GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיקי אריאלי: לפני שבוע וחצי היחידה, אנחנו התבקשנו על ידי ימ"ר ירושלים שנעבוד סמוי על הנושא של תרופות גנובות.
מיקי אריאלי: 800 אלף ש"ח של תרופות שנגנבו מפרימה.
מיקי אריאלי: כולל 30 עד 40 אלף כדורים שהם חומר מוצא, סודופדרין, שמזה אפשר לייצר מטאמפטצין, אנחנו עבדנו עם הימ"ר.
מיקי אריאלי: בסופו של דבר, עם סיכון שלנו על שעות נוספות שאין לנו, בסופו של דבר נתפסו 5 גנבים, כולל אני נעצרתי, אבל זה משהו אחר.
מיקי אריאלי: כל התרופות נתפסו וילכו להשמדה.
מיקי אריאלי: זה לא יגיע לבית מרקחת, לא יגיע למעבדות של מטאמפטמין, וזה העבודה שלנו.
טלב אלסאנע: אני רוצה לשאול את המנכ"ל בעניין הזה.
טלב אלסאנע: זאת אומרת, אם כל המשימות שהם מבצעים, עניין של תפיסת התרופות המזוייפות, את החומרים שיש להם השלכות גם כן מבחינת הבריאות, ואחר כך צריך להגיע לטיפול והוצאות כספיות אדירות.
טלב אלסאנע: אז צריך להגיע למסקנה: או שהיחידה הזו ממלאה תפקידה וצריך להעצים אותה, או שהיחידה הזו היא מיותרת.
טלב אלסאנע: לבטל אותה ולחסוך את שלושת התקנים.
טלב אלסאנע: אבל אי אפשר ליצור איזה שהוא גוף כזה, שהוא מטילים עליו משימות, יש לנו יחידה כזו, אבל היא לא יכולה לעשות כלום.
טלב אלסאנע: אז לדעתי צריך לקבל החלטה: או שהם חשובים – לתקצב, או שהם לא חשובים – לבטל.
רוני גמזו: או שניתן, אם מישהו חושב שיש אפשרות, אם מישהו מגביל יחידה שכזו על ידי תקנים, יחידה שצריכה לגדול על פי ההיצע, אז שיעבירו אותה למערכת שבה אין בעיה של תקני מדינה.
רוני גמזו: זה הטירוף הזה של תקני מדינה יוצר, יחידה כזו.
טלב אלסאנע: להעביר אותה למשל לרשות למלחמה בסמים?
רוני גמזו: כי ברשות יש בעיית תקנים נמוכה יותר, אם בכלל יש בעיית תקנים.
רוני גמזו: כאן כל תקן שמוסיפים לו האוצר, זה נרשם אצלם כתוספת של גידול המגזר הממשלתי, וזה חלק מהיעדים שלהם, יעדי התקציב, שהם סוגרים תקציב שנתי זה מסגרת שהם, יש להם מגבלה.
רוני גמזו: אני לא רוצה להפיל עליהם את התיק.
רוני גמזו: אני יודע שגם הם נמצאים במגבלה של תכנית התקציב השנתית, וכו'.
רוני גמזו: אם אפשר למצוא דרך שבה המערכת הזו תגדל.
רוני גמזו: אתה יודע, יש אפשרות למיקור חוץ והפרטות.
רוני גמזו: אני לא יודע.
רוני גמזו: אני לא רוצה להיכנס לזה בדרך הזו, אבל אני רוצה למצוא מקום שבו התקן הבא שלו לא יהיה על חשבון תקן שאני צריך עכשיו לתת למערכת בריאות הנפש, לשם דוגמא.
טלב אלסאנע: אבל תמיד תהיה לך, תמיד תהיה לך תחרות הזה בין כל מיני.
ערן הכהן: זאת המשמעות של סדרי עדיפויות.
ערן הכהן: זאת אומרת, זה תמיד יהיה על חשבון מישהו אחר, משהו אחר, גם אם זה יבוא מהאוצר.
ערן הכהן: מה זה יבוא מהאוצר?
ערן הכהן: אז זה יבוא על חשבון מורה?
ערן הכהן: או שזה יבוא על חשבון משהו אחר.
ערן הכהן: זאת אומרת, אני לא מתווכח על הבעייתיות של תקינה של המדינה.
ערן הכהן: זה לא הדיון, ואני מניח שאנחנו לא רוצים להתדיין.
ערן הכהן: צהרים טובים.
ערן הכהן: אני ערן, רפרנט בריאות באגף תקציבים במשרד האוצר.
ערן הכהן: גם אנחנו עובדים בצוות של 3 אנשים שעובד מול כל משרד הבריאות.
ערן הכהן: אמרתי את זה קודם, כל התוספת תקנים עכשיו של ה – 140 תקנים, אגף תקציבים יש בו 40 אנשי מקצוע, עוד 30, לא יודע זה, אנחנו פחות מ – 70 אנשים.
ערן הכהן: זה סדר הגודל של אגף התקציבים במשרד האוצר שאתם שומעים עליו.
ערן הכהן: הכל הוא עניין של סדר עדיפויות.
ערן הכהן: זאת אומרת להגיד: יש לי 9,000 תקנים, אבל אין אף אחד עכשיו לפנות לטובת הדבר הזה, זה אומר שאתה באמת שם את זה בסוף סדרי העדיפויות.
ערן הכהן: אני לא יודע, אנחנו, משרד האוצר, שלושת התקנים שיושבים במשרד האוצר לא יכולים לנהל את מבחינת סדרי עדיפויות.
