GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אוסימה סדיק מחאג'נה: חלק מזה אני חושבת שזה התפקיד של המדריך---
מוחמד ברכה: אנשים פונים אליכם ביוזמתם, משפחות למשל?
אוסימה סדיק מחאג'נה: איך מגיעים אלינו פניות?
אוסימה סדיק מחאג'נה: אנחנו מקבלים פניות מלשכות הרווחה, באזורים הסמוכים, גם דיר אל מכסור, גם עיבלין, גם שפרעם.
אוסימה סדיק מחאג'נה: אנחנו מקבלים פנייה עצמית, פנייה דרך המוסד לביטוח לאומי, דרך המשטרה, דרך שירות מבחן, דרך חברים כמובן.
אוסימה סדיק מחאג'נה: בנוסף, בתחום ההסברה מגיעים אלינו המטופלים ומקבלים את הטיפול, שזה לפי החוק שנתיים שהמטופל האלכוהוליסט יכול לקבל טיפול דרכנו, אם זה טיפול פרטני, טיפול בהפסקת גמילה, פיזית, עד למעקב, עד ל---
מוחמד ברכה: איפה הטיפול מתקיים?
אוסימה סדיק מחאג'נה: אפשר במרכז, שזה טיפול אמבולטורי, גם דרך אשפוזים לטיפול בתסמונת גמילה ואחר כך מפנים אותו---
מוחמד ברכה: בכל שעות היום?
אוסימה סדיק מחאג'נה: בשעות היום ובקהילה הפתוחה, אלא שבמקרה הזה הוא צריך להיות במעקב אצל רופאה שהיא בתפקיד רבע משרה במרכז.
אוסימה סדיק מחאג'נה: בתנאים הקיימים אנחנו לא יכולים לבצע את האשפוז האמבולטורי, אלא מפנים את המטופלים לרוב לאשפוזיות, עכשיו בעילבון ובטמרה.
אוסימה סדיק מחאג'נה: בנוסף מתן הרצאות בתחום המניעה וההסברה, מדי שנה אנחנו מעבירים בסביבות 15-20 הרצאות למסגרות החינוך הפורמלי והבלתי פורמלי.
אוסימה סדיק מחאג'נה: הכוונה גם בתי ספר, גם מועדונים, מועדון לנוער, גם מתנ"סים, ולאחרונה, זה עומד להתחיל, וזה מתפתח, במפגש שהיה בעירייה על אכיפת חוק האלכוהול, סדנאות להורים.
אוסימה סדיק מחאג'נה: זה מתחיל בשבוע הבא אצלנו בפעם הראשונה, סדנאות להורים להעלאת המודעות בתחום האלכוהול, איך אפשר לעלות על זה שהילד שלך משתמש באלכוהול.
מוחמד ברכה: מהניסיון שלך בשטח, הרושם שלך, אחרי תיקון החוק של איסור מכירת אלכוהול בפיצוציות אחרי 23:00, זה עזר במשהו?
מוחמד ברכה: או שעוד לא מרגישים?
אוסימה סדיק מחאג'נה: עוד לא מורגש, כי לא נעשה מספיק.
אוסימה סדיק מחאג'נה: אנחנו יצאנו מהמפגש בהצעות, אבל כלום לא נעשה.
אוסימה סדיק מחאג'נה: אני בעד זה שיהיה כמו לובי, שיהיו תת קבוצות או תת ועדות שייקחו על עצמם מה לעשות בעניין הזה.
אוסימה סדיק מחאג'נה: אחת ההצעות היתה סיירת הורים, זה הצליח מאוד בכרמיאל.
אוסימה סדיק מחאג'נה: השאלה מה אפשר לעשות ואם אפשר לעשות---
מוחמד ברכה: מה פירוש סיירת הורים?
אוסימה סדיק מחאג'נה: סיירת הורים; המקומות שמוכרים אלכוהול בשפרעם מוכרים לכולנו, אז מישהו שיסייר, שיהיו מגויסים בה כמה הורים, שיעקבו אחרי...
אוסימה סדיק מחאג'נה: למשל לפעמים המבוגר שולח את הבן שלו לקנות אלכוהול, הם יודעים שהוא מתחת לגיל ובכל זאת הם מוכרים לו.
אוסימה סדיק מחאג'נה: השאלה היא העונש שהוא יכול לקבל.
אוסימה סדיק מחאג'נה: זה צריך להיות כמה גורמים שישתתפו ביחד ויפעלו למען זה.
אוסימה סדיק מחאג'נה: במשך העבודה שלנו אנחנו גם מקבלים סטודנטים מאוניברסיטת חיפה להכשרה מעשית במרכז.
אוסימה סדיק מחאג'נה: זה כבר שלוש שנים ושתי סטודנטיות נמצאות היום איתנו בפורום הזה.
אוסימה סדיק מחאג'נה: אני אתייחס למה שחסר לנו.
אוסימה סדיק מחאג'נה: למען האמת ואני בהזדמנות זו רוצה להגיד לכם שאנחנו עובדים שנים בחוסר ודאות.
אוסימה סדיק מחאג'נה: החדרים שייכים לעירייה וזה הפורמט שעובדת בו העמותה, כל עוד שמספר המטופלים הוא מתחת ל-70, העירייה תספק את המקום והמשרות שלנו מאוישות על ידי העמותה.
מוחמד ברכה: מעל 70, מה קורה?
