GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אריה מור: 50% מן התקציב של מחוז צפון הלך רק למגזר הערבי.
אריה מור: - - -
טלב אלסאנע: מבחינת היעד תוך פרק זמן - -
אריה מור: ב- 2012 את כל נושא הגידור והאמצעים הטכניים נסיים לצורך הענין אבל, נושא האבטחה הוא החלטה לארבע שנים כשאנחנו מתחילים את התהליך ב-2012, ב-8 לינואר, עת החזרה ללימודים, ב-134 רשויות, התהליך עם משטרת ישראל בעיצומו, אנחנו רואים מגמות חיוביות בהשתתפות של הרשויות יש כמה בעיות, אנחנו נתגבר על הכל ונמצא פתרונות.
אריה מור: הדבר הנוסף שהוא קשור לענין הזה הוא שחלק מאותה החלטה הוא 22 תקני שוטרים, 22 תקני שוטרים שאחד עשר מהם יהיו ב- 2012 ואחד עשר ב- 2013 שזה גם מוסיף כח, שוטר עם קטנוע, למטרה אחת ויחידה, מתן מענה לאותם מוסדות ולאותה אבטחה.
אריה מור: זה משהו חדש, אני מעריך שיהיו קשיים בהתחלה אבל המטרה ברורה.
אריה מור: יש את התקציבים ואנחנו, כמו שאומרים, בכיוון הנכון.
יעקב סלמה: אני עוסק במתן שירותי דת לכל העדות.
יעקב סלמה: אנחנו מוציאים את הפוטנציאל והיכולת של אנשי הדת שינצלו כל במה אפשרית כדי שיתנו הסברה נגד אלימות, אם זה במסגדים, בכנסיות, בבתי לוויות ובכל מקום אחר.
יעקב סלמה: עשינו חמש הכשרות לאנשי הדת שלנו, כדי שיידעו להסביר לבני הנוער, גם בבתי הספר וגם בתוך המסגדים ואנחנו מוכנים לשתף פעולה עם כל גוף אחר שמוכן להירתם למשימה הזו, נגד אלימות.
יעקב סלמה: אנחנו הקמנו גוף בינ-דתי של אנשי דת מכל העדות והגוף הזה פועל גם בבתי ספר וגם בישובים, בעיקר נגד אלימות ומשקיעים הרבה מאד שעות בהפסקת האלימות או בעצירת האלימות אחרי התפרצות של אלימות באחד הישובים או במקרים דומים, ומשקיעים הרבה מאד שעות כדי שהמעגל הזה לא יתפשט בהמשך.
יעקב סלמה: אנחנו הקמנו את מועצת ראשי הדתות בהשתתפות כל ראשי הדתות בישראל וגם אותם רתמנו להסברה נגד אלימות ועשינו יום עיון לכל ראשי הדתות והכותרת שלו והתכנים היו "ראשי הדתות נרתמים למאבק באלימות".
יעקב סלמה: הכרזנו בסוף אוקטובר על יום נגד אלימות, כל האימאמים שלנו, עובדי המשרד וגם אימאמים אחרים, ביקשנו מהם שיקדישו את יום דרשת יום ששי של סוף אוקטובר נגד האלימות וכך זה היה.
יעקב סלמה: אני מודה שזו פעילות לא מספיק גדולה ולדעתי צריך להקים איזשהו גוף שיסנכרן את כל הפעילות של כל הגופים ביחד, כי כל אחד מושך בכיוון אחר, אין תיאום בין כולם, אם יקום גוף אחד שירכז את כל הפעילות הזו ברמה ארצית, לדעתי, התוצאות יהיו הרבה יותר טובות.
טלב אלסאנע: רעיון מצוין.
עומר עסאם: קודם כל אני מברך על הכנס הזה.
עומר עסאם: ראשית כל יש לנו יעד כהתאחדות ארצית של ועדי הורים במגזר הערבי, היעד המרכזי שלנו הוא תכנית נגד אלימות וההישגים.
עומר עסאם: התחלנו עם כנסים, עשינו כנס אחד באום אל פאחם, עשינו כנס בבקה אל גרביה, מלווה אותנו דר' חאלד אבו עסבה בכל הנושא הזה.
עומר עסאם: יש לי שתי שאלות למשרד החינוך.
עומר עסאם: משרד החינוך, יש הבדל בין תיאורטי למעשי.
עומר עסאם: הם מדברים על תכניות יפות ואני אישית, אני לא איש משרד, יש לי אנשים שעובדים במשרד אבל אני מסתובב בהרבה מקומות.
עומר עסאם: כבר עברתי מאז שנבחרתי בארבעים ושמונה כפרים וערים.
עומר עסאם: מה שקורה הוא שאתם נותנים תכניות לבתי הספר אבל אתם לא עוקבים אחרי התכניות האם הן מיושמות.
עומר עסאם: אתם לא נותנים את אנשי המקצוע.
עומר עסאם: אני גם חבר בעירית נצרת בתכנית "עיר ללא אלימות".
עומר עסאם: מה עשינו במשך שלש שנים?
עומר עסאם: קנינו רכב קטן?
עומר עסאם: האם זו התכנית?
עומר עסאם: אתם לא עוקבים אחרי הדברים.
עומר עסאם: אתם מזריקים תקציבים, אני אתן לך דוגמה הכי קטנה.