ערן הכהן: אנחנו כן יכולים לנהל משא ומתן לפי הדרישות.
ערן הכהן: ניהלנו משא ומתן.
ערן הכהן: סוכם על תוספת של 140 תקנים למשך השנתיים הקרובות, כי הייתה בעיה בכל האלמנטים של הפיקוח.
ערן הכהן: עכשיו לבוא ולהגיד: זה לא בעיה שלי, שהאוצר יטפל, אחרי שדרשתי וקיבלתי, זה באמת להפיל על משרד האוצר לנהל את משרד הבריאות.
ערן הכהן: זאת אומרת, לקיים את העניין של סדרי עדיפויות בתוך זה, כל עוד זה יחידה של זה צריך להיות תיעדוף בתוך משרד הבריאות.
ערן הכהן: עכשיו, עושה את זה.
ערן הכהן: עכשיו באו ואמרו: המשכורות אצלנו נמוכות.
ערן הכהן: אז מה עשינו?
ערן הכהן: עשינו איזה שהוא הסכם שמפחיתים תקנים.
ערן הכהן: מחזיר תקנים כדי להעלות משכורות דרך עכשיו הסכם שחלק מהאנשים גם חתמו עליו במשרד שלך, שמפחיתים תקנים ומעלים משכורות לאלה עם הדרגות,
רוני גמזו: כבר תבטל אותו.
רוני גמזו: אין דבר כזה.
ערן הכהן: זה הסכם שאתם ביקשתם.
רוני גמזו: לא, לא, לא, אולי תקני ניידות?
רוני גמזו: אני לא יודע על מה אתה מדבר.
ערן הכהן: לא,לא, לא תקני ניידות, לא תקני ניידות.
ערן הכהן: הסכם קידום דרגות.
ערן הכהן: חלק, מחזיר חלק מהדרגות, ומקבל קידום דרגות לשאר הדרגות, כי זה בא לפתור בעיה קיימת של משכורות נמוכות בהסתדרות.
רוני גמזו: אל תעלה את הנושא הזה.
רוני גמזו: אני צריך לברר מה אתה כרגע אומר.
ערן הכהן: יודע לעשות תיעדוף בתוך המשרד עם תקנים.
ערן הכהן: אבל כן, זאת הממשלה, יש בעיה של תקנים.
ערן הכהן: אנחנו חיים במציאות הזאת.
ערן הכהן: זה לא אומר שאי אפשר, זאת אומרת, זה לא אומר שהמדינה לא יודעת להשיג שני תקני כוח אדם, או שלושה תקני כוח אדם ליחידה הזאת.
ערן הכהן: ל יש מעל 9,000 תקני כוח אדם.
ערן הכהן: אז שהוא יעשה.
גלעד נתן: מה שהטריד אותי בכתיבת המסמך בנקודה הזאת הייתה שהרכז בבריאות אומר שמ – 2007 הוא נמצא מרכז בריאות, והנושא של היחידה הפרמצבטית מעולם לא עלה בתור נושא של דרישה לתיעדוף במשא ומתן של משרד הבריאות.
גלעד נתן: כלומר, גם כשדרשו תקנים, או דברים אחרים, הם מעולם לא הזכירו את היחידה הזאת כמשהו שיש בו צורך מיוחד.
ערן הכהן: במשא ומתן האחרון באמת הנושא הזה ספציפי לא עלה, אבל רק יש לציין שכן עלה בעיה של פיקוח, ואולי זה נכנס לתוך הבעיה הזאת.
ערן הכהן: אני לא אומר זה בחיים לא היה בראש סדרי עדיפותיו, או זה.
ערן הכהן: אני לא אומר את זה.
ערן הכהן: אני אומר:
ערן הכהן: אנחנו לא שמענו ספציפית על היחידה הזאת.
ערן הכהן: אני רוצה קצת לסייג את מה שהיה רשום במסמך.
טלב אלסאנע: ומה שאמרת קודם לכן שבמשרד.
רוני גמזו: בהסכם הבא זה יעלה.
ערן הכהן: בסדר.
ערן הכהן: לא.
ערן הכהן: יכול להיות גם שהתכוונתם לזה.
טלב אלסאנע: כי יש לנו 2011, 12,
רוני גמזו: בין 11 ל – 12 במעבר בין השנתיים האלה זה יעלה.
רוני גמזו: אני נכנסתי לתפקיד בחודש יוני, פגשתי את מיקי בפגישה, זה היה בנובמבר, מתי זה היה?
רוני גמזו: משהו כזה, זה היה אחרי הסכם בריאות אוצר.
רוני גמזו: זה היה אחרי התקציב.
רוני גמזו: היה אחרי הכל.
רוני גמזו: למדתי על הבעיה.
רוני גמזו: הבנתי את הסיטואציה הלא פשוטה.
רוני גמזו: יעלה בהסכם הבא.
טלב אלסאנע: אנחנו ניתן לנציג של המשרד לביטחון הפנים, אבל אנחנו רוצים לשמוע א' – גם ממך בתור המנכ"ל של שאנחנו שמענו את זה ...
טלב אלסאנע: המוּדעות וההכרה בצורך בהוספת תקנים ליחידה הזאת.
טלב אלסאנע: ו – ב' – להציב אותה בסדר העדיפות הנכון.
טלב אלסאנע: ו – ג' אנחנו, אם לא ב – 2011 אז ב – 2012 לתקצב את היחידה.
