GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
בועז חממי: כל הובלת האסירים והלווי הועבר לידי שירות בתי הסוהר.
נתן פז: זה השינוי הגדול והדרמטי.
נתן פז: בכל בתי המעצר ובמספר המלווים גדלנו באופן משמעותי.
טלב אלסאנע: יש כ- 7,500 תקנים?
נתן פז: כ- 8,500 סוהרים, אני מדבר על יחידת נחשון עם 900 איש, זאת אומרת שבכל יום מלווים בכבישים מהבוקר עד הלילה 1,800 אסירים לכל בתי המשפט בארץ, לכל בתי החולים וכדומה.
נתן פז: זה הפך להיות ארגון כליאה.
טלב אלסאנע: בטרם הם הורשעו והועברו לאחריות שירות בתי הסוהר, הם נמצאים באחריות המשטרה?
בועז חממי: מערך השמירה על אסירים ועצירים והלווי שלהם הועבר לידי שירות בתי הסוהר.
דבי שגיא: ב- 2007-2008 זה הועבר מהמשטרה אלינו וזה עושה את זה הרבה יותר טוב כי אז זה נמצא בארגון אחד ואין מסירה מאחד לשני.
בועז חממי: יחד עם זאת אם זה לוחם נחשון או כל סוהר שמזהה או תופס חומר חשוד כסם זה כמובן מובא לידיעתנו ונפתחת חקירה לאלתר.
בועז חממי: אדוני אני מצטער אני צריך לצאת ישיבה בתל אביב.
בועז חממי: תודה רבה.
ענת קון: אני אדבר על המסגרות הטיפוליות אבל אני אתחיל עם שיתוף הפעולה, קודם כל על שיתוף הפעולה בתוך שירות בתי הסוהר ועל שיתופי הפעולה מחוץ לשירות בתי הסוהר.
ענת קון: לדעתי בשנים האחרונות שירות בתי הסוהר עובר כברת דרך מאוד משמעותית בנושא הטיפול המשולב.
ענת קון: כל אסיר שיש לו בעיית התמכרות שמגיע לבית הסוהר עובר איזו וועדת קבלה, לפני וועדת הקבלה רואים אותו הרבה מאוד אנשים.
טלב אלסאנע: מהי הפרוצדורה לקבל אסיר שמגיע לבית הסוהר?
ענת קון: אסיר נקלט בבית הסוהר במשך 24 שעות ביממה.
ענת קון: תמיד יש מי שקולט אותו, נמצאים עובדים סוציאליים שנמצאים 24 שעות בימימה, הוא יראה רופא, הוא יראה עובד סוציאלי.
טלב אלסאנע: כמה אסירים יש לכל עובד סוציאלי?
ענת קון: 1 ל- 80.
ענת קון: אפשר לומר שזה פחות עונה על הדרישה, בבתי המעצר האוכלוסייה מתחלפת.
טלב אלסאנע: לעובדים הסוציאליים האלה יש הכשרה מיוחדת לטיפול באסירים?
ענת קון: עובדים סוציאליים בתוך שירות בתי הסוהר מתמקצעים כל הזמן, הם עוברים השתלמויות ויש קורס בסיסי של שנה ואחר כך קורס המשך של עוד שנה, יש קורסים לעברייני מין, קורסים למשפחה.
ענת קון: בוחרים את העובדים ומכשירים אותם לאוכלוסיות המיוחדות שלנו.
ענת קון: כפי שאמרתי אסיר מגיע לבית הסוהר, עושים לו אבחון רב מקצועי על ידי הרבה אנשים, וועדת קבלה מחליטה איזה טיפול הוא צריך ויוצע לו טיפול גמילה.
ענת קון: בעבר הוא היה יכול להגיד לא רוצה ובזה נגמר הסיפור ויתכן שהיינו פוגשים אותו באגפים כשהוא לא עושה שום דבר עם עצמו.
ענת קון: היום כשהוא יגיד לא רוצה יש לזה איזה מחיר, הוא יודע שהוא לא יצא לחופשות, הוא יודע שהוא לא יתקדם במדרגים, זו עוד איזה דרך לעורר מוטיבציה אצל האסיר להיכנס לטיפול כלשהו.
ענת קון: יש לנו מסגרות מגוונות מאוד בנושא ההתמכרויות, בין אם מדובר בטיפול לעצירים, טיפול לנשים, טיפול לשפוטים.
ענת קון: אולי אציג את המצגת ואוכל להראות את הסוגים.
ענת קון: אני מבקשת לומר משהו על שיתוף הפעולה, דיברתי על שיתוף הפעולה בתוך הכלא, יש תובנה שחייבים לעבוד ביחד כי זה לא עובד בנפרד, גם עם הקהילה יש הבנה שהטיפול לא מתחיל ונגמר בתוך בית הסוהר.
ענת קון: בעיית ההתמכרות היא בעיה מאוד קשה וכך גם הטיפול בהתמכרות שהוא ארוך מאוד, למעשה הוא טיפול לכל החיים.
ענת קון: תהליך של שנה-שנתיים שהוא מקבל וכשהוא יוצא ולא מקבל טיפול זה רק עניין של זמן עד שסביר להניח שהוא יחזור להשתמש בסמים.
ענת קון: היום באמת רוב האסירים שמשתחררים ממסגרות הטיפול שלנו הולכים להוסטלים או למסגרות המשך כדי שיצליחו לשמר את הניקיון שלהם.
