GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סנ"צ אביעד סוהר: ולגבי השאלה אם בנתניה טיפלו יותר טוב או פחות טוב אני רוצה להגיד לכם שגם בנתניה היו לנו משתפי פעולה ואם צריך אז הם נכנסים לתכנית להגנה על עדים.
טלב אלסאנע: מבחינת המקרים שהיו לכם, האם שמתם לב שהקהילה הערבית מוכנה לפעול ולשתף פעולה לגבי איסוף נשק, מבצעים שאתם נאלצים לאסוף נשק מן המגזר הערבי, האם אתם מוצאים תמיכה ונכונות.
תנ"צ אפי ברכה: יש לנו שיתוף פעולה עם חלקם אבל כמובן שלא יכולים לדבר בפורום הזה על השאלות 'איך' ו'מה'.
טלב אלסאנע: כי כולם מזמינים, תבואו, תשיגו את הנשק, זה הורג אותנו, זה מה שאנשים אומרים, זה כל הקהילה צועקת: תאספו את הנשק הזה.
תנ"צ אפי ברכה: זה נכון שצועקים בתקשורת אבל כשמגיעים בצורה ספציפית אז כמובן שמתכחשים, אבל יש שיתוף פעולה ועושים את זה ועושים את זה על הצד הטוב ביותר, בכל פעם כשמשתפים אתנו פעולה, גם בצורה סמויה,
קריאה: השאלה היא אם יש מספיק כח אדם לזה.
תנ"צ אפי ברכה: כח אדם הוא שאלה של תקציב.
טלב אלסאנע: אז אולי ניתן להשלים בקשר ל"עיר ללא אלימות" כדי שנמשיך לשאר המשתתפים שרוצים להתייחס.
רפ"ק מנדי רוטרו: בוקר טוב, שוב, לכולם.
רפ"ק מנדי רוטרו: אנחנו עוסקים בחלק המשטרתי שמציג ב"עיר ללא אלימות".
רפ"ק מנדי רוטרו: אני חייב לציין ש"עיר ללא אלימות" היא תכנית לאומית, היא תכנית של המשרד לבטחון פנים והיא לא תכנית של המשטרה, כשהמשטרה היא רק חלק אחד ממנה, אחד מחמשת החלקים שמרכיבים את התכנית.
רפ"ק מנדי רוטרו: החלקים הם אכיפה, שאנחנו אחראים עליה, הרווחה, הפנאי, החינוך בהקשר העירוני שזה שייך לרשות העירונית בעצמה.
רפ"ק מנדי רוטרו: כרגע התכנית פעולת בעשרים וששה ישובים ערבים - - -
טלב אלסאנע: כלל הישובים שבהם היא פועלת - יהודים וערבים.
רפ"ק מנדי רוטרו: שמונים וששה ישובים בסך הכל.
רפ"ק מנדי רוטרו: מתוכם עשרים וששה במגזר הערבי.
רפ"ק מנדי רוטרו: בינואר 2012 מתוכננים להצטרף עוד כשנים עשר ישובים.
רפ"ק מנדי רוטרו: זה בהקשר של התכנית "עיר ללא אלימות".
רפ"ק מנדי רוטרו: אני חייב להתייחס לנושא של מינהל - - -
טלב אלסאנע: האם התחלתם להריץ את התכנית והאם יש צורך ב matching או אין?
רפ"ק מנדי רוטרו: יש איזשהו matching ואני לא יודע בדיוק להגיד לך "אחד לאחד" מהו ה- matching אבל יש אחוזיוּת בענין הזה ויש כמובן הקשר להיבט סוציואקונומי ולהיבט של כמות בישוב.
רפ"ק מנדי רוטרו: יש איזשהו matching ויש איזושהי התאמה, יש איזשהו קריטריון שהמשרד לבטחון פנים עושה.
רפ"ק מנדי רוטרו: יוצא כך שיוצא 'קול קורא' בתחילת שנה, ראש רשות שנענה ל'קול הקורא' הזה, מתחייב להגיע לתכנית, מתחייב לעשות את הדברים שבהתאם לקריטריונים ובמידה והוא עונה לקריטריונים אז - - -
טלב אלסאנע: אתה יודע שיש מצב סוציואקונומי, או שישוב לא יכול לעמוד במאצ'ינג, וברוב הישובים הערבים יש קול אחד או שניים, עד שלושה אז התוצאה היא שיישוב שהוא חזק, עשיר, יכול לשלם ולקבל את השירות, נכנס לפרוייקט, ואילו ישוב חלש לא נכנס לפרוייקט.
טלב אלסאנע: אז נהנים עשירים וסובלים עניים.
רפ"ק מנדי רוטרו: אדוני יושב הראש, זה לא בדיוק כך, זה לא בדיוק כך, לפחות לא בישובים האלה.
רפ"ק מנדי רוטרו: כי אם לשיטתך לענין הזה, אז רוב הישובים לא היו נכנסים לתכנית.
רפ"ק מנדי רוטרו: הם רואים את המצוקה והם מבינים את הטענות האלו אבל כן נכנסים לישובים כאלה כי מבינים את החשיבות.
טלב אלסאנע: במסגרת הפרוייקט מה אתם עושים ומה האפקטיביות של הפרוייקט?
טלב אלסאנע: האם זה שינה?
טלב אלסאנע: האם זה הוריד?