טלב אלסאנע: הם כבר 3 שנים, מ – 2007, הבעיה הזו עולה וחוזרת, ודנים בזה, ושום דבר לא משתנה, אז צריך להציב יעד, אם לא השנה, להציב, להתחיל לשנות את המדיניות לגבי חשיבותה ומיקומה בסדר העדיפויות של המשרד.
טלב אלסאנע: וזה לנו חשוב לשמוע אמירה חוץ מאשר להגיד שזה לא בסדר עדיפות.
טלב אלסאנע: זה שזה לא בסדר עדיפות זה אמירה לא כל כך.
רוני גמזו: חבר הכנסת אלסאנע, זה פשוט לא נדון בכלל.
רוני גמזו: ברגע שאני עשיתי הסכם בריאות – אוצר בשנת, בחודש אוגוסט, ספטמבר, אוקטובר, זה היה בערך החודשים שדנו והסכמנו על הכל, אני ידעתי על הבעיות של , ופרסתי אותם.
רוני גמזו: הבעיה העיקרית של הייתה הבעיה של פיקוח בשירותי בריאות הציבור.
רוני גמזו: פיקוח בשירותי בריאות הציבור זה פיקוח על מזון.
רוני גמזו: זה פיקוח על בריאות הסביבה.
רוני גמזו: זה פיקוח על המפעלים.
רוני גמזו: כל פרשת רמדיה, אם מישהו מבין מה זה פרשת רמדיה, כל הסיפור הזה היה על השולחן.
טלב אלסאנע: אז צריך שיהיה פרשת רמדיה כדי להעלות נושא?
רוני גמזו: לא, לא, אני לא הכרתי את הבעיה.
רוני גמזו: ולכן זה מה שדרשתי, וזה מה שקיבלתי.
רוני גמזו: עכשיו, אני לא הולך עכשיו את השמיכה הזאת להזיז מפה לשם.
רוני גמזו: אני צריך.
טלב אלסאנע: תמיד תהיה לך הבעיה הזו של השמיכה.
טלב אלסאנע: תמיד תהיה.
רוני גמזו: לא, בסדר.
רוני גמזו: אז אם יש לי את הבעיה.
רוני גמזו: אם יש לי את השמיכה, אז כרגע, להערכתי זה סדרי העדיפויות שאני נותן.
רוני גמזו: אני, בפעם הבאה שאני אשב למול האוצר אני אעלה את הסיטואציה הזאת.
ערן הכהן: זה לא חלק ...
רוני גמזו: לא, זה היה פיקוח.
רוני גמזו: הבעיות, תראה, אנחנו ביקשנו 300 תקנים על כל הנושא של המזון.
רוני גמזו: אתה יודע איך זה הולך.
רוני גמזו: בסוף אתה לא מקבל מה שאתה צריך.
רוני גמזו: אתה מקבל בסוף פחות ממה שאתה צריך.
רוני גמזו: ואז אתה בא ושם את זה במקומות שאתה מרגיש שיש לך קריסה.
רוני גמזו: קריסה: טיפות החלב.
רוני גמזו: שירותי בריאות הציבור.
רוני גמזו: כל המערכת הזאת קיבלה את התקנים.
טלב אלסאנע: אין ספק שיש חשיבות בהוספת תקנים באותם- - -
רוני גמזו: אין לי כרגע, אין לי כרגע את היכולת לתת.
רוני גמזו: עכשיו, זה לא, יבוא מישהו יגיד: פעם ראשונה הוא שומע על זה.
רוני גמזו: שמעתי על זה.
רוני גמזו: ישבתי, רציתי, אני מאד רוצה.
רוני גמזו: יודעים כמה היום לוקח זמן לרשום תרופה במדינת ישראל באגף הרוקחות?
רוני גמזו: זה אותו אגף.
רוני גמזו: בתיה יכולה לתת למיקי יותר שעות נוספות.
רוני גמזו: למה היא לא נותנת?
רוני גמזו: כי היא נמצאת בסד אחר.
רוני גמזו: בסד של מערכת שהיא תיתן לו יותר שעות, זה פחות שעות לבוחני תיקים.
רוני גמזו: פחות בוחני תיקים לתוך תיקי הרישום של התרופות, התרופה שאמורה להירשם כגנרית, במקום התרופה האתית ייקח לה עוד חודש, האזרחים ייתקעו עם התרופות האתיות בעלויות היותר ניכרות, וישלמו השתתפות עצמית יותר גדולה.
רוני גמזו: זה הכל אותו דבר, ויש משהו לא מדוייק, ובתיה, תקני אותי, ועכשיו אתה למד כאן מתוך זה.
רוני גמזו: אני חושב, אני מבין, יש למדינה מטרות של תקנים והכל.
רוני גמזו: אבל יש פה, נוצר פה כשל.
רוני גמזו: כשל מטורף שבסופו של דבר המדינה משלמת יותר בגלל ההתעסקות, לא יודע איך לקרוא לה, בתקנים האלה.
רוני גמזו: משלמת יותר.
רוני גמזו: זה התעסקות אובססיבית.
רוני גמזו: אני צועק את זה, אני לפעמים כמנכ"ל יושב ומדבר על תקן אחד, ועוד תקן, ועוד שניים, התעסקות אובססיבית בפלטפורמות שהם פלטפורמות עיסקיות, הייתי אומר אפילו.
רוני גמזו: התעסקות אובססיבית.
