאה ושבעים תלמידים בשנתיים, זה מה שהיה אצלנו לפני מספר שנים.
קשוע עבד אלסלם: לגבי הרצח, המקרה הכואב, וחלק מן המשפחות השכולות נמצאות כאן, קודם כל אין פיענוח רצח, אני אקח עכשיו והייתי אומר עשרים וחמש אבל, לפני יומיים היה מקרה רצח בטירה, שדיבר עליו דר' אחמד טיבי, זה היה בטירה ולא בטייבה, הרצח היה שמונים מטר מן האוטו המשטרתי, וזה ויכוח מיוחד, לא ויכוח רגיל, כי נתנו ג'יפ טויוטה וג'יפ טויוטה נותנים לא לוויכוח שהוא ויכוח רגיל אלא לוויכוח מיוחד והרכב שירד עבר ליד הרכב המשטרתי ולא עשו כלום.
קשוע עבד אלסלם: אנשים צעקו: תראו הם לא עושים שום דבר, לא יודע למה, זה משהו שאתם תענו עליו.
קשוע עבד אלסלם: עשרים וששה מקרי רצח בטירה, אם אנחנו חוזרים מספר שנים אחור, רק מקרה אחד פוענח מתוך העשרים וששה.
כמאל ראיין: האם יש לכם תכנית "עיר ללא אלימות?
כמאל ראיין: "
קשטע עבד אלסלם: יש לנו תכנית "עיר ללא אלימות".
כמאל ראיין: וזה אחרי התכנית!?
קשוע עבד אלסלם: אחרי.
קשוע עבד אלסלם: התכנית כבר שנתיים.
קשוע עבד אלסלם: אני רוצה להגיד לכם, בעשרים וששה מקרי הרצח, אדוני יושב הראש, מעשרים וששה מקרי רצח פוענח רק מקרה אחד, רק מקרה אחד והמקרה הזה הוא השומר של רכב פד-אקס שמביא את הכסף לבנק הפועלים והוא יהודי.
קשוע עבד אלסלם: לצערי, זה מקרה היחיד שפוענח.
קשוע עבד אלסלם: לגבי העדים, בטירה היו ארבעה עדים שהגיעו למשטרה והעידו, אחד מהם התלונן על מישהו שנכנס לשטח של הבית שלו, בחור מוכר כבחור טוב, אפילו מחליף אימאמים במסגדים, יש לו משפחה, יש לו מספר ילדים, הוא פעם התלונן במשטרה, אחרי זה האנשים, העבריינים האלה ירו עליו על הבית שלו, התלונן עוד פעם, במשטרה אמרו בפה מלא: אנחנו נגן עליך.
קשוע עבד אלסלם: אתה איש שלנו.
קשוע עבד אלסלם: אל תפחד, אנחנו אתך כל הזמן.
קשוע עבד אלסלם: ועד הסולחות הגיע אליו הביתה אמרו לו: בוא לעשות סולחה בינך לבינם ותוריד את התלונה.
קשוע עבד אלסלם: אמר להם: לא, יש לי את המשטרה, המשטרה תגן עלי, אף אחד לא יתקרב אלי.
קשוע עבד אלסלם: לצערי, אחרי פחות מחודש הבן אדם נרצח.
קשוע עבד אלסלם: נהרג.
קשוע עבד אלסלם: עוד שלושה שנשארו, שניים מהם ירו להם ברגליים והם עכשיו נכים, ואחד ברח לחוץ לארץ.
קשוע עבד אלסלם: זה לגבי העדים שאתם מבקשים, אתם לא תקבלו עוד עדים, לא תקבלו עוד עדים, לא תקבלו שיתוף, איזה שיתוף אתם רוצים מאתנו, כמו שאמר חברי כאן, אנחנו רוצים אבל אנחנו לא יכולים, מי רוצה למות?
קשוע עבד אלסלם: מי רוצה שירצחו את המשפחה שלו?
קשוע עבד אלסלם: עכשיו אני רק אדבר קצת, ברשותכם, דיברנו על החינוך והרווחה ולא אדבר על זה שוב, לגבי הדיווחים על בתי הספר, אני רוצה רק תשובה לפני שנסיים, ואני חושב שב"עיר ללא אלימות" צריכים קודם כל, התכנית הזו ליישם אותה בכנסת, קודם כל להביא את "עיר ללא אלימות" לכנסת, חברי כנסת והשרים שייכנסו לתכנית "עיר ללא אלימות", שידעו שהם מונעים ממני מן הישוב שהוא במצב סוציואקונומי 3 או 4, טירה רשומה עכשיו כמצב סוציואקונומי 4.
קשוע עבד אלסלם: ב- 2009 הקמנו התחלנו לעבוד על זה שתהיה לנו קבוצת כדורסל.
קשוע עבד אלסלם: היום יש לנו שלוש מאות שחקני כדורסל, אני הגשתי ל"טוטו-ווינר" אמרו לי שיש לי אולם כדורסל, אני משחק גם בטייבה וגם בכפר סבא וגם ברמת הכובש, כל משחק בישוב אחר כדי שיוכלו לשחק השחקנים האלה.
קשוע עבד אלסלם: לצערי ה"טוטו ווינר" נותן לי אולם בששה מליון וחצי שקל.
קשוע עבד אלסלם: אולם חדש.
