GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ארמונד כהן: כן, כלב עובד עד גיל 8, פחות או יותר, בכוונה עד גיל 8 כי יש לו עוד ארבע שנים פחות או יותר בממוצע להישאר בחיים, אנחנו רוצים שאת הארבע שנים, אחרי שהוא נתן לנו שבע שנים טובות, ארבע שנים שהוא ייהנה מהן בפרישה, בבית מסודר, של אנשים שאוהבים כלב, בחצר מטופחת, שייתנו לו הרבה אהבה בפנסיה שלו.
מוחמד ברכה: ואתם עוקבים אחרי זה?
ארמונד כהן: כל הזמן, בודקים ובוחנים כל משפחה ועושים חוזה, ממש חוזה.
ארמונד כהן: הוא לא יכול להעביר אותו לאחר, הוא לא יכול למסור אותו סתם ככה, הוא מתייאש ממנו?
ארמונד כהן: תחזיר אותו לנו, אנחנו נמשיך בטיפול.
מוחמד ברכה: אתם חוששים שעלולים להשתמש בו למטרות---
ארמונד כהן: זו הסיבה המרכזית ולכן אנחנו בוחרים, לא הם בוחרים אותנו, אנחנו בוחרים אותם.
תומר מצא: זה חשוב מאוד שהמניעה שלנו, של כל סם, בין אם באמצעות הכלב, ובין אם לאו, במעבר גבול, זה מאוד חשוב, כי בעצם החומרים הם חומרים טהורים.
תומר מצא: אם זה קוקאין שמגיע מדרום אמריקה, מאותו קילו עושים שלושה, ארבעה ואפילו לעשות איתו חמישה קילו והחמישה קילו האלה עוברים לסוחרים והסוחרים הקטנים והמשתמשים שמחולק לאלפי מנות.
תומר מצא: זאת אומרת כל תפיסה שלנו באשר היא תפיסה, אין ספק שהיא מונעת נזק מאוד מאוד גדול.
מוחמד ברכה: אסונות.
תומר מצא: אסונות, ממש ככה.
ארמונד כהן: היצף גדול.
ארמונד כהן: אנחנו משתדלים למנוע את ההיצף הגדול הזה כבר בצוואר הבקבוק שלו, שזה פה.
תומר מצא: מבחינת הכלבים, לפני שאנחנו מתחילים את ההכשרה אנחנו בודקים את הכלבים, עושים להם מבחן אופי, בודקים שבאמת הם ידידותיים, לא אימתניים.
תומר מצא: גם בבחירה של הכלבים עצמם, בעיקר אנחנו בוחרים בכלבי הלברדורים והגולדן רט ריבר שהם מאוד ידידותיים.
תומר מצא: האוכלוסייה בישראל מאוד אוהבת את הגזע הזה של הכלב.
תומר מצא: כלב כזה עובד בתוך אולם נוסעים, הוא לא מרתיע, וההיפך, אנשים דווקא רוצים ללטף, ילדים רוצים לשחק איתם וגם שיטת העבודה שלנו מתבססת על משחק.
תומר מצא: בעצם בשביל הכלב זה משחק לחפש, אנחנו לא כופים עליו שום דבר.
מוחמד ברכה: משחק שכרוך בפרס.
תומר מצא: זו התניה.
תומר מצא: זו ממש התניה קלאסית, ברגע שהכלב מוצא סם הוא מקבל את המשחק שלו, בשביל זה הוא עובד.
תומר מצא: אנחנו מנצלים את אותו חוש ריח מאוד חזק של הכלב, שהוא פי 40 ויותר מבני האדם, אפילו יש לו סגולות במרכז הערכה שבמוח שעדיין מחקרים לא הצליחו לזהות באמת עד כמה באמת כלב מריח.
תומר מצא: יודעים שזה פי 40 ויותר.
ארמונד כהן: מה שחשוב להבין, שכלב נכנס, למשל כשהוא נכנס להריח איזה שהוא תבשיל בבית כשנכנסים, אתה מריח את הריח, אתה יודע איזה תבשיל זה, הכלב לא יודע איזה תבשיל זה אבל הוא יודע ממה עשוי התבשיל.
תומר מצא: הוא יודע לפרק את אותם ריחות.
ארמונד כהן: לפרק ריח, כל דבר של עצמו, וזו הסיבה שקל לאלף אותו.
ארמונד כהן: אל תיתן לי את הרוזמרין, תן לי את הריח של התבלין---
מוחמד ברכה: מישהו שם סם בנרגילה בטעם תפוחים---
ארמונד כהן: אמת, התפוח לא מעניין אותו, הוא מחפש את הריח האחר.
ארמונד כהן: תפוח זה נחמד, זה אתה מריח, זה אני מריח, הוא לא מאומן להריח אותו.
ארמונד כהן: הוא יודע שיש ריח כזה, אבל הוא לא מעניין אותו, הוא מחפש משהו ספציפי ולכן זה הייחוד של כלב.
תומר מצא: אני יכול לספר על מקרה שהיה לנו באולם נוסעים, שכלב סימן תרמיל על מסוע ובדקנו את התרמיל ולא מצאנו שום דבר, בדקנו את הנוסע ולא מצאנו שום דבר, ההתעקשות של הכלב על הסימון וההתעקשות של הכלבן, הרגשנו שמשהו לא תקין, לקחנו את אותו בן אדם לצילום קיבה בבית חולים ובצילום הקיבה התגלה באמת שהוא בלע בין 300 ל-400 גרם ג'ראס הודי, חשיש הודי, לקח לו חמש שעות, אבל בסופו של דבר זה יצא.