רוני גמזו: במקום ממחר המערכת הזו היא FDA כזה, שהוא כבר לא בתקני המדינה, זה כבר הכל גמיש.
רוני גמזו: אז מתחילים, סופרים אותם.
רוני גמזו: מישהו סופר אותו: עלית ככה, עלית ככה.
רוני גמזו: אני אומר:
רוני גמזו: אפילו תנו לי את זה בלי כסף.
רוני גמזו: אני יעשה את השמיניות באוויר שלי.
טלב אלסאנע: אני חייב לומר לך שגם בבוקר שמענו את הטענה הזו באותו: תנו לנו תקנים, אל תתנו לנו כסף.
קריאה: זה חוזר על עצמו.
טלב אלסאנע: כן, סגן ניצב אהוד וולף.
אהוד וולף: אני מתנצל מראש על זה שאני אצטרך לעזוב, בגלל שאנחנו הולכים לישיבה אחרת בפרקליטות בנושא בפיצוציות בהיבט של הרישוי.
אהוד וולף: חשוב באותה מידה, ולא רציתי.
רוני גמזו: אבל קשור גם למיקי.
אהוד וולף: לפספס.
אהוד וולף: קשור גם למיקי.
אהוד וולף: מיקי כבר מינה אותי לייצג אותו שמה.
אהוד וולף: וגם את איתן אני מייצג בשמחה.
אהוד וולף: שני דברים קצרים.
אהוד וולף: 1 – שיתוף הפעולה המצויין שיש בין המעבדה האנליטית שאני עומד בראשה, לבין היחידה של מיקי, הוא כבר ארוך שנים והוא טוב, והוא מתמקד בעיקר בחומרים שחשודים כסמים.
אהוד וולף: אנחנו למעשה נוטלים פה על עצמנו, אנחנו זה משטרת ישראל, נוטלים על עצמנו בדיקה שלכאורה לא במנדט שלנו.
אהוד וולף: המעבדה שלי צריכה לבדוק חומרים שחשודים כסמים, ולתת עליהם חוות דעת.
אהוד וולף: וכאן אנחנו יודעים מראש שכל החומרים האלה, סמי הפיצוציות האלה, הם לא סמים.
אהוד וולף: הם בדרך להכנסה לפקודה.
אהוד וולף: אבל אנחנו בודקים אותם, אז אם היה צריך להוסיף עוד על המדורה הזאת, אז אני מוסיף את העניין הזה, שלמעשה אנחנו מפנים פה הרבה מאד משאבים, כוח אדם וציוד, והבדיקות האלה הם בדיקות הרבה יותר יקרות בגלל שאין סטנדרטים להשוואה לנושא הזה של סמי הפיצוציות.
אהוד וולף: זה מה שהעלה את המודעות המשטרתית לעניין הזה.
אהוד וולף: וזה גם מקדם, בסופו של דבר, את החקיקה בנושא הזה, וראה חוק הנגזרות שאושר סוף סוף אחרי עבודה מאומצת באוגוסט האחרון.
אהוד וולף: אבל העניין אחר, וקצת אולי להפיך בו איזה שהוא רוח אחרת בסיפור הזה של יעילות המאבק בנגעים שונים, שפה אני שם את עצמי באותו מקום כמו שמיקי נמצא.
אהוד וולף: סמים, או סמי פיצוציות זה, מבחינתי זה היינו הך.
אהוד וולף: השאלה אם אנחנו שואבים דלי אחד מן הים, או 10 דליים מהים, הים נשאר אותו ים.
אהוד וולף: זאת אומרת שאם יוסיפו למיקי עוד 10 תקנים, עוד 100 תקנים, הרי אנחנו לא יודעים מה היקף התופעה, אז אנחנו לא יודעים מה אנחנו עשינו.
אהוד וולף: אז תפסנו יותר.
אהוד וולף: נו, אז מה?
אהוד וולף: אם תפסנו יותר שידרנו מסר כלשהו לאוכלוסייה?
אהוד וולף: יצרנו איזה שהוא מהפך בתפיסה?
אהוד וולף: אם אין ענישה?
אהוד וולף: אם אין חקיקה?
אהוד וולף: אם אין איזה שהיא רוח חינוכית שמתלווה לדבר הזה לא עשינו פה שום דבר.
אהוד וולף: אז אספנו עוד קצת.
אהוד וולף: אני אומר את זה לגבי סמים, אני אומר את זה לגבי הדברים האלה שנאספים בפיצוציות.
אהוד וולף: אם הענישה, אם מעמידים לדין לפי חוק העונשין סעיף 3.3.8 והמכסימום שמה זה 3 שנים, ובית המשפט נותן בפועל חודשים מועטים, וגם לא את כולם מעמידים לדין, ואם מעמידים לפי חוק הרוקחות, תקנת הרוקחות, הרוקחים, שזה חצי שנה.
אהוד וולף: אז כמה נותנים על הדבר הזה?
אהוד וולף: ואם לא מיישמים חילוט, ולא נלחמים באנשים האלה דרך הכיס, ואם לא הולכים למקום שאני הולך לשבת עכשיו על הסיפור הזה של רישוי עסקים, ואוכפים את הנושא של רישוי עסקים בצורה הרבה יותר משמעותית, וסוגרים את העסקים לאנשים האלה, כדי שהם יפחדו לעשות את זה, אז אנחנו נמצאים במקום אחר לגמרי.
רוני גמזו: בשינויי החקיקה?
רוני גמזו: או בסגירה?
אהוד וולף: קודם כל, תקנת הרוקחים, פקודת הרוקחים היא במנדט של משרד הבריאות.
