GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מוריס כהן: וכעת אבקש להזמין שוב אל הבמה, את שר החינוך, גדעון סער, יושב-ראש הוועדה למאבק בנגע הסמים, חבר הכנסת מוחמד ברכה, מר יאיר גלר, ואת הגב' גליה שחם, להענקת תעודות ליועצים ויועצות חינוכיות ולעובדים ועובדות סוציאליות בוגרי תוכנית אופ"י.
מוריס כהן: אני מבקש שכל מי שאני קורא להגיע לכאן ולעלות לפי הסדר, בבקשה.
מוחמד ברכה: בדברים שלי נשמט דבר אחד פשוט, להודות למוריס על הניהול הנפלא והאלגנטי של הכנס הזה.
מוריס כהן: תודה.
מוריס כהן: אני רוצה בבקשה להזמין את אביבית אלינזון, אורה לימואי, הלה וייצמן, הניה פישמן,  חנה תשנדי, יונית לוין צרפתי, יסמין רזקאלה,  ליליאן ניצמיאן, לימור בר, מיטל שמחי, מנהל רבי, מתי קוטנר, נורית אלבז, נירה בסן חביב, עבד מחאמיד, עדינה צפיר, עיסא זקיאת, עיסמת אבדח, צפי הראל, רותי טבינה, רים מסארווה, ריקי רוזנברג, רעיה יעקב.
מוריס כהן: בהצלחה לכל הבוגרים.
מוריס כהן: כב' השר, בבקשה.
גדעון סער: רק להודות, שוב, לנוער ולהתנצל בפני הלהקה ששמעתי אותה בשיר הפתיחה ולא אוכל לשמוע אותה עכשיו כי אני כבר צריך לרוץ להמשך סדר היום.
גדעון סער: תודה רבה לכם ותהינו.
מוריס כהן: קהל נכבד, הרגע לו חיכיתם, להקת הדור האחרון.
מוריס כהן: [הופעת להקת הדור האחרון].
מוריס כהן: תודה רבה לכולם, תודה רבה לדור האחרון, תודה רבה לכנסת ישראל.
מוריס כהן: תם ונשלם, תודה.
טלב אלסאנע: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.
טלב אלסאנע: אני מתנצל בשם חברי, חבר הכנסת דוד אזולאי, יושב-ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה, שהיה אמור להיות שותף לדיון, כי הדיון הזה הוא משותף לוועדת הפנים ולוועדת המאבק בנגע הסמים.
טלב אלסאנע: מסיבות אישיות נבצר ממנו להגיע.
טלב אלסאנע: אני מבין שאמו לא מרגישה טוב - אנחנו שולחים לה איחולי בריאות.
טלב אלסאנע: על סדר היום סוגייה חשובה, עניין ההתמודדות עם ההתמכרויות והאכיפה בתחום הבילוי.
טלב אלסאנע: אני מקדם בברכה את בני הנוער השותפים בדיון.
טלב אלסאנע: הם ייטלו חלק בדיון, ויציגו שאלות לנציגי משרדי הממשלה השונים, ששותפים לדיון.
טלב אלסאנע: זה כמה זמן שהייתי אז גם יושב-ראש הוועדה, ולאחר פרק זמן גם נטלתי את התפקיד.
טלב אלסאנע: אני חש שאנחנו ממשיכים לחשוב בתוך הקופסה, וכשאתה עושה אותם מעשים, אתה מקבל אותן תוצאות.
טלב אלסאנע: אם מסתכלים על הנתונים - יש כ-10 אחוז מבני הנוער, שהשתמשו בסם לא חוקי כלשהו בשנה האחרונה, לפי סקר שנעשה ב-2008, ויותר מ-4 אחוז מבני הנוער השתמשו בסם לא חוקי בהזרקה; 11 אחוז מבני הנוער השתמשו בחומרים נדיפים כלשהם; כמחצית מבני הנוער שתו משקה אלכוהול; 30 אחוז מבני הנוער השתכרו לפחות פעם אחת - נתונים שהם מזעזעים, שהם מדאיגים, ומצביעים על מגמה, וכשאנו מודעים למספר הגורמים שמטפלים ועושים מאמצים, אם זה משטרת ישראל במסגרת התוכניות שלה, הנוכחות שלה, יחידות הנוער, עיר ללא אלימות, הרשות למלחמה בסמים במסגרת הפעילות להסברה והתוכניות שהיא מבצעת, פעילות המתנ"סים, משרד החינוך, משרד הבריאות, אנו רואים שיש הרבה מאמצים, אבל התוצאות לא עומדות בקשר עם המאמצים שמשקיעים.