טלב אלסאנע: מה במבחן התוצאה?
רפ"ק מנדי רוטרו: ישנם הרבה מקומות שטוענים ואומרים "כל הכבוד לתכנית".
רפ"ק מנדי רוטרו: התכנית בעיקרה היא תכנית של איגום משאבים, כמו שדר' אבו עסבה הציג קודם, של איגום משאבים, להיכנס למשרד, לשולחן עגול ואולי צריך ולהשאיר את האגו מחוץ למשרד ולשאול: מה אנחנו עושים לטובת אותה תכנית נגד אלימות.
רפ"ק מנדי רוטרו: אם לוועדת אכיפה מגיע נציג של הרווחה ונציג של ההורים ונציג של ועד התלמידים וכל אחד מהם לוקח אחריות לגבי החלק היחסי שלו בטיפול באלימות, כך אנחנו מגיעים לתוצאות טובות יותר.
רפ"ק מנדי רוטרו: בהרבה מן הישובים מגיעים לתוצאות ממש טובות.
ד"ר יאסר חוג'ראת: לגבי "עיר ללא אלימות", אנחנו אחד הישובים שנכנסו, ושוב, הכניסה ל"עיר ללא אלימות" גם תלויה בישוב.
ד"ר יאסר חוג'ראת: האמת היא שמי שנכנס ומי שנשר מ"קול קורא" יכול כבר לקבל ובדרך כלל הם פתוחים לזה.
ד"ר יאסר חוג'ראת: עיקר התכנית הוא במישור החינוכי-חברתי ומעט באכיפה וכל ישוב מקבל את התקציב שלו לפי הגודל שלו אז ביר מכסור כדוגמה, מקבלים 360,000 שקל בשנה מתוך זה חצי תקן למנהל תכנית וכמובן שיש מאצ'ינג אבל אם אתה לוקח כדוגמה, אצלי, אני לא שם מאצ'ינג - כסף נזיל כי אין לי כסף נזיל.
ד"ר יאסר חוג'ראת: לקחתי מישהו מתוך כח האדם כמנהל הפרויקט וזה ה- matching שלי, תכנית טובה, מתבצעת בצורה טובה, כמובן מדגישה ובעיקר מטפלת בנוער שמסתובב בלילה, במגרשים מוארים, אם עושים אותה כמו שצריך זה יכול עושים להקטין את ממדי האלימות, אבל כמובן לא למגר את זה לאפס, אבל, התכנית היא בעיקר טובה ואני ממליץ לכל ראשי הרשויות להצטרף ואנחנו מבקשים גם כאן מן המשרד לבטחון פנים לפתוח את זה ליותר רשויות ערביות כי זה ממש נחוץ.
מסעוד גנאים: תחילה אני מברך על הדיון ואני מקווה שהוא יתרום ולו במעט למלחמה בתופעה שהפכה לסכנה קיומית לחברה הערבית אבל, ברור שאנחנו "עשירים" באיבחון המחלה אבל, לא כל כך עשירים בתכניות ובתרופות.
מסעוד גנאים: אני אחלק את זה לשניים ובקצרה, לא אאריך כי אני מסכים עם כל מי שדיברו לפניי מבין חברי הכנסת וראשי המועצות ובטח עם חברנו דר' חאלד אבו עסבה.
מסעוד גנאים: אם אני משווה את זה לעץ אז יש את השורשים ויש את הפרי.
מסעוד גנאים: אנחנו רואים את הפרי המר, היריות, האלימות, הם הפרי, הפרי המר והנתונים שנתן השר לבטחון פנים אתמול לפיהם 80% ממקרי הרצח בכל ישראל הם אצלנו בחברה הערבית ואנחנו מעל 50% מכל השאר, אם זה שוד או אם אלו הצתות אבל, צריכים לטפל בשרשים וכדי לטפל בשרשים אלו תכניות שהן לא פשוטות, כי הן במישור החינוכי התודעתי, אנחנו מדברים על ערכים שלנו בחברה וגם צריך להפסיק את ה'פינג פונג' הזה שבסוף מפספסים אתו את הלחימה באלימות.
מסעוד גנאים: אני מתכוון שעל המשטרה להפסיק להאשים את ראשי הציבור הערבי שהם לא משתפים פעולה.
מסעוד גנאים: אנחנו תמיד אומרים את זה.
מסעוד גנאים: אנחנו מוכנים ואנחנו משתפים ואנחנו עושים כדי למגר את האלימות.
מסעוד גנאים: לאסוף את הנשק, את הסמים וכל הדברים האלה ועל המשטרה לקיים ולשאת באחריות ולאכוף את החוק להעניש את האחראים, העבריינים האלה.
מסעוד גנאים: אנחנו גם לא מכחישים את זה שיש אחריות עלינו כחברה, כחברה ערבית, כולנו, אם אנחנו מחנכים או ראשי רשויות או חברי כנסת, אחריות שצריך למלא אותה.
מסעוד גנאים: אני מקווה שביחד כולנו נצליח באמת לעמוד בפני הגל הזה, הצונאמי הזה, שהוא בסוף מסכן את קיומנו כחברה הערבית.
טלב אלסאנע: תודה רבה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.
טלב אלסאנע: אנחנו בשלב שבו לא מגלגלים אחריות אלא מקבלים אחריות ודורשים מאחרים שיקבלו אחריות אגב, אין ספק שמבחינת הסמכות, הרי אפשר לקבל אחריות אבל אם אין לך סמכות אז איך אתה יכול לבקש?