ענת קון: עשינו סקר, הסקר כמו שנאמר הצביע על בעיה מורכבת, בעיה עמוקה שדורשת שיתוף פעולה של כל המגזרים.
טלב אלסאנע: הסקר הזה היה לפני ארבע שנים?
ענת קון: עורכים אותו פעם בשבע שנים, אנחנו ניתחנו אותו בתחילת 2008.
ענת קון: העברנו שאלונים אנונימיים לאסירים ולעצורים הפליליים ודיווחו על בעיית ההתמכרות.
ענת קון: מה יש לנו בתוך שירות בתי הסוהר?
ענת קון: – יש לנו 450 מקומות כליאה לטיפול בהתמכרויות.
ענת קון: אני אשלים לגבי השאלה שאתה שאלת, מעבר לזה יש 1,000 מטופלים שמטופלים בטיפול רפואי שזה אומר טיפול במתדון, טיפול בסובוטקס או טיפול תרופתי אחר.
ענת קון: חלק מהטיפול התרופתי לעיתים הוא טיפול אחזקתי שזה מה שהאדם יקבל עד לשיקום שלו.
ענת קון: לעיתים אנחנו מעודדים לקבל טיפול במתדון ולעשות אחר כך ירידה הדרגתית לכיוון של השתלבות באחת ממסגרות הגמילה שלנו.
מרק גלקוף: והמשך טיפול בקהילה באמצעות מתדון או תחליף סם?
ענת קון: אולי דוקטור פאולה רושקה תענה על השאלה הזאת.
פאולה רושקה: מופנים למרכזים, לפני כשנה הייתה לנו תקופה בעייתית שהיו חסרות לנו מכסות אבל בכל זאת התגייסנו לעזור ככל שיכולנו.
פאולה רושקה: היום קצת גדלנו ואנחנו עושים קליטה מיידית ומי שמשתחרר אנחנו נותנים לו עדיפות לעומת אנשים שמגיעים מבחוץ כדי לאפשר רצף טיפולי.
ענת קון: מבחינת מסגרות הגמילה בפריסה הארצית, יש מהצפון ועד הדרום מסגרות גדולות יותר ומסגרות קטנות יותר, בית סוהר חרמון הוא בית הסוהר הטיפולי - - -
טלב אלסאנע: זה טיפה בים.
טלב אלסאנע: אנחנו רואים שמספר המיטות בכל בית סוהר 20-15, האם זה באמת נותן מענה לצרכים בכל מקום?
ענת קון: תמיד יש מקום לעוד.
טלב אלסאנע: תמיד יש מקום אבל השאלה היא אם אתם חשים שבאמת המענה הקיים אינו סביר ושצריך יותר?
ענת קון: אני מרגישה שזה כן עונה על הצרכים כרגע, אני אומר שבהתאם למודל המשולב, וועדת הקבלה וכתוצאה מעידוד של יותר אנשים סביר להניח שבעתיד נצטרך יותר.
ענת קון: כרגע זה מספיק ויש כרגע עוד שתי מחלקות מתוכננות להיפתח שאחת היא לתחום האלכוהול והשנייה לתחלואה לחולי מתדון.
ענת קון: אנחנו כל הזמן מנסים להתאים את עצמנו לצרכים, אין ספק שיש עוד אוכלוסיות, יש את עברייני המין, אלימות במשפחה שגם אותם צריך לטפל וצריך לעשות את כל הנדרש.
ענת קון: בתחום ההתמכרויות אני חושבת שזה מספק.
טלב אלסאנע: מטופל שנמצא במסגרת טיפולית שתופס מקום במשך חודשים, כמובן שיש תחלופה ויש גם אנשים שממתינים בתור כדי לקבל טיפול, מה פרק הזמן שאתם מעכבים את הטיפול?
ענת קון: זה דורש מאיתנו הרבה מאוד יצירתיות והתאמה לאוכלוסייה שמגיעה אלינו.
ענת קון: תקופה המעצרים קצרה ואינה מאפשרת טיפול ארוכת טווח ולכן אנחנו צריכים להתאים שיהיו לנו מסגרות טיפול קצרות וגם ארוכות מאוד.
ענת קון: השאיפה שאדם יגיע לטיפול של שנה ובתום השנה אולי הוא יספיק להגיע גם לאגף שיקום כדי לעבור בו תהליך שיקום ואחר כך יעבור להוסטל.
ענת קון: זאת השאיפה ולא תמיד אנחנו מצליחים כי תקופות המאסר לא מספיק ארוכות (במרכאות) עבורנו ואנחנו בניניו גם מסגרות לטיפול קצר יותר.
ענת קון: יש לנו מסגרות יחידתיות של 20 מטופלים שנמצאים בטיפול של חצי שנה עם אפשרות להארכה לעוד שלושה חודשים, סך הכל תשעה חודשים ואחר כך ממשיכים הלאה.
ענת קון: אם יש לו המון זמן הוא יכנס לאגף נס – אגף נטול סמים, יתחיל לתפקד בתוך בית הסוהר, יעבור לשיקום ואם הוא ישתחרר בתום הטיפול הקצר יחסית להוסטל.
ענת קון: כמו שאמרתי אצלנו הטיפול רק מתחיל, הוא לא נגמר, הטיפול צריך להמשיך בתוך הקהילה.