טלב אלסאנע: הנתונים האלה גם מחייבים אותנו, לדעתי, למחשבה חדשה ולגישה חדשה.
טלב אלסאנע: אחד הנתונים המדאיגים שאני רוצה לשמוע התייחסות לגביהם היא העובדה שאין סל שירות שוויוני, כלומר הרשויות החזקות, יש בהן יותר פעילות – את זה אני מפנה גם לרשות למלחמה בסמים – וברשויות החלשות כמעט אין, למרות שהגישה צריכה להיות הפוכה.
טלב אלסאנע: צריך להיות סל שירות שניתן לכל אזרח, לכל אחד מבני הנוער, גם בתחום ההסברה וגם המניעה ובתוכניות השונות, ושזה לא יהיה פונקציה, שמי שחזק, מקבל, ומי שחלש, נענש פעם שנייה.
טלב אלסאנע: אנחנו נפתח עם הרשות.
טלב אלסאנע: בבקשה, מר יאיר גלר, מנכ"ל הרשות למלחמה בסמים.
יאיר גלר: הסקירה שלנו תתבצע על-ידי מר שמאי גולן, ומספר מילים שלי כפתיח.
יאיר גלר: מוקדי הבילוי במדינת ישראל הפכו להיות מוקד מרכזי של תרבות הפנאי של בני נוער צעירים, גילאי 15 עד 25 בעיקר.
יאיר גלר: הנתונים שכבר ציינת, אדוני היושב-ראש, הם נתונים חלקיים, משום שבמוקדי הבילוי האלה התמונה עוד הרבה יותר מדאיגה.
יאיר גלר: אנחנו יודעים שצעירים וצעירות, כשהם באים, במיוחד בסופי השבוע, לאותם מקומות, האתרים האלה הופכים להיות אתרי התפרקות טוטלית.
יאיר גלר: זה אומר שכבר טרם יציאתם מהבית, חלק צורך אלכוהול כבר בבית; חלק עושה את זה לפני כניסתו למועדון.
יאיר גלר: בתוך המועדון עצמו, בתוך הפאב, בתוך אותם אתרי בילוי, במקומות שאמורים לשמש מקומות שבהם הם נפגשים, רוקדים, מבלים, צריכת הסמים היא משמעותית ביותר.
יאיר גלר: חלק מזה נעשה באולמות עצמם בצורה של מעבר סמים אחד לשני, מכירות שמתבצעות במועדונים – חלק מתבצע בתאי השירותים – גם את הנושא הזה אנו מכירים היטב.
יאיר גלר: אין ספק שתרבות הפנאי הזו מחקה אמנם את הנוער במערב, במערב אירופה, בארצות הברית, באוסטרליה, אבל בישראל התלמיד קרוב מאוד למורהו, במקרים מסוימים אפילו עולה על מורהו, כלומר הבעייתיות קיימת.
יאיר גלר: לצורך עניין זה יש מספר ערוצי פעולה שאנו מנסים.
יאיר גלר: קודם כל, פעלנו תחום המניעה, ואתן פה מספר דוגמאות – הנושא של חקיקה כנגד צריכת אלכוהול במקומות ציבוריים נכנס ב-2010 לתוקפו, ואותה תופעה של ילדים ששותים מחוץ למועדונים טרם כניסתם כדי לא לשתות שם, כי המחירים מאוד גבוהים בתוך המועדונים, התופעה הזו הצטמצמה משמעותית, כי כיום זה אסור על-פי החוק, והמשטרה בעניין זה עושה עבודתה היטב.
יאיר גלר: היא אמנם לא נכנסת אתם לעימותים של רישום פלילי ודברים מסוג זה, אבל היא לוקחת את המשקה, יש לה הסמכות, שופכת את הבקבוק או מחרימה אותו – מותר לה את שני הדברים לעשות, וזה פעל את פעולתו.