עומר עסאם: בשנת הלימודים הזו, 2011-2012, הזרמתם 60 מליון ש"ח ₪ לילדים כדי לקנות ספרים, לעזור להם בקניית ספרים, איפה הכסף הזה?
עומר עסאם: חזר לאוצר.
עומר עסאם: למה?
עומר עסאם: לא השתמשו בו.
עומר עסאם: יש לכם בעיה, משרד החינוך, גם הנציג של הבטחון, מה הוא אומר?
עומר עסאם: הוא אומר שיש לנו ויש לנו ויש לנו, אם תהיה רעידת אדמה, אדוני, או תהיה מלחמה, איפה הילדים שלנו יהיו?
עומר עסאם: האם חשבתם על זה?
עומר עסאם: האם יש לנו מקלטים?
עומר עסאם: שלחתי לכל השרים, ואתה יודע מה ענה לי נשיא המדינה?
עומר עסאם: אני מצטער שאתם חיים בצורה כזו, איפה אנחנו חיים?
עומר עסאם: בכוכב אחר?
עומר עסאם: אתה יודע מה הבעיה של משרד החינוך?
עומר עסאם: שאתם לא עוקבים אחרי.
עומר עסאם: אתם נותנים כסף, מזרימים כסף אבל אתם לא יודעים איפה נמצאת הבעיה.
עולה עג'מי: שלום, אני מעמותת "נשים נגד אלימות", אני מצטערת אבל נמאס לי לברך אתכם על דיונים שמעלים את כל נושא האלימות בכנסת.
עולה עג'מי: אתן הסבר קצר, אני רוצה להתמקד בכל נושא האלימות נגד נשים ערביות.
עולה עג'מי: לפני חודש וחצי הציג מרכז המחקר והמידע של הכנסת ש- 98.
עולה עג'מי: 5% מן התיקים של רצח נשים ערביות נסגרו מחוסר ראיות, ב-2011 עשר נשים נרצחו מתוך שש עשרה, עשר נשים ערביות, רק תיק אחד פוענח והסבר לזה הוא מאד חשוב.
עולה עג'מי: דבר אחר שגם מאד חשוב להתמקד בו, גם לבירור תופעת האלימות הוא כל נושא החוקרים והחוקרות הערביות שנמצאים באגף המשטרה לחקירת האלימות.
עולה עג'מי: יש ששה חוקרים שהם מתוך שמונים חוקרים לאלימות, ששה, ארבעה מהם ערבים ושניים מדברים ערבית, זה מה שאמרה המשטרה.
טלב אלסאנע: האם אפשר לחזור על ההערה האחרונה?
עולה עג'מי: לגבי מספר החוקרים והחוקרות של אלימות נגד נשים, יש ששה חוקרים או חוקרות ערביות מתוך שמונים, ארבע מהן ערביות ושתיים מדברות ערבים - - -
חנין זועבי: יש שבע עשרה.
חנין זועבי: כך אמרו בדיון האחרון, במשטרה יש שבע עשרה.
חנין זועבי: הם אמרו: יש לנו שבע עשרה.
עולה עג'מי: יש תקנים לשבע עשרה אבל בפועל יש פחות.
עולה עג'מי: הערה נוספת, לגבי כל התכניות שנמצאות במשטרה, במשרד החינוך, אם זה "עסא", "מצילה", "עיר ללא אלימות", יש הרבה תקציבים שמקצים לתכניות הללו אבל אנחנו מפסידים הרבה אחוזים מן התקציבים ממשרד למשרד או ממשרד לחברה ממשלתית כדי לסיים את התכנית ואחר כך זה עובר למועצה המקומית, עושים מיפוי לשנה או לשנה וחצי ואז, ברגע שאנחנו עומדים לבצע את התכנית הכסף נגמר, התקציב נגמר ולכן אין ישום של התכניות.
עולה עג'מי: לסיכום, עשיתי עבודה התנדבותית ב-2011, עקבתי אחרי כל הדיונים שהיו בנושא האלימות בחברה הערבית, נגד נשים או בכלל, יש הרבה מסקנות והרבה המלצות, אני פונה לכל המשרדים ולכל חברי הכנסת, שתעקבו אחרי ההמלצות שיצאו.
טלב אלסאנע: האם יש התייחסות מטעם המשרד לבטחון פנים?
תנ"צ אפי ברכה: אמרנו את זה בוועדה המפורסמת שחברת הכנסת חנין זועבי היתה בה, יש שבעה עשר חוקרים דוברי ערבית, ישנן שתי חוקרות ערביות ויש גם דוברות ערבית.
טלב אלסאנע: יש הבדל בין דוברי ערבית לבין ערבים.
תנ"צ אפי ברכה: אתה צודק, אדוני, זה כולל אנשים שהתגייסו, - - -
טלב אלסאנע: תדייקו.
טלב אלסאנע: החבר'ה מנוסים בדברים האלה.
טלב אלסאנע: שואלים אותך על חוקרים ערבים, תגיד כמה ערבים.
תנ"צ אפי ברכה: אמרתי חוקרים בערבית.
טלב אלסאנע: לגבי חוקרים ערבים.
תנ"צ אפי ברכה: אין כרגע מולי את מספר החוקרים הערבים אבל אני יכול להגיד לך - - -
טלב אלסאנע: אז תביא לנו את הנתון הזה.
תנ"צ אפי ברכה: באלימות שבעה עשר חוקרי בערבית.