תומר מצא: הם רצו להעתיק את המבנה הזה כי הוא מאוד נח להפעלה, מבחינה פונקציונלית הוא חוסך הרבה מאוד זמן.
תומר מצא: בעצם יש פה שישה תאים שמתחלקים לשניים, כל תא יכול להכיל שני כלבים, לכל כלב יש את הפרטיות שלו ואת המקום שלו ואת הדרגש שלו.
מוחמד ברכה: לא קר להם?
תומר מצא: יש מערכת חימום, בחורף יש מנורה, זה נדלק אוטומטית בשעה שבע בערב.
תומר מצא: גם המים, אפשר לראות פה, גם השטיפה עצמה, מגיעים מהצינור, מרימים אותו, שוטפים.
תומר מצא: אנחנו נמצאים בכלבייה ואנחנו לא מריחים שום דבר.
תומר מצא: זה לא שהכנו לכבודך, זה פשוט ככה כל יום.
מוחמד ברכה: זה ההרגל היום יומי.
תומר מצא: זה ההרגל היום יומי, אחת לשבוע יש סניטציה, משפשפים את הקירות, משפשפים הכל.
תומר מצא: המבנה הזה קיים 11 שנים, מטופח מאוד.
תומר מצא: בחלק הזה לא נגענו בכלום, איך שהוא נבנה כך זה נשאר.
תומר מצא: כל העבודה של הניקיון, הכלבנים עושים את זה.
תומר מצא: כל שבע שמונה שנים יש תחלופה של כלבים, הכלב הזה עובד מ-2008.
תומר מצא: הוא תפס הרבה.
תומר מצא: התפיסה הראשונה של הכדורים, של כדורי אקסטזי שמגיעים מתאילנד, הכלב הזה תפס.
תומר מצא: בזכות הכלב הזה אחר כך היו עשרות תפיסות ומאות אלפי כדורים כבר נתפסו, וזה התחיל בזכות הכלב הזה.
תומר מצא: הכלבנים, ביום שהכלבן לא מגיע, הכלב מסתובב קצת, מסרקים אותו, מטפלים בו והוא חוזר חזרה.
תומר מצא: יש פה אמבטיה לשטיפה, מים חמים, שאפשר גם לשטוף בחורף במים חמים.
תומר מצא: בעצם את כל התחזוקה פה הכלבנים עושים.
מוחמד ברכה: כלבן צמוד לכלב?
תומר מצא: לכל כלבן יש את הכלב שלו, הם באמת צוות.
תומר מצא: השיטה הזאת היא שיטה אמריקאית, האמריקאים עובדים ככה, וזה הוכיח את עצמו וזה מוכיח את עצמו גם פה, כי כל כלבן מכיר את הכלב שלו הכי טוב.
תומר מצא: כלומר אם כלבן אחר מטפל בכלב של כלבן אחר, גם הכימיה וגם מסרים מסוימים שכלב מוצא, לאו דווקא בהכרח יש סימון אבסולוטי.
תומר מצא: כלומר אם הכלב הזה יזיז את האוזניים, יזיז את השיער שלו והזנב, אותו כלבן אז יידע 'פה יש לי תגובה של כלב, פה אני צריך לבדוק, פה אני צריך להתעכב'.
מוחמד ברכה: גם הכלב מזהה תנועות אצל הכלבן.
תומר מצא: נכון.
תומר מצא: זו כימיה מ-א' עד ת'.
תומר מצא: אני יכול להגיד לך שכלבנים, גם כשהם נמצאים בחופש, הם באים לפה לפעמים, דואגים לכלבים, בעצם זה הפרטנר שלהם, לא מפקירים אותו.
ארמונד כהן: בוא נראה אותם בעבודה.
תומר מצא: כן, נצא לשטח.
תומר מצא: ---כמובן שהכלב לא יקבל את האימון שלו, אבל אם לא יהיה, הכלב בעצם חייב לקבל את הפרס, אז כל תרגיל אנחנו מחביאים.
תומר מצא: פה יש ארבעה קילו אמ.
תומר מצא: די.
תומר מצא: אמ.
תומר מצא: איי בגולמי.
תומר מצא: אלה סמים שנתפסו על ידינו, על ידי המכס בחיפה, ואנחנו בעצם לוקחים חלק, אחוז מסוים מאותה תפיסה, אחרי שזה עובר את התהליך וזה מגיע להשמדה, כדי לשמור על המוטיבציה ועל הרמה של הכלבים, רמת הכשירות הגבוהה.
קריאה: זה בעצם יכתים בריח עכשיו, זה לא יוכתם בריח, כי זה עוד לא נלקח.
מוחמד ברכה: אמרתי לזאב לפני רגע, כשנכנסתי לוועדה בקושי ביטאתי את השם שלו, אבל מאז למדתי הרבה דברים ולמדתי להעריך בעיקר את העבודה שאתם עושים ולהגיד מליצות, שההצלחה שלכם טה טה טה?
ארמונד כהן: לא צריך, שנמשיך להצליח.
מוחמד ברכה: באמת שתמשיכו להצליח.