רוני גמזו: כן, כן, אבל אתה חושב שאני צריך להגדיל שמה את הענישה?
אהוד וולף: זה חצי שנה.
רוני גמזו: אז אני אשמח, אני אשמח להוביל את זה.
רוני גמזו: בבקשה.
אהוד וולף: וחילוט.
קריאה: זה תקוע כרגע במשרד המשפטים.
קריאה: יש כבר הצעה.
רוני גמזו: במשרד המשפטים.
רוני גמזו: זה כבר הגיע אליהם?
רוני גמזו: במחלקת ייעוץ וחקיקה?
רוני גמזו: או.
רוני גמזו: קיי.
רוני גמזו: אני אטפל בזה.
קריאה: נילי העבירה את זה.
אהוד וולף: אין חילוט על חוק העונשין.
אהוד וולף: ואם רוצים להשתמש בסעיף מחוק העונשין כלפי דברים כאלה, שזה לא דרך המלך, ופה קובי המשפטן.
אהוד וולף: אולי כדאי להוסיף חילוט.
אהוד וולף: אם אפשר להכניס את זה לא דרך המשפט הפלילי בכלל, אלא דרך חוק רישוי עסקים, ואנשים יאויימו בזה שהעסקים שלהם ייסגרו, והם לא יוכלו לחדש רישיונות.
אהוד וולף: אז זה שוב יהיה איזה שהוא מנוף- - -
קריאה: חלק מהם בלי רישיון בכלל.
אהוד וולף: כן, בסדר.
אהוד וולף: זה יהיה עוד מנוף לענישה ששווה להכניס אותו בתוך הסל הזה.
רוני גמזו: אם יורשה לי, אני מאד בעד.
רוני גמזו: אתם מכירים אותי בעניין הזה.
רוני גמזו: אני מאד, מוכן להיות אגרסיבי מאד וללכת על הגבול הדק של חופש העיסוק והכל כדי להוביל ענישה הרבה יותר נחושה.
רוני גמזו: ואם זה דורש ממני איזה שהוא, להגיש את זה, אני מוכן לעשות את זה.
טלב אלסאנע: איפה זה עומד היום בנוסח הכולל?
טלב אלסאנע: גם ענישה, גם חילוט, גם.
רעיה שטנר: חילוט אני לא יודעת.
טלב אלסאנע: מי יזם את ההצעה שקיימת?
טלב אלסאנע: מי יזם?
רעיה שטנר: היו התנהלויות, היו דיונים קודמים, וזה נעצר במשרד המשפטים.
רעיה שטנר: אז אם המנכ"ל יוכל לפעול באמצעות.
רוני גמזו: מיד.
רוני גמזו: אני כבר אפעל.
רוני גמזו: זאת אומרת, אני אבקש להאיץ את התהליך אצל אורית קורן במחלקה שלה?
רעיה שטנר: אנחנו היינו אצל דרורה.
רעיה שטנר: אני יכולה אחר כך לתת לך את הרפרנס.
בתיה הרן: אולי כספי החילוט גם יכולים ללכת למטרה ראוייה.
מיקי אריאלי: רציתי רק להגיד משהו על זה.
מיקי אריאלי: היחידה המקבילה שלי בארצות הברית, ה – OCI זה נקרא ב – FDA היא כמעט לא מקבלת שום כסף מהמדינה.
מיקי אריאלי: אבל הקנס והחילוט, ודברים כאלה היא מקבלת.
יאיר גלר: אני אדבר על זה.
יאיר גלר: ברשותך.
יאיר גלר: כמה מילים לטובת העניין.
יאיר גלר: קודם כל באמת אני גם כן מברך על כל העשייה המאד מאד מצומצמת בגלל היקף כוח האדם, אבל החשיבות של היחידה הזאת לא תסולא בפז, ואני אסביר למה אני מתכוון.
יאיר גלר: 3,000 פיצוציות, ואני מדבר בעיקר מתוך האינטרס של המלחמה בסמים, אבל אנחנו יודעים ש – 3,000 הפיצוציות במדינת ישראל, ששם מתבצעים הרבה מאד מעשים שאנחנו יודעים בוודאות שהם לא כשרים, ואני אומר את זה בלשון המעטה, 3,000 הפיצוציות האלה קיבלו ב – 2010 מספר מכות מאד מאד קשות, עם חוקי האלכוהול מצד אחד.
יאיר גלר: עם חוק הנגזרות של הסמים מצד שני, ואני אומר לך משום שאני אישית, כמו גם חברי, ביחד עם מיקי, נמצאים במבצעי הפיצוציות ומשטרת ישראל משקיעה משאבים אדירים בעניין הזה של מבצעי הפיצוציות.
יאיר גלר: זה עשרות מבצעים לשנה.
יאיר גלר: משקיעים בזה ניידות, וכוח אדם ומיקי מתלווה אלינו.
יאיר גלר: לפעמים זה מיקי, לפעמים זה אחד מעובדיו.
יאיר גלר: ואני אומר לך פה מתוך עדות אמיתית שהחשש הכבד ביותר של בעל הפיצוצייה זה לא מהשוטר.
יאיר גלר: הוא מפחד מאיש המע"מ, והוא מפחד ממיקי.
יאיר גלר: לגבי השוטר ולגבי הרשות למלחמה בסמים הוא אומר: אני אסתדר איתם.
יאיר גלר: הבעיה אחרי זה, כמובן, מגיעה אל פתחו של בית המשפט.