אוסימה סדיק מחאג'נה: מעל 70, העמותה משכירה לנו מקום---
מוחמד ברכה: צריך לעודד, את אומרת, צריכת אלכוהול, כדי שיהיה מעל ל-70.
אוסימה סדיק מחאג'נה: לא לעודד, לאתר.
אוסימה סדיק מחאג'נה: פוטנציאל יש, השאלה איך להגיע אליהם, ואני חושבת שזה משהו טוב.
אוסימה סדיק מחאג'נה: אם אנחנו נגיע, תאמין לי, אנחנו נגיע לתוצאות טובות.
אוסימה סדיק מחאג'נה: מה שאני חושבת, שחסר לנו חדרים קבועים.
אוסימה סדיק מחאג'נה: אנחנו נמצאים בחדרים של העירייה, אבל בחוסר ודאות.
אוסימה סדיק מחאג'נה: חלק מחברי המועצה יודעים מהעניין, אני הבאתי אותו לישיבה של המועצה המקומית, ושם ברוב מוחלט הוחלט שאנחנו ממשיכים.
אוסימה סדיק מחאג'נה: כל פעם זה משתנה, אנחנו רוצים להרגיש שיש לנו חדרים משלנו, לטפל, גם באופן פרטני וגם קבוצתי, ואנחנו מגיעים להישגים.
אוסימה סדיק מחאג'נה: בנוסף, לגבי שיקום תעסוקתי למטופלים; יש מסגרות שחסרות.
אוסימה סדיק מחאג'נה: התחלנו במשהו ועוד לא המשכנו בזה ואני חושבת שצריך, כי אחרת אנחנו מחזירים את המטופל לאותו מקום וזה חוזר על עצמו.
מוחמד ברכה: אני לא קיבלתי סמכות של ראש העיר ולא של ממלא המקום, אבל אני חושב, העירייה, כל עוד אתם צריכים את המקום, אתם לא צריכים...
מוחמד ברכה: אני אומר את זה באחריות.
מוחמד ברכה: אם לא, אז אני...
מוחמד ברכה: עורך דין נזיד מסארווה, ראש מועצת כפר קרע.
מוחמד ברכה: תפאדל.
נזיד מסארווה: שלום לכולם.
נזיד מסארווה: רבותיי, אני סבור שהמצב הוא רע מאוד.
נזיד מסארווה: אני שמעתי שבשפרעם יש אולי משהו.
נזיד מסארווה: בהרבה מקומות במגזר הערבי, במשולש הדרומי ובטוח בצפון, רבותיי, אין כלום.
נזיד מסארווה: בואו נהיה רציניים.
נזיד מסארווה: אין כלום.
נזיד מסארווה: לא המלחמה בסמים, לא משטרה, לא מועצה מקומית, לא חינוך בלתי פורמלי, אפילו הורים אין.
נזיד מסארווה: היום יש התפרקות כללית.
נזיד מסארווה: אנחנו עדיין לא מרגישים את זה והעניין לא חם ולא בוער, כי לא מתים מזה, אף אחד לא מת ישר.
נזיד מסארווה: לא שומעים שמישהו נפטר ואין הרבה סיפורים על כמות.
נזיד מסארווה: זה כמו סרטן, זה ממית ובהתחלה לא כואב.
נזיד מסארווה: רוב הרשויות המקומיות הערביות, אני מדבר על כפר קרע, שזה יחסית יישוב מסודר, יחסית, אנחנו מסודרים לא בגלל שאנחנו טובים, אנחנו לא טובים, רבותיי, אנחנו מסודרים מן אללה, לא יודע למה.
נזיד מסארווה: אף אחד לא עושה כלום, רבותיי.
נזיד מסארווה: שיהיה ברור לכם, כלום.
נזיד מסארווה: ואנחנו בעצם לא יודעים מה יש בשטח והשטח רע ורע מאוד.
נזיד מסארווה: אתם, רבותיי, סליחה, תגלו את זה עוד כמה שנים.
מוחמד ברכה: עורך דין מסארווה, אתה יודע מה הזכויות שלך ברשויות המדינה בתחום הזה?
נזיד מסארווה: אני אגיד לך את האמת ואני לא מתבייש, לא.
נזיד מסארווה: אני לא מתבייש.
נזיד מסארווה: אני רק לפני חצי שנה ידעתי, ואני, סליחה, קצת קורא וקצת כותב, רק לפני חצי שנה ידעתי שיש רשות למלחמה בסמים ושיש...
נזיד מסארווה: ואני יחסית יוצא.
נזיד מסארווה: אני מספר על הבעיה הכללית.
נזיד מסארווה: הבעיה הכללית, שכל הגופים שעוסקים בתחום הזה, עוסקים בתחום הזה רק לכאורה, רק מבחוץ, ולא נעשים מאמצים רציניים ויסודיים, ואני מפנה את הטענות קודם כל לעצמי.
נזיד מסארווה: שיהיה ברור, אני לא בא להאשים אף אחד פה, קודם כל לאנשים האחראים.
נזיד מסארווה: אנחנו המבוגרים, אנחנו בעלי הסמכות, אנחנו המושכים, כולנו, כל אלה שיושבים פה, כל הגופים, כולנו לא בסדר.
נזיד מסארווה: אנשים יתחשבנו איתנו בעתיד על מה שקורה בשטח היום.
נזיד מסארווה: אני רק מעלה את ההרגשה בשטח.
מוחמד ברכה: הדברים קשים.
נזיד מסארווה: זאת הרגשת השטח.