קשוע עבד אלסלם: אז אומרים: לא, אתה מקבל מאתנו 60% ו-40% מאצ'ינג.
קשוע עבד אלסלם: לך תמצא מאצ'ינג 40%.
קשוע עבד אלסלם: הגעתי עד מפעל הפיס, במפעל הפיס יש יושב ראש חדש, עוזי דיין, קיבל אתנו וניסה לקדם את הענין, ישבנו וסיכמו שכן, הם יתנו את ה 40%, למה?
קשוע עבד אלסלם: כי בכל השנים שעברו "טוטו ווינר" ו"מפעל הפיס" הם אויבים, מתנגדים אחד לשני, אחרי כמה שבועות אני מקבל מכתב תשובה שיושב הראש של ה"טוטו ווינר" מסרב.
קשוע עבד אלסלם: לא יעשו במשותף, אז מתי יהיה לנו אולם ספורט?
קשוע עבד אלסלם: מתי החבר'ה האלה נקח אותם לתוך אולם הספורט?
ד"ר חיים מהל: אין כבר מה להגיד, אמרו פה את הכל, אני מוותר.
דר' אילנה פיפלקס: שמענו מספיק על מה שעושים ומשרד הבריאות ישתדל לעשות כמה שיותר.
דר' אילנה פיפלקס: אין לי מה להוסיף.
טלב אלסאנע: הערות קצרות של המשרד לבטחון פנים לגבי הדברים החמורים שנאמרו כאן, בקצרה.
חנין זועבי: הם לא ענו על כלום.
טלב אלסאנע: בסדר, נשמע התייחסות.
סנ"צ אביעד סוהר: הנה שמעתם את הערבית שלי.
טלב אלסאנע: זהו קידום.
טלב אלסאנע: אפשר להגיד שהתקדמת.
סנ"צ אביעד סוהר: ואני אשכנזי.
סנ"צ אביעד סוהר: קודם כל שָׁטַחְתי פה מספר גדול של צעדים שאנחנו –כמערכת- כן התחלנו לבצע ומבצעים כל העת, והם ברי השלכה על כל מה שעוד עשוי להתבצע בענין הזה.
סנ"צ אביעד סוהר: גם פיצול המחוזות, גם אותם אורגנים שהם כוחות משטרה יעודיים לטיפול במגזר הערבי ואני רק ממליץ על דבר אחד:
סנ"צ אביעד סוהר: גם אני יכול מפה לבוא ולהגיד להטיל אשמה בכל אחד מן הגורמים שהיו פה, כל אחד שיעשה את המיטב בתחום שלו, אני לא מסיר אחריות מן המשטרה, חלילה, למשטרה יש את האחריות שלה - - -
חנין זועבי: אתם לא עניתם לכלום.
טלב אלסאנע: סליחה, חברת הכנסת חנין, נמשיך.
טלב אלסאנע: יהיו לנו עוד ישיבות.
סנ"צ אביעד סוהר: ממש ב"מילה אחת".
סנ"צ אביעד סוהר: אנחנו כן, לפחות מה שנתתי כאן מקודם - - -
טלב אלסאנע: אל תחזור על מה שאמרת.
טלב אלסאנע: אני מבקש התיחסות למה שאמר ראש העיר, דברים מאד חמורים, שאנשים התלוננו, אחר כך לא נתתם הגנה, אחר כך נורו, אלה דברים - - -
סנ"צ אביעד סוהר: במילה אחת אתיחס לעובדה שהעלה קודמו, שאנחנו מתיחסים באוריינטציה לאומנית או בטחונית או אוריינטציה פלילית והתשובה היא חד משמעית – באוריינטציה פלילית.
סנ"צ אביעד סוהר: כמי שבקי בתהליכים ובאופן שבו מתנהלים הדברים אני אומר לכם את זה באופן מוחלט.
סנ"צ אביעד סוהר: לענין התיק הספציפי הזה אני באמת לא מכיר את המקרה, המקרה הזה של ארבעה עדים שאחד מהם נרצח ושניים נפצעו, אני באמת לא מכיר, אני רק יכול לומר, שגם אנחנו נעשה את המיטב כדי לשפר, אני מוכן לבדוק.
גאלב מג'אדלה: ותחזיר תשובה לוועדה.
סנ"צ אביעד סוהר: אני אחזיר.
טלב אלסאנע: רבותי, אני מודה לכל המשתתפים.
טלב אלסאנע: לסיכום של הישיבה, הועדה הזו תתמודד עם סיבות העומק של האלימות.
טלב אלסאנע: אנחנו יודעים שאלימות היא תוצאה ויש לה הרבה סיבות.
טלב אלסאנע: אנחנו לא נסתפק בהצהרות וסיסמאות אלא אנחנו דורשים תכניות שנתיות ומקיפות בתחום של החינוך, של האכיפה, גם מבחינת השלטון המקומי וגם מבחינת המערכת של משרד הפנים ומשרד הרווחה.
טלב אלסאנע: אנחנו מאמינים שצריך מדיניות מערכתית משולבת, שילוב כוחות בין הקהילה והשלטון המקומי לשלטון המרכזי כולל הצבת יעדים ומעקב אחרי השגתם.
