GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יאיר גלר: תמיד שואל אותי מנכ"ל המשרד או השר לביטחון הפנים מה אתה רוצה, אני אומר לו קודם כל להגיע ל-250 רשויות, זה הדבר הכי חשוב.
יאיר גלר: אז הוא אומר לי, אז זה לא,
טלב אלסאנע: בכמה היום?
יאיר גלר: היום אנחנו ב-65-66 רשויות, מתוך 250, הגדולות יותר זה נכון.
יאיר גלר: זאת אומרת ברמת האוכלוסייה אנחנו מכסים הרבה יותר מאשר את הרבע, אנחנו מגיעים ל-60-70%.
טלב אלסאנע: אבל כל רשות מקומית היא פשוט מקומית,
יאיר גלר: ועוד יש לנו 25 רכזים של חבר העמים, ששוב, מי שמסייע לנו לקדם אותם ולאייש אותה ולתת את התכנים זה סליחה, מפלגת ישראל ביתנו.
מיכל אפללו: יאיר, סליחה שאני נכנסת לדבריך, אבל אתם ב-60, אבל אנחנו ב-140, ויש גם פעילות חופפת, זאת אומרת שאנחנו עושים באופן עקיף,
טלב אלסאנע: את לא צריכה לעזור.
טלב אלסאנע: אנחנו מדברים על הרשות, הם גוף מאד מכובד בפני עצמו והם צריכים לתת שתהיה להם יציבות ואת השירות.
מיכל אפללו: לא, אני רוצה להגיד שהם נכנסים ליותר.
טלב אלסאנע: אחר כך אפשר לעשות שיתוף פעולה.
יאיר גלר: אז יש את אותם רכזי חבר העמים.
קריאה: אני רוצה אבל להגיד, גם כשיש עובדים הם צריכים תקציב.
יאיר גלר: אני אומר.
טלב אלסאנע: קודם כל אתה צודק, אבל קודם כל צריך, כדי שיהיה נציג אז הוא ידאג שיהיה לו מה לעשות.
טלב אלסאנע: הוא לא ישב בחוסר מעש.
יאיר גלר: כל אדם כזה אוטומטית נלווה אליו תקציב פעילות.
יאיר גלר: זה יכול להיות רכז לבני העדה האתיופית, זה יכול להיות מתאם, זה יכול להיות רכז חבר העמים, או מתאם או רכז במגזר הערבי.
יאיר גלר: הם מקבלים אוטומטית תקציב פעילות.
טלב אלסאנע: לגבי חבר העמים, יש 25 רכזים?
יאיר גלר: בקהילות שלהם, כן.
טלב אלסאנע: ובמגזר הערבי?
יאיר גלר: במגזר הערבי יש היום ל-14 רשויות.
יאיר גלר: לא, אנחנו מגיעים ל-14, זה 9 פלוס עוד כמה שרכזים.
יאיר גלר: עכשיו נוספו גם למשל בשירות הלאומי ובשירות האזרחי שאתה וודאי מכיר היטב את העניין.
יאיר גלר: אז יש לנו כבר היום עוד כ-40 איש במערכת הזאת, כי כשיש קושי תקציבי אז אנחנו מנסים לגייס.
יאיר גלר: זה לא קל, אז למשל במועצות דווקא בצפון, במועצות הערביות, הצלחנו להגיע לבוסתן אל מארג', לעכו, עכשיו נכנס בחיפה.
יאיר גלר: יש לנו היום שם כבר כ-15 מהמגזר הערבי, שהיום מפוזרים שם בהרבה מאד מועצות.
יאיר גלר: זה לא קל, זה לא פשוט כי המועצות לא תמיד משתפות פעולה.
יאיר גלר: אלה שהגענו אליהן כמובן כן, אבל יש הרבה מאד ראשי רשויות אחרות שלא מעוניינים לשתף פעולה, מטעמים אחרים.
יאיר גלר: אבל בסך הכל זה עוד תוספת כוח אדם, שאנחנו יודעים שבמצוקה התקציבית, אז אתה ממציא את אותם דברים שאתה מצליח למצות יותר נכון, אז הצלחנו היום כבר למגזר החרדי וגם לערבים, להביא עוד כ-40 איש.
יאיר גלר: זה התחיל בשנת 2010, וזה מה שאני אומר, זה צמח למעשה מלמטה למעלה, מהצורך.
טלב אלסאנע: מנצלים את העובדה שיש רכזים לשירות לאומי,
טלב אלסאנע: זאת אומרת גם האנשים, זאת אומרת המשרות הקיימות בהקשרים, או למטרות אחרות, אתם גם משתמשים בקיים איפה שאין לכם נציגים מטעמכם ישירות?
יאיר גלר: כל הזמן זה להגדיל.
ריקי צימר: למשל דוגמא טובה זה הערכה שפיתחנו למגזר הערבי ואנחנו משתמשים בה למשל במתנ"סים כי פשוט ערכה יהודית, שעל פי האבחונים,
טלב אלסאנע: אני חושב שכל העניין של השירות הלאומי שיש התנגדות במגזר הערבי לגביו, אם הוא יעבור להקשר ולאחריות של משרד החינוך וחברת המתנ"סים, ואני חושב גם הרשות למלחמה בסמים, אני חושב שלא תהיה שום התנגדות, כי אנשים מבחינת איך נתפסים המשרדים האלה בצורה מאד חיובית.