יאיר גלר: זה גרם לכך שהרבה יותר צעירים כבר שותים בבית, ואז קורית תופעה לא פחות חמורה – הם נכנסים למכוניות כשהם כבר מתודלקים, חלקם כבר ספוגי אלכוהול, הם נוסעים בכבישים, מסכנים אותך, אותי וכל אחד אחר שנוסע לידו, נכנסים למועדון, ושם ההתנהגות הבלתי ראויה ממשיכה - ממשיכים לשתות, חלקם כאמור צורכים סמים.
יאיר גלר: המשטרה פועלת בתוך המועדונים, אבל אשאיר את זה להם, אבל החקיקה נתנה סוג ראשון של מענה.
יאיר גלר: המענה השני, שגם הוא התקדם מאוד ב-2010, היה נושא סיירות ההורים.
יאיר גלר: סיירות ההורים ועבודה קהילתית בכלל, יש להם השפעה מכרעת על כל התנהגות הילדים, והרבה מאוד רשויות וקהילות לקחו על עצמן את האחריות, והיום אנחנו מדברים על למעלה מ-100 סיירות הורים.
יאיר גלר: הפעילות הזו היא פעילות שחשובה פעמיים – גם ערכית – קהילה לוקחת אחריות על אנשיה, על תושביה, וגם כלכלית - אני יודע שזה מסייע מאוד.
טלב אלסאנע: הסיירות מגיעות למוקדי הבילוי- - -
יאיר גלר: מייד נראה את זה במצגת.
יאיר גלר: אני מסכים עם אדוני, אני מבין את השאלה – לא מספיק.
טלב אלסאנע: יש שיתוף פעולה בין הסיירות למשטרה?
טלב אלסאנע: כמה אחוז מהרשויות, הנושא הזה, מכסים אותו?
טלב אלסאנע: לא בכל הרשויות יש סיירות הורים.
יאיר גלר: היום יש 103 סיירות הורים מתוך 250 ומשהו רשויות, ובחלק מהמקומות כמו ירושלים, שהיא מצטיינת בעניין הזה, יש 6-7 סיירות הורים ברשות אחת.
יאיר גלר: זה חשוב מאוד, אבל זה אומר שהרבה פחות רשויות, כמובן.
יאיר גלר: אבל העשייה הזו תופסת תאוצה, והיעד של השר לביטחון פנים זה להגיע לכ-400 סיירות כדי שיכסו את רוב מדינת ישראל.
טלב אלסאנע: תוך איזה פרק זמן?
יאיר גלר: הוא סימן שנתיים מהיום, כלומר במהלך 2011-2012.
טלב אלסאנע: יש קריטריונים, איפה מיישמים?
טלב אלסאנע: מה סדר העדיפויות, או לפי החוסן הכלכלי של הרשות?
יאיר גלר: בעניין הזה אין קשר לחוסן הכלכלי, כי אחד מהפרמטרים החיוביים בעניין הזה, שהעלויות הן זניחות, ואת כל הנושא של ההכשרות וההצטיידות, חלק גדול מזה ניתן על-ידי המשרד לביטחון פנים כדי שהסיירות יצטיידו בהן.
יאיר גלר: הכוונה היא שזה יגיע, לפחות בחזון, לכלל הרשויות במדינת ישראל, וזה אפשרי וריאלי.
טלב אלסאנע: הסיירות הוכיחו אפקטיביות?
יאיר גלר: ההכשרות מתבצעות על-ידינו, והמעקב מתבצע גם על-ידינו, גם על-ידי אק"מ – אגף קהילה במשטרת ישראל, גם על-ידי עיר ללא אלימות וגם על-ידי אגף מצילה, אבל בסך הכול יש פה מינהלת משותפת של המשרד לביטחון פנים, שמפעיל את כל הסיירות האלה בכל מקום.
אריה ביבי: מי מפעיל אותן?
יאיר גלר: בכל רשות מקומית יש נציגים.
יאיר גלר: ההפעלה היא הפעלה מקומית של הרשות – זה יכול להיות דרך הוועדה הסטטוטורית, זה יכול להיות דרך ראש הרשות, שהוא אישית הרבה פעמים לוקח אחריות על העניין הזה, אבל ההפעלה היא בתוך הרשות.
אריה ביבי: אם, נניח, במקום רשות היו נותנים לך אדם שאתה תפעיל אותו, שירכז לך הכול, לא היה נראה שונה והרבה יותר טוב?
יאיר גלר: כל אדם שמצטרף, כמובן שהוא תמיד נראה יותר טוב- - -
אריה ביבי: לא, הוא אוסף לך את המתנדבים, והרשות היא המקצועית, והיא הכי טובה.