טלב אלסאנע: היום אנחנו מקימים ועדת משנה של הוועדה למלחמה בסמים לנושא הזה ספציפית וממנים את דר' חאלד אבו עסבה ליועץ הועדה, שתקיים ישיבות פעם בחודש, כאשר כל פעם נתמקד במשרד ממשלתי, נקבל סקירה כולל התוויית תכנית שנתית, גם לגבי השאלה מה הולכים לעשות במהלך השנה, להציג את התכנית, נקיים דיון על התכנית ונקיים גם מעקב על מה שנעשה במשך השנה כדי לראות מה עושים.
טלב אלסאנע: לא להסתפק רק במה שאומרים אלא לוודא שאת מה שאומרים מיישמים בפועל.
טלב אלסאנע: הישיבה הזו היא הצפת הנושא, לא התמקדנו בסוגיה ספציפית אבל הישיבות הבאות יהיו יותר ספציפיות ויותר פרטניות.
טלב אלסאנע: אני מודה לכל המשתתפים ושתהיה לנו הצלחה במאבק.
טלב אלסאנע: הנושא שלנו להיום הוא חינוך והשפעת הסביבה כמענה ופתרון לנגעי הסמים והאלכוהול.
טלב אלסאנע: אני מקדם בברכה את האורחים היקרים, את בני הנוער – אהלן וסהלן.
טלב אלסאנע: אני מקדם בברכה את המוזמנים של הוועדה – המשרד לביטחון פנים והרשות הלאומית למלחמה בסמים.
טלב אלסאנע: יש איתנו נציגים ממחלקת הנוער במשטרת ישראל, ראש חולית מחקר סמים, אני מקווה שהם יצטרפו בשלב יותר מאוחר; מנכ"ל הרשות למלחמה בסמים מר יאיר גלר ואורח הוועדה שיהיה היום הוא המציג העיקרי של הנושא, ד"ר יוסי הראל-פיש, מדען ראשי ברשות למלחמה בסמים, נציגי משרד החינוך, מועצת התלמידים והנוער, מרכז השלטון המקומי וכן עמותת "אליס".
טלב אלסאנע: אנחנו היום מתמקדים בישיבה בעניין של חינוך והשפעת הסביבה כמענה ופתרון לנגע הסמים והאלכוהול, כאשר ההדגש הוא על עניין של הסברה ומניעה ומה שנאמר אצלנו בערבית – דיר א-מורקיה, חיירו מן כותר עילאז (בערבית) – זאת אומרת להשקיע אגורה אחת לפני בהסברה ובמניעה, יותר מאשר להשקיע מיליונים לאחר מכן ולנסות ולהתמודד עם ההשלכות של התופעה הקשה הזו.
טלב אלסאנע: הילדים הם אוצר האנושות והם דור ההמשך וחובתנו לחנכם בחכמה, לתת להם כלים מתאימים להתפתחותם כדי שיצליחו לבחור בדרך שתבטיח להם סיפוק, מילוי, אושר ושגשוג למען עתיד טוב יותר.
טלב אלסאנע: לפיכך, הוועדה בראשותי וגם לאחר מכן ובעתיד בראשותו של חברי חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה שמשתתף בדיון היום, רואה בחינוך את הדרך העיקרית לפתרון בעיית הסמים והאלכוהול, כמענה לצורך של הילדים והנוער לחפש ריגושים, כפי שהם בעצמם מעידים.
טלב אלסאנע: הנתונים מצביעים שהשימוש בסמים ובאלכוהול מתחיל מגיל מוקדם וכי הסביבה משפיעה באופן מכריע, ומעודדת את הדחף של הנוער לחקות את צורות החיים שמפרסמים בשלטי החוצות, באמצעי התקשורת.
טלב אלסאנע: הם ניזונים מסביבה שמעודדת פערים, תחרות וניצול הזולת, ולכך מקבלים מסרים הרסניים.
טלב אלסאנע: התוצאה הקשה היא שהילדים שקועים בייאוש ובאלכוהול ובסמים כי הם מרגישים אבודים.
טלב אלסאנע: הם נקלעים למצב של חוסר סיפוק מכל השפע האדיר שהחיים מציעים להם.
טלב אלסאנע: שפע שמערער אותם ומאלץ אותם לחפש ריגושים, כי שום דבר לא יכול למלא את הריקנות שהם חווים.
טלב אלסאנע: המסקנה היא שהפתרון הטבעי שבשורשו ובבסיסו בחינוך ועוד בחינוך ועוד בחינוך.
טלב אלסאנע: צריך לפתוח לאדם אופק חדש שיש בשביל מה לחיות וכדאי לחיות.
טלב אלסאנע: לבנות מהילד אישיות אנושית, לעזור לו להתמצא בחיים ולמצוא את מקומו בחברה, כדי שיהיה יצרני ויתרום לחברה במקום לנצל אותה לרעה.
טלב אלסאנע: כידוע, למרות כל המאמצים והאנרגיות המושקעות במאבק בנגע הסמים ובאלכוהול, אנחנו עדיין רחוקים מלראות את הסמים והאלכוהול מחוץ למעגל חיינו.
טלב אלסאנע: לאור זאת, עלינו לטפל בשורש הבעיה במקום בכיבוי שריפות שגורם נזקים אדירים, ולהתחשב בנוער שזקוק לחינוך נכון ולדוגמא אישית.
טלב אלסאנע: לא בהכרח דוגמא אישית כמו שראיתם בכנסת בימים האחרונים.