מוחמד ברכה: אני מודה לך, אדוני ראש המועצה, אבל הדברים הם מאוד קשים וגם מדאיגים ביותר.
פריד שבן: אני מנהל רווחה בשפרעם.
פריד שבן: ביחידה מופעלים תקן וחצי של עובדים סוציאליים...
פריד שבן: כמובן מוסכם וברור שהשימוש בסמים הוא נגע חברתי, הוא נגע שלא רק פוגע במכור עצמו, הוא פוגע גם במשפחתו, בסביבתו ובכלל בכל החברה.
פריד שבן: אנחנו בשפרעם יחידה אזורית, אנחנו גם מקבלים מטופלים מאזור שפרעם, עיבלין, כפר מנדא, דיר אל מכסור.
פריד שבן: אין לנו רשימת ממתינים, וכל הפונים אלינו מקבלים את הטיפול וההתייחסות הראויה.
פריד שבן: אוכלוסיית היעד: אנחנו מטפלים במכורים ואנחנו מטפלים בבני משפחותיהם.
מוחמד ברכה: סמים ואלכוהול, או רק סמים?
פריד שבן: סמים ואלכוהול.
פריד שבן: אלכוהול מופעל על ידי עמותת אפשר---
מוחמד ברכה: ואתם בשיתוף פעולה איתם?
פריד שבן: ברור, זה שייך למחלקה הזו.
פריד שבן: המחלקות לשירותים חברתיים עובדים עם הרבה שירותים והשירותים לפעמים מופעלים על ידי עמותות.
פריד שבן: כמובן המטרות שלנו זה מתן סיוע למכור עצמו וסיוע לבני משפחתו, בהתאם לפרופיל שלו, בהתאם לאפיונים שלו.
פריד שבן: מדובר על החברה הערבית, אנחנו יורדים ליותר פרטים, לכל מכור יש את האפיונים הייחודיים שלו ועל סמך כך אנחנו בונים תכנית התערבות.
פריד שבן: העבודה שלנו מתבצעת למעשה בשלושה מישורים; במישור הפרטני, הקבוצתי והקהילתי.
פריד שבן: במישור הפרטני אנחנו מקבלים את המטופל, אם הוא מכור ופעיל, אז אנחנו מפנים אותו לאשפוזית.
פריד שבן: אם הוא אחרי אשפוזית, אנחנו בונים לו תכנית טיפול.
פריד שבן: תכנית הטיפול בדרך כלל נבנית דרך ועדת אבחון בתוך מחלקה, ובוועדת האבחון הזו ממליצים על דרכי טיפול שמתאימות לאותו מטופל.
פריד שבן: יש שוני, יש מטופלים שמגיעים פעם ראשונה ויש מטופלים שמגיעים בפעם ה-12 לקבלת טיפול, אז בהתאם לאפיונים המיוחדים של אותו מטופל.
פריד שבן: למעשה חשוב השלב השלישי, ופה אני רוצה לציין את השלב השלישי שזה השיקום.
פריד שבן: אנחנו, במחלקת הרווחה, עובדים עם מכורים במשך שנה וחצי עד שנתיים.
פריד שבן: אנחנו עובדים איתו על ניקיון פיזי, על ניקיון נפשי, ואנחנו מכינים אותו ליציאה לחברה.
פריד שבן: בדרך כלל בשלב השיקום ליציאה לחברה יש לנו בעיה מאוד רצינית בנושא הזה, הבעיה יכולה להיות ממלכתית, רשויות, מבחינת מקומות שאפשר להפנות אליהם משתקמים, וגם יש בעיה נוספת מבחינת השיקום, שהיא בעיה חברתית יותר.
פריד שבן: למשל היום---
מוחמד ברכה: השיקום התעסוקתי---
פריד שבן: גם שיקום תעסוקתי וגם שיקום חברתי, כי המכור נקי, לכל החיים הוא מכור נקי.
פריד שבן: מבחינה ממלכתית זה היעדר מסגרות טיפוליות או שיקומיות לאותם מכורים, יכולים לקטוע את הרצף הטיפולי, בסך הכל יכולים לעבוד עם מטופל במשך שנים.
פריד שבן: כשאין מסגרת שיקומית שתמשיך להחזיק אותו, הדרך שלו היא מאוד ברורה וזה בחזרה לסמים.
פריד שבן: אז אמרתי שמבחינת רשויות ממלכתיות אין לנו שירותים, ואני לא יודע על שירותים שבונים, בשפרעם לדוגמה, בכלל או באזור של שפרעם.
פריד שבן: גם השיקום החברתי.
פריד שבן: השיקום החברתי היום, מכורים לסמים מאוד מאוד מאוד מתקשים לחזור לחיי חברה נורמטיביים, גם מבחינת אפשרויות התעסוקה.
פריד שבן: זאת אומרת בעבר ניסינו לשכנע רשויות שייזמו, למשל ברשות מסוימת יש הרבה מאוד מכרזים של עבודות קבלניות וכולי, להתנות קבלת מכרז בהעסקת מכור נקי אחד, ואז אנחנו נוכל לשלב אותם בחיי חברה תקינים.
פריד שבן: אני אדלג ואני אגיד עוד דבר אחד שלמעשה אתה הזכרת אותו, חבר כנסת ברכה, זה הנושא של איתור מטופלים.
פריד שבן: אנחנו עובדים עם אוכלוסייה שהיא מאוד מאוד קשה.
פריד שבן: לא כל כך קל לה להגיע.
