GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אביר כץ: למשל הם מקבלים עבודה למען הציבור במשך 150 שעות והם עושים אותם בליווי עצורים.
אביר כץ: זו נקודה חשובה ורק היא, אני מנסה להסביר אותה איפה שרק אני מגיע, רק היא בעצמה מצדיקה לתת את האפשרות הזאת במקומות אחרים.
אביר כץ: חסכון במשאבי מדינה בגלל שאנחנו בוחרים את בעלי הסיכוי הגבוה הממוצע, אנחנו שולחים את אלה שיש להם באמת יותר סיכוי ולא מאפשרים את הדלת המסתובבת, או פחות מאפשרים את הדלת המסתובבת הזאת גם בקהילות עצמן, באמת מקבלים את היותר טובים, שוב עם האפשרות לפיתוח פתרונות עבור מי שלא מתקבל.
אביר כץ: יוצרים מסגרת ארגונית.
אביר כץ: למסגרת של וועדת האבחון יש חשיבות ברמה הלא פורמאלית, "אתה צריך משהו, אני צריך לשלוח למוסד כזה", גם שיחות עם השופט וקצין המבחן – דברים שלא קורים בדרך כלל.
אביר כץ: קבוצת האנשים בפיילוט עצמו משמשת מסגרת תומכת, שמענו את זה מהם, הם באו ואמרו "אנחנו מרגישים כמו איזו יחידה מובחרת" וזה מעלה את האפשרויות שלהם.
אביר כץ: מספר מילים על המחקר שעליו דיברתי, הוא נמצא באתר של הרשות.
אביר כץ: שיעור ההישרדות הממוצע להישארות בקהילה לאחר שנה, תום טיפול, הם לא הלכו על ההוסטל, הנתונים שלנו הם גם על ההוסטל קחו בחשבון שהם יכולים להיות יותר גבוהים, 38%, בקרב ילידי הארץ 30%, בקרב ילידי חבר העמים 47%.
אביר כץ: מספר פרמטרים המנבאים סיכוי מטופל להצליח בקהילה טיפולית.
אביר כץ: ארץ מוצא ומן הסתם ארצות ברית המועצות לשעבר מעלות את הסיכוי, כמה שיש יותר שנות לימוד הוא בעל סיכוי גובה יותר, ככל שיש לו עבר תעסוקתי יותר משמעותי כך יש לו סיכוי גדול יותר להצליח.
אביר כץ: נמצא שככל הגיל לא מבוגר מדי כך הסיכויים שלו להצליח בקהילה.
אביר כץ: אופן הגעה לקהילה כחלופת מאסר, כשיש לו את השוט של המאסר זה מגדיל את הסיכויים שלו.
אביר כץ: ניסיון בטיפול קודם, ככל שיש לו כך גדלים הסיכויים.
אביר כץ: אגב, גם בקהילות עצמן יש משהו כמו 60%-70% של אנשים שחוזרים שוב.
אביר כץ: תקופת השהייה כמנבא להפסקת שימוש, חשוב להבין שזה שאדם יוצא מקהילה זה לא אומר שאוטומט הוא חזר, אמרתי שיש כאלה והמינימאליים מדברים על תשעים יום, שלושה חודשים.
אביר כץ: אחד שאני מכיר אישית שבא כל הזמן לבקר אותי, היה חמישה חודשים בקהילה, זה היה לפני שש שנים וזרקו אותו והוא בסדר.
אביר כץ: הוא בא אלי, אומנם לא מנהל חברת הייטק אבל הוא מנהל ועובד מצליח ולא משתמש בסמים.
אביר כץ: הגרף הזה הן שאלות של ועדת האבחון, אם תרצו אני אקריא אותן.
אביר כץ: השאלה החמישית היא בעצם השאלה שאנחנו בודקים דרכה ושואלים את עצמנו לגבי ניסיון תעסוקה, שנות לימוד שהם שני פרמטרים חשובים, מערכות תמיכה.
אביר כץ: השאלות שאנחנו שואלים כמו סימנים של התנהגות אימפולסיבית ודברים שיכולים לפגוע בתהליך השיקום.
אביר כץ: חומרת המצב המשפטי, זה דבר חשוב ואמרתי ששיקולי עלות-תועלת שאם מישהו מגיע עם סיכון של חצי שנה מאסר, אלא אם כן יש לו את הרצון והכוח כנראה הוא יבחר לסיים את התיק במהלך הדרך כי הם עושים את החשבון, שנה וחצי קהילה במקום חצי שנה בכלא אז כדאי לי לצאת חצי שנה ולעזוב.
אביר כץ: צריך לחפש כאלה שהסיכוי גבוה.
אביר כץ: סיכוי גבוה מהממוצע.
אביר כץ: יש לנו טבלה אבל לא הבאתי אותה, יש לנו שניים, שלוש חמש, יש לנו סקאלה של חמש, אומנם זה לא מדע מדיוק אבל אם אנחנו מגיעים למסקנה שיש לו סיכוי גבוה מהממוצע אנחנו מקבלים אותו, גם את הממוצע לוקחים ואת האחרים אנחנו דוחים.
אביר כץ: זה לגבי שאלתך איך אנחנו מסננים.
אביר כץ: יש שיקול דעת של הוועדה על בסיס מה שאמרתי וגם הפרמטרים של המחקרים הקודמים וכדומה.
