GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
קרן רוט-איטח: ותלמידים שמאותרים בתוך בתי הספר, אנחנו כרגע עושים הכשרה ליועצים פסיכולוגים, עובדים סוציאליים בתוך בתי הספר כדי שיוכלו לתת מענה בתוך בתי הספר לילדים מאותרים.
קרן רוט-איטח: ואנחנו כרגע עומדים, נכון לעכשיו, על מאה קבוצות ברחבי הארץ, כשאנחנו עושים עבודה על הרחבה של הטמעה של הנושא.
חמד עמאר: מאה קבוצות, של כמה ילדים בתוך הקבוצה?
קרן רוט-איטח: זה יכול להשתנות בין שבעה ילדים לחמישה עשר ילדים בקבוצה.
קרן רוט-איטח: עבודה קבוצתית עם ילדים.
גלעד נתן: לא היה שינוי משנת הלימודים הקודמת.
קרן רוט-איטח: נכון.
קרן רוט-איטח: שנה שעברה דיברנו על מאה קבוצות ביוני, אנחנו כרגע בדצמבר עומדים על מאה קבוצות, זאת אומרת שעד סוף השנה הצפי הוא צפי של גדילה.
גלעד נתן: אנחנו עדיין מדברים על 7.2 אחוז בלבד מבתי הספר שיש בהם את התכנית.
קרן רוט-איטח: לגבי אוכלוסיות מיוחדות, אפשר להוסיף - - -
חמד עמאר: כמה שעות אותו תלמיד מקבל בכל הייעוץ הזה?
קרן רוט-איטח: התלמידים מקבלים בין שש שעות לעשר שעות.
חמד עמאר: באיזו מסגרת?
קרן רוט-איטח: זה כל השנים, אנחנו כל שנה עושים עבודה בנושאים האלה, זה כל שנה זאת עבודה תהליכית, מתמשכת לאורך זמן.
חמד עמאר: אני באמת, לפני שהגעתי לדיון אני שאלתי, יש לי ילדים בבית ספר, אז שאלתי אותם בנושא הזה כמו שאני שואל תמיד, כי אני ידעתי שאני אהיה בדיון הזה, והתברר לי שלא עוברים שום דבר.
חמד עמאר: יש לי ילדה ביסודי שלא עוברת שום דבר, יש לי ילד בחטיבת הביניים שלא עובר שום דבר ויש לי ילדה בתיכון שלא עברה שום דבר.
חמד עמאר: לא דיברו איתם על הנושא, לא נגעו איתם בנושא.
חמד עמאר: אז היה לי גם מיסודי, גם מחטיבת הביניים, גם מהתיכון.
קרן רוט-איטח: מדגם מייצג?
חמד עמאר: מדגם מייצג, שכולם אמרו לי שלא קיבלנו כלום.
קרן רוט-איטח: אוקי, זאת גם אפשרות, אנחנו מכירים שילדים הרבה פעמים בחוויה, גם אם דיברו איתם על משהו, בחוויה היא שלא דיברו איתם, שזה גם כן יכול לקרות.
קרן רוט-איטח: ויכול להיות, לקרות שבאמת המקרים הספציפיים---
חמד עמאר: או שלא דיברו איתם.
קרן רוט-איטח: או שלא דיברו.
קרן רוט-איטח: אמרתי שזאת באמת יכולה להיות אפשרות, אפשרות מצערת מאוד, אבל בהחלט יכולה להיות אפשרות כזו.
קרן רוט-איטח: שוב, צריך אבל לבדוק.
חמד עמאר: האם אנחנו רואים עלייה במספר?
חמד עמאר: אני קראתי את כל הסקרים, בנושא העלייה במספר צרכני האלכוהול בקרב צעירים, אנחנו מקום שני בעולם.
חמד עמאר: בשנה שעברה קראתי, אחד המאמרים דיבר שאנחנו מקום שני בעולם.
חמד עמאר: אז אנחנו צריכים לקחת את הנושא הזה בכזו רצינות, שמשרד החינוך ייכנס לעבי הקורה, ואני אמרתי תמיד, משרד החינוך זה הגוף שיש לו את הנגיעה והמגע עם הילדים הכי גדול---
קרן רוט-איטח: נכון, מסכימה איתך לגמרי.
חמד עמאר: והיכולת שלו היא יכולת אדירה.
חמד עמאר: אף אחד לא יכול להגיע ליכולת של משרד החינוך, כי הוא יכול להגיע לכל ילד וילד במדינת ישראל, ואף אחד לא יכול להגיע לכל ילד וילד.
חמד עמאר: אפילו תנועות נוער אפילו חינוך בלתי פורמאלי.
חמד עמאר: משרד החינוך והחינוך הפורמאלי הוא הכלי שאנחנו צריכים להשתמש בו, ואיך שאני רואה וגם קראתי קצת נתונים, 7.2 בתי ספר שמגיעים על יסודי, זה אומר דרשני.
חמד עמאר: אומר, שצריך באמת לקחת את כל הנושא של המלחמה בסמים, המלחמה באלכוהול, טבק---
קרן רוט-איטח: העבודה נעשית, עבודה מאוד גדולה יחסית לתחומים אחרים בתוך המערכת.
קרן רוט-איטח: אתה לוקח את הדוגמה של 7.2 - - -
חמד עמאר: כמה אנשים במשרד החינוך ממונים על הנושא הזה?