פריד שבן: גם בעזרת בני משפחה אחרים לא כל כך קל, וזה מאוד קשה שהם יגיעו לטיפול.
פריד שבן: אחד התפקידים החשובים, בהמשך למה שאמרה אוסימה, בתוך היחידה הזו, הם לא העובדים הסוציאליים שנמצאים בתקן, זה התקן של מדריך.
פריד שבן: המדריך בדרך כלל הוא מכור לשעבר, נקי תקופה מסוימת, והוא עובד עם המכורים שמגיעים לתוך היחידה, כי הוא מכיר את הקומבינות, את הסיטואציות, איפה שהם היו.
פריד שבן: התפקיד השני, היותר חשוב, של המדריך זה איתור מטופלים.
פריד שבן: הרבה מאוד מטופלים שמגיעים פעם אחת ולא חוזרים, כי לא התעוררו בזמן בבוקר, אז תפקיד המדריך של האיתור הוא מאוד חשוב על מנת לאתר את המטופלים בתוך היישוב, לנסות לשכנע אותם, להביא אותם לטיפול.
פריד שבן: כאן אנחנו בשפרעם יש לנו בעיה מאוד רצינית מבחינת התקן הזה, אנחנו בדרך כלל מסתייעים ברשות וזה נפסק, ועוד פעם מקבלים כמה שעות, וזה נפסק.
פריד שבן: ההתמודדות היא יום יומית, וזה מאוד קשה מבחינת עבודה בתוך היחידה.
פריד שבן: על מנת להגיע לאותם מטופלים, אחד התפקידים החשובים זה המדריכים ולא יודע מי ייתן.
פריד שבן: משרד הרווחה לא מתקצב, הרשות לא מתקצבת, אין גוף שמיועד לתקצב וצריך להסדיר את העניין הזה, שיהיה ברור ומוגדר וממוסד.
פריד שבן: מבחינת היחידה, היחידה שלנו עובדת גם עם בני נוער, מגיל 12 עד 24.
פריד שבן: זה למעשה אותם תהליכים שעוברים מכורים מבוגרים, בהבדל של תאריכים וזמנים של אשפוזית ושל קהילה טיפולית וכולי.
פריד שבן: תודה רבה.
מוחמד ברכה: ראש המועצה המקומית עראבה, מר עומר נסאר, בבקשה.
עומר נסאר: אין ספק שהוצגו בפנינו דברים מדאיגים ביותר.
עומר נסאר: אני אישית לא כל כך מופתע, כי כאשר מדובר בסמים ובאלכוהול ובפשיעה, בעוני, באבטלה, בתאונות דרכים, הדברים על החברה הערבית הם קשים מאוד וזה צריך להדיר שינה מעיני כולנו.
עומר נסאר: מה גם שכשהוצגו הדברים שקשורים עם האסירים, אני חושש שיש אסירים שנכנסו לבתי הכלא כשהם לא היו משתמשים בכלל בסמים ושם התחילו להשתמש בסמים.
עומר נסאר: אז יותר בטוח מחוץ לבתי הכלא מאשר בתוך בתי הכלא, למשתמשים ולמתמכרים.
עומר נסאר: אני דואג מכך שאנחנו באים לכאן, מציגים דברים ודנים בדברים, וחוזרים כל אחד למקומו ושום דבר לא נעשה בשטח והבעיה מתגלגלת לפתחה של הרשות, של העירייה, של המועצה המקומית, ואין שם פתרון הולם.
עומר נסאר: אפילו בתכנית החומש של משרד ראש הממשלה ושל הרשות לפיתוח כלכלי של משרד ראש הממשלה, שבמסגרתה הצטרפו 13 יישובים ערבים, והוקצו מאות מיליונים, אפילו שם לא הצלחנו לאייש את התפקיד.
עומר נסאר: וליד ואנחנו היינו באחת הישיבות ולא הצלחנו לאייש את התפקיד של מתאם סמים, במסגרת אותה תכנית חומש, שמטרתה---
מוחמד ברכה: בגלל המאטצי'נג?
עומר נסאר: בגלל המאטצ'ינג.
עומר נסאר: אנחנו ביקשנו ואנחנו דרשנו בכל לשון של בקשה.
עומר נסאר: איך אפשר לדלג על הנושא הזה של המאטצ'ינג שהורס את הרשויות המקומיות כמובן, וגם במסגרת התכנית הזאת לא הצלחנו להשיג או לפטור את המועצה מהמאטצ'ינג.
עומר נסאר: אפשר לדבר הרבה, אבל בסופו של דבר צריך למצוא פתרון לנושא של המאטצ'ינג.
עומר נסאר: אנחנו כרשות מקומית מוכנים אפילו לספוג את המאטצ'ינג, אבל אנחנו נתקלים מצד אחר בבעיה עם משרד הפנים, שלא מרשה לנו לספוג את המאטצ'ינג.
עומר נסאר: אפילו אם אתה רוצה, כרשות, משרד הפנים לא ירשה לך.
עומר נסאר: זה לא קשור לתכנית הבראה, בכלל היום כל משרה שאתה הולך לאייש ברשות המקומית, אתה צריך לקבל את אישור משרד הפנים, אחרת אתה בברוך.
עומר נסאר: אצלי ברשות שרת בבית ספר יצא לפנסיה לפני שבועיים.
עומר נסאר: ביום חמישי הוא הודיע לי שביום שבת הוא לא חוזר לעבודה.