טלב אלסאנע: לדעתי אפשר לקבל הרבה דוגמאות אחרות טובות יותר.
טלב אלסאנע: כל תשומת הלב חייבת להיות בחינוך הילדים, ביצירת הסביבה שהילדים נמצאים בה יום יום, כי אדם מתחנך על ידי הסביבה, משפחה, בית ספר, אמצעי תקשורת, שמקנה לו את צורת היחס לעצמו ולחברה.
טלב אלסאנע: נוכח זאת נדרשות נגישות חברתית ומחויבות לצרכיו של דור העתיד, ללא הבדל בין דת, לאום והשקפה.
טלב אלסאנע: חשוב לתת להם הרגשת שייכות וידע איך להתמודד במציאות המורכבת ובעולם הגלובאלי, שיש בה תלות הדדית בינינו ובין המדינות.
טלב אלסאנע: מכאן המסקנה היא שכדי לנקות את החברה מהרעל של הסמים וההתמכרות, הפתרון הטבעי הוא החינוך.
טלב אלסאנע: אני ברשות
טלב אלסאנע: כם נותן את זכות הדיבור למר יוסי הראל-פיש, שהוא המדען הראשי של הרשות הלאומית למלחה בסמים ובאלכוהול, המשמש כראש תכנית המחקר הבינלאומית, על רווחתם ובריאותם של בני נוער וחברה בסגל הבכיר של בית הספר לחינוך באוניברסיטת בר אילן.
טלב אלסאנע: הוא כ-20 שנה מייצג את ישראל בארגון הבריאות העולמי, ומשמש כחוקר הראשי של המחקר הרב לאומי על התנהגויות סיכון של ילדים ונוער, הנערך בכ-50 מדינות.
טלב אלסאנע: ד"ר הראל-פיש משמש כיועץ בכיר בתחום ילדים ונוער לארגון הבריאות העולמי, WHO, ולממשלות ישראל, ארצות הברית, סין, טייוואן, נורווגיה, סקוטלנד, ועוד כמעט כל המדינות באומות המאוחדות – צרפת, פרוטוקול, קנדה וברזיל, אוסטרליה וגם בירדן וברשות הפלסטינית.
טלב אלסאנע: אז מבחינת התחום הזה מערכת היחסים עם הרשות היא מצב טוב.
טלב אלסאנע: בשלושת העשורים האחרונים הוא היה שותף ליזמה לפיתוח ולהשמה של מחקרים לאומיים ובין לאומיים, וכן לפיתוח והטעמה של מדיניות ואסטרטגיות התערבות, המבוססות על הידע המדעי שהצטבר בתחום הזה במספר רב של מדינות.
טלב אלסאנע: אני נותן את זכות הדיבור למר ד"ר יוסי הראל-פיש, בבקשה אדוני.
יוסי הראל-פיש: תודה רבה כבוד יושב הראש ואורחים נכבדים, גם פה מהמשכן וגם בני הנוער שנמצאים פה, זו חוויה ואני מ אד מברך על ההזדמנות הזו של התכנסות הוועדה הזו בנוכחות מספר כה רב של בני נוער.
יוסי הראל-פיש: זה דבר שלא מזדמן לנו כל יום לעשות, ואני חושב שבמהלך העשורים האחרונים של העבודה של עמיתיי ושלי בתחום הזה של חקר התנהגויות בריאות והתנהגויות סיכון של בני נוער וניסיון להבנות דרכים ואסטרטגיות טובות יותר כדי לשפר את החיים של ילדים בעולם, המפגשים שלנו עם בני הנוער עצמם הם כרגיל המפגשים החשובים ביותר, ושמהם אנחנו לומדים הכי הרבה, הרבה יותר מאשר מהמחקרים עצמם.
יוסי הראל-פיש: אז אני מברך על זה שאתם פה ובאמת תודה לכל אחד מכם שהגיע לכאן.
יוסי הראל-פיש: אם יש משהו שעמיתי ואני למדנו בשלושת העשורים, ב-30 שנה האחרונות שאנחנו מסתובבים במספר רב של מדינות, נפגשים עם בני נוער וחוקרים את החיים היום יומיים שלהם ועובדים עם אנשי המקצוע ועם ממשלות כדי לפתח אסטרטגיות יעילות יותר לשפר את החיים של ילדים, למדנו שילד הוא ילד הוא ילד, וזה לא משנה ולא קשור לא לתרבות ולא למקום הגיאוגרפי ולממשל הפוליטי, לצבע העור של הילדים או לדת של הוריו או של עמו.
יוסי הראל-פיש: אנחנו במחקרים תמיד מחפשים הבדלים, ואחד הדברים הראשונים שכל חוקר עושה כשהוא אוסף את הנתונים, זה להתחיל לחפש הבדלים בין ילדים כאלה וילדים כאלה, בנים, בנות, ילדים מרקע כזה, מרקע אחר, כאלה שהיו להם חוויות כאלה או אחרות, ילדים ממדינה מסוימת, מדינה אחרת, ואם יש הפתעה אחת שחוזרת פעם אחר פעם אחר פעם בכל המחקרים שלנו, לאורך כל עשרות השנים הללו שאנחנו עובדים בשטח זה הזהות, הדמיון שיש בין הילדים.