יאיר גלר: בית המשפט גם אני אומר לכם פה, ואני מדבר, אני יודע, לפרוטוקול.
יאיר גלר: לא יעזור.
יאיר גלר: יש אנשים שלגביהם גם אפשר להעניש ב – 15 ו – 20 שנות מאסר.
יאיר גלר: הם גומרים את הסיפור, רובם הגדול, כ – 80, 90 אחוז בעיסקת טיעון של שנתיים מאסר בפועל, וזה עלה פה לפני שבוע ימים בדיון בהקשר אחר.
יאיר גלר: כלומר, רמת, נקרא לזה, או העונש שאפשר להשית על אדם הוא כמעט ולא שווה שום דבר.
יאיר גלר: יש לכך הרבה מאד סיבות, גם בבתי המשפט, גם בשירות בתי הסוהר שלא יכולים אולי להכיל את אותם אורחים למשך שנים ארוכות מהרבה מאד סיבות.
יאיר גלר: אז המנכ"ל צודק.
יאיר גלר: הוא רוצה להוביל איזה שהיא חקיקה, ואני מכיר את המנכ"ל ואני יכול, הוא לא צריך את המחמאות שלי בשביל להגיד עד כמה הוא באמת חרד לעניין הזה של בריאות הציבור, וכו'.
יאיר גלר: יש בעיה, יש בעיה קשה מאד עם בתי המשפט, ועם הענישה, והחוקים, גם אם הם יכסו את כל הנושא הזה בצורה יוצאת מהכלל זה לא יגרום בסופו של דבר.
יאיר גלר: החבר'ה האלה לא סוגרים להם את הפיצוציות גם כשהם נתפסים.
יאיר גלר: הם מגיעים לבתי המשפט, למחרת בבוקר משחררים אותם, כי האדם אומר: תשמעו, לפרנסתי אני חייב לפתוח את זה.
יאיר גלר: יש לי משפחה, אני רק הייתי הקוף.
יאיר גלר: זאת אומרת, אני רק הייתי השליח בעניין, וזה לא שלי.
יאיר גלר: וה – 3,000 פיצוציות האלה, אני אומר שוב, זו רעה חולה.
יאיר גלר: עכשיו, זו מכה פוטנציאלית שיכולה להתווסף לשתי המכות האחרות, משום שהם מוכרים, הרי ממה הם חיים?
יאיר גלר: בשעה 2 בלילה הוא לא, הרי הוא לא מתחזק את המקום שלו דרך הקוקה קולה, או דרך הבזוקה שהוא מוכר.
יאיר גלר: אז עד לפני שנה הוא מכר אלכוהול, שהיום נמנע ממנו.
יאיר גלר: ועד לפני שנה הוא מכר את אותם סמים, את אותה חגיגת שזה נמנע ממנו.
יאיר גלר: עוד מעט, בימים הקרובים, גם אני מקווה שכל ה"נייס גאי" וה"מבסוטון" גם הם יצאו.
יאיר גלר: נכון שייכנסו גם חומרים אחרים, אבל זו מלחמה שאסור להרפות ממנה לשנייה.
יאיר גלר: וזה טנק במערכה הזאת.
יאיר גלר: זה אחד הטנקים הכי משמעותיים שהיום אין לו דלק, ואין לו תחמושת, ואין לו אנשים שיניעו אותו, וחבל.
יאיר גלר: כי הטנק הוא טנק, והוא טנק מאיים.
יאיר גלר: הוא טנק חשוב מאד במלחמה הזאת, והוא לא קיים.
יאיר גלר: אני יכול רק לציין עוד מבחינת החשיבות, היה אצלנו ביקור של האו"ם לפני שנה, והוא משווה אותנו, כמובן, לכל המדינות.
יאיר גלר: ואני אומר לכם שהתשבחות הכי גדולות היו על היחידה הזאת, של ... של אותו ביקור.
יאיר גלר: הוא דיבר על אותה יחידה ממש בפרק נפרד, עד כמה היא חשובה ותורמת, והיא מכרעת, והלוואי וכל המדינות יאמצו את המודל הזה, ועל כן אני מצטרף פה לקריאה של המנכ"ל, למען השם, כולם רואים את זה, ורק, אני לא בא, אני לא רוצה פה לפתוח איזה חזית עם משרד האוצר, או עם הנציבות, לא זו המטרה.
יאיר גלר: החשיבות היא חשיבות עצומה.
יאיר גלר: זאת אומרת, אנחנו יודעים את זה, והמשטרה יודעת את זה, והמשטרה משקיעה בזה המון, והיא אומרת: הלוואי, תן לי עוד 50 מיקי אריאלי שישב איתי בניידת, זה מה שאני צריכה.
יאיר גלר: אני שם שני שוטרים, אני שם ניידת, אני כמשטרה, תנו לי רק מיקי אריאלים כאלה, ותנו לי חוקרי מע"מ, אלה אנשים שאני צריך.
יאיר גלר: אלה הפייטרים הכי גדולים, ועל כך הם כל כך חשובים לנו.
טלב אלסאנע: אתה אומר, אם אנחנו, זאת אומרת, יש יוזמת חקיקה, ויש חוקים טובים, אם אין אכיפה של החוקים האלה הם לא שווים?
יאיר גלר: בסוף לא שווה שום דבר.
טלב אלסאנע: אחד הגורמים החשובים לאכיפה זה מיקי אריאלי והחבר'ה שלנו.