עומר נסאר: מיניתי מישהו באופן זמני, קיבלתי על זה הערה ממשרד הפנים, 'איך אתה מעז למנות שרת בבית ספר מבלי לקבל אישור בכתב על נחיצות---
מוחמד ברכה: למרות שאחד בא במקום אחד.
עומר נסאר: כן.
עומר נסאר: מישהו יצא לפנסיה יום אחד, ובמפתיע, ומיניתי מישהו במקומו באופן זמני, על מנת להסדיר את העבודה בבית הספר.
עומר נסאר: קיבלתי על זה הערה ממשרד הפנים ש'היית צריך להגיש בקשה לנחיצות משרה, תקבל תשובה משפיצר, ממשרד הפנים בירושלים', כי המחוז מעביר את זה לירושלים.
עומר נסאר: 'עד שתקבל תשובה מירושלים, תפרסם מכרז פנימי קודם כל', ואם אין אף אחד מתאים ואם אף אחד חושק בתפקיד הזה, אתה יוצא למכרז חיצוני.
עומר נסאר: זה צריך להיות הליך של 3-4 חודשים לפחות.
עומר נסאר: זו הבעיה של הרשויות המקומיות.
עומר נסאר: אפילו אם הן רוצות לספוג את המאטצ'ינג, משרד הפנים לא מאשר, ובינתיים הדברים לא זזים בשטח.
שמאי גולן: יש לך חשב מלווה?
עומר נסאר: כן, יש לי חשב מלווה.
מוחמד ברכה: איפה אין חשב מלווה?
שמאי גולן: אם אין חשב מלווה, אין סיבה שהוא לא יגיש למשרד הפנים---
מוחמד ברכה: צריך חשב מלווה למשרד הפנים.
עומר נסאר: משרד הפנים מתערב בכל מקרה, גם כשיש חשב מלווה.
עומר נסאר: הרי כל משרה שאתה רוצה לאייש, אתה צריך לקבל אישור ממשרד הפנים.
שמאי גולן: המאטצ'ינג שאנחנו עושים, כרשות למלחמה בסמים, עם היישובים, למתאם, לא זקוקים לאישור משרד הפנים---
מוחמד ברכה: ברור, ברור.
עומר נסאר: וליד היה באותו ויכוח עם קצין המחוז של משרד הפנים.
מוחמד ברכה: תשמע, מר גולן, יש חשב מלווה לרשויות אחרי ועדה קרואה.
מוחמד ברכה: מי ממנה ועדה קרואה?
מוחמד ברכה: משרד הפנים.
מוחמד ברכה: זאת אומרת, לשביעות רצונו, הוא מנהל את הדברים איך שהוא רוצה, ולמרות זאת---
קריאה: יש בעיה, הרבה בעיות.
מוחמד ברכה: לא, הם בעצמם מודים שהטיפול שלהם הוא כושל.
מוחמד ברכה: תסתכל מה שקורה בטייבה, שתספר לנו החברה שם בטייבה מה קורה.
מוחמד ברכה: שש שנים יש ועדה קרואה.
מוחמד ברכה: מר אברהים אסדי, ממלא מקום ראש מועצת דיר אל אסד.
אברהים אסדי: שלום לכולם.
אברהים אסדי: אני רציתי קודם כל להודות על המפגש, למרות שלדעתי המפגש חייב להיות בפרופורציה מתאימה למפגע לאומי.
אברהים אסדי: גם מפגע לאומי וגם מפגע מקומי.
אברהים אסדי: זה דומה לטיפול בנושא הכבאות, כי לדעתי היום כאשר אתה מסתכל ומתרגש מן הלהבות בכרמל, אתה צריך להתרגש עוד יותר מן הלהבות בחברה שלך, כי לדעתי נושא הסמים והאלכוהול, וכל הנושא הזה, הוא מפגע וגורם הרס, שיש לתת עליו את תשומת הלב המיוחדת, הן במישור הלאומי והן במישור המקומי.
אברהים אסדי: בתור ראש עיר קודם, למה אני מספר את זה?
אברהים אסדי: גם ב-94', בראשות המועצה בדיר אל אסד, אמרו לי שדיר אל אסד במקום שני מבחינת סחר וצריכת סמים, לדעתי אנחנו נקבנו ביוזמות מקומיות, ולחבר עומר אני אומר, אמנם חשוב מאוד לשבת עם משרד הפנים ולתאם עם הרשות הפורמלית, אבל לדעתי ראש עיר הוא זה שצריך ליזום, הוא זה שצריך לעמוד בראש כל פעילות, כי האנשים יסתכלו על זה בפרופורציה יותר כבדה, כאשר ראש עיר בעצמו מריץ את העניין, מתערב ועוקב.
אברהים אסדי: אז הנושא מקבל טיפול יותר רציני בעיני האנשים.
אברהים אסדי: מה שאני זוכר מאז, אנחנו אז היינו חדשים, עשינו משא"ז בדיר אל אסד, משטרה אזרחית, וזה היה פיילוט ראשון בדיר אל אסד, ואני שמתי אותו בתוך העיר, בתוך השכונה, איפה שאנשים אמרו שזו שכונה שנגיד מתעסקת בסמים.
אברהים אסדי: השכרנו את המקום שם והמשטרה היתה 24 שעות שם.
אברהים אסדי: אנחנו, אני והסגן שלי, נהגנו ללכת כמעט פעמיים או פעם בשבוע, כדי שאנשים יראו שאנחנו עובדים.