טלב אלסאנע: אז יש אנשים יש להם גם את האחריות וגם את הסמכות.
טלב אלסאנע: נבקש מנציג משרד החינוך להתייחס גם לענין האחריות, המדיניות, והתכניות שהמשרד מריץ כדי להתמודד עם הופעה, אם זה בהווה ואם זה בעתיד, ענין האלימות בתוך בתי הספר, גם בקרב בני הנוער.
מוחמד אלהיב: ככלל הבעיה היא בעיה הוליסטית.
מוחמד אלהיב: אנחנו לא נתאר עכשיו את כל הגורמים המשפיעים על סף האלימות בתוך המגזר הערבי בכלל אבל, היא בעיה כל כך מורכבת.
מוחמד אלהיב: משרד החינוך בכלל בשנים האחרונות עיגן כל כך הרבה משאבים למניעת האלימות במסגרת שפ"י, יש תכניות מפורטות שהן בבית הספר היסודי, ובבית הספר העל יסודי.
מוחמד אלהיב: בבית הספר היסודי יש תכנית שהמשרד פיתח אותה לפני שלש או ארבע שנים, תכנית "מפתח הלב" והתכנית האחרת של היעוץ החינוכי, שמטפלת בצורה כל כך מקיפה ועמיתיי יתייחסו אליה לעומק, בחלק של החינוך העל יסודי - - -
טלב אלסאנע: התכניות טובות אבל האם תוכל להתייחס לפריסה של התכניות?
מוחמד אלהיב: שתי התכניות האלו, "מפתח הלב" היא בכל בתי הספר הערבים במדינת ישראל, ללא יוצא מן הכלל, מכיתה א' עד כיתה ח' בבית הספר היסודי ובעל יסודי היא בכל בתי הספר התיכוניים ללא יוצא מן הכלל.
מוחמד אלהיב: יש לנו את הכח היעוצי-חינוכי בתוך בתי הספר, בכל בית ספר יש יועצת חינוכית או יועץ חינוכי ויש פיקוח של היועצים הבכירים מטעם משרד החינוך שמפקח על אכיפת כל התכניות שהמשרד בונה אותן.
מוחמד אלהיב: ביעד הסופי אנחנו מצפים שההתנהגות, הפנים בית ספרית בין תלמידים שונים לבין מורים לבין קהילה, תהיה התנהגות טובה והתנהגות חינוכית ולא התנהגות אלימה.
מוחמד אלהיב: אנחנו כמובן לא אומרים שההתנהגות היום בבית הספר הערבי היא מאה אחוז סטרילית ונקיה מאלימות כי יש אלימות אבל, יש גם פעולות אינסופיות לצמצום האלימות בתוך בתי הספר.
מוחמד אלהיב: מצד אחר, משרד החינוך, מזה שנתיים, משנת תש"ע, הפעיל במסגרת חוק חינוך חובה, גילאי 17, 18 מתוך כשבעים רשויות שנכנסו לחוק חינוך חובה, 31 רשויות מתוך המגזר הלא יהודי השתלבו במסגרת תכנית הזו והתכנית הזו או החוק הזה מאגד בתוכו משאבים רבים שכוללים גם הקצאה של תקני קב"סים, קציני ביקור סדיר, למניעת נשירה ולמלחמה בנשירה, ומצד אחר המשרד הקצה לכל רשות שנכנס למסגרת חוק חינוך חובה, מה שנקרא כיתות חממות, חממה חינוכית, שמקבלת גם תלמידים אשר הוחזרו מן הרחוב אל בית הספר, ומספרם בכיתה לא עולה על עשרים וחמישה תלמידים.
מוחמד אלהיב: המשרד העביר סכום של כ-90,000 שקל כעבור כל חממה חינוכית כזו ויש רשויות עם חמש חממות, שבע חממות, חממה אחת וכו'.
מוחמד אלהיב: בנוסף הוקצו כיתות שנקראות כיתות אתגר והן גם מטפלות בתלמידים שמתקשים בכיתות י"א וי"ב ובנוסף, אמרנו שחלק מבתי הספר, חלק לא גדול, קיבלו גם כיתות טכנולוגיות על מנת לתת מענה גם לתלמידים שקשה היה לשלב אותם בתוך בתי הספר ולא היה להם מענה.
מוחמד אלהיב: מעבר לזה - - -
אחמד טיבי: בחינוך הלא פורמאלי.
אחמד טיבי: מה שיעור התלמידים הערבים המעורבים בחינוך הלא פורמאלי לאחר שעות הלימודים בהשוואה לתלמידים יהודים?
אחמד טיבי: האם נכון ששיעור הערבים הוא 5% מן התלמידים בהשוואה ל- 30% מן התלמידים היהודים?
מוחמד אלהיב: שוב, משרד החינוך, במסגרת החינוך הבלתי פורמאלי, יש שתי פונקציות מרכזיות שמשרד החינוך מקצה אותן לרשויות המקומית ובאמצעותן אנחנו מפעילים את כל החינוך הלא פורמאלי, אלו יחידות נוער, בפן אחד שתפקידו הוא לטפל בכל תרבות הפנאי והחלק השני הוא קידום נוער, שתפקידו לטפל בנוער בסיכון.