ענת קון: יש לנו טיפול גם לעצורים, יש גם עצורים שמגיעים ועד שהם נשפטים לוקח זמן, בתוך בית המעצר יש לנו טיפול ויש לנו מסגרת אחת, כל זמן שהוא עצור הוא יהיה שם.
ענת קון: כשהוא נשפט אנחנו מפנים אותו לאחת מהמסגרות הטיפוליות שלנו.
ענת קון: כשאדם עוזב את המסגרת הטיפולית יש מקום לאדם נוסף.
ענת קון: כמו שאמרתי אני מרגישה שהטיפול מבחינת מיטות מספק ואם לא תמיד ניתן לפתוח עוד מסגרות, העובדים הסוציאליים קיימים, זה דורש מקום.
ענת קון: באגף העובדים עוסקים כל הזמן בהתמכרויות גם במקום שאין בו מסגרת טיפולית, הם עוסקים בהעלאת מודעות לצורך גמילה.
דבי שגיא: במצגת זה רשום.
דבי שגיא: יש איזו מראית עין מטעה במספר של ה- 400.
דבי שגיא: צריך לראות שבשנת 2010 עברו דרך המסגרות האלה 877 אסירים שטופלו וזה בנוסף למטופלים במסגרת הרפואית עם הסובוטקס.
דבי שגיא: בכלל צריך לציין שהאסירים המכורים לסמים זאת האוכלוסייה מבחינת הנפח שהיא הכי גדולה שאנחנו נותנים לה מענה.
דבי שגיא: אחריה יש את האלימות במשפחה, ואחריה עברייני מין והיום אנחנו מתחילים לפתח מסגרות לאלימות שהיא לא אלימות במשפחה, שזו בעיה מאוד מאוד גדולה מבחינתי שאנחנו נצטרך לתת לה הרבה תשומת לב.
דבי שגיא: חלק גדול מהאסירים שנגועים בסמים הם כלולים באוכלוסייה של האלימות, של פורצי חוק ולפעמים בהתמכרות לאלכוהול ועבירות של תאונות דרכים שנעשו תחת השפעה כזאת או אחרת.
דבי שגיא: אלו מסגרות נוספות שאנחנו מתכוונים לפתח בשנה הקרובה.
מרק גלקוף: מה היעילות של הטיפולים השונים, ועל מה אתם מבססים את ההערכות שלכם?
ענת קון: אנחנו בודקים את הרצידיביזם, שיעור הרצידיביזם מבחינתנו זה החזרה למאסר בתום חמש שנים, בודקים איזה אחוז חזר למאסר.
ענת קון: מצאנו שכ- 28% מאלה שעברו מסגרת טיפולית-, תהליך טיפולי רק 28% חזרו למאסר.
ענת קון: אנחנו מנסים להיות מאוד מגוונים.
ענת קון: בכלא חרמון יש מסגרות גמילה ואנחנו עושים כל מיני סגנונות.
ענת קון: יש מחלקה שהיא מחלקה קהילתית, מחלקה תעסוקתית, יש מחלקה שהיא ברוח "12 הצעדים", אנחנו מנסים להתאים כי לא כולם אותו דבר.
ענת קון: זה לא כמו קהילה טיפולית "מלכישוע" שזה סגנון הטיפול שם.
ענת קון: בשל העובדה שהאוכלוסייה שלנו מאוד מגוונת צריך להתאים את הטיפולים.
ענת קון: יש את המחקר שדבי שגיא הציגה של מיפוי תכניות, אנחנו מנתחים את הפעילות שלנו ואנחנו המחקר אורך נבדוק מה עובד יותר, אנחנו נשווה את אלה שהם בתוך טיפול וכאלה שלא השתלבו בטיפול, נבדוק את החזרה שלהם ונבחן מה עובד יותר טוב ובו נשקיע בהמשך.
דבי שגיא: מה שאנחנו יודעים להגיד כבר היום שמי שעושה את זה אצלנו הוא בתכנית מאוד טובה, ולא משנה מה שנשקיע, ונשאר נקי למשך כל המאסר, אבל אם הוא לא מקבל את המענה, את הרצף הטיפולי בשחרור הוא נופל, אמרה את זה כבר ענת.
דבי שגיא: מי שעושה את כל התהליך שמתחיל אצלנו וממשיך בחוץ עם פתרונות תעסוקתיים וטיפוליים, עם פיקוח ובדיקות שתן למשך תקופה, עם קורת גג, ומענה משפחתי אלה נשארים ומצליחים ולא חוזרים.
גלעד נתן: עשיתם פילוח של מי שלא ניגש לקבל טיפולים?
גלעד נתן: אמרתם שאתם מציעים ויש אסירים שאומרים לא, יש אוכלוסיות שאתם יודעים להגיד שהם לא ניגשים גם במחיר הסנקציות?
גלעד נתן: איך מטפלים באוכלוסייה הזאת כדי שכן תיגש לקבל טיפול?
ענת קון: אסירים בתקופת מאסר קצרה לא יכנסו.
ענת קון: אסירים שאסורים לזמן ארוך בכל תקופת המאסר ואם הוא לא רוצה להיכנס למסגרת טיפולית מאוד קשה לגייס אותו לטיפול.
ענת קון: אנחנו עושים מאמצים, מקיימים קבוצות כל הזמן כדי לעלות את המודעות לבעיית ההתמכרות.