מוחמד ברכה: בשבילי זה היה נעלם, תחום שלא הכרתי ולא ידעתי ואני מקווה שאני אוכל לתרום ל---
ארמונד כהן: כאיש ציבור, אני עכשיו פונה אליך, ולי אסור לדבר פוליטיקה, אתה יודע, בדרך זו או אחרת כשאצבע שלך יכולה לעזור ולהשפיע על הצבעה שיכולה לתת לנו יותר כדי שאנחנו ניתן יותר, אני יותר מאשמח.
מוחמד ברכה: דבר ראשון שאני אעשה לפני הצבעות על התקציב, לראות איפה התקציבים שלכם ואפילו להגיש הסתייגויות.
מוחמד ברכה: אני לא בטוח שזה יעזור, כי במשרד האוצר מתייחסים ל...
מוחמד ברכה: אבל לפחות למקד אור מסוים.
ארמונד כהן: בדיוק.
ארמונד כהן: זה תמיד יכול לעזור.
קריאה: אנחנו משתדלים לעשות את המקסימום, אם מצליחים או לא, זה כבר עניין אחר, אבל משתדלים.
קריאה: זה מה שחשוב.
מוחמד ברכה: אתם עושים מעל ומעבר, כל הכבוד ובהצלחה ואנחנו עוד ניפגש בוועדה.
טלב אלסאנע: בוקר טוב רבותיי, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.
טלב אלסאנע: הנושא שעל סדר היום, שיפור תהליכי הענישה בתחום הסמים.
טלב אלסאנע: עברתי על נתונים לקראת הדיון שיש בהם להציג את הבעייתיות של הנושא.
טלב אלסאנע: כשאנחנו רואים את מספרם הגדול של התיקים שנפתחים ולאחר מכן את שיעור האחוזים של אותם תיקים שמגיעים לכתבי אישום ולבתי משפט, ולאחר מכן את מספר ההרשעות ואת הענישה, רואים שבכל שלב מהשלבים יש בעיתיות מאוד רצינית ומשמעותית.
טלב אלסאנע: זה לא אומר שכל תיק שנפתח חייב להסתיים בכתב אישום.
טלב אלסאנע: בשנת 2010 נפתחו 5,381 תיקים, ל- 2,096 בתיקים הוגשו כתבי אישום.
טלב אלסאנע: אנחנו עדים לשיעורי הענישה בעבירות סחר סמים, עבירות בהן העונש  בחוק יכול להגיע עד לעשרים שנה, בפועל העונשים נפסקים לחודשים בודדים.
טלב אלסאנע: בקטגורית ענישה  של בין שנתיים לעשרים שנה לעיתים יש ענישה שמגיעה לעשר שנים אבל אלו מקרים חריגים שבחריגים.
טלב אלסאנע: בסופו של דבר אנשים ישאלו בשביל מה כל המאמץ הזה, מתאמצים לתפוס עבריינים, לחקור, להכין תיקים ולהגיש כתבי אישום ובסוף הנאשמים יוצאים ללא הרשעה או ענישה משמעותית.
טלב אלסאנע: איזה מסר מעבירים לסוחרים?
טלב אלסאנע: אולי יש כדאיות להמשיך ולסחור?
טלב אלסאנע: אנחנו יודעים שאחוז הנתפסים לא גדול ואם הוא נתפס הוא לוקח את הסיכון שילך לבית הסוהר למספר חודשים, לכן הענישה הקיימת היא ענישה מעודדת את המשך התופעה, כי לפי שיקולי הכדאיות זה כדאי, כי אפילו גורם ההרתעה לא קיים משמעותית.
טלב אלסאנע: אני לא מכיר את אחוז הנתפסים מבין סוחרי הסמים.
טלב אלסאנע: אם נתפסת מה הסיכוי שתיענש כי לא תמיד מצליחים להגיע להרשעות, ואם הוא מורשע הוא  כבר לקח בחשבון את הענישה הקלה.
טלב אלסאנע: ברור שהענישה איננה רק אחריות של בתי המשפט כי הם תלויים גם בפרקליטות.
טלב אלסאנע: כאשר מגיע הפרקליט ומודיע לשופטים, "הגענו לעסקת טיעון", אני לא חושב שהשופטים ינהלו את התיק, מי שמנהל את התיק היא הפרקליטות.
טלב אלסאנע: האם יש מדיניות ענישה של הפרקליטות בתיקי הסחר או בתיקים אחרים?
טלב אלסאנע: בעניין הזה נרצה לשמוע, גם מהייעוץ המשפטי ומהפרקליטות, על המדינות, מתי מגיעים לעסקות טיעון, מהם השיקולים שמנחים, האם זה עניין של ראיות, נוחיות, האם נלקח בחשבון סוג העבירה, מהות העבירה, האם ההתמקדות היא בסוחרים הרציניים או גם במשתמשי הסמים והסוחרים הקטנים?
טלב אלסאנע: מה מספר המשתמשים?
טלב אלסאנע: האם יש למקד את המשאבים במשתמשים בשיקול של שיקום  מאשר ענישה.
טלב אלסאנע: את הסוגיות האלה חייבים לקחת בחשבון כדי לבדוק איך להתייעל וכדי שהענישה תהייה אפקטיבית ותשיג את המטרה.