יוסי הראל-פיש: ילד בכל מקום בעולם, יש כמובן הבדלים פה ושם, אבל הדבר הבולט ביותר זה שאותם דברים שגורמים לילדים טוב, זה אותם דברים שגורמים לילדים טוב בכל העולם.
יוסי הראל-פיש: ובכל העולם זה אותם דברים שמציקים לילדים.
יוסי הראל-פיש: ולבני הנוער, בכל העולם גם באירופה, גם בארצות הברית ובמדינות אחרות בעולם, הילדים סובלים מתופעות דומות של אלימות בני נוער, של שימוש בסמים ואלכוהול, של התנהגויות אחרות ואם יש הבדלים בשיעור התופעות הללו בין מדינות, אנחנו החוקרים הדגולים יושבים ומתחילים לחפש כל מיני משתנים דמוגרפיים ומשתנים סוציולוגיים כדי לנסות להסביר את ההבדלים, ואנחנו לא מוצאים אף משתנה שמצליח להסביר את ההבדלים בשיעורים בין המדינות, למעט דבר אחד, וזה ההבדל שבה אותה מדינה והחברה הבוגרת, המבוגרת של אותה מדינה, מתייחסת לנוער שלה ומטמיעה אסטרטגיות של התערבות כדי לשנות את התהליך הזה.
יוסי הראל-פיש: ובאותן מדינות שפרסמנו לאחרונה, ממש לפני כמה חודשים מאמר שמתבסס על 10 שנים אחורה, של מידע לגבי דפוסי שתיית אלכוהול ב-47 מדינות באירופה וצפון אמריקה, ישנן מספר מדינות שהצליחו בצורה יפה מאד בשנים האחרונות לחולל שינוי בדפוסי השתייה הבעייתית של אלכוהול, וישנן מדינות אחרות שלא הצליחו לחולל שינוי, וההבדל היחיד בין שתי קבוצות המדינות הללו זה בכך שהמדינות שהצליחו הן אותן מדינות שהתחילו לעבוד בצורה נכונה, התחילו להטמיע אסטרטגיות של התערבות גם ברמה הארצית וגם ברמה של השלטון המקומי, עם מנהיגות נכונה ועם למידה מהצלחות ועם למידה מהאסטרטגיות שהיום אנחנו יודעים הרבה יותר טוב ממה שידענו בעבר, שהן עובדות.
יוסי הראל-פיש: וכאשר עובדים נכון, התוצאות לא מאחרות לבוא.
יוסי הראל-פיש: מה שהייתי לעשות בדקות שיש לי לשוחח אתכם, זה בעצם לפתוח אשנב לידע שהצטבר בספרות המדעית הבין לאומית שאוספת את המידע, גם ממחקרי הערכה שמעריכים את האסטרטגיות, את האפקטיביות של הפעולות שאנחנו עושים עם בני נוער בעולם, וגם מאותם מחקרים שמתסכלים ומנסים להבין מה הם הגורמים בזירות החברתיות השונות שהילדים חיים בהן, אם זה בבית, בקהילה, בבית הספר.
יוסי הראל-פיש: היום יש לנו גם את העולם הסייבריסטי של האינטרנט, מה הם אותם גורמים שמשפיעים על החיים היום יומיים של הילדים, ומחוללים אצלם או את ההתפתחות של תבניות התנהגויות יותר בריאות ומצמיחות, או שמחוללות אצלם את ההפך, ואת אותם תבניות של התנהגויות שהן התנהגויות הרסניות, ושבעצם פוגעות גם בבריאות ובבטיחות שלהם, וגם ביכולת שלהם להמשיך ולהתפתח בצורה תקינה.
יוסי הראל-פיש: הייתי מקדים ואומר שלראשונה בשני העשורים האחרונים כאן במדינת ישראל, אנחנו מצליחים לראות בשנה שנתיים האחרונות התחלה של שינוי כיוון.
יוסי הראל-פיש: הצלחנו לראות התחלה של הצלחות, מה שלא ראינו במשך השנים, ה-10-15 שנה שקדמו לזה, וההצלחות הללו הן נוטעות בנו הרבה אופטימיות, כי באמת אם אנחנו מסתכלים אחורה, ואני אדבר על זה קצת, אנחנו התחלנו לשנות את הדרך שאנחנו עושים דברים לפני כ-7-8 שנים, והיום שיתוף הפעולה וצורת העבודה המערכתית שאנחנו מטמיעים בשטח, והתכנים שאנחנו יוצקים לתוך הפעילויות, והשותפויות שאנחנו בונים בכדי לעשות את העבודה הזו, כולל השותפויות עם בני הנוער עצמם, הם מתחילים להוליך ולהוליד את אותם שינויים שאנחנו כל כך הרבה שנים חיכינו להתחיל לראות אותם.
יוסי הראל-פיש: ואני נמצא פה כיום עם נתונים ממש עדכניים, ישר מהתנור, שבאמת נותנים לנו את האופטימיות הזהירה הזו, כדי לראות שבאמת הצלחנו חלק מהנטיות הללו של ההחמרה שראינו בשנים האחרונות לבלום, ולהתחיל כבר לראות התחלה של שינוי כיוון לטובה.
יוסי הראל-פיש: וזה כמובן למידה שלנו כמערכת גם ברמה הארצית, השותפויות ---
טלב אלסאנע: מגמה שהיא לעומת שנים קודמות מתחילה לקבל צורה אחרת, מגמה של שינוי או שליטה, יציבות.