ענת קון: אני מאוד מאמינה שהמאסר זו הזדמנות לשינוי.
ענת קון: אנחנו אומרים לו אתה כבר פה בוא לעשות משהו עם עצמך.
ענת קון: זה עובד.
ענת קון: אני חושבת שבאופן כללי בבעיית ההתמכרות רק אדם ששילם מחירים מאוד מאוד כבדים יכנס לגמילה.
ענת קון: אדם שחושב שהוא עובר אורח אצלנו והוא תכף משתחרר בדרך כלל הוא לא מגויס לטיפול.
גלעד נתן: אבל לגבי אסירים שהם לתקופות קצרות אבל הם נכנסים ויוצאים?
ענת קון: גם לא מגייס אותו כי הוא תכף יוצא.
גלעד נתן: איך אפשר לגייס אותם?
גלעד נתן: אני מתאר לעצמי שאנשים שנכנסים ויוצאים על עבירות קטנות של שוד, פריצה שהם בדרך כלל הנרקומנים שבאמת נכנסים ויוצאים.
ענת קון: בדרך כלל הם לא יכנסו אלינו לטיפול והם יהיו בקשר פרטני עם עובדת הסוציאלית ולקראת שחרור תיבנה להם תכנית.
ענת קון: הרי לא הכל מתחיל אצלנו, בנינו להם תכנית שבין היתר זה אולי הוסטל או אולי מרכז יום.
נתן פז: ברשותך החיבור בין הפן הזה לאכיפה, קח אדם שלא רוצה להיכנס למסגרת גמילה ויוצא ונכנס וזה מאסרה- 12 שלו.
נתן פז: הכנסת אותו לבית הסוהר כי הוא עדיין מחולל פשיעה מרכזי בתוך בית הסוהר.
נתן פז: זה יכול להיות אותו אדם סוחר בתוך האגף שזורק סמים ללקוחות תוך כדי, וכשהוא מקבל את המאסר הממושך שלו, שנתיים-ארבע שנים, זה בדיוק מה שענת אומרת שפתאום הוא מבין שללא טיפול הוא לא ממשיך הלאה, הוא לא יוצא לחופשות וכן הלאה והלאה.
טלב אלסאנע: הוא לא צריך להבין רק דרך המאסר, צריך למצוא את הדרך להעביר לו את המסר שכדאי לו גם לפני שהוא נאסר לארבע-חמש שנים.
נתן פז: בדרך כלל הם לא רוצים את חבל ההצלה הזה.
נתן פז: אתה עובד עם נרקומן, הוא לא מודע שהוא נרקומן, הוא לא מודע לכך שהוא עוסק בפשיעה, הוא מבחינתו בעולם שלו.
נתן פז: אדם שבאמת רוצה עזרה זה אדם שעומד בפני בעיה קשה ואז הוא מקבל את חבל ההצלה.
טלב אלסאנע: נעבור לאנשים שאחראים לשיקום.
דניאל שגל: מה בנוגע למתדון?
ענת קון: אני עונה בשמו של דוקטור ספיבק שהוא ראש ענף נרקולוגיה.
ענת קון: יש כמה סיבות כדי לקבל מתדון בתוך הכלא, האחד הוא אם האדם הגיע עם טיפול במתדון מבחוץ והוא ימשיך בתוך הכלא.
ענת קון: יש לנו נקרולוגים בתוך בתי הסוהר שהם בקשר עם הקהילה ואדם שהגיע עם טיפול במתדון ימשיך לקבל אותו בתוך בית הסוהר.
ענת קון: האוכלוסייה השנייה זו אנשים שיש להם בעיית התמכרות קשה שהנקרולוג באבחון שלו מציע להם מתדון או כטיפול אחזקתי – זאת אומרת שמהלך כל תקופת המאסר הוא יקבל טיפול מתדון כי הוא לא מסוגל לעבור תהליך של גמילה, כי הוא לא מעוניין וקשה לו לעבור תהליך גמילה, הוא ישתה מתדון במינון קבוע לאורך כל המאסר או שיתחילו את הטיפול עם מתדון עם ירידה הדרגתית עד השתלבות באחת ממסגרות הגמילה.
דניאל שגל: יש טווח גילאים שאנשים מקבלים, יש חתך מסוים?
ענת קון: אני לא חושבת, לדעתי המוקד העומק בעיית ההתמכרות, אני לא חושבת שיש טווח גילאים.
טלב אלסאנע: דוקטור איתן גורני בבקשה.
טלב אלסאנע: אנחנו רוצים לשמוע על הקשר, על הרצף ועל שיתוף הפעולה ועל המשך הטיפול.
איתן גורני: אני רוצה להתייחס לכל הדברים שעלו כאן.
איתן גורני: ראשית מי שרואה את שירות בתי הסוהר לאורך השנים, ואני מכיר אותו לאורך הרבה מאוד שנים, ורואה את ההתפתחות העצומה שחלה בשנים האחרונות בשירות בתי הסוהר, אם נשווה מה שהיה לפני כחמש עשרה שנה ולבין מה שקיים היום וגם אם נשווה למה שהיה לפני שלוש שנים נראה את ההבדל ואת ההתפתחות העצומה בכל מה שקשור לשירות בתי הסוהר.