טלב אלסאנע: האם יש צורך בענישת מינימום כדי לשלול את שיקול הדעת, כלומר לומר שאנחנו רוצים שבעבירות הסחר יהיה מינימום עונש כדי שכולם ידעו שבכל מקרה יש ענישה מינימאלית.
טלב אלסאנע: זה מעביר מסר של מורת רוח ממדיניות הענישה הקיימת.
טלב אלסאנע: האם צריך לעשות הבחנה בעבירות סחר שונות?
טלב אלסאנע: זה נושא הדיון היום.
טלב אלסאנע: אני רוצה לציין שיש מורת רוח לגבי הענישה בנושא סחר הסמים.
טלב אלסאנע: הענישה הקיימת אינה מרתיעה ואינה מעבירה מסר משמעותי.
טלב אלסאנע: אם אנחנו מסתכלים על האנשים שעולם נהרס בגלל הסוחרים - אלה שהרוויחו כסף, המשפחות אבדו את היקר להם, את הילדים שלהם, המשפחה נהרסה.
טלב אלסאנע: אם הוא היה הורג בן אדם היו שולחים אותו למאסר עולם אבל אם הרג את נשמתו עוברים על זה בקלות.
טלב אלסאנע: צריך לראות את מכלול הנזק שנגרם לחייהם של המשתמש ושל משפחות וגם לחברה, זה לא מוצא את הביטוי הראוי והנכון בענישה הקיימת.
טלב אלסאנע: לדעתי העונש שנקבע בחוק הוא עונש רציני ומחמיר, הוא עונש הולם אלא שיישום החוק הוא הבעייתי.
טלב אלסאנע: נשמע התייחסות והמלצות מהמשתתפים בדיון.
טלב אלסאנע: אני מברך את מנכ"ל בתי המשפט משה גל שכיבד אותנו בנוכחותו, ניתן לו את הבמה להציג את ראייתו כנציג מערכת בתי המשפט בנושא הזה.
משה גל: תודה הרבה על ההזמנה.
משה גל: אני חושב שנושא הדיון מאוד חשוב ואני חושב שצריך להסתכל על זה בהיבט הכולל של הענישה במדינת ישראל כאשר שסמים מהווה דוגמה לענישה הכוללת.
משה גל: החמרה בענישה כשלעצמה, קודם כל אנחנו חושבים שהענישה, אם נבדוק היא די חמורה ומיד נתייחס לזה, אבל גם החמרה כשלעצמה לא תביא לתיקון.
משה גל: העבריינים מבצעים  עבירה בדרך כלל לא מתוך החשש לעונש שהם יקבלו אלא מתוך החשש שהם יתפסו או לא יתפסו.
משה גל: בדרך כלל זהו הגורם המרכזי לעבריינות.
משה גל: בארצות הברית העונשים חמורים הרבה יותר ועדיין העבריינות בסמים גבוהה.
טלב אלסאנע: יכול להיות שעם עונשים קלים יותר  תהייה יותר העבריינות.
משה גל: יכול להיות, השאלה היא בדרך כלל התפיסה.
משה גל: הדוגמה היא בתעבורה, היה לנו לא מזמן דיון דומה מאוד בנושא התעבורה, שערו בנפשכם שבכביש ירושלים תל אביב קובעים שבגין נסיעה במהירות מעבר למהירות שקבעו היא מאסר חודש – עונש חמור מאוד על עבירה כזאת, אבל אין אף שוטר בכביש, אז אנשים ייסעו במהירות ואם אחד ייתפס פעם בשנה הוא יגיד "לא היה לי מזל", הוא יקבל עונש חמור מאוד, זה לא ירתיע אותו.
משה גל: אבל אם תיתן קנס 200-300 שקל אבל מאה שוטרים ייתפסו את כלום – לא ייסעו  יותר במהירות מופרזת.
משה גל: לא תמיד החמרת הענישה היא הגורם.
משה גל: הענישה והחמרת הענישה צריכים לבוא כהשלמה לאכיפה, אי אפשר לראות רק על את הענישה, זה נכון שזה מאוד נוח ומאוד פופוליסטי, אני לא אומר שאם בתי המשפט יחמירו את הענישה זה יתקן את הכל.
משה גל: בתי המשפט לא מחנכים, בתי המשפט לא מונעים, בתי המשפט צריכים רק לתת את העונש ההולם על המעשה הבלתי ראוי.
משה גל: השאלה מהו עונש הולם או לא הולם, זה דיון שצריך לקיים אותו והוא דיון ראוי.
משה גל: אני מבין שבוועדת חוק וחוקה דנים בנושא הבניית שיקול הדעת, ובהחלט יש מקום לשקול את העניין הזה ואני לא אומר שהכל מושלם.
משה גל: פתרון קסמים בהחמרת הענישה לא יביא למיגור תופעה .
משה גל: כשג'וליאני מיגר את הענישה בניו-יורק הוא לא מגיר את התופעה באמצעות החמרה בענישה בבתי המשפט.
משה גל: הוא מיגר את זה באמצעות תפיסת עבריינים ובמספר הרבה יותר גדול.
משה גל: כאשר בירושלים הייתה מכה של גניבת כלי רכב ובתי המשפט שילשו את העונשים, אנס היה מקבל פחות מאשר גנב רכב, הייתה עלייה של 25% בגניבות הרכב.