יוסי הראל-פיש: כן, כן, מתחילה לקבל צורה אחרת של שיפור.
יוסי הראל-פיש: קודם כל מתחילה בלימה של ההחמרה בעיקר בתחום של האלכוהול.
יוסי הראל-פיש: אפילו באלימות אנחנו מתחילים לראות בלימה של ההחמרה והתחלה של ירידה.
יוסי הראל-פיש: עדיין אסור להתהלל חוגר כמפתח, יש לנו עוד המון המון עבודה לעשות, בעיקר למידה הרבה יותר עמוקה של התכנים שאנחנו יוצקים לתוך הפעילויות, גם על זה אני אדבר, אבל בפירוש אנחנו נמצאים היום בנקודת זמן, ומאד חשוב לעשות את זה.
יוסי הראל-פיש: אנחנו כל כך חיים בחברה ובתקשורת שתמיד שמה בכותרות את הדברים השליליים, ואנחנו תמיד ניזונים מהכותרות השליליות.
יוסי הראל-פיש: מאד חשוב להסתכל גם על ההצלחות, כי מהצלחות אנחנו יכולים ללמוד כל כך הרבה וגם עליהן אני אדבר.
יוסי הראל-פיש: ההצלחות הללו הן בעצם מבוססות על למידה של 20-30 שנה של ניסוי ותהייה בעולם ובסופו של דבר הידע הזה שהצטבר, שאני אספר לכם עליו, אפשר לנו לפתור את התעלומה שהייתה לנו בסוף שנות ה-90, תחילת שנות ה-2000.
יוסי הראל-פיש: כאשר הסתכלנו אחורה 20 שנה של התחום של מדעי ההתנהגות שמנסה לחולל שינוי בדפוסי התנהגויות בעייתיים, בכלל של אוכלוסיות, אבל בעיקר של נוער וילדים, שלמעשה לא הצליחה.
יוסי הראל-פיש: אנחנו לא הצלחנו, במבחן התוצאה, כאשר הסתכלנו בסוף שנות ה-90 ותחילת שנות ה-2000 על תמונת המצב של שיעורי התנהגויות הסיכון – סמים, אלכוהול, אלימות, אי הצלחה בבית ספר וכיוצא בזה מצוקות נפשיות, המגמות לאורך זמן לא השתפרו בצורה שבאמת הלמה את כמות האנרגיה והשקעת המשאבים והרצון הטוב שהכנסנו לשטח.
יוסי הראל-פיש: ובואו ניקח לדוגמא אותנו, את מדינת ישראל.
יוסי הראל-פיש: אז אם אני משווה, תמונת המצב של הסקר הראשון שעשינו בארץ בשנת 1994, לתמונת המצב 12-13 שנים לאחר מכן, בשנת 2006-2007, תמונת המצב הייתה כמעט זהה.
יוסי הראל-פיש: בשנת 1994, יש פה חלק מהילדים אני חושב שעוד לא נולדו אז.
יוסי הראל-פיש: ב-1994 גילינו שיעורי אלימות מאד גבוהים בקרב התלמידים בבתי הספר ואני מדבר כיתות ו', ז', ח', ט', י', גלאי 11-15, שכיכבו בין עשר המדינות באירופה עם שיעורי האלימות הכי גבוהים.
יוסי הראל-פיש: מצוקות נפשיות בשמיים, תפיסות בית ספריות וחוויות בית ספריות שליליות מאד.
יוסי הראל-פיש: אחוז קטן מאד של ילדים הגיע יום יום לבית ספר, קטן יחסית למדינות אחרות, הגיע יום יום לבית ספר למקום שהוא מרגיש שייך אליו,שהוא אוהב אותו, שהוא בא בחדוות היצירה ויודע שהולך להיות לו יום מקסים ונהדר.
יוסי הראל-פיש: ולעומת זאת, אחוז מאד גדול של ילדים שהגיע לבית ספר עם תחושה שהוא הולך לשדה קרב, למקום שהוא לא מרגיש שייך אליו, שלא רואים אותו ממטר, ועם תחושה של חוסר מסוגלות לעמוד בדברים שהוא יודע שמצפים ממנו.
יוסי הראל-פיש: וזאת תמונת מצב שעבורנו החוקרים הייתה מאד קשה, כי ידענו כבר אז, בשנות ה-90 המוקדמות, את הקשר הכל כך חזק שיש בין החוויה היום יומית בבית ספר של ילד, לבין דפוסי ההתנהגות שהוא מפתח בעקבות זה.
יוסי הראל-פיש: וידענו שילדים שיש להם חוויות שליליות בבית ספר, הם בסיכון מאד מאד גבוה להיות נגועים בכל אותן התנהגויות סיכון, שאנחנו מנסים לצמצם וידענו שאם אנחנו מצליחים לשפר את החוויה בבית הספר, אנחנו גוררים אחרי זה שיפור בהתנהגויות הללו.
יוסי הראל-פיש: ואנשי המקצוע שיושבים פה מסביב לשולחן יודעים כמוני שמ-1994 ועד שנת 2007 נעשה המון במדינת ישראל, ממש מהפיכה בזה ששמנו את הנוער על ראש סדר העדיפות, התחלנו לפתח תכניות ואסטרטגיות כמו האסטרטגיות המאד רחבות וגדולות כמו אס"א בזמנו ואח"ם, השמות הללו אומרים הרבה לאותם אנשי מקצוע שבעשור האחרון עובדים בשטח.