אביר כץ: נתונים מספריים – מתחילה תכננו להפעיל את התכנית בשני מסלולים, מעצר עד תום ההליכים ומסלול רגיל.
אביר כץ: מסלול רגיל זאת אומרת חבר'ה שאינם עצורים, אגב זה קורה הרבה בארצות הברית, הבנתי שזה החלק המשמעותי שם, הם לא נמצאים במעצר אלא הם נמצאים בבית או בכל מקום שהוא ומגיעים כל הזמן לדיונים בבית המשפט.
אביר כץ: ניסינו לעשות מסלול רגיל דרך תחנת יפתח ביפו, זה לא הצליח.
אביר כץ: אתם מבינים למה אני מתכוון כשאני אומר מסלול רגיל?
בת שבע פנחסוב: שאין עליו איזו סנקציה?
גלעד נתן: שהוא לא נמצא במעצר אלא נמצא בחוץ.
אביר כץ: הוא נמצא בחוץ, המשטרה תפסה אותו משתמש, לוקחים אותו לחקירה ואין עילה לעצור ולא רוצים לעצור.
גלעד נתן: זה רוב עבירות הסמים הקטנות שנופלות בתחנת יפתח, יש להם את זה במספרים גדולים.
אביר כץ: זה לא הלך, ניסינו לעשות שהחוקרים יאתרו אנשים.
טלב אלסאנע: כי הם לא באים ביוזמתם?
אביר כץ: כביכול הסיבה הרשמית למה זה לא הלך, כביכול בגלל שאין עליהם חרב מספיק גדולה אז אף אחד לא בא לראיון עם יואב בן ארצי שהיה המראיין הקודם שלנו, החוקר היה אמור להפנות את הנחקר ולומר לו שהוא חושב שהוא מתאים לפרויקט הזה ולהפנות אותו לראיון אצל יואב בן ארצי ומשם לגלגל את התהליך.
אביר כץ: כמעט אף אחד לא הגיע לראיון אצל יואב בן ארצי.
אביר כץ: אני ממש לא בטוח שזה נכשל מסיבות אמיתיות, זה בהחלט יכול להיות שזה נכשל מסיבות ש"יפתח" לא ממש שיתפו פעולה ועשו כאילו או שאנחנו לא עשינו את הצעדים הנכונים.
אביר כץ: עובדה שזה עובד במקומות אחרים בעולם ואין סיבה שזה לא יעבוד פה.
גלעד נתן: הם בעשרות חקירות סמים פתוחות והם אומרים למה שנתעסק בזה, נתפוס מישהו שמוכר חמש מנות כדי לממן לעצמו מנה?
גלעד נתן: יש להם צרות יותר גדולות ב"יפתח".
אביר כץ: גם אני חולק על שיטות העבודה שלהם.
אביר כץ: אני עובר בלוינסקי ומול תחנת המשטרה מוכרים סמים.
אביר כץ: זאת התשובה שאתה תקבל מ"יפתח".
אביר כץ: "יפתח" בעיקרון שיתפו פעולה, ישבנו והם היו מרוצים ואף אחד לא אמר לא רוצים.
טלב אלסאנע: מה זה "יפתח?"
אביר כץ: לדעתי זה קיצור של כלום, זה ביפו.
גלעד נתן: כל האיזורים בסביבת התחנה המרכזית הישנה ודרומה.
טלב אלסאנע: מה תפקידם?
גלעד נתן: תחנת משטרה של האזור הזה.
אביר כץ: אמרנו שנתחיל עבוד איתם באיזה פיילוט, הלקוחות הכי קשים שלנו גרים במרחב "יפתח".
אביר כץ: לדעתי זה משהו שצריך כנראה לנסות לעשות אותו בצורה אחרת, אולי לשים מראיין שישב תחנה במרחב.
גלעד נתן: אולי להתחיל עם זה שמגיעים לשופט והשופט אומר או שאתה במעצר או שאתה נכנס לזה, שוב להגיע מראש לשופט והשופט אומר שתי אפשרויות עומדות כעת, או מעצר עד תום ההליכים - - -
אביר כץ: הוא לא במסלול של מעצר עד תום ההליכים, המשטרה חושבת שהעבירה לא חמורה ואין עילה להעביר אותו למסלול של מעצר עד תום הליכים אלא "קח זימון למשפט, תבוא בעוד חודשיים לדיון הקראה".
אביר כץ: כך זה עובד.
אביר כץ: הוא יבוא לדיון הקראה לשופט ונגיד לאפשר להעביר אותו לשופט בארי, מה שאתה אומר הוא בהחלט אפשרי אבל אנחנו מאבדים את המומנט, את התקופה בין החקירה, מהרגע שזה חם עד לרגע שזה מגיע לשופט.
אביר כץ: לדעתי צריך את שיתוף הפעולה של תחנת המשטרה.
טלב אלסאנע: כל התהליך הזה מתחיל אך ורק אחרי הגשת כתב אישום, בדרך כלל יש זמן בין המעצר והחקירה לכתב האישום.
אביר כץ: אנחנו רוצים להתחיל את זה לפני הגשת כתב האישום.
גלעד נתן: לא יכול להיות בשלב הזה עובד סוציאלי שבזמן החקירה מציעים לו את זה.
אביר כץ: זה מה שרצינו לעשות.
אביר כץ: היה את יואב המראיין שהיה אמור לשבת שם פעמיים בשבוע בתחנה, לשבת שעתיים אבל בדיוק בשעתיים שהוא יושב לא באים אנשים.