אריה ביבי: לזה אנחנו צריכים לכוון, אדוני היושב-ראש.
אריה ביבי: סליחה שאני קוטע אותך, אני רוצה לעזור לך  - הרשות למלחמה בסמים יכולה להכין פקחים לנושא הזה, כל רשות צריכה לתת אדם אחד, והאדם הזה, המשכורת תשולם או על-ידי הרשות או על-ידי הממשלה, כאשר הוא יהיה ת"פ שלו; הוא ידריך אותו, והוא יארגן לו את ההורים, את המתנדבים, ואז גם למתנדבים וגם לו - קודם כל, אותו צריכים להסמיך.
אריה ביבי: הוראת שר יכולה להסמיך אותו פקח כמעט כמו שוטר, או כמו פקח, שיכול גם לתת דוחות, לבדוק ולבקר, ולדעתי, לזה צריכים לכוון.
גלעד נתן: אדוני היושב-ראש, אם יורשה לי, זה עניין שנגענו בו בכמה ישיבות, זה עניין של תקציב.
גלעד נתן: יש 67 מתאמים של הרשות למלחמה בסמים, יש המתנה של 33 רשויות שמסוגלות להעמיד את המאצ'ינג, אבל לרשות למלחמה בסמים כבר אין תקציב, ושאר הרשויות גם לא מסוגלות להתאים את המאצ'ינג או לא מעוניינות.
אריה ביבי: בשביל זה יש מדינה.
פיני קבלו: - -
יאיר גלר: בחלקם.
יאיר גלר: שני הדוברים הנכבדים צודקים, גם מר ביבי וגם ד"ר נתן.
יאיר גלר: המודל הזה שמדבר עליו מר ביבי הוא באמת זה שגדל משמעותית בהיקפים ב-2010.
יאיר גלר: ההכשרות מתבצעות על-ידינו.
יאיר גלר: אין ספק שהרצון שלנו זה להגיע לכל מועצה ולכל רשות במדינת ישראל.
יאיר גלר: אנחנו היום גם מתקצבים חלק מהרכזים.
יאיר גלר: חלק גדול ממשכורתם היום משולם על-ידי הרשות, באותם מקומות שהסיירות מופעלות, גם על-ידי המשרד לביטחון פנים והגופים האחרים שציינתי, כאשר ההסמכה, למרות שאינה פורמלית, אבל ההכשרה מתבצעת היום אצלנו.
יאיר גלר: מבחינתנו, זה מודל שיכול לעבוד בכל מקום.
יאיר גלר: בעניין הזה אנחנו יכולים להגיע בלי ענייני אי-שוויון – זה יכול להתבצע בכל מקום, ואנחנו מקדמים את המהלך הזה.
יאיר גלר: הרצון שלנו כאמור, זה להכפיל ולשלש את המספר שלהם.
יאיר גלר: נקודה נוספת שמתבצעת במועדונים - אנחנו יודעים שהתרבות הזו היא תרבות שאיננו יכולים לשנות אותה ב-180 מעלות.
יאיר גלר: אנחנו פועלים בתוך המועדונים ולידם והרבה מאוד פעילויות הסברה, ומאחר שזה גם אחד מתפקידיה המרכזיים של הרשות, שמאי ייתן לכם- - -
אריה ביבי: לפני כן, מה הסמכות של אותו הורה שמתנדב?
יאיר גלר: ברוב המקרים אין לו סמכות סטטוטורית, אין לו סמכות שהוא פועל מטעם, אבל מתוך בדיקה ומחקרי הערכה שביצענו, ההתייחסות של בני הנוער לאותן סיירות הורים היא מאוד רצינית; הם מקשיבים להם.
יאיר גלר: הסיירות גם מהוות מענה ראשוני הרבה פעמים בעזרה, בחילוץ, כשמישהו נפגע וזקוק לעזרה.
טלב אלסאנע: כלומר זה לא מכוח חוק אלא מכוח אדיבות.
טלב אלסאנע: זה לא כל כך אפקטיבי, כשנכנס למוקדי הבילוי, וכמו שאמרת, שבאים, גם האווירה שבה הם נתונים, אם אין לו סמכות, לכן קשה מאוד שיפעל.