קרן רוט-איטח: אנחנו כרגע עומדים עם חמישים ושש מדריכים בפריסה ארצית.
קרן רוט-איטח: לכל מחוז בשונה מנושאים אחרים יש מפקח נפרד, שהתפקיד שלו להוביל את המדיניות של המחוז בתוך הדבר הזה, זה חלק מהתפקידים שלו.
קרן רוט-איטח: כך שכל מחוז יש מפקח נפרד שהוא אחראי לתחום.
קרן רוט-איטח: זה כרגע מערך הכוחות.
קרן רוט-איטח: עכשיו, תראה הסיפור של גם הסמים, גם מובא בהשקה לעבודה על האקלים, על קידום אקלים וצמצום אלימות, שזה גם כן עובד בממשקים ואנחנו שם נמצאים בתוך אלף מאתיים בתי ספר בתכנית המערכתית, שעובדת על טיפוח וקידום אקלים ושיח משמעותי בין מורים לילדים.
קרן רוט-איטח: וכל אלה פעולות נוספות שמהוות איזשהו בסיס לצמצום של התנהגויות סיכון.
קרן רוט-איטח: זה עוד מערך שהמשרד מוליך ומוביל אותו שצריכים לקחת אותו גם בחשבון, שאם לא מדברים, אם זה לא המערך, ספציפי כרגע של סמים ואלכוהול, אבל עדיין יש בתוך המשרד עוד יחידות, עוד גופים שעוסקים בסוגיה הזו מכמה היבטים, מהיבטים שונים.
קרן רוט-איטח: יש מנהל החברה ונוער, יש קידום נוער, זאת אומרת שאנחנו באגפים השונים עושים עבודה בממשקים.
אפרת לינקובסקי: אני מפקחת ארצית בשירות לשיקום נוער במשרד הרווחה והשירותים החברתיים.
אפרת לינקובסקי: אני כאן, בגלל ממשק המסגרות הקיימות בארץ, שנקראות "מפתנים", שעובדות במשותף עם משרד החינוך ואגף שחר, שהוא הרפרנט מבחינת משרד החינוך בשותפות.
אפרת לינקובסקי: לכן אני פה, כי "מפתן" שייך גם למערכת החינוך.
אפרת לינקובסקי: לגבי האוכלוסיות שלנו, באמת אחד המאפיינים שלהם זה התנהגויות סיכוניות, שהשימוש הוא חלק מההתנהגויות, חלק מביטויי הסיכון.
אפרת לינקובסקי: לפני שלוש שנים התחלנו לפתח איזשהו מודל יחד עם השירות להתמכרויות במשרד הרווחה, מודל שמובא לי עם הרשות המקומית ועם צוות הטיפול שלי.
אפרת לינקובסקי: המסגרות עובדות בשלושה מעגלים, גם התערבויות ברמת הצוותים הרב מקצועיים, מעגל של ידע, של בחינת עמדות ושל מתן כלים לזיהוי והתערבות ראשונית.
אפרת לינקובסקי: מעגל של עבודה עם החניכים, שחלקם זאת כבר מניעה שניונית זאת אומרת, הילדים כבר בדרך זו או אחרת מכירים את הסיפור.
אפרת לינקובסקי: המעגל השלישי, עבודה עם ההורים של הילדים.
אפרת לינקובסקי: זה מודל שאנחנו פיתחנו ואנחנו מקווים שבשנה הבאה נוכל ללוות אותו גם במחקר דרך מכון ברוקדייל, ואני יכולה להגיד שכבר שבעים אחוז מהמסגרות שלנו כבר נכנסו לתכנית, ועובדים זוגות צמודים של עובד נוער ברשות המקומית של סמים ועובד טיפולי ה"מפתן" כמי שמוביל את המערכת הזאת את התכנית הזאת לאורך שנה.
חמד עמאר: באילו שעות אתם פועלים?
אפרת לינקובסקי: יש לי את הרשימה המלאה, אני יכולה להגיש אותה כעת או להגיש לך אחר כך, אבל זה ברשויות שנמצאת מסגרת "מפתן" לא בכולם, בשבעים אחוז מהם, כי זו תכנית שבגדילה עכשיו.
אפרת לינקובסקי: בשפרעם למשל זה יהיה בשנה הבאה, תהיה שם את המסגרת.
חמד עמאר: מי מממן את כל התכנית?
אפרת לינקובסקי: אנחנו עובדים בשיתוף עם הרשות המקומית.
חמד עמאר: הרשות המקומית צריכה להוסיף כסף על התכנית, או יש לה - - -
אפרת לינקובסקי: תראה, העובדים של השירות להתמכרויות ברשויות, והעובדים הסוציאליים של ה"מפתנים" של מסגרות של הרשות המקומית שותפים באחזקה גם של המקום, כמו בקשר עם השלטון המקומי שהוא שבעים וחמש-עשרים וחמש.
אפרת לינקובסקי: זאת אומרת, משרד הרווחה מבחינת כוח אדם מממן שבעים וחמישה אחוז מזה עם תוספת של עשרים וחמישה אחוז של הרשות המקומית.
גלעד נתן: יש יחידת סמים, מחלקת רווחה נוער, רק בחמישים וחמש רשויות.
אפרת לינקובסקי: ואז במקומות שאין, יש את אל סם.
אפרת לינקובסקי: ואנחנו עובדים עם אל סם.
גלעד נתן: לא בכל מקום יש את אל סם.