אביר כץ: הנתונים על המסלול כמו שאמרתי אבל רק מעצר עד תום ההליכים – הנותנים הם עד לדצמבר 2010.
אביר כץ: 520 מועמדים שהפונו אלינו מתוכם כ- 170 נפסלו על הסף, אתה רוצים לדעת מה עומד על הפסילה על הסף?
טלב אלסאנע: מהי הסיבה העיקרית לפסילה?
אביר כץ: מהסיבות שציינתי.
טלב אלסאנע: מהי הסיבה העיקרית, אלימות?
אביר כץ: אבל אני רוצה להסביר ברשותכם את הרציונאל.
אביר כץ: מתוך 350 מועמדים שנדנו בוועדת אבחון, התקבלו 190.
טלב אלסאנע: ניגשו 520, נדחו 170, התקבלו 350.
אביר כץ: 160 נדחו ו- 190 התקבלו.
אביר כץ: משהו לא מסתדר עם המספרים?
גלעד נתן: מסתדר, ה- 190 הם אלה שהתקבלו מתוך ה- 350.
טלב אלסאנע: אני רואה שכלל הפניות אליכם הן 520, מהמועמדים האלה נפסלו על הסף 170, ואחר כך פסילה נוספת?
אביר כץ: הפסילה על הסף, זה כשאני פוסל בקריטריונים נוקשים, אני פוסל כשזה מגיע אלי.
טלב אלסאנע: יש סינון נוסף?
אביר כץ: אמרתי, זה הסינון הראשוני, אחר כך רק מה שאני מעביר למראיין והוא מעביר לוועדת האבחון, המספר הזה הוא 350.
אביר כץ: 350 נדנו בוועדת האבחון וועדת האבחון מחליטה על פי הקריטריונים שציינתי מי כן ומי לא.
אביר כץ: אמרתי שבעלי סיכוי גבוה מהממוצע.
אביר כץ: 190 התקבלו ו- 160 נדחו.
טלב אלסאנע: יש לנו 330 שנדחו.
אביר כץ: אתה יכול להסתכל על זה בצורה כזאת.
אביר כץ: - -
טלב אלסאנע: מהי השורה האחרונה, התוצאה?
אביר כץ: למרות שזה שונה מבחינת העילה על הסף, כי את העילה אתה יכול לשנות ואז אתה מגדיל את המספר שנכנסים.
טלב אלסאנע: מדובר על מה שיש.
אביר כץ: 128, 129 נשלחו לקהילות, "זוהרים" בינתיים נסגרה.
אביר כץ: 44 מתוכם סיימו את תקופת השיקום בקהילה ובהוסטל בסך הכל שנה וחצי, שניים מהם סיימו במרכז יום.
אביר כץ: אנחנו גם שלחנו למרכז יום וזה אומנם מעט מאוד אבל שלחנו.
אביר כץ: שניים סיימו את הקהילה לאחר שנת טיפול ונמצאים בהוסטל.
אביר כץ: סך הכל 44 מועמדים וזה בשיעור של 36%, זה הנתון של רק מי שסיים עד השלב הזה.
אביר כץ: 20 מועמדים נמצאים בשלבים שונים של שהייה הקהילה, זאת אומרת שפוטנציאל ההצלחה הוא של 62%, זה הנתון שאתם צריכים לשים מול הנתון של המחקר של רבקה ברנס שדיבר על 38%הצלחה.
אביר כץ: 62 לא עמדו בתנאי הטיפול והורחקו מהקהילה, מתוך ה- 62 האלה יש לנו לא מעט חבר'ה שעברו תקופות של חצי שנה ועשרה חודשים.
אביר כץ: לפני כמה שבועות התחיל מחקר של מכון סאלד שאמור לבדוק בדיוק את הנתונים ומה קורה עם האנשים האלה אחרי, לגבי חלק מהם אני בטוח שהם די בסדר.
אביר כץ: 19 סיימו את התיק במהלך ההמתנה לכניסה לקהילה, דהיינו נמשכו תהליכי הקליטה, שוב זה גם בגלל שבזמנו לקח לנו הרבה זמן לעשות את הליך הזה, היום זה פחות או יותר בסדר והוא עומד על כחודשיים וחצי-שלושה חודשים מהרגע שהופנה אלי ועד לרגע שהוא נכנס לקהילה.
טלב אלסאנע: תהליך של חודשיים וחצי ולא יותר?
אביר כץ: בדרך כלל, אני עומד מאחורי המספר הזה, יכולות להיות בעיות כמו למשל אדם עם בעיה - - -
טלב אלסאנע: זה שלושה חודשים?
אביר כץ: עכשיו כבר לא, פעם כן כי לא היה לי מלווה, לא היה לי איך לקחת אותם ולא היה בכלל לי מה לעשות.
אביר כץ: אבל עכשיו יכולים להיות מקרים כשהוועדה דנה על מקרה עם בעיות רפואיות מיוחדות וצריך לשלוח אותו לעוד רופא, או שבית המעצר לא מוציא אותו ואתה עושה פעמיים את כל התהליך וקובע וממתין בחוץ שלוש שעות ואין טעם להוציא אותו, כל הדברים האלה פוגעים מאוד, מורידים מוטיבציה, מאריכים את זמן ההמתנה, אבל בסטטיסטיקה של העשרה מקרים האחרונים זה חודשיים וחצי, לדעתי זה זמן סביר מאוד.