משה גל: הנושא מוגר כאשר הוקמה יחידה מיוחדת שתפסה את כל העבריינים אחד אחרי השני.
משה גל: זה היה פשוט מאוד.
משה גל: כמובן שהענישה צריכה להיות הולמת כדי שלא יהיה חלילה מצב שמישהו יאמר שגם אם הוא ייתפס זה לא נורא כי העונש הוא לא חמור ביחס לעבירה ולכן יש כדאיות.
משה גל: זה ברור שלא צריך להיות.
משה גל: אנחנו נמצאים במערכת משפט שהיא מהעמוסות בעולם, את זה צריך לזכור.
משה גל: אנחנו באים ואומרים תמיד וזו רוטינה, ואנחנו יודעים שיש עומס, לעומס יש מחיר אדוני היושב ראש.
משה גל: צריך להבין את זה וזה לא רק עומס כמלה, יש לזה מחיר.
משה גל: המחיר שאם היום, נניח הפרקליטות והתביעות במשטרה לא יגבשו באחוז גבוה הסכמי טיעון, העומס יהיה גדול ויגרום שתיקים ימשכו עשר שנים, יכול להיות שייתנו עונש מאוד ראוי – יתנו שמונים שנות מאסר אבל בעוד עשר שנים.
משה גל: את זה עם כל הכבוד ממשלת ישראל וכנסת ישראל קבעו את סדרי העדיפויות של מדינת ישראל.
משה גל: סדרי העדיפויות של מדינת ישראל, היום יש כמחצית מהשופטים שצריכים להיות במקביל למדינה דמוקרטית מתקדמת.
משה גל: צריך להבין את זה, יש לזה מחיר, והמחיר הוא בין היתר בכך שהפרקליטות עושה כל מאמץ לסיים תיקים ככל האפשר בהסכמי טיעון, כמובן שהסדרי טיעון באים על חשבון מחיר חברתי שאנחנו צריכים לשלם.
משה גל: בתי המשפט, כמו שאדוני אמר מקבלים את הסדרי הטיעון, אני לא בא בטענה לפרקליטות, הם בעומס והם יודעים את המחיר של ניהול תיקי הוכחות אחד אחרי השני.
משה גל: הם יודעים שאז האכיפה תהייה גרועה הרבה יותר מאשר האפקטיביות של העונש, אולי הוא לא מקסימאלי אבל הוא הרבה יותר מידי.
משה גל: צריך להבין שיש לזה איזשהו מחיר.
משה גל: אני מבטיח שאם יוחלט לשנות את סדרי העדיפויות במדינה ולהכפיל את המשאבים של בתי משפט, זה המינימום שצריך כדי להביא אותה לאיזה ממוצע מערבי נורמאלי, אני מבטיח שכל המערכת תשתנה לחלוטין, גם מהירות הדיון, גם התייחסות להסדרי טיעון, גם לענישה.
משה גל: הכל בסופו של דבר, מחיר חברתי שאנחנו משלמים.
טלב אלסאנע: ברור לכולנו שיש סדרי עדיפויות ואפשר להגיד שאת כל המשאבים אנחנו רוצים לשים כאן וזה יהיה על חשבון לא  דברים פחות חשובים.
טלב אלסאנע: אבל יש תיקים שיש בהם העברת מסר, לפעמים לוקחים תיק ומטפלים כדי שיראו ויראו, מתמקדים ומקיימים דיון שוטף ורצוף כדי לסיים אותו על מנת להעביר מסר מרתיע.
טלב אלסאנע: לא לכל תיק חשוב להתייחס אליו כתיק ה-חשוב.
טלב אלסאנע: אבל יש תיקים שמהווים מסר.
משה גל: אני מבטיח שלא אתחמק מכך, אני אתייחס לזה.
משה גל: אני אתייחס גם לעניין של עבירות סמים.
משה גל: קודם כל אני מתייחס לענישה באופן כללי.
משה גל: עוד הערה אחת לפני שאגיע לנקודה הזאתו היא המחשבה שאם יהיו עונשי מינימום אז בתי המשפט יהיו חייבים לפעול בצורה כזאת או אחרת.
משה גל: עונשי מינימום כבר נוסו בעבירות בארץ, נוסו בחוץ לארץ, התופעה לא רצויה.
משה גל: היא פשוט מעבירה שיקול דעת מבית המשפט שנמצא במצב אי תלות לפרקליטות שבמידה מסוימת יש לה מצב של תלות.
משה גל: בית המשפט כבול אבל הפרקליטות לא כבולה, ואז היא יכולה להגיש את זה באישום אחר כפי שזה קיים היום, אבל אז יש לבית המשפט שיקול דעת לאזן.
משה גל: נשמר האיזון וזה קורה בבתי המשפט.
משה גל: אנחנו רואים שמגיעים מקרים שיש עונשי מינימום והתוצאות הן לא תוצאות טובות.
משה גל: צריך אולי לבטא את זה, השופט בוודאי זכאי לבטא את עמדתו לגבי מדינות ענישה ראויה.
משה גל: יש לנו סוגי עבירות שונים בספר החוקים.
משה גל: ניקח למשל תקיפה – עבירת תקיפה, יש עבירת תקיפה סתם, עבירת תקיפה בנסיבות מחמירות, עבירת תקיפה שגורמת נזק כזה ועבירת תקיפה שגורמת נזק אחר.