מוחמד אלהיב: ברוב הרשויות הערביות במדינת ישראל זה מופעל, אני יכול להגיד שאפילו כמעט במאה אחוז מן הרשויות המקומיות יש יחידות נוער ויש יחידות של קידום נוער ועכשיו, בעקבות חוק הנוער, שרק לאחרונה נחקק, כל הרשויות המקומיות תקבלנה פונקציה של יחידת נוער, המשרד ישתתף בכ-90 אלף שקל עבור כל יחידה ולפי ההסכם בין משרד החינוך לבין המרכז לשלטון מקומי, הרשות המקומית תצטרך לשלם גם סכום של 40,000 שקל כ-matching ואז היחידה הזו תופעל ברשות שאין בה יחידת נוער - - -
טלב אלסאנע: לגבי היועצים, יועצים חינוכיים בבתי הספר הערביים.
מוחמד אלהיב: בכל מדינת ישראל, במגזר הערבי, להוציא את הנגב, יש יועצים חינוכיים בכל בתי הספר.
מוחמד אלהיב: בנגב, מתוך כמאה בתי ספר יש כששים יועצות חינוכיות, יש מחסור של שלושים יועצים חינוכיים, ואנחנו, כמשרד חינוך, בחמש השנים האחרונות הכשרנו שתי כיתות של יועצים חינוכיים בדרום אבל חלק מהן אחרי שהכשרנו אותם, עזבו את הנגב ועברו למחוזות אחרים, אם זה לצפון ואם זה לירושלים ואם זה למרכז אבל, שאר בתי הספר שאין בהם מענה, בפיקוח המייעץ הבכיר שלנו במחוז אנחנו נותנים מענה לכל בעיה.
טלב אלסאנע: אתה מסכים שזה אילתור?
טלב אלסאנע: הרי זה לא מענה.
קריאה: מענה אמיתי היה צריך להיות יועץ בכל בתי הספר.
מוחמד אלהיב: כן, לפעמים אין לנו יועצים אבל אנחנו במקביל, הכשרנו יועצים ואנחנו כבר לשנים הקרובות נכשיר יועצים, בשלב הזה יש לנו קבוצה של כעשר יועצות שעכשיו משתלמות באוניברסיטה במכללה בדרום וכולן בנות הדרום על מנת שגם לא תעזובנה את הדרום אחרי הכשרתן.
טלב אלסאנע: לגבי השירות הפסיכולוגי בתוך בתי הספר.
מוחמד אלהיב: שוב, לפי מפתח אחיד לכל הרשויות, אם זה מגזר יהודי ואם זה מגזר ערבי - - -
טלב אלסאנע: נתון של המגזר הערבי לעומת נתון של המגזר היהודי.
מוחמד אלהיב: המגזר הערבי גם כן, כמו המגזר היהודי, מקבל כ 70% השתתפות במשרד מבחינת - - -
קריאה: 28%.
מוחמד אלהיב: אמרתי כ- 70%, בסדר.
ד"ר יאסר חוג'ראת: הבעיה של המועצות היא שהן להן כסף, הן לא יכולות - - -
קריאה: אי אפשר לקדם את המטרות כי הן מותנות.
קריאה: כשזה מותנה קשה לנו לקבל.
קריאה: ה- matching הזה הורס אותנו.
מוחמד אלהיב: אני לא יכול לשנות את החוק ואנחנו כפקידי משרד לא נוכל לשנות את הנוהל הזה.
מוחמד אלהיב: תוכלו לפנות אל הגורמים המוסמכים כדי לבקש שינוי אבל, כל הרשויות המקומיות היום במדינת ישראל במגזר הערבי, יש בהן פסיכולוג.
טלב אלסאנע: אתה מציג תכניות שיש אבל מבחינה מעשית, מבחינת התוצאה, בפועל, במסגרת ההתמודדות עם תופעת האלימות, האם אתה מרוצה מן המדיניות הקיימת ומן התכניות שאתה מציג, מבחינת מבחן התוצאה?
טלב אלסאנע: אנחנו רואים שיש אלימות שהיא חורגת ובמקום שבית ספר ייחנך נגד אלימות בית הספר הפך לפעמים למקור שמייצר את האלימות שמגיעה אל הקהילה ויש לנו כיתות במספר ישובים שמגיעות למקרי רצח.
מוחמד אלהיב: בית הספר הערבי הוא מאגד בתוכו את כל הילדים של כל השכונות, של כל השבטים, של כל המשפחות שבלילה מסתכסכות אבל בבוקר כל הילדים נפגשים שם אז בית הספר הוא מקום חברתי מקום חינוכי אבל, המחנכים, המורים היועצים עושים עבודת קודש לא רק כדי למגר את תופעה האלימות אלא גם לחנך לסבלנות, לסובלנות ולקבלת האחר.
טלב אלסאנע: אמר פה דר' חאלד אבו עסבה על חברה במשבר, חברה במשבר זהות, חברה במעבר, האם יש תכניות לגבי הענין של הזהות, לגבי ההתמודדות עם אלימות ולא רק הישגים ולימודיים עם תחרותוית אלא יותר סבלנות, יותר תכנים ערכיים, יותר יחס אנושי, יותר ניתוב של הכעס לכיוונים חיוביים ויצירתיים?
מוחמד אלהיב: אתן את זכות הדיבור לחברותיי מאגף שפ"י.