אביר כץ: 40 מועמדים ברחו, אמרתי גם שבמהלך יצאתם לבדיקות או לפני, הם בורחים אבל בדרך כלל לא קורה עם זה כלום כי תופסים אותם מיד.
אביר כץ: עשיתי חיתוך בשלוש נקודות אקראיות לגמרי, אתם יכולים לבחור את הנקודות בעצמכם ואני אעשה בשבילכם את הבדיקה של כמה מאלה שנכנסו הצליחו עד לתאריך, אתם רואים את התאריכים, מועמד 40, מועמד 60, מועמד 80, הנתונים עומדים על % 52.5 על 53 וגם על 50.
גלעד נתן: לפי הנתונים לעבירות סמים הם טובים מאוד, כי אם אתה מסתכל על הרצידיביזם הכללי בישראל הם לכאורה הם יותר טובים, אבל אם אתה עושה נתונים רק של עברייני סמים הנתונים הם הרבה יותר גרועים.
אביר כץ: מה זאת אומרת, על מה?
גלעד נתן: כשאתה בודק את ההצלחה עם עברייני סמים, אם הוא ילך לכלא וגם אם הוא יעבור את השיקום, אבל רובם לא עושים את השיקום, הרצידיביזם שם יהיה הרבה יותר - - -
אביר כץ: אבל זה לא מדבר על רצידיביזם.
גלעד נתן: על הצלחה.
אביר כץ: זה מדבר על סיום הטיפול של שנה וחצי.
גלעד נתן: ועל הרצידיביזם?
אביר כץ: אין לנו נתונים, יהיו לנו נתונים, יהיו לנו נתונים אחרי שהמחקר ייערך.
גלעד נתן: הנתונים שלך גם אחרי סיום טיפול הם טובים יותר משירות בתי הסוהר.
אביר כץ: סיום טיפול זה בסדר אבל אלו נתונים נפרדים.
אביר כץ: מה שחשוב יותר אולי זה מה קורה איתם אחרי זה, מה קורה איתם אחרי שנה-שנה וחצי, שנתיים או חמש.
אביר כץ: אין לנו את הנתונים האלה, אני אומר שזה נבדק וזה שהתחיל כבר.
טלב אלסאנע: בהשוואה למצב שהיה קודם לכן?
אביר כץ: ציינתי קודם את המצב שהיה קודם.
אביר כץ: המחקר הקודם של רבקה ברנס מדבר על 38% מול 52%, זה בערך 12%-13%.
גלעד נתן: קיבלתי את הנתונים משירות בתי הסוהר של אנשים שנמצאים בתכניות בתוך שירות בתי הסוהר.
טלב אלסאנע: השאלה אם התכניות הטיפוליות של שירות בתי הסוהר לעומת התכנית של בית המשפט לענייני סמים, אם זה אותו דבר אין לזה הצדקה, אם זה שונה ומשפר יש עילה.
גלעד נתן: הטיפול של שירות בתי הסוהר הוא במסגרת בית הכלא.
גלעד נתן: שם יש מסגרות שמפעילים קהילות בתוך בתי הכלא ומפעילים קהילה פיזית ויש להם תוצאות טובות.
גלעד נתן: לתכנית הזאת יש יתרונות על התכניות שם.
אביר כץ: מהן תוצאות טובות בכלא?
אביר כץ: כשאתה בכלא אין לך בעצם לאן ללכת, או שאתה יכול לברוח.
גלעד נתן: נופלים מהקהילה.
אביר כץ: נופלים מהקהילה, אבל אני לא מכיר את השיעורים.
גלעד נתן: המצב אצלכם יותר טוב.
איבר כץ: אלו הנתונים שחשוב להתייחס אליהם.
גלעד נתן: בסופו של דבר זה גם יותר טוב.
טלב אלסאנע: הולכים על תכנית של הכשרה מקצועית.
אביר כץ: לדעתי יש לנו עוד הרבה לעשות ולהתקדם, אנחנו לא מנצלים את האפשרות לשלוח אותם מהר יותר, לא את הקשר של הפיקוח תוך כדי לאפשר לשפר את זה.
טלב אלסאנע: ניקח את הסיכום הזה, את הדברים שמבקשים לאמץ מההמלצות האלה.
טלב אלסאנע: את המצגת הזאת יש לנו.
אביר כץ: זה מחקר שאנחנו מציעים.
טלב אלסאנע: מתי הוא יסתיים?
אביר כץ: הוא רק התחיל לפני שבועיים או חודש, החוקרת מעריכה מניסיונה שזה יהיה שנה, אבל יתחילו להתקבל נתונים תוך כמה חודשים.
אביר כץ: ראשית יש לך את הנתונים שמסרתי לך ואין איתם בעיה, הם על החיתוך של ה- 40, 60, 80 ואולי יותר.
אביר כץ: דבר אחרון לפני שאתה הולך, מה שאנחנו יכולים לעשות כדי לשפר באמת אם אנחנו מסתכלים קדימה, חלק גדול מהחברים האלה שמסיימים קהילות מגיעים למצב שהם חווים את הקשיים של החיים האמיתיים, בלי סמים קשה להם יותר.
אביר כץ: הקהילות לדעתי לא מספיק מאפשרות מקומות תעסוקה, לא מכשירות, אפשר לחשוב על עבודה עם שירות התעסוקה, יש לנו קורסים טובים ויש לנו חבר'ה רציניים בין האנשים האלה, אפשר לעשות מהם יותר מאשר להעביר בלוקים או להיות סבלים.