אברהים אסדי: אנחנו גם רצינו ועשינו למשל באיתור ובקשרים אישיים עם כל מיני אנשים שהם או מכורים, או נופלים, או צורכים, או סוחרים בזה.
אברהים אסדי: הלכנו אליהם לבתים וגם דיברנו איתם ואיימנו עליהם.
אברהים אסדי: גם דיברנו וגם איימנו, ולדעתי זה הצליח מאוד והרבה אנשים חזרו בהם ולפעמים קרה לי מקרה שאני תפסתי את הסוחר ביד שלי.
אברהים אסדי: נסעתי ברחוב, ראיתי אותו, ירדתי מהאוטו, תפסתי אותו ואמרתי שיזעיקו משטרה ואני מסרתי אותו בידיים שלי, 'קח אותו, זה סוחר בסמים'.
אברהים אסדי: אז אני חושב שצריך לקחת את הנושא הזה לתשומת לב מיוחדת בתור סכנה לאומית ובתור סכנה חברתית.
אברהים אסדי: אם אנחנו לא עושים ביוזמתנו ובמאמצינו, אנחנו נפסיד את החברה כולה, את החברה כולה.
אברהים אסדי: אני רציתי רק להגיד שאנחנו השתתפנו בכספים, שלחנו אנשים לגמילה, אנחנו שלחנו אותם אחרי שהם חזרו מגמילה, שהם עצמם ירצו בפני ילדים על מה שעבר עליהם.
אברהים אסדי: הם נתנו דוגמה כאדם שעבר את הניסיון, הוא היה צורך והיום הוא נקי, אז לעודד אחרים ולדרבן אותם לשנות את העניין.
אברהים אסדי: אני מסכים עם מה שנקרא הבעיה הקשה של השלטון המקומי ברוב הכפרים הערבים.
אברהים אסדי: יש לנו את החלק שלנו ויש את החלק של האחרים.
אברהים אסדי: את החלק שלנו אנחנו צריכים לעשות ואת החלק של האחרים גם לדעתי צריך שיהיה בידינו את הכח לדרוש אותו ולקבל אותו בסוף.
מוחמד ברכה: תודה, מר אברהים אסדי.
מוחמד ברכה: סגן ראש העיר שפרעם, מר כמאל שאהין.
מוחמד ברכה: נעשה את זה בקיצור.
מוחמד ברכה: כל אחד יעביר את הרעיון המרכזי שהוא רוצה להעביר, לא סקירות.
כמאל שאהין: קודם כל אני רוצה לברך על המפגש הזה ולהודות לך על זה שיזמת שהמפגש יהיה בשפרעם.
כמאל שאהין: תודה רבה.
כמאל שאהין: אני רוצה להגיד כמה דברים.
כמאל שאהין: אנחנו נמצאים פה בגלל שהנושא הזה מאחד את כולנו, נושא שהוא כואב לכולנו, ואני חושב שאנחנו צריכים לצאת מכאן עם איזה משהו, סוג של פתרון מסוים, כי אני חושב שאחרי ששמענו את אנשי המקצוע פה, נעשית עבודה בשטח, לדעתי לא מספיק, אולי מחוסר משאבים ומחוסר תקציבים, והמצב של הרשויות, במיוחד במגזר הערבי, קשה.
כמאל שאהין: אני רוצה לחזור אחורה, ברשותך, לנושא המחוקק.
כמאל שאהין: אני חושב שאין מספיק ענישה, הענישה לא מרתיעה די בנושא סמים ובנושא אלכוהול.
מוחמד ברכה: בחורים צעירים פוגשים אותי מדי פעם ואומרים לי 'מה עשית לנו כשאתה היית בין מובילי החוק של לאסור מכירת משקאות אחרי 23:00'.
מוחמד ברכה: אני לא מתחרט, אנחנו יכולים לעמוד בביקורת הזאת.
מוחמד ברכה: אבל אתה צודק, צריך להגביר את הענישה.
כמאל שאהין: לדעתי צריך להתחיל לחשוב על נושא ענישה יותר רצינית, יותר קשה אפילו, כי אני יודע מה שקורה פה, שאדם שנתפס, אפילו סוחר סמים גדול, הוא נעצר ואחרי תקופה מסוימת מקבל שליש ויוצא, וזה מעודד אנשים להמשיך בכיוון הזה.
כמאל שאהין: אנחנו נמצאים פה בשביל לעשות מניעה.
כמאל שאהין: אם אנחנו פה מצילים כמה אנשים, מכניסים לנו אחרים מהצד השני, כי זה עובד ככה, זה ממש מעגל, שאתה מוציא אנשים מהנושא הזה ומהצד השני נכנסים אנשים חדשים וזו הבעיה.
כמאל שאהין: לדעתי צריך לטפל בזה בכנסת ישראל, לעשות חוקים אחרים ולחשוב על לחוקק משהו אחר בנושא הזה.
מוחמד ברכה: מר שמאי גולן, מה היה לפני יומיים בוועדה?
מוחמד ברכה: על ממוצע הענישה לסוחר?
שמאי גולן: היה דבר מפתיע, שגם נבדק פעם נוספת, המשתמשים בסמים, לא סוחרים, אם זה---
מוחמד ברכה: לרוב לא מוגש נגדם---
שמאי גולן: לא מוגש בכלל כתב תביעה, עוזבים אותם לנפשם, גם לגבי בגירים היום, אלא אם כן זה רצדביסט.
שמאי גולן: אותם מקרים שכבר 14 פעם נתפסו על שימוש, הממוצע הוא תשעה חודשים.