יאיר גלר: בחלק מהסיירות יש אדם אחד שהוא נציג החוק – זה יכול להיות שוטר במדים או שלא במדים, שמצטרף לסיירת הזאת, אבל שוב – למרות שהם לא פועלים מכוח חוק, יש להם עוצמה מאוד משמעותית, והם מהווים עזר ראשוני יוצא מן הכלל ברשויות.
יאיר גלר: כלומר אין להם סמכות סטטוטורית, למרות שבחלק מהם יש אדם אחד, שנושא תעודה, שיש לו הסמכות לעכב, לעצור.
אריה ביבי: אם הם עוברים השתלמות אצלך, השר לביטחון פנים יכול להוציא להם תעודה, אז מי שעובר השתלמות, חתימה שלך, של השר, זה מספיק סמכות, והוא יכול להיות כמו פקח עירוני, וחבל לא לעשות את זה.
אריה ביבי: אדם הולך עם תעודה בכיס – יש לו סמכות.
יאיר גלר: בחלק מהסיירות זה פועל.
טלב אלסאנע: מדוע, למשל, לא מקבלים את הרעיון שאמר חבר הכנסת ביבי, להעצים את האנשים שעברו את ההכשרה, כדי שיוכלו לפעול, ויכבדו אותם מכוח מעמדם ולא בצורה וולנטרית?
טלב אלסאנע: מדוע לא מסמיכים אותם?
טלב אלסאנע: הסוגייה הזו נדונה?
יאיר גלר: כן, והנושא של אילו סוגי סמכויות יהיו לאותם אנשים – בהחלט דילמה קשה מאוד, היא מונחת לפתחה של הנהלת המשרד לביטחון פנים.
יאיר גלר: אני מניח שהיא תצטרך לקבל איזושהי החלטה.
יאיר גלר: יש הרבה דעות לכאן ולכאן, כלומר אותה סיירת הורים קהילתית, האם אתה רוצה להפוך אותה למשהו שהוא אוכף חוק, ואז בני הנוער יתייחסו אליה בצורה שונה לחלוטין.
יאיר גלר: גם כאן יש לבחון היטב את היתרונות והחסרונות של סיירת כזו.
יאיר גלר: הרבה פעמים ההורים עצמם אומרים: אם אתה מצרף לנו שוטר, אנחנו לא במערכת הזאת; אנחנו באים מתוקף אחריות קהילתית ולאו דווקא מתוקף סמכות משטרתית.
טלב אלסאנע: יש למצוא את האיזון בין שוטר ואכיפה לבין הורים ואחריות.
טלב אלסאנע: בבקשה, מר שמאי גולן.
שמאי גולן: האסימון נפל לפני כשלוש שנים, כשהאלכוהול, מעבר לבעיה של תרבות שתייה, שכולם שותים, הוא בפועל הפך להיות מחולל האלימות אולי הגדול ביותר בקרב צעירים ובני נוער.
שמאי גולן: הנתון הזה מולכם הוא הנתון הדרמטי והקשה ביותר - גילאי 12 עד 18 – בני הנוער, רבע, שליש מבני הנוער אומרים לנו בדיווחים עצמיים: אנחנו משתכרים בסופי שבוע, כשאנחנו יוצאים לבלות, אנחנו שותים 4-5 מנות וודקה או משקה דומה כשאנחנו מבלים.
שמאי גולן: זה הדבר המשמעותי, וזה עלייה של הרבה מאוד אחוזים לעומת מה שהיה לפני 4-5 שנים.
שמאי גולן: מי שמבקר במוקדי הבילוי בסופי שבוע, ואני נמצא שם הרבה מאוד, רואה את הדברים האלה.
שמאי גולן: הם מגילאים צעירים מאוד, בנים, בנות.
שמאי גולן: זה מתחיל בהתאספות שלהם במגרשי החנייה או בפארקים, וזה עובר לתוך המועדונים, מתדלקים- - -
טלב אלסאנע: על אילו גילאים אתה מדבר?
שמאי גולן: המחקרים שלנו מתחילים מגילאי 12 עד 18.
שמאי גולן: יש מחקרים, שישראל שותפה אליהם, שזה יורד לגילאי 11 ו-10, וגם שם אתה מגלה.
שמאי גולן: בהחלט יש כבר ילדים בני 10-11 שמתנסים בשתיית אלכוהול ולא רק לשם קידוש או לשם ברכה.