אביר כץ: לנסות שילוב של חבר'ה שנפלטים מקהילות בשלבים מאוחרים.
גלעד נתן: אגב פניתם לשירות התעסוקה זה כדאי כי שירות התעסוקה פעיל.
גלעד נתן: יש גורמים כמו שירות בתי הסוהר שאני כבר אומר לך שהדבר החכם זה להביא אותם לפה, להעמיד אותם מולך ומול השופט למשל ומכאן יכולים לצאת עם דברים, אין כמו וועדה עם פטיש בשביל הדברים האלה.
גלעד נתן: אבל עם שירות התעסוקה אפשר לדבר והם מעוניינים מאוד בדברים האלה.
אביר כץ: אז אנחנו נדבר איתם.
אביר כץ: שילוב של חבר'ה שלא מתקבלים לתכנית למשל.
טלב אלסאנע: שילוב מטופלים בשיקום תעסוקתי עם שירות התעסוקה וגם הקהילות בשיתוף פעולה הדדי.
גלעד נתן: שלא נדבר רק על הדיון הספציפי הזה, חלק מהבעיה, אבל אפשר לעשות.
אביר כץ: בעיקר לגבי אלה שלא מתקבלים לתכנית.
אביר כץ: ראית שלא מתקבלים כאלה שנפסלו על הסף והם הרבה.
אביר כץ: ניתן לחשוב על פתרונות בשיתוף עם שירות בתי הסוהר כדי לאפשר לנו לשלוח אנשים לטיפול בתוך הכלא, אני לא יודע מהם הקריטריונים שלהם ואולי אנשים שלא מתאימים אצלנו אפשר לשבץ אותם במסגרות בתוך שירות בתי הסוהר.
אביר כץ: תודה רבה.
טלב אלסאנע: תודה לך על הסקירה.
טלב אלסאנע: אני חושב שאתם עושים עבודה נהדרת, התוצאות גם מראות על מסירות וגם תוצאות מרשימות.
טלב אלסאנע: לא נוכל בשלב זה לקבל המלצה להרחיב את הפיילוט עד שלא נקבל את תוצאות המחקר שאתם מבצעים.
טלב אלסאנע: אנחנו כמובן נקיים את הביקור ובהמשך נשמע גם גורמים נוספים כמו משרד המשפטים ומשרדים נוספים לגבי עמדתם בנוגע לפיילוט והרחבתו מעבר לתל אביב.
טלב אלסאנע: אני חושב שפיילוט כזה למשל במחוז דרום וצפון בנוסף למרכז חשוב כדי לתת אפשרות להשפיע.
טלב אלסאנע: יש כאן שופטת וסנגור אבל אין ספק שצריך לאפשר ביותר ממקום אחד כדי להשפיע ולבחון את הפיילוט באופן יותר מעמיק ויותר רחב.
טלב אלסאנע: אני חושב שמן הדין שתישקל האפשרות להקים בית משפט לענייני סמים גם במחוז הדרום ובמחוז הצפון שבוודאי ייתן מענה אבל בהחלט יאפשר ראיה רחבה יותר לנושא.
אביר כץ: אתה לא צריך את המחקר הזה כרגע ולו בגלל הסיבה שאמרתי קודם והיא הפתרון שאנחנו מהווים עבור מספר גדול של אנשים שאין להם אפשרות אחרת ללכת לגמילה.
בת שבע פנחסוב: 85%?
אביר כץ: ממה שפנו אלינו, אני מניח שיש הרבה כאלה לא רק בתל אביב.
טלב אלסאנע: מי קיבל את ההחלטה על הפיילוט?
טלב אלסאנע: זה משרד המשפטים.
בת שבע פנחסוב: הרשות למלחמה בסמים ובאלכוהול.
אביר כץ: לא, הייתה ועדת היגוי.
טלב אלסאנע: שיתוף הפעולה בין הרשות לבין משרד המשפטים.
טלב אלסאנע: כלומר התקבלה החלטה על הקמת בית משפט לענייני סמים.
אביר כץ: אני אסביר, הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול רוצה והיא גם חלק מהקמה של הדבר הזה, הבעיה היחידה שלנו, זה פשוט הנהלת בתי המשפט שלא מזיזה את זה.
גלעד נתן: זו בעיה של מנהלי בתי המשפט, זו בעיה שנתקלו בכלל, היא כן רצתה את זה.
אביר כץ: אם כן זה היה טוב כי אז הם היו יכולים להחליט לבד, אבל עכשיו הם כאילו לא רוצים לעשות דבר כזה בלי לקבל את אישור ממנהלת בתי המשפט שהיא נשיאת בית המשפט העליון.
אביר כץ: בקנשטיין לא שאלה אותם.
אביר כץ: כעת הם רוצים לפחות את ברכת הדרך מלמעלה בצורה מסודרת.
אביר כץ: כולם רוצים, הסנגוריה רוצה.
טלב אלסאנע: נביא את כל הגורמים הרלוונטיים שבידם להחליט.
טלב אלסאנע: צריך לדעת מי הם אלה שצריך לזמן לישיבה ולקבל החלטה בנושא.
גלעד נתן: הרשות למלחמה בסמים תומכת ברעיון.
טלב אלסאנע: אבל היא לא הגורם היחידי.