עינב לוק: שלום, אני מנהלת את היחידה לפיתוח אקלים בטוח וצמצום אלימות במערכת החינוך ונמצאת אתי קרן שמנהלת את היחידה בנושא של צמצום אלכוהול וסמים.
עינב לוק: אני אתייחס למספר דברים שהעלו כאן.
עינב לוק: אציג את הנתונים מתוך המיצ"ב שנמצאים בשקיפות מלאה ואומר מה הנתונים של המיצ"ב אומרים על אקלים ואלימות, ואציג את התכנית המערכתית של משרד החינוך שפועלת בנושא של קידום אקלים.
עינב לוק: רק להגיד שמשרד החינוך בשנתיים האחרונות, שם את הנושא האלימות כיעד מרכזי של המשרד ותיקצב את הנושא הזה בתיקצוב ייעודי ופועל בשיתוף פעולה מלא עם המשרד לבטחון פנים בנושא של תכנית "עיר ללא אלימות".
עינב לוק: לגבי הנתונים של המיצ"ב אנחנו רואים – ואני אתייחס כמובן למגזר הערבי בלבד, אנחנו רואים ששיעור גבוה של תלמידים במגזר הערבי דוברי ערבית בהשוואה לדוברי עברית במגזר מדווחים כי הם מעורבים באלימות חמורה ועקיפה, לעומת דוברי עברית ששם אנחנו רואים את האלימות המתונה של דחיפות ומכות, זאת אומרת אלה ההבדלים בין שני המגזרים.
עינב לוק: הילדים בבתי הספר, על פי נתוני המיצ"ב, 17% מתלמידי בתי הספר בכיתות ה' ו-ו' מדווחים שהיו מעורבים באלימות, היו קרבנות לאלימות, ב כיתות ז' ו-ח' - - -
ג'מאל זחאלקה: כשאת אומרת "תלמידים" - האם בנים ובנות?
עינב לוק: כן, בנים ובנות מדווחים.
עינב לוק: 13% מכיתות ז'-ט' מדווחים ו- 9% מכיתות י"א, כלומר, אנחנו רואים ירידה עם הגיל אבל יחד עם זאת, במגמות לאורך שנים, מיצ"ב יש לו ארבע מדידות: מתשס"ח עד תשע"א אנחנו רואים מגמה בכיתות ה' יסודי וחטיבות הביניים של ירידה מתונה במהלך השנים האלו לעומת י' ו-י"א עלייה משמעותית מתש"ע ל- תשע"א.
עינב לוק: אלה הנתונים של מיצ"ב שהיה חשוב לי להציג פה.
עינב לוק: לגבי התכנית של משרד החינוך, משרד החינוך, כמו שאמרתי, הוציא בתחילת תש"ע - - -
ג'מאל זחאלקה: האם יש הבדל בין בנים לבנות?
ג'מאל זחאלקה: זה חשוב מאד.
עינב לוק: אני יכולה להביא את הנתונים, אין לי אותם כרגע בפילוח.
ג'מאל זחאלקה: יש הבדלים עצומים.
עינב לוק: נכון, אין לי אותם בצורה מדוייקת ולכן אני לא רוצה להגיד בצורה לא מדוייקת.
עינב לוק: בתחילת תש"ע פירסם משרד החינוך חוזר מנכ"ל חדש "קידום אקלים בטוח לצמצום אלימות" והציב סטנדרטים לכל מערכת החינוך, מהו טווח התגובה שיש להגיב כשקורים אירועי אלימות ומהי התכנית שבתי הספר צריכים לעשות כדי להתמודד עם התופעה.
עינב לוק: חוזר המנכ"ל פורסם בכל מערכת החינוך והכשרנו כ- 300 אנשים מקצועו שמתמחים בתחום של קידום אקלים וצמצום אלימות והם מגיעים לבתי הספר.
עינב לוק: כרגע נמצאים בתכנית - - -
גאלב מג'אדלה: כמה מתוך השלש מאות הם מן האוכלוסיה הערבית?
עינב לוק: אני כבר אומרת.
עינב לוק: מתוך השלש מאות מדריכים יש ששים וארבעה ימי הדרכה שמוקצים למגזר הערבי, 248 בתי ספר נמצאים בתכנית עצמה וזה כמובן בנוסף לכל מה שנאמר כאן, שכל בתי הספר פועלים בתכניות הקיימות של "מפתח הלב", "כישורי חיים" אלו תכניות ששייכות לכל המערכת, כל התכניות האלו, ובנוסף להן לקחנו קבוצה של 248 בתי ספר שהמפקחים סימנו כבתי הספר שכדאי להשקיע בהם עבודה אינטנסיבית, ללוות אותם עם מדריך צמוד לבית הספר, - - -
טלב אלסאנע: האם התכנית הזו רצה בפועל או שהיא לעתיד?
עינב לוק: התכנית הזו רצה כבר מתחילת תש"ע באופן אינטנסיבי ב 248 בתי ספר, מתוכם 22 בתי הספר שאותרו כבתי ספר במיקוד עם אלימות ברמה גבוהה ולשם מגיעים מדריכים ותיקים ומנוסים יותר והם מגיעים לשם בצורה הרבה יותר אינטנסיבית, - - -
גאלב מג'אדלה: האם בוחנים את התופעות, האם יש מערכת ש- - - ?