איתן גורני: אמרתי בהערת הביניים שאנחנו מסתכלים על מה שקורה אצלנו לעומת גורמי חוץ, או כשאנחנו לפעמים נמצאים בחוץ לארץ ורואים את הדברים שנעשים שם בין בארצות הברית או אירופה כשהאנשים שם מביעים מאוד את התפעלותם על כל מה שנעשה כאן גם בתחום של אכיפה.
איתן גורני: כשיחידת דרור, ושאני מסכים בהחלט שצריך להגדיל אותה, אבל היא גדלה והוספו היחידות המחוזיות וכמעט כל פעם כשאנחנו נפגשים איתם נוסף משהו חדש.
איתן גורני: אני די הופתעתי לשמוע על הסיפור של הכלבים כי לפני שנה הוא לא היה.
נתן פז: שנתיים.
איתן גורני: כך שבכל פעם אתה רואה התפתחות.
איתן גורני: אתה רואה גם את המגוון אפשרויות הגמילה שניתנות בשירות בתי הסוהר ואת ההתפתחות.
איתן גורני: הזכיר כאן גם בני כשה
איתן גורני: תחלנו את הסיפור של מכורים נקיים שמגיעים לקבוצות תמיכה, אז לא נתנו להם להיכנס לבד מהשער עד למקום אלא אם כן ליווה אותם סוהר.
איתן גורני: היום זה כבר אופרציה מאוד טובה וברורה, שלהבת - דבי ואני שליוונו אותה בצעדים הראשונים והיום זו אופרציה גדולה.
איתן גורני: אם נבוא ונגיד יופי הכל על הכיפאק ולא צריך לעשות כלום אז כמובן שזאת תהייה שגיאה.
איתן גורני: אני חושב שבאפשרויות שיש ובגישה, אנחנו גם רואים את זה גם בגישה של המפקדים של שירות בתי הסוהר.
איתן גורני: אני לא רוצה ללכת יותר מדי אחורנית אלא רק רוצה להגיד שהיו מפקדים, והיה מפקד שאמר לנו פעם "מה שקורה מחוץ לשער אותי לא מעניין, ברגע שהשער נפתח והוא יוצא החוצה אין לי איתו עסק, לכן כל הנושא של טיפול ברצף לא מעניין אותי" וכשהוא אמר שזה לא מעניין אותו הוא גם עשה את זה.
איתן גורני: היום מקובל על כולם, המפקד הקודם והמפקד הנוכחי נושא של רצף הטיפול.
איתן גורני: כולנו יודעים שאם אסיר יקבל את הטיפול הכי טוב בשירות בתי הסוהר כשהוא יוצא החוצה ולא יהיה מישהו בחוץ שיקלוט אותו ויסייע לו אז הוא נופל על המקום חזרה.
איתן גורני: היום, חסר לנו כאן שותף ואני לא רוצה לייצג אותו אבל אני כן יכול לומר בשתי מילים, הרשות לשיקום האסיר ואנחנו הגורמים שצריכים לסייע בעשייה בחוץ.
אלעד דהאן: אני מהרשות לשיקום האסיר.
איתן גורני: אז הוא בוודאי יגיד.
איתן גורני: אני רק אגיד שיש כיום עבודה ברצף טיפולי וגם הם עושים דברים נהדרים וגם אנחנו נדברנו לעשות יחד איתם.
איתן גורני: אנחנו נכנסים לפרויקטים של שיקום שבהם נשלב ידיים - - - -
טלב אלסאנע: מידת השותפות של הרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול בכל ההיבטים של בתי הסוהר, אתם נמצאים שם או שאתם לא מגיעים לשם?
איתן גורני: אנחנו אחים לנשק.
איתן גורני: תשאל אותם, אין הנחתום מעיד על עיסתו.
איתן גורני: אנחנו עובדים יחד ברצף, אנחנו ליוונו אותם בהקמת בית סוהר השרון שהיה לנגמלים מסמים ואחר כך כלא חרמון, גם עוזרים בהצטיידות וגם עזרנו להם גם בכסף אבל יותר מכסף אנחנו עובדים יחד.
איתן גורני: נשמע גם את יעקב שהוא עובד ומדריך ויש לו מערך הדרכה שקשורים יחד איתם.
איתן גורני: אני חושב שיש שילוב ידיים טוב עם משרד הבריאות.
איתן גורני: שאחרים יגידו.
טלב אלסאנע: אלעד דהאן אתם מקבלים את האסירים אחרי שהם משתחררים?
טלב אלסאנע: יש לכם קשר איתם עוד לפני השחרור?
טלב אלסאנע: יש תכנית עבודה?
טלב אלסאנע: איך אתה מתייחס אליה?
אלעד דהאן: כן.
אלעד דהאן: היועצים שלנו בכלא נפגשים עם האסיר ברגע שהוא נמצא בתקופת קיצור שליש ובונים לו תכנית שיקום.
אלעד דהאן: כשמדובר במכורים יש אבחנות של אנשי מקצוע שנפגשים איתם, יש מסגרות של הוסטלים להמשך הדרך במהלך תקופת השליש - - -
גלעד נתן: יש מעט מאוד מסגרות של הוסטלים, יש חוסר גדול.
טלב אלסאנע: אולי תתייחס למסגרת ההוסטלים ועד כמה הן נותנות את המענה.
אלעד דהאן: מסגרת ההוסטלים היא מסגרת אינטנסיבית.
טלב אלסאנע: אתם נותנים את המענה למטופלים או שיש לכם בעיה בתחום הזה?