טלב אלסאנע: זה יכול להיות שגם משרד האוצר, משרד המשפטים, הנהלת בתי משפט ,המשרד לבטחון פנים, קהילות טיפוליות.
אביר כץ: מאוד קל לעשות את זה בגלל המערכת הממוחשבת החדשה, כל התיקים נמצאים במחשב, גם אני לצורך העניין יכול לראות כל תיק שנתפתח בבאר שבע או בכל מקום, אני יכול לראות אותו בזמן אמת ולעדכן בזמן אמת, כך גם השופט, נורא קל כי לא צריך פיזית את התיק.
אביר כץ: כלומר מישהו יכול לפעול ממקום אחד ולהפעיל בית משפט פה ויכול להפעיל בית משפט שם, אפשר לעשות ועדת אבחון ארצית במקום לעשות ועדת אבחון בכל אזור.
אביר כץ: כלומר זה משהו מאוד קל, אם היו נותנים לי אור ירוק הייתי עושה את זה.
טלב אלסאנע: אם מגיעים אליכם ממחוז אחר אתם לא יכולים לקבל ואתם לא מקבלים, אפילו אם המקרה הוא אידיאלי ומתאים ביותר, אתם לא יכולים לקבל, לכן צריך לתת מענה למחוזות האחרים כדי שנוכל להשוות באופן רחב יותר.
אביר כץ: נכון, אין ספק ואני אומר שזה מאוד קל לעשות וזה ממש לא מסובך.
אביר כץ: צריך רק שהגורם החשוב, לצורך העניין שהוא הנהלת בתי המשפט, שיאמר בסדר וזהו.
טלב אלסאנע: אנחנו מודים לך על הסקירה ונמשיך לעבוד יחד.
אביר כץ: אני מקווה מאוד.
טלב אלסאנע: שלום רב לכל המשתתפים.
טלב אלסאנע: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה למאבק הסמים.
טלב אלסאנע: נושא הישיבה היום הוא סמים בבתי הכלא תוך התייחסות להתמודדות עם הברחת הסמים לכותלי בתי הסוהר, כמו כן בנושא התמודדות עם המכורים והמענה הניתן להם בתוך כותלי בתי הסוהר.
טלב אלסאנע: נמצאים איתנו המשרד לבטחון פנים, שירות בתי הסוהר, הרשות הלאומית למלחמה בסמים, רפ"ק בועז חממי קצין מדור חקירות, תת גודר דבי שגיא ראש יחידת תיקון, רב כלאי ענת קון רכזת הטיפול בהתמכרויות, רב פקד נתן פז מפקד יחידת דרור, בני יעקב מהרשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול, המחלקה לטיפול והתמכרויות, הפורום לטיפול בנפגעי התמכרויות, ועמותת "אליס".
טלב אלסאנע: תוך כדי ההתייחסות לנושא שמתי לב לתחומים שלדעתי מחייבים התייחסות מיוחדת.
טלב אלסאנע: אנחנו רואים שכ- 50% מכלל האיסרים הם מכורים לסמים.
טלב אלסאנע: זאת אומרת שיש השלכות מאוד משמעותיות בהתמודדות עם המכורים למספר האסירים, וכמובן הקשר של התמכרות לרכוש.
טלב אלסאנע: על פי הנתון שנמצא בידי, אשמח אם יתקנו אותי, בערך כ- 10% מהאסירים המכורים מקבלים מענה טיפולי ושיקומי בתוך כותלי בתי הסוהר.
דבי שגיא: אבל, לא כל ה- 10,000 הם מכורים.
טלב אלסאנע: 50% מתוך ה- 10,000, זה הנתון שקיבלתי, שכ- 49% מכלל האסירים ומתוכם 95% מכורים ממש.
דבי שגיא: זה לא מתוך ה- 10,000, יש לנו קצת יותר מ-400 מקומות לטיפול, כ- 5,000 איש הוגדרו כנגועים בסמים.
טלב אלסאנע: אם אנחנו מדברים על כ- 400-500 מטופלים, מתוך ה- 5,000, מדובר אז על כ- 10%.
טלב אלסאנע: אני אציג את השאלות שלי כדי שנקבל התייחסות רלוונטית.
טלב אלסאנע: אני מוצא שבשנת 2009 ירד מספר המיטות שעומד לרשות הטיפול באסירים מכורים.
טלב אלסאנע: הוספה חידה בכלא חרמון לטיפול בעלי צרכים אחרים, כלומר במקום להגדיל את המספר אנחנו מקטינים את מספר המיטות.
טלב אלסאנע: אשמח לשמוע מי אחראי לכך ולקבל תשובה.
טלב אלסאנע: יש עלייה במספר המכורים בתוך כותלי בתי הכלא.
טלב אלסאנע: יש מספר שאלות, שעליהן אבקש התייחסות.
טלב אלסאנע: האם יש מקרים שאנשים נכנסים לכלא נקיים ומתמכרים בכלא, אם כן, מהי הסיבה?
טלב אלסאנע: האם הסמים זמינים בכלא והאם הם זמינים יותר מאשר מחוץ לכותלי בתי הסוהר?
טלב אלסאנע: מה נעשה כדי למנוע את זמינות הסמים בכלא או שיש אינטרס לשמור על רמת זמינות מסוימת כדי לשמור שהאסירים המכורים לא ישתוללו ואולי לכן יש עצימת עיניים?
טלב אלסאנע: מקרה שפורסם שעובדים בקנטינות מעבירים או עוזרים בהברחת הסמים.