תנ"צ אפי ברכה: זה כולל מספר אנשים שהם קיבלו - - -
טלב אלסאנע: חשוב לא רק לדבר את השפה כי חשוב גם הרקע.
טלב אלסאנע: לכן באלימות בתוך המשפחה, יש בעיה עם הקודים.
תנ"צ אפי ברכה: זה שאני מדבר ערבית לא אומר שאני לא מכיר את המנטליות.
טלב אלסאנע: גם תרבות, גם ערבים, גם הווי, במובן הרחב שלהם, לכן, אל תלמדו אותנו מה אנחנו, אנחנו יודעים מה אנחנו.
עולה עג'מי: אני רוצה גם שתבדקו מן ה- 26 ערים או מועצות מקומיות שהן ערביות שיש בהן תכנית "עיר ללא אלימות", בכמה מהן יש ועדות ואני שואלת את זה בכוונה.
תנ"צ אפי ברכה: אין באף אחת, לא.
עולה עג'מי: מה פתאום 'אין אף אחת'?
טלב אלסאנע: שמעתי שלאחרונה הכניסו אבל שם משרתים את התושבים לא משרתים את הועדה הממונה אלא את התושבים שנמצאים.
טלב אלסאנע: אנחנו נתקדם, רבותי.
אבו מך: אנחנו מודים על ההזמנה ואנחנו מאד שמחים להיות כאן.
אבו מך: אני יצאתי מן הבית ביום חמישי אחד כשהתחלתי את הקדנציה שלי, בשעה 07:30 ובחמש עשרה דקות לפני שמונה התקשרו אלי ואמרו לי שיש רצח בעיר.
אבו מך: אחרי רבע שעה מאז שהתחלתי.
אבו מך: אני למדתי עריכת דין ועבדתי גם בתחום הפלילי ועכשיו אני ראש עיר.
אבו מך: אני אומר כך: הבעיה היא יותר באכיפה משתי סיבות: הראשונה, אין ספק שיש מחדלים מטעם המשטרה ויש גם מחדלים מטעם האוכלוסיה.
אבו מך: למשטרה אין כח אדם מספיק למגזר הערבי ואותו הכח שיש הוא עסוק בצווי הבאה ובפקודות מאסר של הוצאה לפועל מאשר לפעול נגד אלימות.
אבו מך: מצד שני, אנחנו במגזר הערבי עדיין לא מצליחים להבין שאנחנו צריכים לשתף פעולה עם המשטרה במקרים כמו מקרה של רצח, כי יש הרבה אנשים שיש להם אינפורמציה בבית ובסופו של יום הוא אומר:
אבו מך: אני מעדיף לא למסור את הפרטים למשטרה אלא להשאיר את זה בבית.
אבו מך: ויש לזה סיבה אבל, גם במשטרה צריכים לדעת שצריך להגדיל את אחוז השוטרים הערבים במשטרה כי ברגע שאנחנו מגיעים לישיבה כזו ואני רואה שאחד מן המגזר הערבי יושב ביניכם והוא מדבר אתנו אז בטוח שהאכיפה תתחיל להיות יותר רצינית כי אתם צריכים להבין שאתם צריכים להעביר מסר למגזר שאתם באתם לאכוף את החוק ויש לכם חלק מן החוק, שייכים לאותו החוק, הבעיה היא שאנחנו מגיעים לכאן ואני מסתכל, ועם כל הכבוד לכבודכם ולכולכם, אנחנו צריכים לראות גם אחד מאתנו יושב ביניכם.
תנ"צ אפי ברכה: תעודדו אנשים להתגייס אלינו.
אבו מך: האם אתה רוצה שאני אתן לך עכשיו תשובה רצינית?
אבו מך: יש הרבה אנשים שהגישו בקשות להתגייס וסירבתם להן.
אבו מך: זו שיחה ארוכה, בוא לא ניכנס לזה.
אבו מך: לגבי משרד החינוך, משרד החינוך צריך לדאוג קודם כל - - -
טלב אלסאנע: לגבי מספר המתגייסים שהגישו בקשות ונדחו – מה הסיבות?
אבו מך: טוב, הבעיה היא שאם מישהו מבקש מן המגזר הערבי להתנדב אז מקבלים אותו אבל מי שרוצה להתגייס קשה לו מאד להיכנס.
אבו מך: זו העובדה שבשטח.
אבו מך: לגבי משרד החינוך, משרד החינוך צריך לדאוג קודם כל שיהיו לנו בתי הספר עם 25-30 תלמיד בכיתה ואחר כך לעשות תכניות.
אבו מך: הכסף שאתם משקיעים לתכניות - תנו לנו את הכסף ואנחנו נבנה בתי ספר כי ברגע שיש לנו בתי ספר נורמאליים, שיש בהם עד שלושים תלמיד בכיתה, אפשר יהיה לדבר אתם על אלימות.
אבו מך: התלמידים הערבים הם כמו כל התלמידים במדינה, ההבדל היחידי הוא שאני מגיע לעיר כמו בקה, שיש כיתות עם ארבעים ושניחם תלמידים, אפילו תכניסי ארבעים ושנים מלכים לתוך חדר אחד בטוח שתהיה אלימות.
אבו מך: מה את חושבת, ארבעים תלמידים בכיתה ו' שאת מכניסה אותם לחדר אחד, אז מה את חושבת, שלא תהיה אלימות?
גאלב מג'אדלה: חדר לא תקני.