גלעד נתן: אנחנו חוזרים לאותה נקודה של רשויות שכן יכולות להרשות לממן, ויש רשויות שלא יכולות להרשות לממן, ואין פריסה ארצית.
גלעד נתן: לא קיבלתי עדכונים ממשרד הרווחה בזמן האחרון על שיפור או פריסה ארצית.
אפרת לינקובסקי: אז תראה, לגבי הפריסה שאני יכולה לדבר, לגבי הפריסה של ה"מפתנים" לא של העובדים, בכל ה"מפתנים" יש לנו היום צוותים טיפוליים.
אפרת לינקובסקי: בשבעים אחוז מהמסגרות שלנו היום מופעלת התכנית הזאת.
אפרת לינקובסקי: היא מלווה על ידי הדרכה ועל ידי ישיבות מחוזיות ועל ידי, ככה ליווי.
אפרת לינקובסקי: ואנחנו משתדלים במקומות שאין ברשות המקומית, למצוא איזשהו פיתרון כדי, שזה לא יעכב את התכנית.
אפרת לינקובסקי: אני לא יכולה להגיד שבמאה אחוז המסגרות שלנו.
אפרת לינקובסקי: אבל היום זה אחת הסוגיות שעומדות מאוד מאוד חזק ואנחנו מסתכלים לה מאוד חזק בעיניים.
חמד עמאר: מה שמעניין, בדרך כלל הנושא הזה, זה ברשויות החלשות.
חמד עמאר: זה בפריפריה.
חמד עמאר: שם יש לנו את הבעיה של אי יכולת של הרשויות לבוא ולסבסד אתת הנושא.
חמד עמאר: האם יש לכם התייחסות אחרת לנושא?
חמד עמאר: אם נגיד העשרים וחמש-שבעים וחמש, נראה שאותה רשות אין לה את היכולת הכספית, אתם גם נכנסים---
אפרת לינקובסקי: תראה, בכל הרשויות שאנחנו עובדים, אנחנו עובדים גם ברשויות חלשות, ויש לנו צוותים טיפוליים שם.
אפרת לינקובסקי: גם ברשויות חלשות יש לנו.
אפרת לינקובסקי: אנחנו לא נכנסים להתערבות, בשירות שלנו במקום שאין לנו "מפתן" אני מכניסה את זה לתוך הקונטקט של הישיבה היום, שמדברת על מסגרות לימוד, שיש שותפות של משרד החינוך ומשרד הרווחה.
אפרת לינקובסקי: זה המסגרות שאנחנו מייצגים היום, ובמסגרות האלה אנחנו עושים תכניות מאוד ממוקדות לאוכלוסיית היעד, שפיתחנו במשרד.
ד"ר גלעד נתן: כדאי להבין איך זה עובד ומה קורה עכשיו.
ד"ר גלעד נתן: אנחנו בדצמבר וכמו כל שנה בדצמבר משרד הרווחה לוקח כסף מסעיפים תקציביים שרשויות חדשות לא יוכלו להעמיד עליהם את הmatching.
ד"ר גלעד נתן: אני מציע כדי שהכסף הזה לא ייעלם לו לתקציב, לרשויות חזקות.
ד"ר גלעד נתן: לקחת את הכסף הזה, ואם ישימו עליו matching אז רשות חלשה שלא יכולה להגיע לזה, וזה לא רק בתכנית הזאת, זה בכל תכנית - - -
אפרת לינקובסקי: זה לא רלוונטי מה שאתה אומר.
גלעד נתן: זה מאוד רלוונטי.
אפרת לינקובסקי: אני אגיד לך למה לא.
גלעד נתן: אני אקבל ממשרד הרווחה את רשימת הרשויות, ואנחנו נראה שאותם בעיות שנוגעות לכל תכנית, חוץ מהתכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון, שבה אין matching אנחנו נחזור על אותו סיפור.
אפרת לינקובסקי: אבל לנו ברשויות חלשות.
גלעד נתן: מי שלא יכול לעמוד, צריך matching או לא?
אפרת לינקובסקי: אני יודעת שהיום המדיניות היא, שגם צריך לפתוח מסגרת.
אפרת לינקובסקי: אני מדברת על מדיניות המשרד, למרות שלא הוסמכתי, אבל אני חושבת שאני אומרת את עמדתו של המנכ"ל.
אפרת לינקובסקי: היום יש הבנה שגם כשמסגרות חלשות מאוד שאין להם matching המשרד מנסה למצוא פיתרון כדי שזה לא יהיה המניעה לפתוח מסגרות.
אפרת לינקובסקי: עכשיו, במקום שאני יושבת פה, בועדה שמייצגת שלושים מסגרות חינוכיות שמשרד הרווחה אחראי עליהם- - -
גלעד נתן: שלושים מסגרות ששייכות לכמה רשויות?
אפרת לינקובסקי: בשלושים רשויות, בכל רשות יש לנו מסגרת.
חמד עמאר: אבל יש מאתיים חמישים רשויות.
אפרת לינקובסקי: אני באתי הנה בכובע של מסגרות חינוכיות, המפוקחות על ידי משרד הרווחה.
אפרת לינקובסקי: ואני מספרת שלאוכלוסיות האלה זה המענים שאנחנו נותנים.
חמד עמאר: אנחנו בכנסת אנחנו רוצים לשמוע מה קורה עם השאר.