טלב אלסאנע: אולי המשפחות מבריחות סמים?
טלב אלסאנע: מה נעשה כדי למנוע את הפצת הסמים?
טלב אלסאנע: האם יש עלייה במספר המכורים מכלל האסירים או שיש ירידה?
טלב אלסאנע: האם ההתמודדות והטיפול מצליחים להוריד את מספר המכורים או שהמצב יציב או אולי הוא עולה?
טלב אלסאנע: הייתי מבקש לשמוע האם קיים שיתוף עם משרד החינוך ושירותי הרווחה בנושא ההתמודדות עם התופעה והאם הטיפול באסירים הוא על ידי פסיכולוגים.
טלב אלסאנע: באיזה מידה הטיפול שניתן עוזר לאסירים?
טלב אלסאנע: מה הקשר לטיפול שניתן לאסירים שמשתחררים ויוצאים לחברה בחוץ והאם יש החזרה לפשע קשורה לסמים או לעבירות אחרות?
טלב אלסאנע: סטטיסטית מספר החזרות לכלא פעם שנייה ושלישית והאם קיים שוני בסוגי העבירות השונות אצל עברייני סמים לעומת עבריינים בעבירות אחרות?
טלב אלסאנע: האם זה נבדק?
טלב אלסאנע: האם לשירות בתי הסוהר ושל הגורמים הרלוונטיים האחרים יש תכנית להורדת מספר המכורים לסמים?
טלב אלסאנע: איך מעלים את רמת הטיפול והשיקום?
טלב אלסאנע: מהם היעדים לכך, לוחות זמנים, דרישות או תכניות – אשמח לשמוע מכם מה מתוכנן בעניין.
דבי שגיא: ברשותך, אני אתן רקע כללי ואחר כך אני מציעה שנציג את הדברים לפי הסדר הלוגי שלהם, קודם הנושא של האכיפה ומניעת ההחדרה של הסמים.
דבי שגיא: אחר כך נציג את נושא הטיפול אותו תציג ענת קון עם כל הנתונים וההרחבות.
דבי שגיא: לפני שנכנס לפרטים אני רוצה לענות לפחות על חלק מהשאלות שלך כי אנחנו באמת עובדים על פי תכנית אותה אני רוצה להציג.
דבי שגיא: שירות בתי הסוהר התחיל לפני כשלוש שנים בתכנית טיפולית שאנחנו קוראים לה תכנית הטיפול המשולב.
דבי שגיא: הטיפול המשולב לא חל רק על עברייני סמים או על מכורים אלא הוא מתייחס לכלל האסירים הפליליים.
דבי שגיא: טיפול שפורש איזו שמיכה מאוד רחבה.
דבי שגיא: האמירה היא שכל אסיר צריך לקבל טיפול ושהמאסר הוא הזדמנות, בין אם למדינה, לשירות בתי הסוהר, לאסיר עצמו.
טלב אלסאנע: זו סיסמה או מדיניות?
טלב אלסאנע: כל אסיר יקבל כל טיפול?
דבי שגיא: אני מסבירה כעת את התכנית.
דבי שגיא: השאלה היא נכונה כי לפני שהשקנו את התכנית הזאת אמרנו שמי שיקבל טיפול אלו הם האסירים שמתאימים לקבל טיפול.
דבי שגיא: נבחרו אסירים שיש להם סיכויים יותר גדולים להצליח, גם בתחום ההתמכרויות וגם בכלל, ובאלה טיפלנו.
דבי שגיא: השוני בתכנית הזאת היא שאנחנו עוברים מתכנית לאלופים לתכנית לאלפים.
דבי שגיא: אנחנו אומרים שאנחנו רוצים להחיל אותה על כל ה- 10,000 האסירים הפליליים וביניהם המכורים.
דבי שגיא: לצורך כך נערכנו לבנות תכנית טיפול אישית, אנחנו קוראים לה 'חליפת תקון' שהיא חליפת טיפול לכל אחד.
דבי שגיא: לא כל אסיר צריך את אותה דרך.
דבי שגיא: אמרת קודם שיש 400 מקומות למכורים לסמים, יכול להיות שיש מישהו שהוא מכור לסמים אבל יש לו גם בעיה של אלימות.
דבי שגיא: איתו נטפל קודם בזה ובזה ובהמשך הדרך הוא יקבל גם מענה כזה ואם על הדרך גם יש לו קשיי פרנסה אז חלק מהיום נדאג שהוא יגיע למפעלים ולעבוד, או אם הוא צריך להגיע למדרשיה כי יש לו רקע דתי הוא גם ילמד לימודי דת.
דבי שגיא: כלומר יש התאמה אישית כדי שהשימוש בכלים, כל הכלים הטיפוליים שזה גם דת, גם תעסוקה, חינוך, טיפול וגם התחום הרפואי שכולם נמצאים תחת החטיבה שאני מנהלת אותה, כדי שבכל הכלים האלה יעשה שימוש מרבי על מנת שכל אסיר, ולא רק המצליחים והמבריקים מביניהם, יוכלו ליהנות מהמשאבים ששירות בתי הסוהר מאפשר.
טלב אלסאנע: יש מקרים שאסיר מעוניין והוא לא מקבל את הטיפול שלכם?
דבי שגיא: אלו בדרך כלל אסירים שמצאנו אותם לא מתאימים.
טלב אלסאנע: מי קובע?