גלעד נתן: למי שמטופל כן, אבל כמה יכולים להיות מטופלים?
גלעד נתן: - 20%, במקרה הטוב, מהאסירים המשוחררים יכולים לקבל טיפול של הרשות לשיקום האסיר כפי ששמענו מראש הרשות שהיה כאן.
אלעד דהאן: המספרים הם קטנים לצערנו גם מבחינה תקציבית.
אלעד דהאן: כמובן שהפלח מהאוכלוסייה שמגיעה לטיפול בהוסטל הוא פלח קטן יחסית.
אלעד דהאן: נתונים אני לא יכול כרגע למסור על רגל אחת כי לא ידעתי על הישיבה הזאת.
אלעד דהאן: המסגרת הזאת היא מסגרת יעילה מאוד מבחינת נתונים סטטיסטיים.
אלעד דהאן: המטופלים בהוסטל מבחינת הרצידיביזם וחזרה הם הרבה יותר קטנים.
אלעד דהאן: זו מסגרת אינטנסיבית שהוא מגיע אליה מרצונו, זו מסגרת מחייבת מאוד.
אלעד דהאן: חלקם נמצאים במסגרת עבודה והם עובדים במהלך היום ומגיעים לקבוצות טיפול במהלך המסגרת.
איתן גורני: אני רק רוצה להוסיף לגבי הרשות לשיקום האסיר, יש להם מערך של השמה בעבודה, מערך טוב מאוד של טיפול באנשים והשמתם במקומות עבודה.
איתן גורני: אנחנו בהחלט נכנסים איתם לפרויקט השמה של נפגעי סמים.
בני אברג'יל: נכון שנושא הטיפול מאז 1988 מאז שהוקמה הרשות השתנה במדינת ישראל ולא רק בשירות בתי הסוהר.
בני אברג'יל: אבל הנושא של השיקום, לצערי הרב, עד היום לא מקבל מענה ראוי חוץ מאשר שעסק בכמה חוקים שעוסקים בנושא הזה, אין חקיקה, אין סל שיקום שזה משהו שאנחנו מנסים לקדם כבר כמה שנים.
בני אברג'יל: אני רוצה לברך אותך אדוני היושב ראש על חזרתך לתפקיד ראש הוועדה, אתה כבר היית בתפקיד הזה כבר.
בני אברג'יל: היושב ראש היוצא מוחמד ברכה עשה עבודה מדהימה בקידום החוק, בישיבה האחרונה הוחלט לשים את הנושא הזה על שולחן הממשלה, את ההצעה.
בני אברג'יל: אני מבקש לקבוע ישיבה שתעסוק בנושא הזה של פעילות הפורום וקידום החוק.
בני אברג'יל: יש כבר פרוטוקול ויש כבר החלטה כזאת.
טלב אלסאנע: נקבל אותה, נעיין ונמשיך בעניין.
בני אברג'יל: השיקום באמת לא מקבל מענה, אין מפעלים מוגנים, אין הכשרה מקצועית, אין לימודים ואין הרבה דברים שיש למשל לנפגעי נפש בקהילה.
בני אברג'יל: שיהיה סל שיקום שיעסוק בשיקום, טיפול נכון יש ועלו כאן כמה דברים.
בני אברג'יל: דבי שגיא העלתה את הנושא של אלה שיוצאים עם איזו תכנית אחר כך שהם מצליחים להחזיק מעמד בחוץ ולהישאר נקיים כי הם בעצם ממשיכים את השיקום.
בני אברג'יל: אלה גם האנשים שיש להם את האפשרות להשתקם בכוחות עצמם, בעזרת המשפחות, בעזרת משאבים.
בני אברג'יל: מה קורה עם כל אלה שאין להם, והם הרוב שאין לו את זה.
בני אברג'יל: אנחנו כאן צריכים לדאוג שכן יהיה להם.
בני אברג'יל: אני מקווה שאנחנו יחד נצליח לקדם את זה גם בעזרת הכנס.
בני אברג'יל: אם אדוני יוכל להתייחס בכמה מילים לכנס שיתקיים בנושא הזה באוניברסיטת חיפה, אתה אישרת את השתתפותך בו, כנס גם במעמד השר.
טלב אלסאנע: אני רוצה לסכם את הדיון.
טלב אלסאנע: אני מתרשם שאכן יש התמודדות מבחינת האכיפה ומניעת הברחת סמים לתוך כותלי בית הסוהר.
טלב אלסאנע: יש שיפור, ומתוך הסקירה אני מתרשם שיש רצון.
טלב אלסאנע: לומדים ומתקדמים עם הדרכים להתמודדות.
טלב אלסאנע: אני מברך על הפעילות שנעשית.
טלב אלסאנע: אני חשוב שיחידת דרור עושה עבודה טובה.
טלב אלסאנע: אנחנו ממליצים להגדיל את תקני כוח האדם כדי שהיא תוכל למלא את תפקידה טוב יותר.
טלב אלסאנע: כל פעולה שנעשית בתוך בתי הסוהר עשויה למנוע חזרה של ביצוע פשעים ולהוציא מכורים ממעגל הסמים.
טלב אלסאנע: גם פעילותה של המשטרה ככל שאנחנו מתרשמים נראה לנו סביר.