יוסי הראל-פיש: זה תכניות מערכתיות שעובדות דרך משרד החינוך בתוך החינוך הפורמאלי וגם בחינוך הבלתי פורמאלי.
יוסי הראל-פיש: רשויות כמו הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול ורשויות אחרות, ומשרדי ממשלה אחרים, התחילו להטמיע אסטרטגיות ותכניות מניעה והעצמה וטיפול בתוך השטח.
יוסי הראל-פיש: ובכל זאת, בסוף התהליך הזה שכעבור 10-12 שנה, כאשר הסתכלנו על תמונת המצב של הנוער הישראלי בשנת 2006-2007, תמונת המצב הייתה כמעט זהה למה שהייתה בשנת 1994.
יוסי הראל-פיש: פה ושם היו כמה הצלחות קטנות, ואני אדבר עליהן, אבל בסך הכל הכללי, באותם דברים שבאמת כאבו לנו ורצינו לראות שינוי, לא הצלחנו לחולל שינוי וזאת לא הייתה בעיה של מדינת ישראל.
יוסי הראל-פיש: זו הייתה בעיה שפגשנו אותה בחלק גדול מאד מהמדינות באירופה ובצפון אמריקה שעובדים ביחד מסביב לאותם מנגנונים של ארגון הבריאות העולמי, ומנסים לחולל את השינוי הזה.
יוסי הראל-פיש: ואז ישבנו בארגון הבריאות העולמי והתחלנו לבדוק את הספרות המדעית ואת הממצאים של מחקרים ואת הידע שהצטבר בספרות המדעית על מה שנעשה בעולם, גם מבחינת הידע המחקרי לגבי מה אנחנו יודעים על מה משפיע על התנהגויות הסיכון, וגם מה למדנו מאסטרטגיות של התערבות ותכניות של התערבות שהוטמעו – איפה היו הצלחות ואיפה לא היו הצלחות – וניסינו לעשות, לא ניסינו, עשינו מה שנקרא בשפה של העולם המדעי – מטה-אנליסיס, שזה ניתוח שבו אתה מנסה לאסוף את כל המידע ולעשות איזה שהוא סיכום שנותן לך אפשרות להבין בצורה טובה יותר מה קורה.
יוסי הראל-פיש: ולמעשה, מה שהבנו זה שני דברים.
יוסי הראל-פיש: דבר ראשון הבנו יש משפט באנגלית שאומר If you do what you did you get what you got אם תמשיך לעשות את מה שעשית עד היום – תקבל את אותן תוצאות שקיבלת עד היום.
יוסי הראל-פיש: ואנחנו הבנו שאם התוצאות שאנחנו מקבלים מהפעילויות שאנחנו עושים הן לא התוצאות שאנחנו מצפים להן, הדרך היחידה לקבל תוצאות טובות יותר זה לא לעשות את אותו דבר עוד פעם, אלא לבדוק מה אפשר לשנות כדי לעשות את האסטרטגיה או ההתערבות אחרת, כדי לקבל תוצאות טובות יותר.
יוסי הראל-פיש: ומה לעשות אחרת, לזה נגשנו לעשות את הסיכום המדעי הזה, ולמדנו שתי למידות מאד מאד מרכזיות והייתי מחלק אותן לשתי קבוצות של ידע שעליהם אני רוצה לדבר.
יוסי הראל-פיש: הקבוצה הראשונה אני קורא לה, אני שואל מתחום המחשבים את הטרמינולוגיה הזו, התחום של החומרה והתחום של התוכנה.
יוסי הראל-פיש: התחום של hardware והתחום של softwareולמה אני מתכוון, התחום הראשון זה למדנו כיצד צריך להבנות ולהטמיע אסטרטגיית התערבות בצורה נכונה כדי שאפשר יהיה לשמר את השותפויות ואת העבודה לאורך זמן, ובאמת לעשות את העבודה כמו שצריך.
יוסי הראל-פיש: לזה אני קורא ה-hardware – אותה דרך איך לעבוד נכון, איך לעבוד בצורה מערכתית, איך לעבוד בשיתופי פעולה, ואני עוד מעט אגיד כמה דברים מרכזיים שלמדנו באותן מדינות שכן הצליחו, ושראינו שהצליחו לחולל שינוי מאד משמעותי לטובה בנוף התבניות התנהגויות של הנוער באותה חברה, מה היה מאפיין את הדברים שהם הטמיעו לתוך מערכת העבודה שלהם, שמזה אנחנו הצלחנו ללמוד ולהטמיע אצלנו.
יוסי הראל-פיש: זה הנושא של החומרה.
יוסי הראל-פיש: הדבר השני, שהוא לא רק חשוב לא פחות, אלא היום, במקום שאנחנו נמצאים בו היום, שכבר למדנו איך להטמיע נכון וכבר למדנו לעבוד נכון, אנחנו נמצאים בנקודה שכרגע אנחנו צריכים לבחון מחדש את ה-software.