טלב אלסאנע: ולכן, צריך להתחיל בחשיבה אחרת, איך לקדם את התפיסה ההתנדבותית דרך המשרדים, שהם קרובים להקניית ערכים ואיזה שהוא ערך של מתן עזרה בהתנדבות.
יאיר גלר: כאשר באמת עסקנו באיוש, בחלוקה,
טלב אלסאנע: אני חושב, זה שננעלים על עניין של ללכת לכיוון של משרד ראש הממשלה, או משרד הביטחון, זה חוסם את קידום הסוגיה הזאת.
יאיר גלר: מה שקרה באמת בחודשים האחרונים כאשר עסקנו בחלוקה של כוח האדם הזה, שהוא כוח אדם נפלא.
יאיר גלר: אני אומר, זה אנשים שבאים,
טלב אלסאנע: מי מתקצב אותם?
יאיר גלר: מדינת ישראל, מינהלת השירות.
יאיר גלר: אין שום בעיה בעניין הזה.
יאיר גלר: אין בעיה והם מתוקצבים.
טלב אלסאנע: וזה קשור  למי?
טלב אלסאנע: למשרד המדע והטכנולוגיה, מופעלת משם.
טלב אלסאנע: יש שם מינהלה מסודרת, אבל אצלנו יש בתוך המשרד לביטחון פנים, המנהל של 'מצילה' במקרה, אבל לא משנה, הוא עובד איתי בשיתוף פעולה יום יומי, יעקב גז.
טלב אלסאנע: אנחנו ביחד מחלקים, סליחה שאני אומר מחלקים, כי מדובר פה באנשים טובים, אבל מחלקים אותם, ואנחנו אומרים להם בראש ובראשונה משטרה ושב"ס, לשם אין כמובן רצון.
טלב אלסאנע: כשמדובר על 'מצילה', כשמדובר על הרשות למלחמה בסמים, אתה צודק לחלוטין, הם בהחלט באים אלינו.
טלב אלסאנע: הם באים ואנחנו גדלים בעניין הזה במספרים מכובדים מאד.
טלב אלסאנע: אבל זה כבר התכנון לשנת, אגב גם השר לביטחון פנים בודק אותי לעניין הזה ממש כמעט שבוע בשבוע, כמה עוד אתם קולטים, וכמה עוד מתנדבים, על מנת שייכנסו.
טלב אלסאנע: ואם אנחנו מדברים על זה, גם הרי להורים, סיירות ההורים.
טלב אלסאנע: סיירות ההורים התחלנו ב-40 בתחילת 2010, היום אנחנו כבר ב-103.
טלב אלסאנע: כלומר, בסיירות הורים ששוב, זה משאב מאד מאד יקר, והוא עושה עבודה יוצאת מן הכלל פעמיים.
טלב אלסאנע: פעם אחת מאחר שהוא בא מהערכים ומהתוכן ומהאחריות הקהילתית, כל המילים היפות שאנחנו יודעים להגיד שכאן הם באמת מובאות לידי פרקטיקה, לידי מעשה.
טלב אלסאנע: וגם כלכלית זה זול מאד.
טלב אלסאנע: סיירת הורים, אז אתה מממן את הרכז, אתה מממן את הציוד, את האפודים, את הפנסים, אתה עושה את הדברים האלה והנה יש לך עוד כוח ברשויות.
טלב אלסאנע: אני כבר יכול להגיד שוב, במגזר הערבי קשה מאד להקים סיירות הורים.
טלב אלסאנע: גם שם,
טלב אלסאנע: ניסיתם, בדקתם?
טלב אלסאנע: ולמה נחסם?
יאיר גלר: זה לא שנחסם, אבל הרבה יותר קשה.
יאיר גלר: הרבה יותר קשה.
טלב אלסאנע: איפה זה קיים?
יאיר גלר: איפה זה קיים?
יאיר גלר: יש בירושלים, יש בחיפה שיש שם ערבים.
יאיר גלר: אני חושב שאלה שני המקומות היחידים.
טלב אלסאנע: ביישוב ערבי שהוא ישוב ערבי אין, לא קיים.
יאיר גלר: אין.
יאיר גלר: ממש אין.
טלב אלסאנע: ניסיתם?
יאיר גלר: עכשיו אנחנו עובדים על זה, ממש עכשיו.
יאיר גלר: המנחה אצלנו למגזר הערבי, וליד חאדד, אני מניח שהכרת אותו.
יאיר גלר: הוא עובר מראש רשות,
טלב אלסאנע: לא. אולי יום אחד אנחנו נקבל הסבר לגבי הנושא הזה, זה מעניין אותי ומסקרן.
יאיר גלר: בסדר גמור.
יאיר גלר: בכבוד רב.
טלב אלסאנע: מאחר שאנחנו צריכים עוד רבע שעה, אז.
טלב אלסאנע: ואני רק התחלתי, ורק אני לומד.
טלב אלסאנע: גם כשמתייחסים לנושאים אחרים, אני רוצה גם לשמוע אותם, כי הדברים מעניינים.
פיני קבלו: אני באמת, אני גם כראש עיר לשעבר כבר עסקתי בהרבה נושאים.
פיני קבלו: אין ספק שהנושא של החינוך הבלתי פורמאלי הוא דבר חשוב.
פיני קבלו: תמיד הילדים מעדיפים מה שפחות ללכת לבית הספר, אבל לחוגים ולפעולות זה יוצר אווירה סביבתית אחרת, זה מוריד ומפחית את האלימות, זה מפחית גם כלפי ראש הרשות שלא הורסים לו את הגנים ולא את הספסלים וזה נעשה אם זה באמצעות ספורט.