חמד עמאר: ברגע שאת מגיעה לשלושים ושלוש רשויות, שלושים רשויות, חמישים רשויות, מה עם המאתיים רשויות?
חמד עמאר: אנחנו נפקיר אותם?
חמד עמאר: נשים אותם בצד?
חמד עמאר: או אין להם את הבעיה הזאת?
חמד עמאר: הלוואי שלא תהיה לנו את הבעיה הזאת, שאין להם בעיה של, שאנחנו לא צריכים לבוא ולטפל---
אפרת לינקובסקי: אני מבינה מה אתה אומר.
אפרת לינקובסקי: אבל זה לגבי, אני אומרת שוב, מסגרות של "מפתן" שהן מסגרות חינוכיות טיפוליות בנוער בסיכון וניתוק, יש כאלה היום כשלושים בארץ "מפתנים" ו"מיתרים" זה על פי פניית הרשויות, אני יודעת שעוד חמש מועמדות לפתיחה, זה על פי בקשה.
אפרת לינקובסקי: בכל המסגרות האלה---
חמד עמאר: מי מבקש את הנושא?
אפרת לינקובסקי: הרשות המקומית.
אפרת לינקובסקי: זה בדרך כלל מענה לרשות המקומית.
חמד עמאר: רשות מקומית חלשה לא תבוא לבקש, כי אין לה כסף.
אפרת לינקובסקי: זה לא נכון.
אפרת לינקובסקי: יש היום פניות של רשויות מקומיות חלשות, שאני אתן לדוגמה אחת.
אפרת לינקובסקי: הרשויות שאנחנו מאוד מתעסקים בה עכשיו זה, רהט שלא בטוח שיהיה להם את הmatching של עשרים וחמישה אחוז.
אפרת לינקובסקי: ואבו בסמא שיש פניה, כי יש שם בעיות קשות מאוד של נוער במצוקה, והמשרד נערך לפתוח שם מסגרות.
חמד עמאר: איך אתם מסבסדים את העשרים וחמשה אחוזים?
חמד עמאר: אתם יש לכם את היכולת לבוא ו---
אפרת לינקובסקי: זה יסובסד.
חמד עמאר: כמה המשרד ערוך?
חמד עמאר: שיהיה לנו אפשרות לכל רשות במדינת ישראל, שזקוקה להיכנס שם?
אפרת לינקובסקי: אני לא יודעת לתת לך את התשובה הזו ברמת משרד, אני לא יודעת לתת.
אפרת לינקובסקי: אני יודעת להגיד שלפחות בהצהרה של המשרד ובמדיניות שלו---
חמד עמאר: אין להם תכנית כזו לכסות---
אפרת לינקובסקי: בדיון שנערך בנושא של מדרג צרכים, המנכ"ל ביקש שניערך למדרג צרכים, ולא כל רשות שיש לה כסף, אם יש לה כסף היא תזכה.
אפרת לינקובסקי: אלא לעשות איזשהו מפרט, לראות, מבחינת נוער בסיכון, אני מדברת עכשיו.
אפרת לינקובסקי: אוכלוסיות סיכוניות, מהו המדרג?
אפרת לינקובסקי: והאמירה הייתה, שאם יש רשות שזקוקה למענה הזה, גם אם אין לה את העשרים וחמישה אחוז לא יימנע מתן המענה.
חמד עמאר: באמת מה שאת אומרת עכשיו?
חמד עמאר: שרשות שאין לה את היכולת לשלם את הmatching, יכולה להיכנס לתכנית שלך?
אפרת לינקובסקי: לתכנית שלנו, זה לפתוח "מפתן" בוא לא נתבלבל רגע.
חמד עמאר: כן, לפתוח "מפתן".
אפרת לינקובסקי: אם יוחלט לפתוח "מפתן" לא.
אפרת לינקובסקי: להערכתי לא בעיית הmatching תעמוד, אלא באמת החלטה של רשות.
אפרת לינקובסקי: אני רוצה אבל להגיד בהערת אגב, שיש הרבה מאוד רשויות, בגלל שהמסגרות האלה מאוד, הסטיגמתיות, שמעדיפות לצערי הרב לשלוח את הילדים שלהם לרשות אחרת, לשלם עשרים וחמישה אחוז יותר גבוה על ילד חוץ ורק כדי שברשות שלהם לא יגידו שיש מסגרת כזאת.
אפרת לינקובסקי: כי היא מסגרת סטיגמתית.
אפרת לינקובסקי: אין מה לעשות, לשם מגיעים ילדים לא עם תעודות הצטיינות.
חמד עמאר: זה יכול להיות.
חמד עמאר: אבל כמה?
אפרת לינקובסקי: אוקי, אז אני רוצה להגיד שיש הרבה מאוד רשויות---
עמית צור: שטויות.
אפרת לינקובסקי: זה לא שטויות.
עמית צור: לא, העניין של הצטיינות, אין תלמידים שהם שותים ומצטיינים?
אפרת לינקובסקי: לא, אני מדברת עכשיו על האוכלוסייה מסוימת של בני נוער, שנשרו ממערכת החינוך והם עדיין בני שש עשרה-חמש עשרה וצריך לתת להם מענה.
אפרת לינקובסקי: אז לגבי האוכלוסיות האלה, זה סוג התנהגות סיכונית אחרת.
אפרת לינקובסקי: זה לא אותו דבר.