שמאי גולן: אבל הממוצע הרחב זה גילאים 15, 16, 17, וכמובן 18 עד 26, ששותים ושותים ושותים.
שמאי גולן: כיוון שהמוצר הזה יקר, ולא בכל מקום ניתן לקנות אותו, הם קונים בפיצוציות, ובכל מקום שיש מוקד בילוי, מייד כפטריות אחר הגשם הפיצוציות צומחות.
שמאי גולן: יש כ-3,000 פיצוציות היום בישראל, שפתוחות רובן ככולן 24 שעות ביממה, ומוכרות אלכוהול וכל מה שאתה רוצה וחומרים אחרים דוגמת הדבר שהנחתי כאן.
שמאי גולן: לכן לפני שנה וחצי הממשלה אישרה תוכנית לאומית להתמודדות עם צריכת אלכוהול מופרזת בקרב בני הנוער.
שמאי גולן: התלבטנו, האם להתנפל על בני הנוער או על מדינת ישראל, ולומר: אל תיגעו באלכוהול, אל תשתו אלכוהול בכלל, לבין האם לעשות את זה בתהליך חכם, ולנגוע בשתייה המופרזת, בחבר'ה שמשתכרים ומתעסקים באלימות, וזו פעם ראשונה שהלכנו על מהלך שמשלב את שני הדברים.
טלב אלסאנע: פעם היתה הבחנה בקשר בין אלכוהול ואלימות, במסגרת הרשות יש מחקרים?
טלב אלסאנע: בדקתם את העניין?
שמאי גולן: מצאנו שאלכוהול הוא מחולל האלימות מספר 1 - יותר מקוקאין ויותר מחומרים נדיפים.
שמאי גולן: כמובן, לא כשמישהו שותה כוסית אחת, אבל כשמדברים על אותם 30 אחוז שמשתכרים- - -
טלב אלסאנע: ודאי גם קשר עם מעורבות בתאונות דרכים.
שמאי גולן: יש מעורבות של בין 7 ל-15 אחוז, תלוי איך מודדים את זה.
שמאי גולן: אני לא רוצה לגלוש כרגע לתאונות הדרכים אלא להתמקד בעניין הזה.
שמאי גולן: יצרנו תוכנית לאומית, שלראשונה בתולדותינו, ואני מלווה את העניין הזה הרבה מאוד שנים, ולא רק בתחום הסמים והאלכוהול – חתכנו חיתוך בגיל; אמרנו: עד 18 הולכים על אסטרטגיה ומסרים בתחום אחד, ומגיל 18 הולכים עם משהו אחר.
שמאי גולן: עד גיל 18, ופה חלקה של מערכת החינוך – אתה רואה פה את הנציגים של מועצת התלמידים ואת התלמידים - המסר הוא ברור: אלכוהול זה דבר רע ומזיק, אל תשתו.
שמאי גולן: אני לא יכול לחייב אותם, כי אלכוהול מותר לשתות בחוק, בשונה מסמים.
שמאי גולן: לעומת זאת, מגיל 18 ומעלה לאותם 61-63 אחוז מקרב גילאי 18 ומעלה שנמצאים בסופי השבוע במוקדי הבילוי ושותים, אני לא יכול לומר להם: אל תשתו אלכוהול בכלל, כי אז הם לא יתייחסו אליי; אני צריך לתקוף את הנקודה הממוקדת ביותר, לומר להם: תשתו בצורה מבוקרת, במידה; אל תשתו 4-5 מנות כשאתם יוצאים למקום הבילוי.
שמאי גולן: שתה כוסית אחת.
שמאי גולן: רצוי שלא, אבל אם החלטת לשתות, תשתה כוסית אחת ולא יותר מזה.
שמאי גולן: כך יצאנו לשטח בנובמבר 2009, כשיצאנו לדרך עם תוכנית האלכוהול.
שמאי גולן: זה בא עם שורת חוקים – את שלבים א' וב' סיימנו.
שמאי גולן: השנה נהיה בשלב ג'.
שמאי גולן: הלכנו בחרדת קודש לשורת מהלכים, של חוקים, שלא ידענו איך השטח יאכל אותה.
שמאי גולן: חוק מספר 1: איסור שתייה במקומות ציבור - מקומות פתוחים, גנים, חופי ים - איסור שתייה טוטלי בשעות הלילה, כלומר שוטר, לא פקח; התלבטנו, האם הסמכות תהיה רק של שוטרים או גם של פקחים, ובסופו של דבר הוחלט שרק שוטרים ולא פקחים.