פיני קבלו: לצערי אני חייב לומר את הדברים, ואני רואה את זה בהכל, גם בתיק הרווחה, ואני רואה את זה בחינוך.
פיני קבלו: מה שמקבל במרכז נער או כל דבר אחר, אתה רואה עד שלא יהיה איזה שהוא סל שיחייב שווה בכל המדינה, ובזה צריך אולי לטפל.
פיני קבלו: כי אם זה ברווחה, אז אתה רואה פערים בין המגזר היהודי, ערבי, פריפריאלי  1 ל-6, כי שם יש יותר משאבים, שם אפשר לתת יותר מצ'ינג ואז נותנים.
פיני קבלו: אותו דבר בכל התחומים, אני חושב גם בוועדת סמים יש את הנושא של מתאמים בנושא האסיר, ששם המדינה מפסידה, מוציאה הון עתק רק בגלל שאין לה מתאם שיוכל להגיש דו"ח לקיצור שליש, והבן אדם יושב בכלא, כאשר העלות שלו  היא 12,000 ₪ לחודש אסיר, ומתאם עולה 4,000 ₪ לחודש, שהוא יכול לעשות פעולה בקרבם.
פיני קבלו: לכן, אנחנו רואים באופן, ויכול להיות שגם הגופים לא עושים די, ואני רואה שיש פה חקיקה.
פיני קבלו: אז זה שיש חקיקה ולא עושים אז תלכו לבג"צים, תתבעו אולי זה, כי ראשי הרשויות היום תחת קיצוצים, חלקם הגדול, והנושא של רשויות ממומנות שלדעתי זה פקידים שהמדינה שמה אותם שם, והיא משתיקה אותם, מניחה אותם.
פיני קבלו: ולכן הם לא יכולים להפגין, הם לא יכולים לצעוק, הם בקושי מקבלים אולי להיפגש עם מנכ"ל משרד הפנים, אם בכלל, אחרי שנה או שנה וחצי, כאשר נבחר יכול לדפוק על השולחן ומפעיל.
פיני קבלו: ולכן, העסק רגוע ושקט.
פיני קבלו: כנ"ל לנושא, חלק גדול מהרשויות עם חשבים מלווים, ועם חשב מלווה יש גם תוכנית הבראה, ובתוכנית הבראה אסור לך לקלוט עובדים, אתה רק צריך להוציא עובדים, ואם אתה קולט אתה לא מקבל את המנה השנייה והשלישית.
פיני קבלו: זאת מערכת מאד מאד מסובכת, שהיא קשה גם לרשויות, ועכשיו רק סיימנו איזה שהוא מאבק.
פיני קבלו: לא יצא ממנו בכל מה שרצינו, אבל אני מקווה שזה מאד ישפר.
פיני קבלו: לכן אני חושב שהנושא של החינוך הבלתי פורמאלי צריך לבוא בחקיקה.
פיני קבלו: צריך גם לקבוע אחוז מסוים בתקציב שילך לעניין הזה.
פיני קבלו: כי כל רשות מחליטה, ואני זוכר כשהייתה ראש רשות, אז כשהיה לי נתתי, למה?
פיני קבלו: כי יש איזה שהוא סדר עדיפויות.
פיני קבלו: כשהיה לך נתת למתנ"ס, אחר כך נתת לעמותת הקשישים, ואחר כך נתת, כי תמיד זה הכספים שאתה יכול להשהות אותם ויכול זה, ולכן בעניין הזה אם תהיה חקיקה מסודרת, שיקבעו אחוז מסוים בתקציב, אם זה בחינוך בלתי פורמאלי,
טלב אלסאנע: בשלטון המקומי אתם דנתם בסוגיה הזאת?
טלב אלסאנע: דנתם בסוגיה הזאת?
טלב אלסאנע: יש וועדת חינוך במרכז השלטון המקומי, נכון?
פיני קבלו: יש ועדת חינוך.
טלב אלסאנע: והתקיים דיון בעניין של החינוך הלא פורמאלי?
פיני קבלו: אם תהיה חקיקה, אני מניח אם תהיה חקיקה יהיה גם לזה תקצוב.
פיני קבלו: והנושא הזה של מתאם, כן אתה רוצה לקחת, לא יכול לקחת, יש לך תקציב, אין לך תקציב, אנחנו רוצים את זה.
פיני קבלו: אין ראש רשות שלא רוצה.
פיני קבלו: לא קיים, כולם רוצים, אבל לא כולם יכולים.
פיני קבלו: עכשיו, הרי מה קורה?
פיני קבלו: נשארים עודפים, אני מניח שמי נהנה, יש לו 100 מיליון שקל לפעולה הזאת, עכשיו מי נהנה?
פיני קבלו: נהנה מי שיש להם מתאמים.
פיני קבלו: יש לו את המצ'ינג, יש לו מתאם, הוא נותן.
טלב אלסאנע: ומי שאין לו את ה-70% או 50% הוא לא ינצל, וזה יישאר בתור עודף.
טלב אלסאנע: ואלה שיש להם ייקחו גם את שלהם וגם את של החלשים.
פיני קבלו: אנחנו דואגים בפריפריה, עכשיו מי מקבל, מקבלים אנשי המרכז, קריית אונו יש לה ראש עיר נהדר, הוא כרגע יושב בוועדת הכלכלה, יש פעילות.