עמית צור: כן, אבל להגיד שזה לא תעודות עם הצטיינות זה---
אפרת לינקובסקי: לא, אני מדברת על ילדים שמגיעים אלינו במצבים, שהם לא קוראים ולא כותבים.
אפרת לינקובסקי: שמגיעים אלינו עם תיקים, עם ספרייה גדולה בשירות מבחן.
אפרת לינקובסקי: אני מדברת על פרופיל אחר של בני נוער, זה לא אותו דבר.
אפרת לינקובסקי: ואני אומרת, שלגבי האוכלוסיות האלה, שהן אוכלוסיות של אוכלוסיות רווחה, לא תמיד רשות מקומית יש לה את הכוח לבוא ולהגיד כן, יש לי ברשות הזאת את הבעיה.
אפרת לינקובסקי: כן, אני מתמודד.
אפרת לינקובסקי: כן, אני מקצה לזה בניין או תקציבים, וכן הלאה.
אפרת לינקובסקי: גם זה אנחנו פוגשים.
חמד עמאר: אני לא יודע מי יכול לענות לי על השאלה הזאת, האם יש רשויות היום במדינת ישראל, שאין בהם גם "מפתן"?
חמד עמאר: אין בהם יחידה למלחמה בסמים?
חמד עמאר: אין להם "עיר ללא אלימות"?
אפרת לינקובסקי: להערכתי, ושוב, אני לא יודעת.
חמד עמאר: איזושהי מסגרת של כל הנושא הזה, האם יש רשויות כאלה היום במדינת ישראל?
אפרת לינקובסקי: להערכתי יש.
גלעד נתן: בדרך כלל, דווקא אלה שאין בהם בכלל הן לא הכי חלשות, אבל יש רשויות---
אפרת לינקובסקי: מצד שני, בהרצלייה שהיא רשות חזקה, אתה תמצא את כל רפרטואר המענים שיש.
גלעד נתן: אתה יכול לראות איזה רשויות לפי אשכולות.
גלעד נתן: אתה רואה אחת עשרה רשויות כאן, השיעור יותר נמוך ברשויות חלשות מבחינת הפריסה.
גלעד נתן: ברשויות הבינוניות בדרך כלל יש את המגוון הרחב ביותר, יש תכניות.
גלעד נתן: ובעשירון העליון כבר אין תכניות.
חמד עמאר: אצל החלשים ואצל החזקים כמעט, ושם הבעיה.
גלעד נתן: כן, זה הגיוני.
חמד עמאר: שאנחנו צריכים את זה אצל החלשים.
חמד עמאר: אני רוצה לשמוע את נציג המשרד לביטחון פנים או המשטרה.
שמואל לרמן: המשטרה בנושא הזה מתעסקת בשני מישורים.
שמואל לרמן: המישור הראשון זה המישור של האכיפה, כמובן.
שמואל לרמן: והמישור השני זה של המניעה.
שמואל לרמן: באכיפה, בשנה האחרונה ובכלל בשנתיים האחרונות, רואים גם עלייה בחשיפה של עבירות של סמים וגם של מכירת אלכוהול לקטינים, ושזו בעצם עבודה יזומה של המשטרה, שעושה כנגד העבריינות הזאת.
שמואל לרמן: מצד שני, בנושא המניעה, זה מחולק כך, יש מחלקות הנוער ויחידות הנוער בכל הארץ, עוסקות בהעברת ההרצאות בכל בתי הספר בארץ, בפריסה ארצית.
שמואל לרמן: בבתי ספר תיכוניים וביחידות ההק"ם, מה שנקרא קהילה משטרה.
שמואל לרמן: הם מעבירים הרצאות בבתי ספר יסודיים ובחטיבות הביניים.
שמואל לרמן: ההרצאות הם בנושאים מגוונים, אבל גם ממוקדות מאוד היום לנושא של סמים ואלכוהול כל---
חמד עמאר: , אתם בונים את ההרצאות שלכם בתיאום עם משרד החינוך, או שההרצאות שלכם הם זה של משרד לביטחון פנים, וזה של משרד החינוך?
חמד עמאר: האם יש ממשק ביניכם?
שמואל לרמן: עד כמה שידוע לי, יש ממשקי עבודה משותפים.
שמואל לרמן: כמובן שגם המשטרה מביאה את הצד המקצועי יותר של --- לא רק, גם בנושא המניעה וגם בנושא מה התופעות לוואי ומה התוצאות, שהמשטרה בתור גוף מקצועי, רואה מהתופעות האלה.
שמואל לרמן: המשטרה גם עוסקת בשיתופי פעולה עם משרדים אחרים, פרויקט חופים, שבו בקיץ מגיעים לכנרת ולאילת ויש שם יחידות של מתנדבים, שבעצם התפקיד של המשטרה זה זמינות למתנדבים האלה, למקרים שיש מוקדים של בני נוער שעוסקים בשתיית אלכוהול או בסמים והמשטרה, יחידות הנוער מגיעות לשם בהזמנת המתנדבים.
שמואל לרמן: יש גם שיתוף פעולה בנושא של, יש תכנית של איתור בני נוער שמשתמשים לרעה באלכוהול וסמים.
שמואל לרמן: המשטרה גם כן לאחרונה נכנסה לזה, והשיתוף פעולה הזה, גם בסיוע לאיתור של נערים, גם בסיוע בהכוונה של הנערים וההורים שלהם.
שמואל לרמן: כמובן שזה נערים שמגיעים למשטרה או בתור שותה אלכוהול או בתור משתמשים בסמים.