שמאי גולן: חוקים יש במדינה---
מוחמד ברכה: סוחרים?
מוחמד ברכה: זה 14 חודשים או---
קריאה: 12, 12 פסיק משהו.
שמאי גולן: חוקים יש במדינה, החוליה החלשה בעניין הזה, לצערי הרב, גם לפרוטוקול, זה בעצם הרשות השופטת.
שמאי גולן: השופטים בישראל מתייחסים בעדינות רבה כלפי סוחרי סמים.
שמאי גולן: אנחנו מנסים לקבוע פגישה עם בתי המשפט כדי לנסות לקדם את זה.
מוחמד ברכה: הרשות השופטת לא יכולה להגן על עצמה כאן, הרשות השופטת שופטת על פי חוקים שמחוקקת הכנסת וסף הענישה שנקבע בחוק ולכן אני מקבל שהאחריות היא של הכנסת ולא של המערכת השופטת.
מוחמד ברכה: מר עאדל אבו ריא.
עאדל אבו ריא: אני אדבר ממש בקצרה.
עאדל אבו ריא: אני מברך על קיום המפגש הזה.
עאדל אבו ריא: אני מנהל את עבודת המינהל שמרכזה היום בסחנין מזה 20 שנה.
עאדל אבו ריא: כאן ישבנו לפני 20 שנה, באותו אולם, עם ראש העיר לפני הקודם.
עאדל אבו ריא: היו שם כל מיני החלטות, אבל ייתכן שההחלטות היו חיוביות בזמנו, כי המדינה היתה קטנה יותר, הביורוקרטיה היתה יותר קטנה.
עאדל אבו ריא: אז הוזרמו יותר תקציבים, אז באו לישיבה גם כאשר הוזמנו מנהלים כלליים.
עאדל אבו ריא: זה דומה לאוטובוס המנהלים הכלליים, אם אתם זוכרים אותו פעם.
עאדל אבו ריא: אני רוצה להציע לידידי, אבו סעיד, לעתיד, לזמן אנשי מפתח לכאן ולא רק פקידים וראשי מחלקות וכולי.
עאדל אבו ריא: אני זוכר בזמנו שאגודת אלהל הביאה לכך שמערך הפיתוח של המלחמה בסמים במגזר הערבי לפחות התפתח.
עאדל אבו ריא: ידידי וליד זוכר את זה.
עאדל אבו ריא: בזמנו אנחנו הבאנו לאיוש מתאמים למלחמה בסמים בכל מיני יישובים, עד שלאט לאט הגיעה הרשות עד ל-18 מתאמים, נכון?
עאדל אבו ריא: בזמנו גם הבאנו לשיתוף עם אחת הערים שהשתתפו בישיבות לכל מיני החלטות שהביאו לתועלת גם לא מבוטלת ליישובים.
עאדל אבו ריא: עמותת הלאל בזמנו, וגם היום, פעלה ופועלת בכל מיני יישובים ערביים והגיעה גם לנגב.
עאדל אבו ריא: אבל לצערי התקציבים הפחותים שהולכים ומתמעטים לאט לאט,.
עאדל אבו ריא: הפריעו לא רק לנו, אלא גם לרשות למלחמה בסמים, שהיא גם מקבלת היום פחות ממה שהיא קיבלה אז.
מוחמד ברכה: התקציב שאתם עומדים לקבל מהרשות?
מוחמד ברכה: אתם מקבלים או קיבלתם?
עאדל אבו ריא: אנחנו מקבלים, אבל מעט מאוד, ואני מתבייש לומר---
מוחמד ברכה: פנית אליי לפני כמה זמן.
מוחמד ברכה: הדבר הוסדר או לא?
מוחמד ברכה: אני שואל.
עאדל אבו ריא: לא הוסדר שום דבר, עד היום.
עאדל אבו ריא: ולצערי לא רק אנחנו, אלא גם כל מיני גופים ערביים סובלים מהבעיה הזאת.
עאדל אבו ריא: אני לא רוצה להאשים את הרשות למלחמה בסמים, חס וחלילה, שהיא נוקטת---
מוחמד ברכה: אל תעז להאשים, אבל אני אאשים אותה.
עאדל אבו ריא: שהיא נוקטת...
עאדל אבו ריא: הבעיה היא שגם הרשות נמצאת במלכוד תקציבי שנה לאחר שנה.
עאדל אבו ריא: אז אני מברך על הישיבה שוב ואני מקווה לישיבה הבאה שתהיה גם מוצלחת.
מוחמד ברכה: גב' זאהר מעוספיה.
נילי זאהר: שלום לכולם, ואני מודה לחברי הכנסת ברכה וסוייד על היוזמה ולראשי רשויות אחרים, שנתנו לנו את ההזדמנות להעלות את קולנו ולהביע את לבנו.
נילי זאהר: אני מנהלת עיר ללא אלימות בסוגיה עם סמים והוסיפו לי עוד תיק בטיחות בדרכים.
נילי זאהר: כשנכנסתי לתפקיד, סעיד אמר לי 'למה לך, זה כאבי ראש', אבל אני מאמינה בדבר אחד, יש לנו ראשי רשויות,ויש לנו חברי כנסת שיכולים להוביל מאבק כזה.
נילי זאהר: אני חולקת על דעתו של ראש כפר קרע, עם כל הכבוד, שאין תועלת במאבק הזה וזה לא יועיל ואנחנו חברה לא בסדר.