פיני קבלו: אני מניח ששם יש להם תיאטרון,
טלב אלסאנע: יזמתם אתם מבחינת השלטון המקומי, יש לכם איזה שהוא רעיון לגבי יוזמת חקיקה בהקשר הזה, להסדיר את החינוך הלא פורמאלי?
פיני קבלו: אנחנו מוכנים ללכת לחקיקה שיש בה גם תקציב.
פיני קבלו: מה שקורה, יש חקיקה,
טלב אלסאנע: ברגע שיש יוזמת חקיקה המדינה מחויבת.
פיני קבלו: אז המדינה.
פיני קבלו: יש לזה פעמים רבות כן ופעמים רבות לא.
פיני קבלו: היא יוזמת חקיקה, תיקח אדם, ולא אומרת לך מאיפה לקחת את התקציבים.
פיני קבלו: ולכן אתה עומד בפני מצבים זה, ולכן אם נלך על פי חקיקה, גם נעגן את הנושא של החינוך הבלתי פורמאלי, שזה תנועות נוער, שזה מתנ"סים, זה שורה ארוכה, והעצמה.
פיני קבלו: אין יותר, אני אומר, אם יהיה סל שווה, סל שירותים שיינתן וכל אחד יודע שזה הסל שאתה מחויב אליו לתת, ואתה נותן אותו, אני מניח שצעירים יישארו בפריפריה.
פיני קבלו: ואני אומר את זה בצער, בפריפריה לא נשארים הצעירים, כי כולם אחר כך באים.
פיני קבלו: למה מחירי הדירות מאמירים במרכז?
פיני קבלו: כי כולם רצים לשם, כי שם יש את הזהב.
פיני קבלו: ולכן, אנחנו נהיה מוכנים לחקיקה מסודרת, שהכסף הזה יהיה בתוך, אם הוא יסומן יהיה באותו תקציב חינוך שלא ניתן לעשות עיקולים, אלא שהוא שמור באותו מקום ולא יעשו  בו למשכורות ולדברים אחרים.
פיני קבלו: ובאמת אולי כדאי, ואני אומר את זה כאן בכנסת, שהמדינה תתחיל לבנות איזה שהוא סל שירותים מחייב שכל אזרח ואזרח, אני בבית שאן רוצה לקבל אותו סל שמקבל מישהו אחר, ואני אומר את זה בצער, אני לא מקבל.
פיני קבלו: לא רואים את זה.
פיני קבלו: לא רואים את אותן תנועות נוער שהיום רצות בגבעתיים, ורצות בזה, מה שאצלנו זה הולך ונעלם.
פיני קבלו: אנחנו לא רואים בתי קולנוע, כמעט ואין היום בצפון.
פיני קבלו: אין בתי קולנוע בכלל, מי שרוצה לראות היום סרט,
טלב אלסאנע: המסר ברור, כי אנחנו מגיעים לסיכום.
רפי בן שטרית: שמי רפי בן שטרית, אני חבר מועצת העיר בית שאן.
רפי בן שטרית: אני גם עוסק בחינוך, עסקתי הרבה בתחום החינוך הבלתי פורמאלי, גם במסגרת של מתנ"ס וגם במסגרת של החינוך ההתיישבותי.
טלב אלסאנע: והיום מה אתה עושה בבית שאן?
רפי בן שטרית: היום אני חבר מועצת עיר בית שאן ועוסק בחינוך בהוראה.
רפי בן שטרית: טוב, אין ספק שרשות מקומית מתפקידה להפעיל את התוכניות של החינוך הבלתי פורמאלי, אבל כמו שכבר נאמר כאן, הפעולות של ההסברה ושל המניעה בתחום של השימוש בחומרים פסיכו אקטיביים הם מאד מאד מינוריות ושוליות.
רפי בן שטרית: במסגרת אולי סל תרבות, ילדים בתיכון, תלמידים בתיכון רואים איזו הצגה אחת או פעולה אחת או שתיים בשנה.
רפי בן שטרית: זה מעט מאד, וגם אני אומר, מהכובע של רשות מקומית.
רפי בן שטרית: ברשות מקומית שאין מתאם סמים, ואין וועדה לטיפול בנושא הזה, כשמטילים משימות על רשויות מקומיות ולא מגבים את זה בתקציבים, וזה באמת לא בא לידי ביטוי בתקציבים, אז רשויות מקומיות מוותרות על השירות הזה לנוער.
רפי בן שטרית: וזה חבל מאד.
רפי בן שטרית: אנחנו רואים איך במקומות הפריפריאלים, ואני בא מבית שאן, אז אני יודע שנעשה מעט מאד.
רפי בן שטרית: גם בתחום של מינהל חברה ונוער, וגם בתחום של המתנ"ס ובתחום הזה.
רפי בן שטרית: ואם רוצים באמת לדחוף את זה, לשדרג את זה ולקדם את זה, אז באמת אולי חקיקה כזאת, שנותנת איזה שהוא סל קבוע לכל נער ונער במדינה בלי שום הבדל, זה משהו שיכול מאד לקדם.
רפי בן שטרית: אנחנו רואים איך בני נוער נופלים גם מכיוונים אחרים.
רפי בן שטרית: אני יודע איך תנועה פוליטית חרדית מצליחה לסחוף אחריה 4 מושבים למועצת העיר ביישוב שהוא לא חרדי.