שמואל לרמן: מכווינים את ההורים ואת הנערים לוועדות האיתור האלה, כדי שיוכלו לקבל את הטיפול.
שמואל לרמן: גם במקרה הפוך, שהמשטרה היא זאת שמאתרת את אותו מוקד חם או אותו אזור שבני נוער משתמשים בסמים או אלכוהול, המשטרה מפנה את היחידות האלה לשם.
שמואל לרמן: כמובן שבנושא האכיפה, נחזור לזה, יש כמובן, המשטרה נכנסה מאוד חזק עם הסיפור הזה של החוק החדש של שפיכת האלכוהול גם לבני נוער וגם לבגירים, אבל לבני נוער זה יותר אקטואלי.
חמד עמאר: תשמע, המשטרה נכנסה הרבה, אני קיימתי דיון לפני איזה חודש וחצי על נושא של חוק, שאני העברתי, חוק אלכוהול, שמדבר על כמעט אפס לנהגים צעירים ונהגים עד גיל עשרים וארבע, והחוק עבר בדצמבר שנה שעברה והתברר לי שהמשטרה עד עכשיו לא אוכפת את החוק.
שמואל לרמן: על נהיגה?
חמד עמאר: לא העבירה לשוטרים, שאחוז האלכוהול צריך אצל נהג צעיר ואצל עד גיל עשרים וארבע נהג חדש, צריך להיות ככה וככה אחוזים.
חמד עמאר: היא עדיין בודקת את אותו בחוק הישן.
חמד עמאר: ואני ווידאתי את זה עכשיו, רק לפני שבוע, יש לי כמה חברים שהם שוטרי תנועה, ואמרתי להם אם הייתה הנחייה?
חמד עמאר: אם קיבלתם תדרוך בנושא?
חמד עמאר: ועדיין לא קיבלו.
חמד עמאר: ואני אומר לך, החוק יותר משנה עכשיו אחרי שעבר ופורסם ברשומות.
שמואל לרמן: אני לא יכול לתת לך תשובות על זה, כי אין לי.
חמד עמאר: תעביר את המסר, כי אנחנו נצטרך לבדוק את זה עוד פעם, נצטרך להביא את זה לועדה ולראות, כי אני יותר מעניין אותי, ואני חושב יותר בבעיה הזאת זה המניעה מאשר הטיפול אחרי ההגעה למצב, שאנחנו תופסים את אותו נער שתוי או אותו נער עם סמים, המניעה.
חמד עמאר: ואיפה המשטרה בנושא של המניעה?
חמד עמאר: אמרתם שאתם מגיעים ומעבירים הרצאות זה בכל בתי הספר?
שמואל לרמן: יש בכל יחידת נוער, יש בן אדם שבמקביל לתפקידו כאיש נוער, כחוקר נוער, כעובד נוער הוא גם הוכשר כעובד מניעה.
חמד עמאר: יש שיתוף פעולה עם בתי ספר?
חמד עמאר: עם משרד החינוך?
שמואל לרמן: יש שיתוף פעולה.
שמואל לרמן: הוא עובד מול המנהלים והיועצים בבתי הספר, מעביר הרצאות.
שמואל לרמן: יש לו יעד שהוא צריך לעמוד בו.
עמית צור: אני גם אשמח להגיב בתור תלמידה.
חמד עמאר: קיבלתם מהמשטרה תדרוך, העבירו לכם הרצאה?
עמית צור: אני מזכ"ל מועצת תלמידים ונוער ארצית.
עמית צור: לפני שאני אענה לשאלה שלך, ברצוני קצת להגיב למה שנאמר פה בכל הנושא של חינוך, בעיקר של מערכת החינוך בנושא של שיעורי חינוך.
עמית צור: דובר על שישה שיעורים בערך, לפחות שעוברים בנושא.
עמית צור: אני בכיתה י"א, מעולם לא עברתי בשנה שישה שיעורים בנושא.
עמית צור: אני חושבת שאם הגעתי לי"א ולא עברתי שישה שיעורים בנושא, זה קצת עצוב.
עמית צור: קיבלתי הרצאות, הגיעו לבית ספר, היו גם שוטרים אצלי בחטיבה.
עמית צור: אני לא בטוחה כמה זה השפיע.
עמית צור: כשמדברים איתך ואומרים לך, התיק האישי שלך ומה שלא תעשה, וככה וככה.
עמית צור: אז זה מפחיד לאותו היום, ואחרי זה אתה שותה באיזשהו מקום, אתה לא זוכר את השוטר שאמר שאם תשתה יתפסו אותך ויהיה לך תיק אישי.
עמית צור: אתה זוכר יותר את הנזקים שהיו.
עמית צור: ופה אני חושבת שכן צריך להתמקד, אם כן עוברים שיעורי חינוך, בנושא של: למה זה מתחיל?
עמית צור: אם זה לחץ חברתי, אם זה סקרנות.
עמית צור: להביא אותם לדיון, את בני הנוער שידברו על זה.
עמית צור: בעיני זה הרבה יותר חשוב.
עמית צור: ובאמת, העניין של הנזקים עצמם.
עמית צור: אם זה מבחינה גופנית, אם זה מבחינה בעתיד, מה יקרה.
עמית צור: פחות הנושא של להראות תמונות שמפחידות או תיק במשטרה שייפתח בנושא, כי זה לא עובד.
עמית צור: זה לא עובד.