קריאה: מיקי אריאלי והיחידה.
יאיר גלר: אני רוצה להגיד עוד דבר שאתה העלית פה, זה אותו נזק פוטנציאלי.
יאיר גלר: האנשים האלה מגיעים לבתי חולים, מערכת הבריאות, לוכסן, מדינת ישראל לפני, משלמת הון תועפות על אותם חמישה שהוא מכיר, ואני בטוח שהמנכ"ל יכול לספר על עוד 500, או עוד 5,000, שניזוקים מכל תוספי המזון האלה, ומכל התרופות המזוייפות.
יאיר גלר: זה עולה הון.
יאיר גלר: כל מיטת אישפוז כזאת יכולה כמעט להגיע במשך כמה ימים לשכר של עוד אדם אצלו.
יאיר גלר: כלומר, משהו פה בחישוב הכלכלי העיסקי, כפי שצויין, הוא מתמטיקה שלא מסתדרת לי.
יאיר גלר: כלומר, יודעת מדינת ישראל על הנזק שקיים, מצד אחד, הדבר הנוסף שאני יכול להגיד על אותם קנסות, הרי אפשר להשית על אותם בעלי פיצוציות, או בעלי עסקים, לאו דווקא פיצוציות, אבל בעיקר זה הם, קנסות מאד מאד גבוהים שיכולים, שוב, באיזה שהוא שינוי חקיקתי, אני לא משפטן, על דרך החילוט, או דרך ערוץ אחר, לשמש כמקור כספי לטובת אותה מלחמה בפשיעה הפרמצבטית.
יאיר גלר: אני אומר שוב, צריך גם הנושא הזה על בניית מודל עיסקי, וגם כאן מנכ"ל מכיר את זה, הוא כבר ניהל עסק אחד בחייו, הוא יודע על מה הוא מדבר, אני חושב שאפשר פה לעשות מעשה, אבל בסופו של דבר, אני חושב שזו נקודה שכבר אנחנו בדקה ה – 91, אבל אפשר עדיין לעשות פה באמת עשייה נפלאה.
יאיר גלר: אם נצליח גם לקראת שנה הבאה לעשות את זה, נקרא: תבורכו.
טלב אלסאנע: מישהו מהנוכחים שרוצה להתייחס?
רוני ברקוביץ: אני רוצה רק להוסיף.
טלב אלסאנע: כן,
רוני ברקוביץ: עוד שתי נקודות על הסמי פיצוציות.
רוני ברקוביץ: מלבד זה שאנחנו הולכים לפיצוציות ובודקים, אנחנו גם כן כותבים חוות דעת מקצועיות, כי החומר נשלח למז"פ, הם אומרים.
טלב אלסאנע: וחוות הדעת הם חשובות לצורך הדיון בבית משפט, הרשאה, וראייה.
טלב אלסאנע: העדות ללא חוות דעת שלכם.
רוני ברקוביץ: אז אנחנו כותבים את חוות הדעת, ואנחנו גם מופיעים הרבה פעמים בתור עדים מקצועיים בבתי משפט, מלווים את השוטרים, מנחים אותם איזה שאלות לשאול?
רוני ברקוביץ: מה לשאול?
רוני ברקוביץ: נניח אתמול באה משטרת, בכפר סבא אני רשמתי לו רשימה של שאלות בדיוק מה לשאול את הנחקר.
רוני ברקוביץ: אנחנו פשוט מלווים אותם.
רוני ברקוביץ: דבר שני, אנחנו.
טלב אלסאנע: אז אם אתם ככה, אתם לא צריכים להיות כפופים ל בעניין הזה.
טלב אלסאנע: ...
טלב אלסאנע: אתם צריכים, לפרקליטות.
רוני ברקוביץ: אנחנו בסופו של דבר גם.
ערן הכהן: האמת שזה פתרון אפשרי, עם סדרי העדיפויות של המשטרה, הם יכולים להעביר לנו הרי תקנים.
טלב אלסאנע: בבקשה, סמנכ"ל, כן.
אורי אסטליין: אני רק רוצה להגיד שתיראו, מתמטית 3 אנשים לא יכולים לעשות עבודה של יותר מ – 6 אנשים.
אורי אסטליין: אני חושב שה – 3 האלה.
טלב אלסאנע: עושים את זה.
אורי אסטליין: עושים עבודה של 6 לפחות, בין אם הם כן מקבלים על זה שעות נוספות, בין אם הם לא מקבלים שעות נוספות.
אורי אסטליין: אם בתיה כן מאשרת להם, או לא מאשרת להם.
אורי אסטליין: הם עובדים.
אורי אסטליין: ואנחנו רואים אותם בשטח עובדים.
אורי אסטליין: עכשיו, הרשות שלנו וודאי שתומכת בהם.
אורי אסטליין: יכול להיות שבחילוט אנחנו יכולים פה ושם לעזור כספית, אבל זה לא פותר את בעיית התקנים, מכיוון שגם הכסף שניתן צריך להפוך לתקנים, ולא תמיד זה הולך ביחד.
אורי אסטליין: לכן אני חושב שהיחידה הזאת היא חלק מאד חשוב של מערך הפיקוח הכולל, כי זה נושא של בריאות הציבור בנושא של סמים.
אורי אסטליין: זה גם נושא של בריאות הציבור.
אורי אסטליין: לכן אני פונה אליך,
אורי אסטליין: שבמסגרת אותה תוספת תקנים שמוקדשים לפיקוח על כל מיני דברים, עכשיו תראה, היתרון של יחידות קטנות.