אבו מך: וגם המקלטים.
אבו מך: אז הבעיה היא רצינית ולא פשוטה.
אבו מך: יש בְּבקה היום בתי ספר בלי יועצים חינוכיים וזה גם אסון אחד גדול, ודווקא איפה?
אבו מך: מקום שיש בו אוכלוסיה ענייה.
אבו מך: מדוע?
אבו מך: - - -
טלב אלסאנע: אז זה לא רק בדרום, לפי מה שאני שומע, שיש בתי ספר ללא יועצים חינוכיים - - -
אבו מך: הבעיה לצערי הרב היא דווקא במקום שבו אתה צריך יועץ אז אין לך יועץ שם.
אבו מך: לכן אני חושב שצריכים לעשות ישיבות ולחלק את הועדה הזו למספר ישיבות.
אבו מך: אחת תדון בענישה, באכיפה, מה הסיבות לאלימות שיש במגזר הערבי, מה תפקיד משרד החינוך, משרד החינוך צריך לקום ולהגיד ולמקד את הבעיות שישנן ולהתחיל שלב שלב.
אבו מך: כי בסופו התוצר הסופי הוא אלימות אבל לאלימות הזו יש רקע, יש רקע, לכן אם אנחנו נחפש היום איפה יש אלימות במגזר הערבי או היהודי אני אגיד לך איפה, האלימות היא ברובה במגזר הערבי ובמגזר היהודי במקום שיש עיר עולים חדשים, במקום שיש מזרחים יש שם אלימות, מדוע?
אבו מך: כי שם לא מקבלים תקציבים משום מקום.
אבו מך: אתם רוצים שאנחנו נתפקד בצורה נכונה כראשי רשויות אבל מצד שני תנו לנו תקציבים, בקושי יש לנו תקציב למים וביוב אז אתם רוצים למגר את האלימות?
אבו מך: ברשותך, משפט אחד ואסיים.
אבו מך: רוצה רק להגיד לכם שבבקה, רק כדי שתדעו על מה אני מדבר, מאז שהוקם חוצה ישראל, כביש חוצה ישראל, אחוז ההכנסה לחנויות בעיר ירד ל 65%.
אבו מך: 65% תארו לעצמכם שעם חוצה עכשיו אף אחד לא עבר דרך בקה, אותה חנות שהיתה מכניסה ביום מאה שקל מכניסה היום 45 שקלים, מאותם 45 שקלים הוא צריך גם לפרנס את המשפחה וגם לשלם מסים וגם וגם.
גאלב מג'אדלה: הכביש נבנה על אדמת בקה והזכיון הוא ל"דור אלון".
קריאה: גם לקחו פרנסה, גם לקחו את הכביש וגם לא נתנו פרנסה.
קריאה: "דור אלון" צריכה להתפרנס, הטייקונים.
מוחמד ברכה: רבותי, אני לא ארבה במלים על האחריות שנדרשת מאתנו כפרנסי הציבור הערבי, אם כחברי כנסת, אם כחברי מועצות, אם כמחנכים, אנשי דת, וראשי בית, תא משפחתי.
מוחמד ברכה: אם אני אאשים אז אני אאשים את עצמנו גם בענין הזה אבל, אני גם מאשים בעיקר את המדינה ואני גם מצטרף לדבריו של דר' יאסר ראש מועצת ביר אל מכסור, ואני מחכה, מבחן ההוכחה חל על המדינה ורשויותיה.
מוחמד ברכה: יש מי שחושב שהמדינה יוצאת נשכרת מהתרחבות מעגל האלימות בקרב הציבור הערבי.
מוחמד ברכה: שאנשים פחות דואגים לענייניהם הקולקטיביים ולזכויותיהם ולמאבקם האזרחית, ומתבזבזים בתוך המיץ של עצמם.
מוחמד ברכה: אני אומר לכם, האלימות היא אש, אש יכולה להתחיל בטייבה אבל להסתיים בנתניה, היא יכולה להתחיל בשפרעם ולהסתיים בקרית אתא ולכן אל לו לאף אחד לחשוב שהוא יכול להרוויח מהתרחבות האלימות בקרב הציבור הערבי, והשתיקה, או עצימת העין או אפילו מתן אור ירוק להתרחבות תופעת הנשק הבלתי חוקי וגם הנשק החוקי שגם לפעמים משתמשים בו לעניינים שלהם, כל זה נגמר בצורה כזו או אחרת.
מוחמד ברכה: מה שלא נגמר כאן, אדוני יושב הראש, ואני פה רוצה להסב את שימת לבם של הנוכחים, לאלימות לא שבתוך הערבים אלא אלימות נגד ערבים.
מוחמד ברכה: יש תופעות שהולכות ומתרחבות בתקופה האחרונה של אלימות כנגד אזרחים ערבים על רקע לאומי גזעני.
מוחמד ברכה: הדוגמה, מה שקורה נגד הסטודנטים הערבים בצפת.
מוחמד ברכה: אנחנו לא מרגישים שיש טיפול נכון למיגור התופעה הזו, על אף שההערכה שלנו היא שהאנשים שמבצעים את המתקפות האלו הם מוּכָּרִים פחות או יותר.
מוחמד ברכה: למשל לפני מספר ימים, לפני שבועיים, ביום של המשחק הסופר-קלאסיקו, בין ריאל מדריד לברצלונה, פועלים שעובדים בסביבה של ירושלים ולנים בבית שמש, התקלקלה להם הטלוויזיה, יצאו לראות את המשחק באחד מבתי הקפה והם קיבלו מכות רצח.