עינב לוק: אני אגיד את הכל - - -
גאלב מג'אדלה: לא, סליחה, כמה מתוך ה-22 שזומנו מן החברה הערבית?
עינב לוק: הכל חברה ערבית, כל מה שהצגתי הוא רק לגבי המגזר הערבי, כל מה שאני מציגה הוא לגבי החברה הערבית.
עינב לוק: בבתי הספר האלה, כשאנחנו מגיעים לשם, המדריך מגיע לבתי ספר, הוא מעביר איבחון לכל התלמידים שאלון אינטרנטי מאד ארוך, קורים לו שאלון אח"מ, הילדים ממלאים אותו באינטרנט והוא בודק גם את ממדי האלימות מנקודת ראותם של התלמידים, כמה הם נפגעו אלימות פיזית, מילולית, גניבה וסחיטה, נשיאת נשק, הטרדה מינית, התנהגויות סיכון, צריכת אלכוהול, סמים וכו' וכמובן, במקביל לזה, הוא בודק את החוויה שלהן.
עינב לוק: באיזו מידה הם מרגישים מוגנים בבת הספר, מרגישים שייכים, מרגישים שמתייחסים אליהם בכבוד, מרגישים שיש להם יחסים טובים בינם לבין התלמידים האחרים, בינם לבין המורים, באיזו מידה ההורים שלהם מעורבים בנעשה בתוך בית הספר זאת אומרת, האיבחון הוא מאד מאד מקיף, שואלים אותם על התחושה שלהם, באיזו מידה ההורים מצליחים לטפל בבעיות האלימות וכמובן הוא בודק גם את המיקום, איפה מתרחשת האלימות?
עינב לוק: במסדרון?
עינב לוק: בהסעה?
עינב לוק: בכיתות?
עינב לוק: הוא בודק וממפה את כל היקף התופעה ועל סמך הנתונים צוות בית הספר, יחד עם המדריך, בונים תכנית התערבות, על סמך הנתונים.
עינב לוק: אחרי שנתיים מעבירים שוב את השאלון לכלל התלמידים ובודקים את מדדי השיפור, באיזו מידה היה שיפור בין בתי הספר ואני חושבת שכדאי להגיד שבכל בתי הספר בממוצע ראינו ירידה משמעותית של מדדי האלימות.
עינב לוק: בבתי הספר שנמצאים בתכנית יש ירידה של 18% במדדי האלימות, הילדים מדווחים שהם מרגישים ירידה משמעותית באלימות, הם מדווחים על עלייה של 10% בתחושת המוגנות, יש ירידה בכל התנהגויות הסיכון, למרות שאנחנו לא עובדים בממוקד על כל התנהגות סיכון אנחנו עובדים על התחושה שלהם בתוך בתי הספר, על היחסים שלהם בתוך בתי הספר, על הערכים, מחזקים את הקשר של ההורים ושל הקהילה עם בית הספר, יש בתי ספר שעושים דברים מדהימים, עושים הדרכות לאמהות על הצבת גבולות בבית, על יחסים בין ההורים לילדים ובאמת נעשית עבודה מעמיקה בכל התחומים ואנחנו רואים ירידה בכל - - -
טלב אלסאנע: אנחנו מעוניינים לראות תלמידים שהתייחסו לשאלה איך מריצים אצלם בבית הספר את התכנית הזו - - -
עינב לוק: אני חושבת שזה יהיה מעניין לשמוע.
עינב לוק: חשוב להגיד שבאלימות החמורה נמצאה הירידה המשמעותית ביותר בבתי הספר האלה וגם ירידה באלכוהול ובסמים - - -
מוחמד ברכה: מהו מבחן הזמן של הירידה?
עינב לוק: חשוב להגיד שאנחנו מדברים על תכנית של שלש שנים.
עינב לוק: במהלך שלש שנים אנחנו מצפים לראות את השינוי.
עינב לוק: לפעמים בשנה הראשונה שמופעלת התכנית לא ניתן לראות שינוי משמעותי, לפעמים כשמציפים את הבעיה ומתחילים לדבר עליה בכיתות, בחדר המורים, מזמינים את ההורים לא רואים שינוי משמעותי ולפעמים הגרפים מראים איזושהי עלייה קטנה בנתונים.
עינב לוק: אחרי פרק זמן של שנתיים שלש אנחנו רואים את התוצאות האלו.
עינב לוק: אני חושבת שאורך הזמן הזה, כיוון שהתכנית לא עוסקת רק בגבולות ובתקנון ובאכיפה ובענישה, אלא עוסקת בערכים, בהטמעת היחסים בתוך בתי הספר ובהכנסת ההורים כחלק מן השותפים המשמעותיים שלנו בתוך התהליך, היא חייבת להיות תכנית ארוכת טווח ואנחנו עומדים על כך, אנחנו לא מאפשרים לבתי הספר להעביר שאלונים מיד אחרי שנה אלא באמת נותנים להם לחוש חוויית הצלחה מתוך התהליך שהם שותפים לו.
עינב לוק: אני רוצה להגיד שגם בנסיון שלנו בבתי הספר במגזר הערבי, לוקח זמן לייצר שיח על רגשות, שיח שבאמת מאפשר לדבר על הדברים בצורה כנה וחופשית ולכן תהליך ארוך טווח מצליח לייצר את התהליך הזה.