נילי זאהר: כן, אנחנו חברה בסדר, וכן זה יועיל, ואם נרצה, אנחנו נביא לשינוי, והשינוי לא בא מיום ליום, זה צריך זמן.
נילי זאהר: אנחנו יכולים להרגיש את השינוי אחרי עשרות שנים, כשאנחנו מתחילים לחולל את השינוי הזה ולהנחיל ערכים לתוך החברה ובמיוחד בבתי הספר.
נילי זאהר: אני כרגע עושה מסע הסברתי מאוד קפדני בבתי הספר, ואני מתכוונת להגיע לכל פינה ולכל בית.
נילי זאהר: יש לנו 2,600 בתי אב בעוספיה ו-100 משפחות שהן מטופלות.
נילי זאהר: בלשכת הרווחה יש שישה אנשים שמתחילים לטפל בהם והשאר מחכה למימון של משרד הרווחה, וזה מאוד כואב לי.
נילי זאהר: בקשתי היחידה, חברי מועצות, להתלכד יחד, יחד עם חברי הכנסת, עם הרשות למלחמה בסמים, על מנת שנוכל להוביל את המאבק ביחד ואני מאמינה שיהיה שינוי.
מוחמד ברכה: תודה, נילי, אני גם מאחל לך הצלחה בניהול עיר ללא אלימות.
מוחמד ברכה: הצלחה שלכם היא הצלחה של כולנו.
מוחמד ברכה: ידברו, מר פואד אבו אלהיג'א ממשרד החינוך, מר בדראן ומר עאטף מועדי, ומסיימים.
מוחמד ברכה: נתחיל עם משרד החינוך.
פואד אבו אלהיג'א: אני משמש בתפקיד מדריך ובמשרד החינוך מטעם שפ"י אני אחראי על בסביבות 30 בתי ספר, חטיבות ביניים ותיכון.
פואד אבו אלהיג'א: פעם ראשונה שאני משתתף בוועדה ורציתי לומר שאנחנו צריכים לשים את האצבע על הפצע.
פואד אבו אלהיג'א: אנחנו דיברנו פה לרוב על הדיבורים.
פואד אבו אלהיג'א: הקטע של המניעה, איפה אנחנו עומדים בו.
פואד אבו אלהיג'א: המסגרות של בית הספר, אם אנחנו נעבוד בתוך מסגרת בית הספר בצורה נכונה, תכנית מניעה ראויה, משמעותית, שכל הגורמים, אם זה הרווחה ואם זה הרשות למלחמה בסמים ואם זה בית הספר בעצמו, אם זה כל העמותות שנזכרו פה, תכניות מניעה אמיתיות, לא רק סיסמאות, אנחנו נגיע להישגים טובים לגבי מניעת הילדים שלנו, הנוער שלנו, ולא נחכה עד שיגיע לגיל 17, 18, כשאנחנו נתחיל עכשיו בטיפול.
פואד אבו אלהיג'א: תכניות המניעה, כפי שהזכרתי, אני מסתכל על משרד החינוך שלי, שאין לנו תכנית בערבית, תכנית למניעה בערבית.
פואד אבו אלהיג'א: את רוב התכניות אנחנו לוקחים מהמגזר היהודי ואנחנו מתרגמים וזה משהו שחסר לנו וצריך לטפל בו.
פואד אבו אלהיג'א: כמה שיהיו תכניות מניעה, אם זה לעישון, נרגילה, אלכוהול וסמים, ולא רק סמים, אלה תהליכים.
פואד אבו אלהיג'א: דבר אחר זה הכשרת אנשים.
פואד אבו אלהיג'א: יש לי רכזים בתוך בתי הספר, מה שנקרא מב"סים, מוביל בית ספרי בתוך בית הספר.
פואד אבו אלהיג'א: לא כל בתי הספר, כל בתי הספר שנכנסו לאופק חדש.
פואד אבו אלהיג'א: יש בתי ספר שיש להם את הרכז הזה, אנחנו צועקים שאנחנו צריכים אנשים בתוך בתי הספר עצמם, בתור מרצים.
פואד אבו אלהיג'א: לא כל מורה יכול להיות מרצה בנושא הזה, הוא יכול לקלקל.
פואד אבו אלהיג'א: לכן הבקשה שלי, מכל הגורמים כאן, להכשיר אנשים, מרצים---
מוחמד ברכה: מה זאת אומרת הבקשה שלך מכל הגורמים כאן?
מוחמד ברכה: זו אחריות של משרד החינוך.
מוחמד ברכה: אתה בא לפרחאת?
מוחמד ברכה: בקושי הוא מסתדר עם האסירים שלו.
פואד אבו אלהיג'א: לבית הספר יש את המורים, לא כל מורה מוכשר להעביר את ההצעה ולהעביר את המסר בצורה נכונה.
מוחמד ברכה: אתה אחראי במחוז הצפון?
פואד אבו אלהיג'א: אז תלך לגב' שמחון ותבקש ממנה לעשות תכנית של הכשרה של מורים מסוימים בכל בתי הספר באזור הצפון.
פואד אבו אלהיג'א: זאת אומרת זה חוזר אליך.
קריאה: כמה כסף---
מוחמד ברכה: לא, זה גרושים.
מוחמד ברכה: אנחנו יודעים שזה גרושים.
פואד אבו אלהיג'א: נקודה אחרונה.
פואד אבו אלהיג'א: השנה אנחנו חילקנו 200,000 שקלים למחוז הצפון, ערבי ויהודי.