מוחמד ברכה: הם קיבלו מכות רצח ועד היום לא שמענו שום דבר על תפיסת אותם חוליגנים, פשיסטים, שמסתובבים כדי לצוד ערבים.
מוחמד ברכה: אני חושב שזו גם הענין של 'תג מחיר' שהוא נושא, עד לפני כמה חודשים היתה לנו אשליה לחשוב שזה נמצא רק בשטחים הכבושים אז עכשיו אנחנו רואים שזה מתרחב למקומות אחרים ולמסגדים.
מוחמד ברכה: אני חושב שצריך לתת את הדעת לא רק על אלימות שקיימת בתוך הציבור הערבי ועל ההתרחבות של שימוש בנשק בלתי מורשה וכו' אלא גם יש הרגשה, אדוני יושב הראש, יש הרגשה שדמו של האזרח הערבי יכול להיות הפקר במקומות מסויימים במדינת ישראל ורשויות החוק לא עושות מה שהן צריכות לעשות בענין הזה.
מוחמד ברכה: אני מבין שהתפקיד של המשטרה הוא להילחם באותן תופעות שהן מסריחות ושצומחות על אותו הבִּיצה, אני יודע שהמשימה העיקרית היא לייבש את הביצה אבל, המשטרה וזרועות הבטחון הן האחראיות לבטחונו של האזרח ואין רשות אחרת שהיא יכולה לעשות את זה ואם המצב של הבטחון האישי מופקר עד כדי כך אז כנראה שהמשטרה לא ממלאה את תפקידה כראוי.
טלב אלסאנע: היו מקרים במדינות שונות בהן המשטרה הצליחה להתמקד ולהוריד את רמת האלימות ואת הפשיעה, לא רק אלימות ככלל.
טלב אלסאנע: אני זוכר את מי שיצא למשל להיות מועמד בארצות הברית על רקע ההישג בתחום הזה אז יכול להיות שאם תלמדו אתם יכולים להגיע להיות ראשי ממשלה בישראל, כמו ג'וליאני.
טלב אלסאנע: דבר נוסף, אמר דר' חאלב חסבי משפט מאד חכם, אל"ף, אם אנשים חשים שבטחונם האישי מאויים ואין מי שיגן ומי שאמור לעשות לא עושה אז הם גם יגייסו, ירכשו נשק, וגם ינסו להגן על עצמם בעצמם.
טלב אלסאנע: זו אחת הסיבות - - -
מוחמד ברכה: וח'אלד אבו עסבה מכיר את זה היטב, תקשיב, בז'אן יש אדם שאויים, והוא לא מצא מזור בתלונה למשטרה אז הוא הלך לקבוצת פשע אחרת מפלג פשע אחר, קבוצות מגנות ועושות את השירות, מספקות את הבטחון בבקום בו המשטרה נכשלה - - -
טלב אלסאנע: אוי ואבוי, אוי ואבוי אם זו תהיה הכתובת לאנשים שזקוקים להגנה והמחדל הזה כנראה שהוא מצמיח תופעות מאד חמורות שמהן ניזונה הפשיעה.
תנ"צ אפי ברכה: הנושא של הפשיעה, ואני מציע לא נקרא לזה "תג מחיר" אלא נקרא לזה פשיעה לאומית כי זו פשיעה.
תנ"צ אפי ברכה: לא "תג מחיר".
תנ"צ אפי ברכה: אנחנו הקמנו כח ספציפי מיוחד שייטפל בזה, שילוב של מספר יחידות ואני מאמין שאנחנו נראה תוצאות בקרוב.
תנ"צ אפי ברכה: אנחנו כמובן שמנו שם את מירב האמצעים - - -
קריאה: גם בצפת אנחנו רוצים לשמוע תוצאות.
תנ"צ אפי ברכה: נשמע, אדוני, אני מאמין שנראה תוצאות בקרוב.
טלב אלסאנע: אנחנו נמשיך עם נציג משרד ממשלתי.
טלב אלסאנע: נשמע התייחסות של משרד המשפטים.
טלב אלסאנע: מי נמצא כאן?
טלב אלסאנע: אני מקווה שלא התייאש מכל כך הרבה פשיעה.
טלב אלסאנע: משרד הרווחה?
שאול ברקוביץ: אני קצין מבחן מחוזי לנוער במחוז חיפה והצפון ואני מייצג כאן את שירות המבחן לנוער.
שאול ברקוביץ: מה שהיה חשוב לי להביא לידיעת כל הנוכחים הוא ששירות המבחן לנוער מקפיד על כך שאחוז קציני המבחן הערבים יהיה פחות או יותר -ולפעמים אפילו מעט יותר, זהה לאחוז המופנים מקרב בני הנוער הערביים שמבצעים עבירות, ושכל תכנית טיפול שיש לשירות למבחן לנוער מיושמת גם במגזר הערבי, אני מדבר על טיפול קבוצתי לעברייני אלימות, טיפול קבוצתי לפוגעים מינית ויש לנו פעילות שטח שמיועדת בעיקר לנערים שמבצעים עבירות אלימות, וכל התכניות האלו מיושמות גם על מופנים מן החברה הערבית.