רפי בן שטרית: זה איזה שהוא ניסיון בריחה לכיוונים אחרים, לכיוונים שאולי נותנים איזה שהוא פורקן או איזה שהוא גירוי אחר, או איזה שהוא סיפוק אחר, שאני לא יודע.
רפי בן שטרית: אני הייתי רוצה לראות את בני הנוער במקומות אחרים, אבל הם נמשכים מאיזו שהיא סיבה לאותה תנועת נוער חרדית, או מפלגה חרדית, ושם אנחנו יודעים לאן זה מתפתח לכיוונים שהם לא בהכרח רצויים.
רפי בן שטרית: כל התחום הזה של שעות הפנאי, כל התחום הזה של חינוך בלתי פורמאלי, הוא באמת נמצא, הוגדר בו כאח חורג או כאח לא רצוי.
רפי בן שטרית: אני מסכים עם המונחים האלה.
רפי בן שטרית: אני באתי מהתחום הזה, הייתי גם רכז הדרכה רשותי, וגם מנהל פנימייה לנוער בסיכון.
רפי בן שטרית: אני יודע שנעשה מעט מאד בתחומים האלה ולא מספיק.
אילן שמש: אני אקצר כי, אני קודם כל רוצה להתחיל בכך ש,
טלב אלסאנע: אם יש לך המלצות או רעיונות אם אפשר.
אילן שמש: גם את זה יש.
אילן שמש: אבל אני רוצה להתחיל בתמונה הלא פשוטה שבמדינה שלנו כל שנה משהו בין 20,000 ל-24,000 נערים ונערות נושרים ממערכת החינוך הפורמאלית, אבל אני כבר לא רוצה לדבר בכלל על הבלתי פורמאלית.
אילן שמש: נער שנושר, התנהגות הסיכון שלו, רק שתבינו, בסקרים של הרשות למלחמה בסמים, יותר מפי שניים השימוש, אני לא רוצה כבר לדבר על כך שאחד מכל ארבעה נפתח לו תיק פלילי.
אילן שמש: ותראו איזה שיעור זה בהשוואה לנוער הנורמטיבי.
אילן שמש: אני לא רוצה לדבר על כך שאפילו ההתנהגות האבדנית שלהם היא בשיעורים הרבה יותר גבוהים.
טלב אלסאנע: נוער בסיכון.
אילן שמש: כל התנהגויות הסיכון אצלם הן בסדרי גודל של פי שניים, פי שלושה, פי ארבעה מהנוער הנורמטיבי.
אילן שמש: ולצערי, שיעור גבוה מהאוכלוסייה הזאת זה המגזר הערבי, זה המגזר החרדי וזה העולים.
אילן שמש: שיעור גבוה מאד.
אילן שמש: ובגלל זה, העבודה שלנו חייבת להיות חזק במגזרים האלה, חד משמעית.
טלב אלסאנע: כל ילד שלישי או רביעי אמרת?
אילן שמש: כל ילד רביעי מנותק שנשר מהמערכת,
טלב אלסאנע: זה 25%.
אילן שמש: כן, תיק במשטרה.
טלב אלסאנע: יש מחקר שהוכיח את זה?
אילן שמש: לא צריך מחקר.
קריאה: תפתח את העיתון היומי.
אילן שמש: אני אגיד לך למה לא צריך מחקר אפילו.
אילן שמש: הנערים המנותקים שנמצאים אצלנו, מדווחים היום ללמ"ס.
אילן שמש: הלמ"ס מצמיד את מספרי תעודות הזהות שלהם עם מספרי תעודת הזהות עם החברה שנפתחו להם תיקים.
אילן שמש: ואז אתה יכול להשוות בין כאלה שהם תלמידים ואלה שהם לא תלמידים.
אילן שמש: אנחנו מקבלים את הנתונים האלה.
אילן שמש: עכשיו, התמונה הזו היא קשה.
אילן שמש: מה בכל זאת צריך לעשות ומה אפשר לעשות ואיך עושים את זה?
אילן שמש: קודם כל אני אומר, אנחנו לאורך שנים עובדים עם הרשות למלחמה בסמים, תקופות יותר טובות, תקופות פחות טובות.
אילן שמש: ובשנה האחרונה, וואלה פתחו לנו דרך.
אילן שמש: אני זוכר שלפני בערך שנה ישבתי אצלכם אמרתי לך אין לנו תוכניות, תיתן לי תוכניות, אני רוצה פעילויות לאוויר, תן לחברה.
אילן שמש: אני זוכר, ואני שמח באמת, אנחנו כבר חוגגים שתי תוכניות.
אילן שמש: אני הוליך עכשיו להפיץ לשטח, שלוש, סליחה.
אילן שמש: גם מאלטרנטיבה, היינו אתמול.
אילן שמש: כלומר מהבחינה הזאת, וואלה הרשות עשתה לנו, ואני מצטער שאין להם מספיק תקציבים, כי אתה יודע, תוכניות גדולות במדינה שלנו, באות עם תקציבים ומצליחות להחדיר המון דברים.
אילן שמש: הרשות למלחמה בסמים הם נלחמים בלי תקציב לתת לי, אתה יודע, מערך שיעור כדי שאני אפעיל אותו, אבל הם לא מביאים עם זה שקל.
אילן שמש: ואני בא ואומר שוב פעם, זה שמורידים מהם את תקציבי הפעולה וכן הלאה וכן הלאה, זה מפחית את היכולת שלהם להשפיע.