עמית צור: בני נוער יותר מבינים כשמסבירים להם מה קורה להם, מאשר שאומרים להם, תראו, זה מה שיקרה.
עמית צור: ויום אחרי, זה כבר זה נשכח.
עמית צור: כתבתי על הגיל.
עמית צור: עלה פה הנושא של כיתה א'.
עמית צור: להתחיל כבר לדבר התחלה בסיסית, בסיסית.
עמית צור: אני פשוט חוששת שזה יגרום לסקרנות וכאילו.
עמית צור: אם מכיתה א' לדבר, הם לא מבינים בכלל בנושא.
עמית צור: אולי הם רואים בבית יין בקידוש, זה נראה לי מוקדם מדי.
עמית צור: כן הייתי מתחילה מכיתה ד' ה' ו' כי זה כן הגילאים ששותים היום.
ריקי צימר: אנחנו לא מדברים על סמים.
ריקי צימר: מדברים על תרופות, על חמרים מסוכנים, שזה אקונומיקה חומרי ניקוי.
חמד עמאר: בנקודה הזאת אני דווקא חולק.
חמד עמאר: אני בעצמי יו"ר תנועת נוער דרוזית ואני ייסדתי את התנועה ואני בנושא חינוך מאוד מאוד קרוב אלי, ואני בכל קיץ, אנחנו מקיימים קייטנה מיוחדת לילדים ובתוך זה אנחנו מכניסים את הנושא של השתייה ואלכוהול.
חמד עמאר: אני זוכר בטקס סיום הגיע אלי הורה אחד, הוא אומר לי.
חמד עמאר: מה עשיתם לילד שלי?
חמד עמאר: הילד שלו בכיתה ד'.
חמד עמאר: אמרתי לו, מה עשינו לילד שלך?
חמד עמאר: אומר לי, בא למקרר, פתח את המקרר, לקח את הבירות שיש לי במקרר ושפך אותם.
חמד עמאר: ואז אמרתי לו, למה אתה שופך אותם?
חמד עמאר: הוא אמר לי, ככה אמרו לנו.
חמד עמאר: זה מזיק, זה לא טוב.
עמית צור: כיתה ד', אין לי ספק שהיום זה הגיל.
חמד עמאר: אני חושב, גם בכיתה ד' יכול, אם הוא לא שותה, גם יכול לבוא לאבא שלו ולהגיד לו, תשמע אתה עושה ככה וככה, ואם אתה מעשן זה מזיק.
עמית צור: לפעמים זה מתחיל מהבית.
חמד עמאר: אז בנקודה הזאת, דווקא אני הולך עם משרד החינוך, שצריך להתחיל ולהסביר.
חמד עמאר: דווקא אותם ילדים משפיעים על אותו הורה יותר מכל אחד אחר, כי כשהבן שלו הקטן בא ואומר לו את ההערה הזו---
עמית צור: כמו הפרחים המוגנים, שזה התחיל באמת מילדים, ואין ספק.
עמית צור: אבל אני אומרת, הגיל זה כן ד' ה' ולא קודם, כי זה לדבר עם מישהו שבכלל לא מבין בנושא.
עמית צור: דיברת על זה שמשרד החינוך זה כלי מאוד חשוב, ואני באמת בתור מישהי שמגיעה מהמערכת הבלתי הפורמאלית, גם אין ספק שיש כוח עצום למערכת הפורמאלית.
עמית צור: ואין שיעורי חינוך.
עמית צור: היו לי חמישה בחטיבה, עכשיו יש לי בדרך כלל שניים שלושה בשבוע, וזה משהו שמאוד משפיע.
עמית צור: גם אם הנושא הזה לא עולה בצורה ישירה ונגיד דרך איזה שהם כתבות או אקטואליה זה מאוד משפיע, כזה דבר.
עמית צור: אבל לא תמיד מדברים.
עמית צור: אז זה באמת הנושא של לשים דגש, שכן יהיו שיעורי חינוך וכן ידברו על הנושאים שצריכים לדבר עליהם, עם קשר לאקטואליה בלי קשר לאקטואליה.
עמית צור: לגבי מה ששאלת אותי, כן, היה שוטר אצלנו בחטיבה.
עמית צור: התייחסתי לזה.
עמית צור: אני חושבת שזה באמת תלוי כל אחד ואיך שזה משפיע עליו.
עמית צור: בעיקר אני חושבת שבני הנוער מבינים שמסבירים להם.
עמית צור: גם מהרשות היו אצלנו במליאה ארצית וסיפרו לנו על מחקר שנעשה בנושא, ודיברו על זה שבני נוער שמבינים מה התוצאות ומה מידת החומרה של הנושא, הרבה יותר חושבים פעמיים אם לשתות או לא לשתות מאשר אם הם מפחדים מהתוצאה או דברים כאלה.
עמית צור: לגבי מועצת התלמידים ונוער ארצית, עשינו גם דברים בנושא, אם זה מעניין אותך אחר כך לשמוע.
חמד עמאר: אני אתן לך אחר כך.
חמד עמאר: אני רוצה לשמוע את משרד הבריאות בקשה, ואחרי זה נחזור לתעשייה ומסחר.
ד"ר פאולה רושקה: אני שייכת למחלקה לטיפול בהתמכרויות איפה שאנחנו יותר מטפלים בתוצאות של השימוש, אבל גם במחלקה שלנו התחלנו בשנים האחרונות להתעסק יותר במניעה.