שאול ברקוביץ: יש לנו יחידה מיוחדת שעוסקת בקטינים שנעצרו במחוז חיפה והצפון שמרבית האוכלוסיה הערבית שמטופלת בשירות המבחן מטופלת במחוז שאני מנהל אותו.
שאול ברקוביץ: מתוך תשעה עובדי מעצרים ששה הם עובדים ערבים כדי לתת את המענה המיידי והטוב ביותר לנערים ערבים שנעצרו, כולל נערים שנקראים שב"חים, שוהים בלתי חוקיים שאנחנו אמורים לכתוב תסקיר לבית המשפט לגביהם.
אבו מך: התחלתם לכתוב תסקירים לגבי שב"חים?
אבו מך: ממתי אתם כותבים לשב"חים תסקירים?
שאול ברקוביץ: קטין לא יכול להישפט במדינת ישראל מבלי שהוגש תסקיר.
אבו מך: האם אתה בטוח?
שאול ברקוביץ: במאה אחוז.
טלב אלסאנע: בסדר, זה לא הויכוח.
טלב אלסאנע: לגבי התקנים, גם מבחינת קציני שירות המבחן וגם לגבי עובדים סוציאליים, האם יש התייחסות של משרד הרווחה, האם יש מחסור בתקנים כדי להתמודד עם התופעה של האלימות בתוך המשפחה ובתוך החברה ככלל?
טלב אלסאנע: האם יש התייחסות?
טלב אלסאנע: אני יודע שתסקיר מבחן, במקום שבועיים או שלשה לפעמים לוקח חודשיים או שלושה ושלושה חודשים ואנשים עצורים וממתינים לקבלת התסקיר.
שאול ברקוביץ: יכול להיות שזה קורה יותר עם בגירים מאשר עם קטינים, אנחנו משתדלים להגיש את התסקיר מוקדם ככל האפשר.
שאול ברקוביץ: לפעמים אנחנו מבקשים דחייה כדי לבדוק תכנית טיפול אבל לא מתוך בעיה של כח אדם, לא בשירות המבחן לנוער, בכל אופן.
שאול ברקוביץ: באופן כללי אני יכול להגיד שהיינו שמחים לקבל תקנים נוספים אבל את מה שיש לנו אנחנו מחלקים בצורה כזו לפי אחוז המופנים אלינו מכל מגזר.
רדא ג'אבר: שתי נקודות.
רדא ג'אבר: האחת היא פרקטית והנקודה השניה היא עקרונית.
רדא ג'אבר: בפרקטית אני רוצה להמשיך את מה שחבר הכנסת ברכה אמר לענין הפשיעה.
רדא ג'אבר: אנחנו עושים הנחות אם אנחנו לא מפלחים את האלימות לשני פלחים.
רדא ג'אבר: הפלח הראשון הוא אלימות רגילה, כמו נוער, שכנים או סכסוכים שהם רגילים, ושזה משרד החינוך, חינוך ומתנ"סים ודברים כאלה שזה בסדר - - - בתשובה להערת חברת הכנסת חנין זועבי שלא נשמעה אני אומר שכן, אבל זו לא הבעיה העיקרית של המגזר הערבי עכשיו כי הבעיה העיקרית – וצריך להגיד את זה בצורה מאד חריפה – היא שיש ארגוני פשיעה ויש פשיעה מאורגנת שכמעט ומשתלטת על המרחב הציבורי של הציבור הערבי ועל הישובים הערבים בישראל והיא כמעט נותנת את הטון בכל עיר ועיר ובישוב וישוב.
רדא ג'אבר: רוב המקרים הקטלניים ומקרי האלימות הקשים והאמל"ח וההשתלטות על הנתח הזה, הוא של אנשים שהשתלטו על המגזר הערבי בנקודה הזו, וכאן, לא אני כאזרח פשוט צריך לעשות את זה כי זה נמצא לפתחה של המשטרה ושם המשטרה צריכה לנקוט יד מאד קשה כדי לרסק את הגופים האלה.
רדא ג'אבר: ואנחנו, יש לי הרגשה שאנחנו לא מדברים על זה בצורה פומבית, או שאנחנו כחברה לא כל כך מתמודדים עם האגוז הקשה הזה וצריך להתמודד עם הדבר הזה.
רדא ג'אבר: זה הענין הפרקטי שהמשטרה צריכה לעשות.
רדא ג'אבר: נקודה שניה שהיא מאד עקרונית, אנחנו לא התייחסנו – או מסרבים להתיחס – ליחס שלנו עם המשטרה, ליחס של הערבים למשטרה.
רדא ג'אבר: אנחנו לא מאמינים למשטרה –ואת זה אמרה חברת הכנסת זועבי, יש חוסר אמון מוחלט במשטרה.
רדא ג'אבר: אמרו פה אנשים ומר רייאן אמר את הדבר, יש סוג של מחשבה שלמשטרה יש אג'נדה בטחונית כלפינו ולא אג'נדה אזרחית.
רדא ג'אבר: כך אנחנו חשים כלפי המשטרה וגם המשטרה מן הצד השני, המשטרה מתייחסת - - -
טלב אלסאנע: האם המשטרה מודעת לתחושה הזו ומה היא עושה כדי לשנות?
רדא ג'אבר: אני רוצה להשלים כדי שהם ישיבו גם לטיעון הזה כי התמונה היא מורכבת, יש גם לנו טיעונים כלפי המשטרה וגם למשטרה יש טיעונים כלפינו על שאנחנו לא משתפים פעולה, באים לעצור אנשים והמשטרה מתמודדת עם אנשים שלא סומכים עליה ומתקשה לאכוף את החוק במגזר הערבי.