אילן שמש: ממש מפחית.
אילן שמש: ואנחנו רוצים אותם.
אילן שמש: אנחנו גם ביחסים פנטסטיים, אנחנו עושים חושבים יחד, אנחנו ברמות טובות.
אילן שמש: גם החינוך הפורמאלי, גם החינוך הבלתי פורמאלי, ובוודאי עם הרשות, ואני חייב להגיד לך – גם הרווחה.
אילן שמש: ויש פה שילובים יפים.
אילן שמש: לגבי הנוער הזה, שיהיה ברור, אנחנו מרושתים ב-151 רשויות מקומיות.
אילן שמש: יש לנו סטנדרטיזציה מאד ברורה לגבי איזו רשות יכולה לקבל את המשאבים הללו.
אילן שמש: זה מחייב לפחות 30 נערים מנותקים שנשרו ממערכת החינוך, שמופיעים במחשב של משרד החינוך כמנותקים, ועוד כ-20 נערים שהם בסיכון.
אילן שמש: זאת אומרת רשות שרוצה להקים יחידה לקידום נוער, זקוקה קודם כל לבסיס של אוכלוסייה מנותקת.
אילן שמש: מעבר לכך, לצערי הרב, אנחנו עדיין נמצאים בפילוסופיה שעד עכשיו הוגדרה כחינוך בלתי פורמאלי, זאת אומרת אנחנו עדיין נשענים על משאבי הרשות המקומית, מבחינת מקום, מבחינת מצ'ינג, ואנחנו מנסים להקטין את זה כמה שאפשר, כדי שבכל זאת זה יגיע לאותם מקומות שזה כל כך קשה.
אילן שמש: אנחנו עכשיו מכניסים את המדדים השונים כדי שבכל זאת נוכל לתת יותר ליישובים.
אילן שמש: יש לנו זרימה אדירה, אני כבר לא מדבר על הערים הגדולות הערביות.
אילן שמש: שם בוודאי שאנחנו נמצאים, אבל היישובים הקטנים הערבים זה לא להאמין, האוכלוסיות המנותקות שם.
אילן שמש: לנוער מנותק לא מספיק לתת תוכנית מניעת שימוש לרעה בסמים, שיהיה ברור.
אילן שמש: אנחנו בכלל לא עוסקים במכורים וכן הלאה.
אילן שמש: כשנער מכור, אנחנו משתדלים מאד לשלב אותו בשירותים המקצועיים בעסק הזה, שזה יכול להיות כפרי גמילה וזה יכול להיות שירותים קהילתיים.
אילן שמש: כלומר, מהבחינה הזאת השירותים המקצועיים עושים את העבודה.
אילן שמש: אנחנו במקרה הטוב מצליחים להביא אותו לשם.
אילן שמש: אבל כל הנוער הזה, זקוק לתוכניות מניעה, ואנחנו היום את הפעולות מניעה האלו מכניסים לתוך כמעט כל תוכנית.
אילן שמש: אני אתן לכם את הדוגמא הכי יפה.
אילן שמש: אנחנו לקחנו נוער יוצא אתיופיה, רובו דרך אגב נולד בישראל.
אילן שמש: הם לא מכירים את כל המורשת של ההורים שלהם, והיה לנו חשוב כחלק מתוך תוכנית זהות ישראלית, לתת להם קצת את ההיסטוריה שלהם, כי זה חלק מפילוסופיה ברורה מאד של איך אתה בונה זהות.
אילן שמש: ובנינו איתם תוכנית של שנה שלמה שבמסגרתה הם היו צריכים ללמוד על המורשת ההיסטורית וכן הלאה, וזה נגמר כמובן במסע לאתיופיה.
אילן שמש: במפגש הראשון שעשינו להם כמפגש הכנה במחנה, כולם השתקעו.
אילן שמש: כולם השתקעו, בסדרי גודל שאין כדוגמתם.
טלב אלסאנע: מה אתה מסיק מזה?
אילן שמש: היינו, חייבים תוכניות, פעולות, איך לעבוד איתם על הנושא של אלכוהול.
אילן שמש: את המשמעויות של זה, את הסכנות של זה, את ההשפעות של זה.
אילן שמש: איפה אתה יכול לשים את הגבול, מה שאתה רק רוצה.
אילן שמש: ומהבחינה הזאת זה בוודאי תרבות, הכל תרבותי.
אילן שמש: לכן אני בא ואומר, אנחנו כל הזמן ביקשנו עוד ועוד ועוד תוכניות, תוכניות, תוכניות, כדי שאנחנו נוכל לשלב אותם בתוך תוכניות זהות, תוכניות מנהיגות, תוכניות עבודה.
אילן שמש: כל דבר שאנחנו נותנים לנערים, צריך לשלב בו את הפעולות האלו.
אילן שמש: לסמן אותם בפנים.
אילן שמש: לסיכום אני יכול להגיד לכם דבר אחד, הנוער הזה, כאשר אתה משקיע בו, מחציתם עושים בגרויות.
אילן שמש: אני כבר לא מדבר על גיוס לצה"ל, אני לא מדבר על עולם העבודה, למה הם מגיעים.
אילן שמש: בואו תראו איזה מיזמים עסקיים הם עושים, בואו תראו איך הם פותחים עוסק מורשה, חלקם מרוויחים יותר ממה שאנחנו מרוויחים.
אילן שמש: בואו ותראו מה אתה יכול להגיע עם נערים כאלה.