עינב לוק: נקודה נוספת שאני רוצה להתייחס אליה היא טיפול בתלמידים עם בעיות התנהגותיות קשות.
עינב לוק: כולנו יודעים שמעבר לעבדה מערכתית כמו שתיארתי - - -
טלב אלסאנע: בין תלמידים נושרים!?
עינב לוק: צריך להשקיע באותם תלמידים שאנחנו מזהים אותם כתלמידים עם בעיות התנהגות.
עינב לוק: יש לנו תכנית חדשה שנקראת "עוצמה" של טיפול בתלמידים עם בעיות התנהגות.
עינב לוק: כרגע הוכשרו לתכנית מדריכים מכל הארץ, ויועצים, השנה פועלים בתכנית, זו תכנית שפותחה על ידי פרופ' תמי רונן מן האוניברסיטה בתל אביב, זו שיטה קוגנטיבית התנהגותית, ויש היום חמישים ושש קבוצות בחמישים וששה בתי ספר במגזר הערבי שמפעילים את התכנית.
עינב לוק: דבר נוסף, השירות הפסיכולוגי, כפיילוט, השנה, התחיל ברשות אחת ערבית בה הקמנו מרכז טיפולי לתלמידים עם בעיות התנהגות ובשנה הבאה יפתחו מרכזים טיפוליים לילדים עם בעיות התנהגות בשירותים הפסיכולוגיים נוספים.
מוחמד ברכה: שאלה בבקשה.
מוחמד ברכה: מבחינת התכנים שאתם מתמקדים בהם, אני מתרשם – ותקני אותי אם אני טועה, שהתוכן מתמקד בהטפה ושל התנהגות טובה וכו'.
מוחמד ברכה: אני חושב שיש מקום להפיץ בתוך הפעילות הזו גם ערכים מכוננים משותפים של בני החברה הערבית, שהם ערכים גם פדגוגיים, גם חברתיים וגם לאומיים.
מוחמד ברכה: פדגוגיים זה ברור, חברתיים - הכוונה לשילוב של אנשים מסטטוס חברתי שונה, לאומיים - לראות את המשותף, האזרחיים וכו'.
מוחמד ברכה: אני חושב שאנחנו ניכשל כולנו, במערכת החינוך, אם נתמקד רק בסוגיה של "זה לא בסדר" ו"זה לא טוב" כי זה לא מספיק, צריך לייצר היגד שבנוי על ערכים מכוננים.
מוחמד ברכה: האם זה נלקח בחשבון והאם אתם מקבלים ייעוץ של אנשי מקצוע ערביים שמעורים בחיי החברה ובתרבות הערבית על מנת לעצב את המכוננים האלה?
גאלב מג'אדלה: בהמשך לשאלה של חבר הכנסת, לא ציינת את זה אבל מתוך הנחה שזה נכון, אני רוצה לשמוע את זה ממך, ה'קאדר' שהכשרתם – האם עם מחנכים ערבים ואנשי חינוך ערבים?
גאלב מג'אדלה: והדבר השני הוא הסמליות שבדבר, אמרת ששם התכנית "עוצמה" ואני רוצה לשמוע שם ערבי שמדבר על גם ערך אבל גם על מסר.
גאלב מג'אדלה: "עוצמה" זה בסדר, אבל תכנית שמופעלת בישוב ערבי, השם שלה צריך להיות בערבית.
עינב לוק: כמובן שאגיד שאנחנו עוסקים בהכשרת מדריכים ודרך אגב, כל המדריכים שתיארתי כאן הם יועצים חינוכיים מבתי הספר, במגזר הערבי בדרך כלל, שהם יועצים שהובילו תהליכים משמעותיים בתוך בתי הספר, יועצים מצטיינים שהם הגיעו לעבור את תהליך ההכשרה להיות מדריכים בתחום של קידום אקלים וצמצום אלימות.
עינב לוק: ברובם, רוב המדריכים שמגיעים אל בתי הספר בחברה הערבית, הם יועצים חינוכיים מן המגזר הערבי, למעט במקרים בהם אנחנו לא מצליחים עדיין לגייס מדריכים כאלה, אנחנו נעזרים באנשי מקצוע שאינם דוברים ערבית שמגיעים יחד עם יועצים חינוכים ומדריכים מן המגזר הערבי וחשוב להגיד שנעשה תהליך מאד משמעותי ואמרתי, התכנית עצמה אין לה פרוטוקול אחיד לכל בית ספר ובית ספר אלא שכל - - -
מוחמד ברכה: האם יש פרוטוקולים?
מוחמד ברכה: האם אתם יכולים להביא את הפרוטוקולים האלה שנוכל לעיין בהם ולהתרשם?
מוחמד ברכה: על מה מדברים ואיך?
עינב לוק: בוודאי.
עינב לוק: אני רק רוצה להגיד שהתכנית עצמה יש לה קווים ועקרונות מנחים אבל כל בית ספר בונה לעצמו את התכנית המתאימה לו, לצרכים הקהילתיים, התרבותיים, למבנה הבית ספרי, ליחסים בתוך בית הספר, זה מותאם לנתונים שעלו מתוך האיבחון הבית ספרי זאת אומרת, כל תכנית היא שונה מבית ספר לבית ספר כאשר העקרונות הם אותם עקרונות אבל מותאמים לנתונים, לאיבחון הבית ספרי ולצרכים הקהילתיים.