יוסי הראל-פיש: אנחנו צריכים לבחון מחדש איזה תכנים אנחנו יוצקים לתוך הפעילויות שאנחנו עושים במסגרת אותן פעילויות שיצאנו לדרך לעשות אותן, בכדי שהפעילות לא רק תתרחש ונוכל לעשות V שעשינו עוד תכנית ועשינו עוד פעילות כזו או אחרת, אלא שזה ילחץ על הלחצן הנכון שבאמת מחולל את השינוי בהתנהגות של הילדים.
יוסי הראל-פיש: וזו אולי אחת הלמידות המרכזיות ביותר שלמדנו בשנים האחרונות, וגם על זה אני אדבר, כי הלמידות האלה כבר בשנים האחרונות הוטעמו גם בתוך האסטרטגיות והתכניות במערכת החינוך – גם הפורמאלית, גם הלא פורמאלית, גם במשרדי ממשלה אחרים ובוודאי ובוודאי באסטרטגיות שאנחנו מובילים ברשות למלחמה בסמים ואלכוהול, אם זה בתחום הסמים ואם זה בתחום האלכוהול ואם זה בתחום של היעדים השונים של אוכלוסיות היעד השונות שאנחנו עובדים איתן.
יוסי הראל-פיש: אז אני רוצה להתחיל מהלימוד מהצלחות.
יוסי הראל-פיש: הבטחתי לכם שאני אראה לכם כמה דברים שכן הצלחנו בהם, והצלחנו בהם בגלל שעבדנו נכון, וצריך לעצור ולראות באותם דברים מה עשינו נכון, שגרם את ההצלחה הזו, ואת זה אנחנו לא תמיד עושים מספיק טוב.
יוסי הראל-פיש: לדוגמא, יש ירידה עקבית כבר יותר מעשור שנים בשיעור העישון של סיגריות בקרב בני הנוער בישראל.
יוסי הראל-פיש: הפתעה, יש גם ירידה בנרגילה.
יוסי הראל-פיש: עכשיו, זה לא קרה סתם.
יוסי הראל-פיש: זה קרה בגלל, אתם יודעים בדיוק, כל אחד פה שנמצא בחדר יודע כמה עבודה נעשתה, אם זה בהסברה, אם זה בחינוך, אם זה בתכניות התערבות, אם זה בחקיקה, אם זה באכיפה של חוקים שקשורים למכירה של סיגריות לקטינים, או לאיסור עישון במקומות ציבוריים וכיוצא בזה.
יוסי הראל-פיש: עבודה מערכתית שתקפה את הנושא הזה ממספר היבטים, ושבעצם בעזרת האוכלוסייה עצמה, גם של הבוגרים ואחר כך של הנוער עצמו, האוכלוסייה ששינתה בעצמה את התרבות החברתית שלה, שהפכה את הסיגריה ממה שהיא הייתה קודם, שהיא הייתה IN, שהייתה התנהגות שבני נוער קיבלו אותה כחלק מובן מאליו מדפוסי ההתנהגות שלה, להיות התנהגות שהיא OUT, התנהגות שהיא לא IN.
יוסי הראל-פיש: וברגע שזה קורה, אין את הלחץ הקבוצתי הזה כבר על ילדים לעשות את ההתנהגות הזו רק בגלל שהם חושבים שהחברים יחשבו שהם קול.
יוסי הראל-פיש: הלוואי עלינו, אמן סלה שנצליח לעשות את זה עם אלכוהול.
יוסי הראל-פיש: אז צריך ללמוד מה היה הנכון בנושא של סיגריות.
יוסי הראל-פיש: דוגמא נוספת.
יוסי הראל-פיש: אנחנו לפני יותר מ-10 שנים דיגלנו התנהגות שקשורה באלכוהול ובנסיעה ברכב, כהתנהגות שאנחנו רוצים לשנות אותה, וזה לא היה רק הנושא של נהירה אחרי ששותים אלכוהול.
יוסי הראל-פיש: זה היה ההתנהגות של לנסוע, להיכנס לרכב כנוסע, כאשר אתה יודע שהנהג שנוהג ברכב שתה אלכוהול או צרך סמים קודם.
יוסי הראל-פיש: ואתם מכירים את הקמפיין שנכנס לשטח לפני מספר שנים של "אם שותים לא נוהגים בשביל זה יש חברים" ואני חייב לומר לכם ואתם יודעים את זה גם בעצמכם, שאנחנו חווים את זה ביום יום שהתחולל משהו במדינת ישראל בנושא הזה, המסר הזה נקלט, התרבות של הנוער ושל הבוגרים הצעירים התחילה להשתנות.
יוסי הראל-פיש: כאשר יוצאים לבילוי כבר חושבים מראש ומתכננים מראש מי הולך לנהוג, ולפעמים מתכננים מראש שיהיה מונית וכיוצא בזה, והנתונים של שנת 2011 של הסקר הלאומי של מדינת ישראל של ארגון הבריאות העולמי, מראה ירידה מ-14% מהילדים בגילאי 11 עד 15 שאמרו שלפחות פעם אחת בחודש האחרון הם נסעו ברכב נהוג על ידי מישהו ששתה אלכוהול, זה ירד ל-8%.
יוסי הראל-פיש: כלומר, הצלחנו בצורה מאד משמעותית להוריד.
יוסי הראל-פיש: וזה לא דבר שרואים כל יום.
יוסי הראל-פיש: ירידה כזו משמעותית זה אומר שעשינו משהו נכון.
יוסי הראל-פיש: גם פה אנחנו צריכים ללמוד מה עשינו נכון.