טלב אלסאנע: לגבי הפעילות שנעשית על ידי היחידה הטיפולית ובמסגרות בתוך בתי הסוהר, אכן ביקרנו קודם בבתי הסוהר חרמון ואולי גם בצלמון וזה היה בתחילת הדרך של פיתוח המסגרות.
טלב אלסאנע: שמעתי היום מתוך הסקירה שקיבלנו שיש שיפור, יש התייחסות הוליסטית כוללת.
טלב אלסאנע: המסקנה, יתכן והיא נכונה, שהמסגרות הקיימות אינן נותנות את המענה המספק לכל אסיר המעוניין לקבל טיפול.
טלב אלסאנע: אנחנו נרצה לשמוע אם יש בחינה של מידת ההצלחה בטיפול הניתן.
טלב אלסאנע: אם זה סייע לירידה במספר המכורים לסמים.
טלב אלסאנע: האם כוח האדם העומד לרשות
טלב אלסאנע: כם של העובדים הסוציאליים וכוח אדם אחר, לא שמעתי אם יש פסיכולוגים, נרקולוגים.
טלב אלסאנע: מה עם הקשר לחינוך והגברת המודעות לבין הנוכחות להשתלב במסגרות הטיפוליות ומהי מידת ההצלחה של הטיפול שניתן.
טלב אלסאנע: אין ספק מההתרשמות שיש שיפור בטיפול ובמענה שניתן למכורים בתוך בתי הכלא.
טלב אלסאנע: אני מברך את דבי שגיא ראש החטיבה, מתוך הסקירה שמסרת אני מבין שאתם עובדים לא רק עם מכורי סמים בלבד בחטיבה הזאת גם בעבריינות אלימות.
דבי שגיא: ענת מטפלת באוכלוסייה הספציפית הזאת.
טלב אלסאנע: אנחנו מבחינתנו נמשיך לעקוב.
טלב אלסאנע: אנחנו נבקר באחד מבתי הכלא ונתרשם באופן ישיר מהעשייה.
טלב אלסאנע: בתיאום אתכם נבחר את המרכז שבו נוכל להתרשם באופן ישיר ובלתי אמצעי ממה שאתם עושים ברמה הטיפולית במיוחד עם מכורי סמים.
טלב אלסאנע: באותה הזדמנות אם תהייה אפשרות להתרשם גם מהפעילות שנעשית על ידי הרשות לשיקום האסיר לגבי נתוני ההצלחה ועל מספר החוזרים.
טלב אלסאנע: אני מודה לכל המשתתפים.
טלב אלסאנע: בנוגע ל'חוק השיקום' אנחנו ננסה לקיים ישיבה או לקדם אותו באמצעות החקיקה.
טלב אלסאנע: שלום לכולם.
טלב אלסאנע: אני מתכבד לפתוח את הישיבה.
טלב אלסאנע: הנושא שעל סדר היום, "הפיקוח על ברים אקטיביים".
טלב אלסאנע: יוזמת הדיון היא של יהודה כהן מהתאחדות בעלי אולמות וגני אירועים.
טלב אלסאנע: יהודה פנה לוועדה והפנה את תשומת הלב על פריצה וניצול לרעה בחוק על ידי הברים האקטיביים.
טלב אלסאנע: אני אבקש מיהודה כהן להציג את הנושא בהרחבה.
טלב אלסאנע: אני מקדם בברכה את אורחי הוועדה.
טלב אלסאנע: אחר כך נשמע את ההתייחסות של אייל זיבלרמן ושל קצין רישוי ארצי ואת שאר הגורמים משתתפי הדיון.
טלב אלסאנע: בבקשה, יהודה כהן.
יהודה כהן: לפני פתיחת דבריי אני מבקש להציג את יושב ראש התאחדות בעלי האולמות מר דודו אסרף.
יהודה כהן: האחדות בעלי האולמות וגני אירועים בישראל הוא האיגוד הארצי שמייצג את כל האולמות וגני האירועים בישראל, כ- 700 אולמות וגני אירועים מקצרין בצפון עד אילת בדרום.
יהודה כהן: לאחרונה אנחנו שומעים, חווים ונמצאים בתוך העלייה בצריכת של משקאות חריפים בקרב בני הנוער, גם מחוץ לאולם ולצערנו גם בתוך האולם.
יהודה כהן: אנחנו עדים לתופעה הזאת מסיבה פשוטה לצערנו כי השתייה מחולקת חינם, השתייה כדת וכדין וכמו שאומרים "אין השמחה אלא ביין" היין גלש למשקאות השונים והמגוונים והוא זמין ובשפע.
יהודה כהן: עד לשנים האחרונות בעלי השמחות הסתפקו בכמות השתייה שהייתה מוצעת להם על ידי בעל האולם בבר שהיה מוכן ומפוקח על ידי בעל האולם, באחריות בעל האולם.
יהודה כהן: בר שניתן לשליטה ולביקורת על ידי בעל האולם.
יהודה כהן: לאחרונה אנו עדים לתופעת בעל מקצוע שנקרא "בר אקטיבי".
יהודה כהן: "בר אקטיבי כשמו כן הוא – הוא אקטיבי והוא לא פסיבי.
יהודה כהן: הבר לצערנו על פי דרישת הקהל נמצא במרכז רחבת הריקודים.
יהודה כהן: הוא משופע בשתייה מגוונת.
יהודה כהן: אין ברור אם ניתן ללקוח רק וודקה, האם ניתן לו רק יין או רק וויסקי.