רוני גמזו: אתם יכולים להעביר לנו תקנים?
אורי אסטליין: אם היה לנו היינו מעבירים לך בכיף.
טלב אלסאנע: אני באמת רוצה להבין משהו.
רוני גמזו: לך זה חשוב?
אורי אסטליין: כל כולה של הרשות היא 30 תקנים.
אורי אסטליין: שאנחנו רוצים תקנים אולי זה יותר פשוט, אבל כשאנחנו רוצים תוספת תקן, אז אנחנו צריכים אישור של השר הממונה.
אורי אסטליין: היום זה השר לביטחון פנים ושר האוצר.
אורי אסטליין: עכשיו, אם שניהם נותנים לנו תקן, וזה באמת אולי בפרוצדורה יותר קצרה, אז אז תמיד אומרים לנו: ובתנאי, כמו שאתה אומר, ובתנאי שלא תבקשו עוד כסף בתקציב.
אורי אסטליין: כלומר, אז אם יש לי עוד משכורת אז יורד תקציב הפעולות.
אורי אסטליין: אז זה לא כל כך פשוט.
אורי אסטליין: חוץ מזה אנחנו 30 איש נקודה.
אורי אסטליין: אז קשה לנו קצת בדבר הזה.
טלב אלסאנע: הסוגיה של התקנים.
טלב אלסאנע: אני רוצה להבין, הצוואר בקבוק הזה, איפה אפשר לשחרר?
טלב אלסאנע: זה ממשרד האוצר?
רוני גמזו: זה האוצר.
רוני גמזו: אני למדתי את זה ב – 9 חודשים האלה.
רוני גמזו: אני למדתי את זה.
רוני גמזו: זה לא אתה בא לנציבות ואתה אומר לו: תן לי עוד תקן.
רוני גמזו: זה לא בסמכותו.
רוני גמזו: הוא יש לו, בספר התקציב מדינת ישראל פועלת על פי שתי מסגרות הגבלה: הגבלת הכסף, והגבלה של כמויות.
רוני גמזו: כמויות כוח אדם.
רוני גמזו: בנציבות שירות המדינה אסור לו לעבור.
רוני גמזו: אם כתוב ב: 21 אלף כמויות משרות, אסור לו להעביר 21 ו – 1.
רוני גמזו: אסור לו.
רוני גמזו: הוא הולך לאוצר אומר לו: תשמע בבקשה תוסיף לי כאן בתוך המערכת שורה נוספת, או תקן תקציב זה נקרא, תקן תקציב נוסף.
רוני גמזו: יעדי משרד האוצר בכל שנת תקציב שנבחנים בצורה, הייתי אומר, אובססיבית, לא בלשון הרע שלה, אלא אני מנסה להסביר כמה, לצוות המקרו של אגף תקציבים, הם מסתכלים לראות מי גדל בתקנים, מי לא גדל בתקנים, וכו', וכו'.
רוני גמזו: ולכן זה הופך להיות מיגבלה מאד מאד קשה למערכות שעוסקות בנתינת שירותים למול הגידול הדמוגרפי של מדינת ישראל.
רוני גמזו: הרי כמות בתי המרקחת, כמות התושבים במדינה גדלה ב – 130 אלף לשנה, אז אני כמערכת בריאות כל הזמן צריך לרדוף אחרי זה בהענקת השירותים שלי.
רוני גמזו: למה הזכרתי את המזון?
רוני גמזו: כי למשל, הכמות של יבוא המזון ב – 10 שנים האחרונות עלה פי 5.
רוני גמזו: זאת אומרת, היום אנחנו, רוב המזון למשל שאנחנו אוכלים הוא מזון מיובא.
רוני גמזו: ואז אתה צריך, ומערכות שצריכות כבר להדביק את כמות העבודה, ולכן זה לא נוח לעבוד תחת.
טלב אלסאנע: ואיך ההתמודדות הישירה?
טלב אלסאנע: זאת אומרת, האוכלוסייה גדלה, התקנים לא גדלים, ויש נכונות לתקצב, אז הפתרון הוא להעביר את זה לגוף חיצוני, הפרטה.
רוני גמזו: וזה תהליכי הפרטה שאנחנו כולם רואים.
רוני גמזו: כרגע יש את העו"סים.
רוני גמזו: אנחנו יודעים שחלק גדול מאד מהם מועסקים דרך עמותות.
רוני גמזו: גם בתוך מערכת הבריאות הרבה מאד דברים לא לטעמנו, לא להוותנו, הועברו להעסקה דרך כל מיני גופים שהם בורחים מתוך הנציבות.
רוני גמזו: כולכם מכירים מה שקרה ב – 2009 עם חוק פרץ, שזה יצר, שזה בעצם בא והעמיד את הנושא הזה של העסקה דרך חברות כוח אדם על השולחן.
רוני גמזו: זאת הסיטואציה שבה כולנו נמצאים, וכל מנכ"ל שם את זה, והולך ומנסה למצוא פתרונות מכאן ומכאן.
רוני גמזו: הנה, עכשיו היה לי ביקור של מבקר המדינה.
רוני גמזו: מבקר המדינה שואל אותי על רשלנות רפואית.
רוני גמזו: מה עשיתם ברשלנות רפואית?
רוני גמזו: האם, למה לא הקמתם עד כה יחידה שעוסקת בכל נושא הרשלנות הרפואית במדינת ישראל?
רוני גמזו: אז שמה כן נתתי תקנים.