רדא ג'אבר: יש חוסר אמון מוחלט בין המשטרה לבין הציבור הערבי וחוסר האמון הזה הוא הדדי.
רדא ג'אבר: כאן צריך לעשות פעילות וגם אנחנו, פעם ראשונה - ואני פונה אל המשטרה, פעם ראשונה שחברי הכנסת, הרי לפני עשר שנים לא יכולת לשמוע חברי כנסת לא מבל"ד ולא מחד"ש ולא מהחזית הדמוקרטית אומרים למשטרה: בואו תעשו פעילות בתוך החברה הערבי, אף פעם לא היית שומע דבר כזה.
רדא ג'אבר: הפעם יש הזדמנות, אנשים אומרים לכם:
רדא ג'אבר: בואו תעשו את הפעילות שלכם כי אנחנו רוצים שירות אזרחי, ואני ממקד את המילה אזרחי, אני לא רוצה לשתף פעולה עם המשטרה אלא אני רוצה לקיים את חובתי כאזרח, המלים האלו רק מייצרות חוסר אמון במשטרה וכל הדוברים, גם אנשים ששיכלו את הבנים שלהם, אומרים לכם: חושבים שהמשטרה משתפת פעולה עם העבריינים, חוסר האמון הזה צריך להבקיע אותו ולא מבקיעים אותו עם דיבורים אלא מבקיעים אותו עם מעשים.
רדא ג'אבר: תפענחו את מקרי הרצח, תעשו את הפעילות בצורה שיטתית ואז אתה תראה שגם אנחנו, את החלק שלנו, כחברה נעשה.
טלב אלסאנע: הדברים ברורים.
רדא ג'אבר: אנחנו, ב"קרן אברהם", וזה הכובע שאתו באתי, אנחנו מפעילים מיזם מאד יחודי בתחום הזה של יחסי אמון בין המשטרה לבין החברה, בחברה רב תרבותית כמו החברה הישראלית ומנסים להבין למה.
רדא ג'אבר: למה המשטרה ככה, היחס שלנו כלפיה וגם היחס של המשטרה כלפינו, מנסים לבנות תכניות גם להעצים את החברה הערבית שאנחנו נהיה מעורבים גם בסדר העדיפויות של המשטרה בכל עיר ועיר וישוב וישוב, ולא נאפשר לאף אחד שיקבע לי בטייבה, למשל, שאני רוצה רק קנסות על חגורה ולא להתמודד עם עבריינים שמשתוללים עשרים דקות ברחובות טייבה, בין תשע לתשע ועשרים, וקרב יריות בין ברחובות, לא משטרה - וגם אני כאזרח, אל תצפו ממני שאני ארד, אחשוף חזה ואתמודד עם העבריינים בתוך הישובים שלי.
יסמין יחיא: אם לומר את האמת, אני לא יודעת למה להתייחס מכל הדיון שנקבע פה.
יסמין יחיא: עלו כמה דברים ושאלתי את עצמי, הרי אנחנו בוועדה ערבית ואנחנו מנהלים את זה בשפה העברית.
יסמין יחיא: למה לא מדברים את זה בשפה הערבית?
יסמין יחיא: אם אתה דיברת על המנטליות הערבית ודיברתם על שצריך להכיר את החברה אז יש כמה דברים שאני צריכה לשתף בהם בשפה הערבית שלי, זו הזכות שלי והיא לא מתקיימת פה, פה, בכנסת, שיש בה חברי כנסת ערביים.
יסמין יחיא: מצד שני אני רוצה להתייחס גם למשטרה שתמיד – כיועצים - מזמינים אותנו לשתף פעולה אתכם ואני לא מרגישה את הבטחון הזה.
יסמין יחיא: אני מאד מפחדת לשלוח את הילדים למשטרה אני לא רוצה להיות במקום הזה שיגייסו - - - אתה מעיר על החיוך שלי בהקשר של בטחון ואני לא יודעת מה מסתתר מתחת לחיוך הזה, כי אני מאד מפחדת.
יסמין יחיא: אני רוצה להציג את הכובע השני שלי, אני מטפלת בילדים שנפגעו מינית, אני מטפלת במרכז "רימונים" וכשאני מבקשת מן ההורים לשלוח את הילדים למשטרה לדבר אז הם אומרים: אנחנו לא רוצים שהמשטרה תגייס את הבנים שלנו להיות משת"פים במשטרה ואתם נתפסים מבחינה בטחונית - ואני אומרת את זה כיועצת - שקשה לי לשתף פעולה עם המשטרה, כשאני נכנסת למקום הזה וגם כשנכנסים אלי לבית הספר עם מדים של שוטרים זה מכווץ אותי במקומי, ואני לא חושבת שאלה סתם הרגשות כי זה ממש מקומם אתי לפעמים שאני רואה אתכם בתפקידים שהם ממש מנוגדים, כעוזרים, וגם כדברים שאני חווה אתכם כתוקפניים ולפעמים אוייבים.
יסמין יחיא: אז אני מאד רוצה לומר לך, חבר הכנסת טלב אלסאנע, שאני רואה המון אנשים שהם צריכים להיות פה ולא נמצאים אתנו היום, אני לא רואה מפקחים ערביים, ראיתי חלק מהם, אני לא רואה משפ"י אנשים גם מן החברה הערבית, אני לא רוצה להגיד מגזר ערבי ואני שומעת את זה מכם וזה מאד מכעיס אותי.