אילן שמש: אם משקיעים בהם טוב, נכון וכן הלאה, התוצאות הן נהדרות.
אילן שמש: זה לא נוער שצריך לקבור אותו.
טלב אלסאנע: אז כלכלית גם ההשקעה היא כדאית.
אילן שמש: בגדול, מה שאמרו פה, זה כל כך נכון.
טלב אלסאנע: כן, אז אני מודה לכם.
טלב אלסאנע: אנחנו לצורך הסיכום נציין שאני חושב שהיזמה שמוביל שר החינוך לחקיקה בעניין של תחילת התייחסות ועיגון הסוגיה של החינוך הלא פורמאלי על ידי חקיקה, היא יוזמה מבורכת.
טלב אלסאנע: היא צעד קטן אבל בכיוון הנכון.
טלב אלסאנע: אנחנו אולי ננסה למנף את הגישה הזאת והתפיסה הזאת, כדי לכלול נושאים נוספים.
טלב אלסאנע: מה שהועלה כאן: החשיבות שיהיה סל שירות שוויוני לכל רשות מקומית, שתדע מה עומד לרשותה ותתמודד בצורה נכונה.
טלב אלסאנע: יש צורך בתוכנית מערכתית משולבת כוללת, ממנה נגזרת הפעילות של כל משרד ומשרד, תוך שיתוף פעולה מלא, ואיך שאני שמעתי קיים שיתוף הפעולה, אבל אין תוכנית.
טלב אלסאנע: שמענו שיש, אבל היא לא הוצגה בפני הוועדה.
טלב אלסאנע: אני ממליץ שמשרד החינוך ידאג ליזום ולעודד תנועות נוער בקרב הציבור הערבי.
טלב אלסאנע: זה אחד הכלים החשובים להעצמה ושבני הנוער ייקחו על עצמם אחריות ויובילו, ויקדמו תוכניות שמשרד החינוך בעצמו מפעיל ומריץ.
טלב אלסאנע: הדבר האחרון, הוא חשיבות ההתמודדות עם הנוער בסיכון, שאני חושב שההשקעה בהקשר הזה זה דבר שהוא חשוב מאד כדי לפתוח פתח של תקווה, ולהפוך אותם מסיכון לסיכוי ותקווה, ואנחנו נמשיך ללוות את העניין הזה בהמשך, אשר אנחנו מבקשים לקראת דיון המעקב בהקשר הזה, שתהיה התייחסות א' שתוצג בפנינו התוכנית שכל המשרדים שמטפלים, כל אחד נותן את האני מאמין שלו ואת הראייה שלו בתוכניות, כשזה נגזר מתוכנית אחת.
טלב אלסאנע: וגם כן לשמוע ממשרד החינוך לגבי תנועות הנוער – איפה, כמה ואיפה ומה הם עושים, וגם התייחסות ספציפית לתנועות הנוער במגזר הערבי.
טלב אלסאנע: תודה רבה לכל המשתתפים.
טלב אלסאנע: אנחנו נפתח את הישיבה לבדיקת סמים באמצעות הרוק.
טלב אלסאנע: מישהו הציע לנו שהם מתמחים בעניין, רוצים לעניין אותנו להעלות את המודעות בסוגיה הזו.
טלב אלסאנע: אנחנו נשמע גם לגבי ההיבטים של הדבר, לגבי שיש לזה השלכות משפטיות בכל מה שקשור לצנעת הפרט וכל מיני נושאים נוספים, אבל מבחינה עניינית, איך אפשר לעשות את הבדיקות האלה.
טלב אלסאנע: אז מי מציג לנו כאן?
ניבה פרידברג: אני ניבה פרידברג, אני מנהלת את הפרוייקט הזה מטעם החברה.
ניבה פרידברג: אני באה מהתחום של פיזיקה.
ניבה פרידברג: אני מתעסקת יותר בצד המדעי.
ניבה פרידברג: גרשון מתעסק יותר בצד הניהולי, ההסברתי, ההדרכתי.
ניבה פרידברג: הוא עוד מעט יצטרף אלי כמו שאמרתי.
ניבה פרידברג: אני מצטערת, הבאנו ערכות להדגמה.
ניבה פרידברג: הוא כבר יצטרף.
ניבה פרידברג: הוא הלך לקבל את האישור.
טלב אלסאנע: מתי התחלתם את הפרוייקט הזה?
ניבה פרידברג: אנחנו מכירים את החברה שמייצרת, כבר שנתיים.
ניבה פרידברג: בדקנו הרבה חברות.
ניבה פרידברג: מצאנו שזאת חברה מאוד מצליחה, שכרגע משתמשים בה בהמון ארצות באירופה, בעיקר גרמניה וצרפת, שימוש פעיל כל הזמן במשטרת התנועה שלהם.
ניבה פרידברג: תוצאות מדהימות מבחינת אחוזי האמינות שלה, ולכן בחרנו אותה.
ניבה פרידברג: אנחנו יצרנו קשר פה עם אורי לגבי קידום של הנושא, קצת עם המשטרה ואפילו בדק את הערכה ד"ר אלמוג, שמייעץ למשטרה בנושאים האלה של טופסולוגיה.
ניבה פרידברג: (הנה גרשון).
טלב אלסאנע: אנחנו התחלנו את הישיבה של היום בנושא הזה על פי הבקשה שלכם, כדי גם כן שתציגו ותאירו את עיננו בדיוק, בנושא הזה.