דבי שגיא: יש אסירים שאינם מתאימים לטיפול, זה יכול להיות אולי בגלל שרמת המסוכנות שלהם מאוד גבוהה או שרמת ההכחשה שלהם מאוד גובהה והרצון שלהם הוא רק מילולי, הם רק אומרים "אני רוצה" אבל בעצם אין כלים לטפל בו כי רגע אחרי שהוא אומר שהוא רוצה הוא אומר "אני לא עבריין מין" או "אין לי בעיית התמכרות".
דבי שגיא: כדי להתחיל לעבוד צריך איזו הסכמה ותובנה.
טלב אלסאנע: מי מחליט מי כן ומי לא? יש וועדה?
דבי שגיא: בכל בית סוהר יש וועדה שמורכבת מאנשים שלי ומאנשי מודיעין ובטחון.
דבי שגיא: ההסתכלות על האסיר היא הסתכלות הוליסטית, הם מסתכלים גם על העבר שלו, מה נעשה איתו בעבר, והאם הוא רצידיוויסט.
טלב אלסאנע: זו לא החלטה שרירותית?
דבי שגיא: זה דיון שמסתכל על כל המרכיבים של האדם: ההטרוגניים, האישיותיים, הרקע שלו, המצב - - -
טלב אלסאנע: ואלה שנדחים ומסורבים?
דבי שגיא: את רובם אנחנו מוצאים מתאימים, למשל כשאנחנו חושבים לעשות את הטיפול לקראת שחרור, אבל הוא שפוט לחמש שנים אז אנחנו נדחה אותו ולא נגיד שהוא לא מתאים, למשל שנה הוא יהיה כאסיר רגיל ואחר כך לקראת השליש אנחנו נתחיל להכניס אותו לתכנית טיפולית.
דבי שגיא: בדרך כלל יש איזה היגיון טיפולי רק לדברים שיש להם המשכיות ברצף אחרי השחרור.
דבי שגיא: אם אני רוצה שהטיפול יהיה אפקטיבי אני אעשה אותו הרבה פעמים בסמוך לשחרור.
דבי שגיא: זה לאסירים שתקופות המאסר שלהם הן קצרות ובינוניות, מי ששפוט ארוך אני לא אגיד לו "תשב עכשיו עשר שנים לא ניגע בך", אנחנו בדרך כלל משלבים אותו בתעסוקה, בחינוך אם חסרה לו השכלה ובדרך כלל לקראת הסוף נותנים לו את הטיפול היותר אינטנסיבי.
דבי שגיא: מה שאמרתי כעת זה חלק מההסבר למה יש כאילו יש רק 10% לטיפול אינטנסיבי, כי את הטיפול האינטנסיבי טוב לתת לכאלה שהם לקראת שחרור ולא לכאלה שמתחילים את המאסר.
דבי שגיא: מעבר לכך יש הרבה מאוד מענים, אסיר כזה יכול במשך שנים להיכנס לחינוך אם הוא נכנס למשל ללא השכלת יסוד, אז לפני שאני אטפל בבעיית הסמים שלו , קודם נתן פז ידאג שלא יכנסו סמים ושלא יהיו לו סמים, ואז ברגע שהוא מפוקח וצלול הוא יכול להשתלב בעבודה, הוא יכול ללמוד.
דבי שגיא: כעת אנחנו עושים אבחוני השכלה לכל אסיר שנכנס, אם הוא אלפבית אני לא אתן לו תעסוקה גם אם הוא ירצה, וגם אם הוא נורא צריך את הכסף אני לא אתן לו להגיע למדרשיה וגם אם הוא נורא רוצה לשבת וללמוד במדרשיה רק בגלל שכך הוא בוחר.
דבי שגיא: אני אאלץ אותו בדרכים שיש לי, בסנקציות טובות, לתעל אותו כדי ללמוד שמונה שנות לימוד.
דבי שגיא: בדרך כלל אסירים שנכנסים לחינוך גם אם הם לא כל כך רוצים הם נשארים גם להשלמת עשר שנות לימוד ואחר כך גם עושים בגרויות.
טלב אלסאנע: מתוך דברייך נשמע כאילו יש לך אפשרות לתת מענה לכל מי שרוצה ללמוד, כל אחד שרוצה ללמוד ניתן לו את המענה ללמוד, מי שרוצה לעבוד ניתן לו מענה לתעסוקה.
טלב אלסאנע: האם זו המציאות בפועל?
דבי שגיא: קורס כזה של השלמת השכלה לשמונה-עשר-שתיים עשרה שנות לימוד, הם קורסים שבין שלושה לחמישה חודשים, כך שאם אני לא אוכל להכניס מישהו ללימודים הוא יחכה למחזור הבא.
דבי שגיא: כמובן זה אפשרי כי השמיכה היא מאוד רחבה.
טלב אלסאנע: לגבי שרותי הדת האם הם גם למוסלמים או שהם רק ליהודים?
דבי שגיא: אין לימודי דת בכיתות, מדרשיות יש ליהודים, למוסלמים יש אפשרויות לתפילה ולערוך את התפילה היומיומית, יש את התפילה של יום שישי שמתקיימת בהתכנסות גדולה יותר בחצר עם דרשן מטעמם.
דבי שגיא: לנוצרים אנחנו מאפשרים לאנשים מהקהילה להיכנס, לאנשים שבאים עם רקע התנדבותי נכנסים בעיקר בחגים ועורכים טקסים.