יסמין יחיא: אני רוצה להזמין עוד אנשים שאנחנו לא נהיה תגובתיים כי על מנת לבנות משהו יחודי, שגם עם התרבות שלנו, עם הדברים שאנחנו כואבים אותם, ודברים שאנחנו צריכים לבנות אותם לא כמשהו תגובתי לאירוע שקרה אלא כמשהו מניעתי וטיפולי.
יסמין יחיא: תודה.
טלב אלסאנע: תודה על הכנות והדברים והעצות הטובות - - -
אברהים מואסי: רבותי, צהרים טובים.
אברהים מואסי: אני בא מבקה, בקה עיר מרכזית, הסטטיסטיקה המצערת מראה שהפונקציה עולה, מספר ההרוגים ומספר הנפצעים, המריבות, הקטטות, תמיד עולה אצלנו.
אברהים מואסי: בנוסף לדברי עורך הדין אבו מוך, ראש העיר, שהתכנון במגזר הערבי הוא מרכיב חשוב - התכנון והבניה.
אברהים מואסי: הוא מרכיב חשוב מאד למניעת אלימות.
אברהים מואסי: ישובים מתוכננים כפי שהם.
אברהים מואסי: הנתונים אומרים שזו חממה כמקור לאלימות ואני אתן מספר על בקה אל גרבייה שיש שלש מאות בתי עסק בתוך הישובים, יש לנו עוד מספר של תושבים של חמשת אלפים שהם לא נחשבים במשרד הפנים, כל בבקה עשרים וחמישה אלפים, אבל ישנם עוד חמשת אלפים ראשי צאן שחיים בתוך הבתים שלנו ובשכונות, זה מקור לריב, זה מקור לאלימות.
אברהים מואסי: אתן שתי דוגמאות שהיו בבקה בשנה שטרם הסתיימה.
אברהים מואסי: מפעל "המרכז" מעסיק שבעים פועלים, צריכת המים היא 60,000 קוב והנתונים מראים על היקף העסק הזה.
אברהים מואסי: היתה קטטה, בין בעלי המפעל לבין השכנים, כי כבר עשרים שנה הם סובלים מן המטרד הסביבתי-חברתי ובריאותי הזה.
אברהים מואסי: בצדק הם טוענים שהמפעל הזה פוגע בהם ויש חששות שזה גורם לסרטן, אמנם זה לא אבל מה לעשות, כשהחששות גוברים - - -
ד"ר יאסר חוג'ראת: מי נתן לו רשיון עסק?
ד"ר יאסר חוג'ראת: הרי זה העיריה.
אברהים מואסי: אדוני, אנחנו לא ניתן, לא נמנע מהם לעשות עסקים כל עוד אין איזור תעשיה, הפתרון לזה שיהיה איזור תעשיה ופיתוח כלכלי.
אברהים מואסי: אני מבקש מחברי הכנסת וממקבלי ההחלטות, לפנות למועצה הארצית לתכנון ובניה ומיד, ליישם את כל התכניות שתוכננו במגזר הערבי, מספיק דיבורים.
אברהים מואסי: תודה רבה.
קשוע עבד אלסלם: סלאם עליכום.
קשוע עבד אלסלם: אני ממלא מקום ראש העיר טירה ויש לנו תכנית "עיר ללא אלימות".
קשוע עבד אלסלם: לצערי תכנית "עיר ללא אלימות" לבדה לא יכולה לעשות כלום.
קשוע עבד אלסלם: בשביל תקציבים ממשרד החינוך צריך מאצ'ינג, בשביל תקציבים ממשרד רווחה צריך מאצ'ינג ולכן אנחנו נמצאים בתכנית "עיר ללא אלימות" ללא תקציבים אבל המשרדים מסביב.
קשוע עבד אלסלם: אני אדבר על טירה שהיא 24,000 תושבים, שיש 15 תקנים ברווחה, ואני פונה אליכם עכשיו, אל הרווחה, שיש לה חמישה עשר תקנים של עו"סים כשמגיע לה שמונה עשר אבל בפועל, מה שנתן משרד הרווחה לפני הדיווחים שלו כאילו 24,000 זה שמונה עשר אבל, אם נאמר את האמת אז בשביל 24,000 ביישוב הערבי צריך עשרים או עשרים ושניים.
קשוע עבד אלסלם: תקן עו"ס ללחימה באלכוהול ובסמים אין לנו כי גזרו את זה מאתנו מאז.
קשוע עבד אלסלם: לגבי משרד החינוך מה שאמר, דר' אבו עסבה, מה שאמר בקשר למשרד החינוך, שהדיווחים שאתם מקבלים, לצערי, מה שאתם מקבלים מן המפקחים שלכם על זה אתם אומרים: זו אמת, זו תורה שירדה מסיני אבל חבר'ה, זו טעות, אנחנו היינו בוועד הורים ונלחמנו כדי לדווח למשרד החינוך על בית ספר שמייצר אלימות אצלנו שנים על שנים, עד שהגענו לשלטון, ורבנו אתכם ועם המפקחים שלכם ואפילו עם מנהלת המחוז ועם וכולם, בסוף שיכנענו אתכם שבית הספר הזה אלימות והחלטנו את מה שהחלטנו.