משה גל: יש מדרג של סוגי עבירות ואז באמת ניתן לסווג כל עבירה במדרג שלה.
משה גל: לעומת יש כאן עבירה אחרת, בכוונה אני לא מתייחס לעבירת סמים, עבירת הריגה שיכולה להיות מרשלנות, ודרגה קצת יותר גובהה מעבר לרשלנות שיש שם זדון במידה מסוימת, עד לרצח שלא מתמלא בו אחד הרכיבים.
משה גל: זאת אומרת פער מאוד מאוד גדול בנסיבות, זה לא פלא שבעבירת הריגה נמצא פעם שנותנים שמונה שנות מאסר ופעם נותנים שתיים עשר שנות מאסר.
משה גל: הנסיבות הן מאוד גדולות ובאמת צריך לפלח את העבירה.
משה גל: אותו דבר אנחנו מוצאים בסחר בסמים, יש מסחר בסמים שאדם קונה סמים בתחנת סמים ויש באמת מקרים שמייבאים קוקאין שהן עבירות החמורות ובתי המשפט מטילים על זה עונשים חמורים מאוד, יש את הטבלה שאנחנו יכולים לצרף.
משה גל: אבל יש עבירות סחר שבסטטיסטיקה זה מופיע סחר, נרקומן עישן סמים והחבר שאל אם יש לו מנה, אמר לו "כן", - "תן", - "אבל שילמתי על זה 50 שקל" והוא נותן לו 50 שקל ואמרו לו עכשיו אתה סוחר סמים, גם זה סחר בסמים.
משה גל: זאת אומרת יש דרגות שונות של עבירות סחר סמים.
משה גל: אנחנו רואים את זה הרבה מאוד.
משה גל: אנחנו רואים את עבירות האונס, אונס באמת יכול להיות שאישה הולכת בגן העיר ומישהו תופס ואונס אותה.
משה גל: אונס יכול להיות יחסי מין בהסכמה בין ילדים בני 13, לכאורה זה לא אונס, בכתב האישום זה אונס למרות שהייתה הסכמה.
משה גל: לכן, כאשר מדובר בעבירה שהיא לא מוגדרת באופן מצומצם, הסטטיסטיקה משבשבת לגמרי כי אנחנו לא יודעים לאיזה צד זה שייך בסחר.
משה גל: אנחנו ערכנו איזה מדגם לקראת הדיון היום וראינו שהענישה במדינת ישראל, אני חושב שגם מחלקת המחקר שלכם, בסופו של דבר בעבירות המאוד חמורות הענישה לא מקילה.
משה גל: זאת אומרת שלאדם שמייבא סם מחוץ לארץ העונש הוא חמור.
משה גל: לאדם שסוחר ממש בתחנת סמים העונשים מאוד חמורים ויתכן שבארצות הברית יותר.
משה גל: נניח שיחייבו את בתי המשפט על כל עונש שהם רוצים להטיל לתת עוד חמש שנים, בתי הסוהר משחררים אותם כי אין להם מקום להחזיק אותם.
משה גל: גם את זה צריך לזכור.
משה גל: כלומר יש איזה מחיר חברתי שאנחנו משלמים למלה של החמרה בענישה.
משה גל: היום בבתי הסוהר אנשים לא מרצים את מלוא המאסרים שקובעים ברמה  הנמוכה הנטענת, כי אין מקום בבתי הסוהר ואנשים משוחררים לפני הזמן.
משה גל: צריך לראות ,בכל הקשיים האלה, כמו שאדוני אמר יש סדרי עדיפויות, איך מתמרנים ומתפקדים.
משה גל: אני חושב שבסופו של דבר התוצאה באילוצים הקיימים די מניחה את הדעת בשים לב שהחקיקה לא מאפשרת.
משה גל: אם היו שומעים לדעתי שבנוסף להבניית הדעת של וועדת חוקה, אני חושב שזו יוזמה מבורכת מאוד, צריך לעשות מדרג של עבירות הסחר בסמים כדי שבית המשפט יוכל לקטלג ולא צריך את עונשי המינימום.
משה גל: אם יהיה מדרג אז ברור לגמרי לבית המשפט מה הוא צריך להטיל בכל אחת מהעבירות -כמו שזה קורה בתקיפה.
משה גל: אני לא בטענה שבתקיפה הענישה לא מספיק חמורה.
טלב אלסאנע: הייתי מבקש לשמוע, בסוף בסקירה שנתת, יש ממדים שהם משכנעים אבל לא שמעתי שיש המלצה איפה ניתן לשנות במסגרת הקיימת את המצב.
טלב אלסאנע: כלומר לא להטיל עונשי מינימום – הדברים משכנעים.
טלב אלסאנע: בנושא מדרג של עבירות סחר בסמים יש דיון בוועדת חוקה בו אני משתתף מדי פעם, אני חושב שיש מה לעשות.
טלב אלסאנע: האם מבחינת המדיניות ישנן הנחיות תפיסה או מגמה של מערכת המשפט לתת הדגש לעבירות סחר בסמים?
טלב אלסאנע: לשנות את הגישה, ההרגשה שיש הקלות, יש תחושה שמערכת המשפט מקלה בענישה בתחום הסמים.
טלב אלסאנע: יש מקרים כשמגדירים תחום מסוים שהוא מכת מדינה ובו מחמירים כדי להרתיע.