טלב אלסאנע: אנחנו גם רוצים לדעת אם ערכתם השוואות איך זה מתרחש, אם זה מחייב חקיקה, אם זה כדאי, הכדאיות של הדבר ואם יש גורמים שמתנגדים, מה הסיבות להתנגדות.
טלב אלסאנע: האם אתם כבר התחלתם ליצור קשר עם הגורמים הרלוונטיים, גורמי האכיפה של החוק.
טלב אלסאנע: אז את הכול נציג, גם את הפרוייקט אבל גם מה נעשה מבחינת
טלב אלסאנע: כם בעניין הזה.
גרשון דורות: אני אתחיל.
גרשון דורות: קודם כל לי קוראים גרשון דורות.
גרשון דורות: תודה שקיבלתם אותנו.
גרשון דורות: אנחנו מנסים איכשהו לעזור להוביל מהלך בנושא באמת האכיפה במדינת ישראל, בדומה למה שנעשה ב-OECD.
גרשון דורות: עלינו קצת: אנחנו חברה ירושלמית, בעצם חברה פרטית.
גרשון דורות: אנחנו עוסקים בכל מה שקשור ברעלנים שמשפיעים על הגוף, בייחוד בגזים רעילים.
גרשון דורות: נותנים פתרונות, אם בדרך כלל למפעלים, למשרדים, למה שקשור למדד איכות אוויר וכו'.
גרשון דורות: אני לא אכנס יותר מדי, לא אעשה גם פרסומות.
גרשון דורות: הנושא הזה של בדיקות סמים, אני אישית מעורב בנושא הזה בעצם מסוף הצבא שלי, שזה כמו שאתם רואים על השיער, זה כבר די הרבה זמן.
גרשון דורות: לפני כשנה וחצי התחלנו להיכנס באמת, להבין יותר טוב מה צריך ומה המגבלות הקיימות, ואז באמת פנינו לגורמים הרלוונטיים, לרשות למלחמה בסמים בתחילה, כשעשו בדיקה די ארוכה.
גרשון דורות: הם לא אישרו את הקיט, אני חייב להגיד את זה.
גרשון דורות: הם לא אישרו קיט כזה או אחר.
גרשון דורות: לאחר מכן פנינו למשרד התחבורה, היינו בלשכת השר, נפגשנו עם אנשים רלוונטיים ושאמרו שבעצם להם יש נכונות.
גרשון דורות: נפגשנו עם הטוקסיקולוגים הראשיים בארץ שעוסקים בנושא, שזה בדרך כלל היה בשיב"א.
גרשון דורות: לא נפגשנו עם המשטרה באופן ישיר, עם משטרת התנועה, אבל הם הפנו אותנו לאנשים רלוונטיים.
גרשון דורות: קצת שוחחנו עם מז"פ באופן אישי על העניין הזה, להבין איפה זה עומד, ורצינו לראות באמת איפה אנחנו עומדים.
גרשון דורות: עד היום לא מצאנו את הגורם שיהיה מעוניין לקחת על עצמו את הפרוייקט ולהרים את זה למעלה, כאשר מדובר באופן ספציפי בייחוד בנושא האכיפה לנהגים.
גרשון דורות: מנתוני "אור ירוק", שאני שוב פעם, לא בדקנו, איננו יודעים, אני לא חושב יש פה נציג מהם.
גרשון דורות: אנחנו מדברים לצערנו על הרבה מאוד משתמשים במדינת ישראל, כאשר יש עשרות אלפים שנוהגים תחת השפעה.
גרשון דורות: הדבר פחות צבעוני מאשר אלכוהול, פחות צבעוני אבל הוא קיים וצריך לדעת שהוא קיים.
גרשון דורות: אנחנו מדברים על משתמשים קבועים, אם זה אנשים שעובדים, אם זה אנשים שעושים את העבודה ועל ההגה במשך שעות וכו', ואנשים מזדמנים, אני מדבר בייחוד על סופי שבוע ובני נוער.
גרשון דורות: לא אכנס לבעיות האמיתיות של הנושא, כי אתם יודעים הכי טוב את הנושא בציבור הרחב.
גרשון דורות: מה שרצינו פה, זה באמת להראות קצת, לתת סקירה על מה קורה ב- OECD.
גרשון דורות: שוב פעם, נקודת המבט היא לאחר לימוד של כשנה וחצי, שלמדנו וקצת ראינו מה קורה באירופה ונפגשנו עם ספקים שונים ובחרנו את הקיט שנראה לנו הנכון להריץ איזה שהוא פיילוט או פרוייקט לא גדול מדי, אבל הוא פשוט בשביל להתחיל להניע את הגלגלים.
טלב אלסאנע: בעניין הזה אתם עניינתם את המשטרה, פניתם אליהם?
גרשון דורות: כן.
טלב אלסאנע: מה התשובה שקיבלתם?
גרשון דורות: הבנו שדברים כאלה היו מעולם, שהמשטרה גם רכשה.
גרשון דורות: הבנו, שוב פעם לא בצורה רשמית, אבל שהמדינה בחנה את זה בזמנו ומכל מיני סיבות זה לא צלח, עד היום.
טלב אלסאנע: איך השיטה הזאת פועלת?
גרשון דורות: אולי כדאי שניבה תיכנס פה לנושאים הטכניים.
גרשון דורות: אני רק יכול באופן כללי להגיד שהשיטה הזאת מדברת על דגימת רוק.