ד"ר פאולה רושקה: והמניעה שלנו היא מתעסקת בעיקר בצוותים הרפואיים, ללמד אותם לזהות התחלה של השימוש גם בקרב ילדים ובני נוער וגם בקרב מבוגרים, ואת זה אנחנו נותנים עם הרשות, ההרצאות לרופאים ראשונים של הקופות לרופאים בבתי חולים.
ד"ר פאולה רושקה: עשינו ימי עיון בנושא וזה on go זה פעילות שכל הזמן אנחנו מתעסקים בה.
ד"ר פאולה רושקה: מסיימים עכשיו איזו ערכה שגם יהיה עבור הרופאים בחדרי מיון, כי הרבה מאוד בני נוער מגיעים במצבי סיכון לחדרי מיון, וצוות המיון לא תמיד שואל את השאלות, האם זה שנפצעת זה קשור לזה ששתית?
ד"ר פאולה רושקה: בכלל לא מתעסקים בנושא, ואנחנו מנסים היום לקדם את הנושא הזה, כולל הרישום של מי שהגיע לחדר מיון מסיבה, שהתאונה הייתה מסיבת אלכוהול או מסיבת סמים.
ד"ר פאולה רושקה: אנחנו מאוד מתקדמים בנושא הזה.
ד"ר פאולה רושקה: לגבי ההרצאות לגורמים, אנחנו גם משתפים פעולה עם משרד החינוך ובעיקר עם הרשות, גם בנושא של להעביר הרצאות בנושא של קידום בריאות, חיים בריאים, קידום בריאות וגם של נזקים בריאותיים של השתייה או של הסמים.
ד"ר פאולה רושקה: אני חושבת, שאנחנו פחות מדי מעורבים.
ד"ר פאולה רושקה: הייתי שמחה שיהיו יותר קריאות, שאנחנו נהיה מעורבים יותר, כי אני מאמינה שגם עבור הילדים או צעירים וגם עבור ההורים, אם המסר מועבר על ידי רופא לגבי נזקים, לדעתי המסר יהיה יותר, יתקבל יותר ויהיה יותר חזק.
חמד עמאר: האם אתם מבצעים הכשרות לאחיות בבתי הספר בנושא, או שאין לכם תכנית בנושא הזה?
ד"ר פאולה רושקה: השנה, אנחנו מתכננים יחד עם הרשות הכשרה לאחיות ציבור, שביניהם נכללות גם אחיות של בתי ספר, בנושא סמים ואלכוהול.
ד"ר פאולה רושקה: מתוכנן השנה, 2012, הכשרה כזאת שמזמן לא הייתה.
חמד עמאר: לא הייתה?
ד"ר פאולה רושקה: הרבה שנים לא הייתה.
חמד עמאר: מתי אמורה להתחיל התכנית?
חמד עמאר: באיזה חודש?
ד"ר פאולה רושקה: אני מאמינה באמצע שנה, כי קודם מתוכנן משהו אחר לאחיות פסיכיאטריות.
ד"ר פאולה רושקה: יש לנו---
חמד עמאר: אז אותם אחיות יתחילו בטיפול זה לקראת שנת לימודים הבאה?
ד"ר פאולה רושקה: זה משהו שאנחנו תכננו עם הרשות ביחד, וזה עשוי להתבצע.
ד"ר פאולה רושקה: אני מקווה, מאוד תלוי גם מי יהיה הגורם שיפעיל את הנושא של בתי ספר, אחיות.
חמד עמאר: זה נושא רגיש מאוד, כל הנושא של ההפרטה של האחיות בתי ספר.
ד"ר פאולה רושקה: לכן אני אומרת, צריך לראות.
ד"ר פאולה רושקה: זה בהחלט מקום מאוד חשוב שם.
חמד עמאר: משרד התעשייה והמסחר.
יהודית ליכטנזון: אני יהודית.
יהודית ליכטנזון: אנחנו כבר הרבה מאוד שנים מפעילים תכניות, קודם כל בתי הספר של מסחר והתעשייה, בתי הספר התעשייתיים שפזורים על פני כל המדינה.
יהודית ליכטנזון: יש לנו באזור של שבעים בתי ספר כאלה, שחלקם יושבים גם בבסיסי צה"ל וחלקם בתוך ערים.
יהודית ליכטנזון: אבל למעשה הם לא שייכים לקהילה באופן אורגני, הם קולטים ילדים ממרחב גדול.
יהודית ליכטנזון: אם אתה יושב בתל אביב אתה קולט גם מבת ים מפתח תקווה וכו'.
חמד עמאר: אתה יכול לקלוט משפרעם כשאתה יושב?
יהודית ליכטנזון: שפרעמים, אם יש אפשרות לנסוע.
יהודית ליכטנזון: אבל אני אגיד לך שבתדמור למשל, בית ספר בתדמור קולט ילדים באמת מכל הארץ.
יהודית ליכטנזון: הם מגיעים לשם ללמוד את המקצוע.
חמד עמאר: בשמשון יש לכם.
יהודית ליכטנזון: יש גם בשמשון.
חמד עמאר: כי מישהו אמר לי, שהבן שלו מברעם והוא נוסע לשמשון, אז אני מכיר את זה גם.
יהודית ליכטנזון: אז אלה בתי ספר שבעצם משלבים גם עבודה וגם לימודים, זה האפיון של בתי הספר של התמ"ת.