טלב אלסאנע: אי אפשר לומר שלענישה אין לה שום משמעות, אנחנו מודעים לכך שענישה לא תפתור את כל הבעיה, ענישה היא גורם במכלול אבל היא יכולה להעביר מסר.
טלב אלסאנע: האם אין מגמה שאומרת שהולכים על שינוי במדיניות במסגרת החוק הקיים מבלי לשנות אותו ובלי לקבוע ענישת מינימום?
טלב אלסאנע: האם אצלכם במערכת המשפט התקיים דיון בסוגיה הזאת של יישום החוק הקיים?
משה גל: אני רוצה לציין שאנחנו במערכת המשפט לא מנחים שופטים, לשופטים יש עצמאות.
משה גל: מי שמנחה את השופטים זוהי הפסיקה.
משה גל: פסיקת בית המשפט העליון קובעת באופן חד משמעי שעבירות מסחר קלאסיות, כשאנחנו מדברים ממש על מסחר, יש להחמיר בענישה ולמצות את הדין עם העבריינים.
משה גל: כך אנחנו מנחים את השופטים.
משה גל: אני כאיש מנהלת לא יכול לבוא לשופטים ולומר תפסקו כך או אחרת כי יש עצמאות במערכת המשפט לשופטים במדינת ישראל.
משה גל: הדרך שלנו היא לפעול דרך החוק או באמצעות פסיקה של ערכאה גבוהה יותר.
משה גל: במקרה הזה בית המשפט העליון באופן חד משמעי, בפסקי דין רבים מאוד, מנחה להחמיר בענישה של המסחר הקלאסי.
משה גל: העניין הוא שלסטטיסטיקה נכנסות הרבה מאוד עבירות שהן מסחר אבל הן לא המסחר הקלאסי שאנחנו מדברים עליהן.
משה גל: אני חושב שאחרי שנשמע את עמדת הפרקליטות והמשטרה אני מניח שנבין קצת יותר גם לעניין הזה.
משה גל: היום על פי החוק פרקליט יכול להחליט אם התיק ילך לבית משפט השלום או לבית משפט מחוזי.
משה גל: כבר במסר הזה הוא מוסר איזו אמירה לגבי חומרת העבירה.
משה גל: צריך לומר שרוב העבירות נדונות בבית המשפט השלום ולא בבית המשפט המחוזי.
משה גל: זאת אומרת שכבר מלכתחילה, אומנם החוק קובע עשרים שנה, אבל מלכתחילה בית המשפט מוגבל לעונש מרבי של שבע שנים, כי אם פרקליט המחוז החליט להגיש את העבירה הזאת לבית המשפט השלום, בית משפט השלום לא יכול להטיל יותר משבע שנים.
משה גל: זאת אומרת שהעונש המרבי ירד באופן משמעותי.
משה גל: את זה צריך גם לקחת בחשבון.
משה גל: רק עבירות הסמים הקשות מגיעות לבית המשפט המחוזי ולא עבירות הסמים היותר קלות.
משה גל: המאסה הגדולה, בסטטיסטיקה המאסה המנצחת, אבל המאסה היא בבית משפט השלום שפרקליט המחוז לא ראה שהן מספיק חמורות.
משה גל: אני חושב שנוכל לשמוע את העמדה.
יפעת רווה: כהשלמה למה שאמר השופט משה גל אני רוצה להעיר כמה הערות.
יפעת רווה: ראשית צריך לאבחון בין תיקי נוער – הם באמת תיקים שמסתכלים עליהם אחרת וגם התפיסה היא תפיסה שיקומית.
יפעת רווה: בסקירה שנעשתה אין הבחנה בין תיקי נוער לבין תיקים של בגירים ולכן יש כביכול רושם והתרשמות שהענישה  היא מאוד - - -
טלב אלסאנע: מה מקור הסקירה שקיבלנו כאן?
יפעת רווה: הערכה נוספת, יש שני צווים מאוד חשובים והשופט משה גל דיבר על זה, יש שני צווים של שר המשפטים שהם חשובים גם בנושא היכן נדון מקרה.
יפעת רווה: צו אחד –  אם כמות הסם היא בכמות מסוימת הולכים לבית המשפט השלום ודנים שם במקרה והתביעה המשטרתית היא זו שדנה במקרים האלה.
יפעת רווה: כאן כבר המחוקק הביע את דעתו באמצעות צו שר המשפטים שהמקרה לא חמור אפילו אם מדובר בהספקה של סם מסוים  - ההספקה היא בעצם סחר.
יפעת רווה: צריך לעשות מיונים נכונים כי המלה סחר נשמעת גובהה, צריך לעשות את המיון של המקרה הספציפי.
יפעת רווה: לפי כמות הסם יש גם הפניות לבתי משפט שלום.
טלב אלסאנע: אלו צווים שאושרו על ידי וועדת חוקה?
יפעת רווה: כן, בוודאי, אלו צווים מאושרים שפורסמו ופועלים על פיהם.
יפעת רווה: לאחרונה נחקק חוק חדש שמחלק את העבודה בין הפרקליטות לתביעה המשטרתית, הוא חוק חלוקת הטיפול בין התביעה המשטרתית לפרקליטות שיצא רק השנה.
יפעת רווה: בחוק הזה אימצנו גם את הצו שמתייחס לעבירות בכמות סמים שעוברות לבית המשפט שלום והתביעה המשטרתית היא  זו שדנה.