מסעוד גנאים: הערה מתוך ידיעה כי העברת את הנתונים האלה כאשר הייתי מורה, במיוחד כישורי חיים - - -
מסעוד גנאים: הבעיה היא לא בתכניות.
מסעוד גנאים: תכניות יש מאד נפלאות אבל היישום הוא הבעיה.
מסעוד גנאים: הבעיה היא ביישום וגם במעקב אחרי היישום של התכניות האלו.
מסעוד גנאים: לא רק להסתמך על זה שמנהל הבית הספר או מי שאחראי ידווח על רמת האלימות אצלו או שיישום התכנית הוא באחוז כזה וכזה.
מסעוד גנאים: זו הבעיה.
מסעוד גנאים: אנחנו לא משלים את עצמנו, בתי הספר הם לא חממה ולא בבועה, הם לא מנותקים מן המציאות ולא מן החברה אבל, אנחנו מקווים שלפחות בית הספר יהיה רחוק קצת מן העולם האלים שסביבו - - -
חנין זועבי: התנאים של בתי הספר מייצרים אלימות.
חנין זועבי: הצפיפות, התנאים עצמם, הפיזיים, יוצרים אלימות.
מסעוד גנאים: רק רציתי להגיד שעל משרד החינוך בעצמו לעקוב, לעקוב אחרי הנתונים האלה ויישומן.
ד"ר יאסר חוג'ראת: שניה, אני רק רוצה להבהיר.
ד"ר יאסר חוג'ראת: אני ממלא את מקומו של חבר הכנסת טלב אלסאנע ולכן לא מדברים בלי רשות שלי.
ד"ר יאסר חוג'ראת: אני רק מקפיד יותר עכשיו.
טלב אלסאנע: ברשותך שאלה, דר' יאסר, בקיצור, אמרת שיש עלייה באלימות בחטיבות העליונות, בתיכונים, מכיתה י' עד י"א.
טלב אלסאנע: האם משרד החינוך בדק מה הגורם או הגורמים לזה והאם יש לו תכניות לטפל בזה?
אבו עסבה: האם אני יכול להמשיך את השאלה?
אבו עסבה: אני מכיר את הנתונים של המיצ"ב, אני שואל האם יש נתונים אחרים שהם לא של המיצ"ב והם לא בדיוק תואמים את המיצ"ב?
אבו עסבה: שתיים, האם אתם עושים הערכה חיצונית חוץ מן ההערכה הפנימית של משרד החינוך לבדיקה אקלים בית ספרי?
עינב לוק: יש לנו כרגע שני כלים שמודדים את היקף התופעה של האקלים הבית ספרי, האחד הוא המיצ"ב והשני הוא ניטור אלימות, שנעשה בהדרכתו של פרופ' עמי בנבנישתי וראמ”ה והנתונים האלה יפורסמו בקרוב, כרגע הם לא נמצאים בידי כי הם עדיין לא קיימים לפרסום.
עינב לוק: הנתונים של המיצ"ב נעשים על ידי ראמ”ה ונמצאים בשקיפות מלאה - - -
קריאה: ראמ”ה היא יחידה במשרד החינוך.
עינב לוק: אמרתי, בנוסף לזה יש את המחקר של ניטור אלימות שאמור להתפרסם בקרוב.
עינב לוק: הנתונים שהצגתי על התכנית המערכתית, אני רק רוצה להגיד ולדייק, שאני חושבת שבבתי הספר האלה, לעומת כל התכניות שהן תלויות בשאלה באיזו מידה בתי הספר לוקחים אז ברגע שמגיע מדריך שמלווה את בית הספר במהלך השלש שנים ומגיע כל שבועיים לבית הספר, הוא בודק מה בתי הספר עושים בתכנית, הוא מלווה את התהליך וברגע שמנהלי בתי הספר לוקחים אחריות מלאה על התהליך הם מצליחים לצמצם בצורה משמעותית את שיעורי האלימות ולכן - - -
טלב אלסאנע: מבחינת משרד החינוך, מיציתם את הזמן שעומד לרשותכם.
טלב אלסאנע: נעבור.
קריאה: בענין בטחון וחינוך.
קריאה: מדובר על בטיחות בבתי ספר ערביים כי התכנית הזו, בחודש הבא, אמורים להתחיל ליישם אותה.
טלב אלסאנע: בקצרה.
טלב אלסאנע: שאלות קצרות ותשובות קצרות, כדי להתקדם.
אריה מור: אני מאגף בטחון, בטיחות וחירום במשרד החינוך.
אריה מור: קודם כל החלטת ממשלה מוסיפה המון כח לתהליך.
אריה מור: אנחנו התחלנו לפני שנתיים לצמצם את הפער, אני תיקננתי באגף שלי חמישים וארבעה תקנים ברשויות, תקנים של מנהלי בטחון, בטיחות וחירום ברשויות המקומיות במגזר הערבי, כדי לצמצם את כל הפער, כדי שהם יהיו יחד, יחד עם כל הקב"טים ומנהלי הבטיחות בכל המגזר.
אריה מור: הכשרנו אותם גם בנושא בטיחות, גם בנושא חירום וגם בנושא בטחון.
אריה מור: לגבי החלטת הממשלה תיקצבנו באופן נקודתי גידור והכנה של כל התשתיות במגזר הלא יהודי, לפי סדר עדיפויות.