יהודה כהן: הלקוח יכול לצרוך כמויות שתייה בלי שליטה וזה גורם לתופעות שליליות הרות אסון.
יהודה כהן: לצערנו, אנחנו עדים לכך, לא פעם הגיעו ילדים, אני מציין ילדים בני 13 גיל בר מצווה, הם באים לשמוח עם אותו ילד במה שנקרא "מעשה אבות סימן לבנים", כאן זו לא הדוגמה הטובה, זו הדוגמה השלילית, הדוגמה הרעה.
יהודה כהן: ניגשים לאבא ואומרים "בוא נעשה לחיים" וממלאים לו כוסית.
יהודה כהן: הדוגמה שהבן לוקח מהאבא שלו ואומר גם אני אעשה לחיים מביאה למצבים שילדים בני 13 הגיעו לבתי חולים עקב צריכת אלכוהול ברמות בלתי מבוקרות.
יהודה כהן: תופעת "הברים האקטיביים" מתרחשת בתוך רחבת הריקודים, כשאנשים נמצאים בטראנס ריקודים ובהשפעת המוסיקה הקצבית וגם בהשפעת האחרים צורכים כמות משקאות חריפים.
יהודה כהן: לפעמים כדי לחסוך כסף הם מביאים משקאות בלתי מבוקרים.
יהודה כהן: כלומר הוודקה המזויפת שמגיעה מבחוץ שגורמת לנזק רב יותר.
יהודה כהן: לנו אין שליטה.
יהודה כהן: נכנס אלינו גורם חיצוני המוזמן על ידי בעל האירוע, באחריותו או שלא באחריותו, כי באותו רגע כולם מסירים אחריות.
יהודה כהן: מי שנושא באחריות הם בעלי האולמות על הנזק שנגרם להם.
טלב אלסאנע: בעלי האולמות לא יכולים להתנות את ההסכם השכרת המקום בתנאים כאלה ואחרים כדי למנוע ביצוע פשע במתחם שלהם?.
יהודה כהן: אנחנו יכולים להתנות תנאים אבל בחלק מהמקרים אתה לא יכול, הוא רוצה אותי והוא מביא שתייה, זה אותו דבר.
יהודה כהן: הכנסת שתייה לאולם אינה עבירה על החוק, אין בזה עבירה ואין לך אפשרות להתנות.
יהודה כהן: השתייה שלך ממילא נמצאת והוא אומר אני לא אשתמש במשקאות שלך אלא אביא את השתייה שלי, זה לא צריך להפריע, הוא אומר "כמה שאתה מבקש למנה אתה תקבל".
יהודה כהן: הכנסת שתייה חריפה אינה בגדר עבירה, לא עוברים על החוק ועל כן אני לא יכול למנוע את זה ממנו.
יהודה כהן: הוא מתגבר את השתייה החריפה שהוא מקבל במסגרת ההסכם.
טלב אלסאנע: הוא נותן.
יהודה כהן: אתה מדבר כעת על הבר האקטיבי עצמו.
יהודה כהן: אני מדבר על בעל האירוע שהזמין את הבר האקטיבי כפעילות נוספת, הוא מכניס אותו כדי להוסיף על השתייה הקיימת - את הצריכה, כי הוא בר אקטיבי וכשמו כן הוא.
יהודה כהן: אנחנו עובדים כדי להרוויח ואנחנו לא מסתירים את זה, זו המהות של העסק.
יהודה כהן: אם אנחנו נתחיל להיות משגיחי הכשרות לעניין אז נהייה עם אולם ללא עבודה.
יהודה כהן: אנחנו צריכים להחזיק עובדים, צוות, לתחזק את הכל ואין ביכולתנו להיות השוטר.
יהודה כהן: כל זמן שהוא לא עובר עבירה פלילית אין לי את היכולת למנוע את זה ממנו.
יהודה כהן: גם החקיקה שמדברת על הגבלת מקומות השתייה לא החריגו את אולמות האירועים כי אמרו במפורש שלאירועים מגיעים גם כדי לשתות ורק לא לנהוג שתוי, מי ששותה לא נוהג.
יהודה כהן: מכירים את הבעיה, ערים לכך שאי אפשר להגביל שתייה.
טלב אלסאנע: מותר לתת לילד בן 13 לשתות?
טלב אלסאנע: איפה זה מותר?
יהודה כהן: כאן הנקודה.
יהודה כהן: ברגע שנכנס הבר האקטיבי, סביבו מסתובבים נערים מגיל 13 עד 18 שאסור להם לשתות, לנו כאן אין שליטה, כאן אין ביקורת, אין פיקוח ולכן יש לנו בעיה.
יהודה כהן: עד היום קיים "חוק רישוי עסקים" מדובר על סעיף 4.8, שמדבר על הגשת משקאות חריפים ואין מי שאוכף אותו.
יהודה כהן: אותו בר אקטיבי יכול להיות במקומות אחרים שעושים אירועים, ביערות, בפארקים ובכל מקום שעורכים אירועים.
יהודה כהן: גם שם משתוללים בלי רישיון.
יהודה כהן: השאלה שאנחנו בעלי האולמות שואלים, יכולנו לשבת היום בשקט ואין בעיה, אבל אנחנו ערים לבעיה הזאת.
יהודה כהן: אנחנו עדים לה והיא כואבת לנו, כואב לראות את אותם נערים צורכים כמויות.