טלב אלסאנע: נעשתה בדיקה על אורך הזמן שבו מנהל תיק בתחום הסמים?
טלב אלסאנע: האם הוא מתנהל על ידי התביעה המשטרתית או הפרקליטות?
יפעת רווה: בדרך כלל אפשר לומר שניהול תיק של פרקליט שונה משיטת ניהול של תובע משטרתי.
יפעת רווה: בדרך כלל לפרקליט מגיעים התיקים הרציניים ביותר.
יפעת רווה: רק לפני כשלוש שנים הנהלת בתי משפט עשתה עבודה מאוד רצינית בנושא של פילוח תיקי סחר.
יפעת רווה: יש בידיי את הממצאים האלה.
יפעת רווה: עולה שבבתי משפט מחוזיים מתייחסים די ברצינות לעבירות שנידונות שם ואפילו בהסדרי טיעון הם מטילים עונשים די כבדים.
יפעת רווה: יש לי כאן את המקרים ואני מוכנה למסור את זה.
יפעת רווה: הממצאים נמסרו בזמנו לוועדת חוקה במסגרת דיון בהצעת חוק של חבר הכנסת דוד רותם.
טלב אלסאנע: הדיון בחוקי מינימום?
יפעת רווה: הייתה הצעה להטיל שנת מאסר מינימום על כל עבירות הסמים הרציניות, לא של שימוש והחזקה אלא העברת סם, הספקת סם, סחר, ניצול וכדומה.
יפעת רווה: אנחנו התנגדנו לכך משני טעמים.
יפעת רווה: האחת, באמת הפילוח האמיתי שנעשו בבתי המשפט כדי להראות שבפועל בתי משפט מתייחסים ברצינות, כמו שגם כבוד השופט משה גל אמר כאן,  ההתייחסות לעבירות חמורות ומטילים את העונשים הראויים לעבירות המובאות בפניהם.
יפעת רווה: שנית, יש את נושא הבניית ענישה שנמצאת כרגע בוועדת חוקה.
יפעת רווה: יש גם את כל הקריטריונים מתי יש להתחשב בנסיבות לקולה או לחומרה וגם תהייה ועדה מיוחדת שתקבע מהו עונש ממוצע ומתי כן ומתי לא להטיל עונש כזה או אחר.
יפעת רווה: דיברו כאן הרבה על הצורך ברפורמה בפקודת הסמים.
יפעת רווה: נכון, צריך רפורמה וכפי שציין השופט משה גל יש עבירה שהיא עבירה אחת שניתן לדרג אותה לפחות לשבע-שמונה עבירות משנה עם דירוגים שונים ברמות שונות של ענישה וסנקציות עונשין.
יפעת רווה: צריך לעשות רפורמה די רצינית בפקודת הסמים.
יפעת רווה: בדבר הזה לפני כשלוש שנים פנתה הרשות הלאומית למלחמה בסמים אלינו, ליועץ המשפטי לממשלה, וביקשה לעסוק בכך – לעשות רפורמה.
יפעת רווה: אנחנו לא דחינו את זה על הסף ואמרנו שאם תהייה עבודת שטח ותובא בפנינו הצעה קונקרטית אנחנו נתכנס עם כל הגורמים הרלוונטיים ונדון בכך ברצינות וייצא מכך משהו.
יפעת רווה: בינתיים אני מבינה, כי יש תגובה בסקירות, שבינתיים הנושא הזה לא עלה שוב על סדר היום, אני מניחה שבאיזה שלב הוא יעלה ונשמח לשתף פעולה, בהחלט נשמח לשתף פעולה.
יפעת רווה: יש עבירה אחת בלבד בפקודת הסמים שיש עליה עונש חובה שהוא מאסר בפועל, אפילו לא ניתן להטיל מאסר על תנאי, והיא עבירת הדחת קטינים לסם.
יפעת רווה: בבדיקה, גם סטטיסטית אקראית שעשיתי לאחרונה בעבירות כאלה, הסתבר שבתי המשפט אכן מטילים עונשים מאוד חמורים לעבירות של הדחת קטין.
טלב אלסאנע: נעשה איזה מחקר השוואתי של הטלת עונשי מינימום לעבירות של הדחת קטינים לאחר ההגדרה הזאת?
טלב אלסאנע: האם חל שינוי?
יפעת רווה: זה סעיף מאוד ישן בפקודת הסמים.
יפעת רווה: אני מוכנה להביא פסקי דין בנושא הזה שאכן בתי המשפט מטילים לא רק את השנה אלא הרבה מעבר לשנה.
יפעת רווה: כלומר לא מסתפקים בשנה כפי שהוצע על ידי חבר הכנסת דוד רותם אלא מטילים באמת עונשים רציניים וממשיים שהם אפילו לא צריכים את שנת המינימום כדי להטיל עונשים כבדים.
טלב אלסאנע: זה לפני החוק?
יפעת רווה: החוק הזה לאורך הכל, הסעיף הוא מאוד ישן.
טלב אלסאנע: אני מנסה להבין, אם החוק גרם לעונשים כבדים יותר.
משה גל: כמו שאומרת עורכת הדין עונש המינימום הוא לא רלוונטי כי בתי משפט בנסיבות האלה מטילים עונש הרבה יותר גבוה מהמינימום שנקבע.