שמאי גולן: שוטר שרואה ב-22:00 בגינה ציבורית בני נוער או אפילו מבוגרים שותים אלכוהול – הוא מחרים ושופך.
שמאי גולן: בשעות היום, אם השוטר מעריך שיכול להיות שמהשתייה הזו של חבורת צעירים ששותה, תהיה הפרעה לסדר הציבורי, תהיה אלימות, תהיה סכנה לשלום הציבור, הוא שופך את המשקה.
שמאי גולן: אני הייתי משוכנע שהמשטרה לא תצליח לאכוף את זה, ושיהיו מכות ושתהיה מהומה.
שמאי גולן: מאז ועד היום בוצעו למעלה מ-4,000 אירועים כאלה, שהמשטרה לקחה באומץ את המשימה הזאת, בכל מרחביה ומחוזותיה, ועושה את הפעולה הזו.
שמאי גולן: אף אחד לא התלהם.
שמאי גולן: עשינו סקר – 53 אחוז מקרב הצעירים מקבל את ההחלטה הזו, את החוק הזה, ומסכים עם העניין.
שמאי גולן: מי שטייל בקיץ האחרון בטיילת באיילת פתאום לא רואה את כל בקבוקי הבירה.
שמאי גולן: אז זה לא שבבת אחת הפסיקו לשתות; שותים שם בחניון או במקום אחר, אבל בפירוש, מהלך מרכזי.
שמאי גולן: חוק שני הוא איסור מכירת אלכוהול בלילה.
שמאי גולן: אומרים: אז יקנו ב-20:00.
שמאי גולן: בסדר, אבל זה עוד מרכיב אחד בדבר הזה.
שמאי גולן: הדבר השלישי, ילד בן 14-15 שרצה אלכוהול או משהו אחר, היה הולך לפיצוצייה, ומישהו אחר היה לוקח את הבקבוק ונותן לו.
שמאי גולן: כיום זו עבירה פלילית – מי שקונה בקבוק או לוקח בקבוק ומוסר לילד צעיר, זו עבירה פלילית שדינה עד חצי שנת מאסר.
שמאי גולן: יש שורת חוקים לצד פעילות הסברה ענפה מאוד שעשינו, וזה לא רק בטלוויזיה או בתקשורת – הוצאנו מאז תחילת התוכנית הזו 600 יחידות הסברה שיצאו לשטח אל מוקדי הבילוי מנמל תל-אביב ליד חרוצים, לבאר שבע, בכל רחבי הארץ, בכל סופי השבוע בלילות חמישי, שישי ומוצאי שבת, חוליות הסברה שמסתובבות בשטח עם עלוני מידע ומסבירים לבני הנוער את העובדות, את מה שצריך.
שמאי גולן: 600 אירועים כאלה עשינו בכל מוקדי הבילוי.
שמאי גולן: קחו את זה, את סיירות ההורים שהוזכרו כאן, פעילות בקהילה – כאן לא הוזכרו 67 המתאמים שלנו, שמייצרים פעילות בכל המגזרים - קמפיין מיוחד ליוצאי חבר העמים, למגזר הערבי, יש לנו גם סיירת הורים, אגב, של דרוזים באחד הישובים, יש מגזר יוצאי אתיופיה – הדבר הזה רחב מאוד.
שמאי גולן: לא נגמור את זה בשנה וחצי, זה תהליך של שינוי תרבות, של שינוי התנהגות של החברה.
שמאי גולן: זה ייקח זמן, אבל להפתעתי, אנחנו רואים את התוצאות הרבה יותר משחשבתי.
יעקב אדרי: אתה רואה ירידה?
שמאי גולן: אני רואה בפירוש ירידה בהיקף האלימות.
יעקב אדרי: זה לא מה שאנחנו שומעים מדי יום.
טלב אלסאנע: אתה מדבר ברמה של הצהרה.
טלב אלסאנע: ברמת המעשה, האם יש נתונים – תיקים נפתחו, טיפול?
שמאי גולן: על תיקים שנפתחו וטיפול יענו לך עוד מעט אנשי המשטרה.
שמאי גולן: אני יכול לומר לך, כיוון שאנחנו נמצאים בעיצומו של מחקר גדול, אני מניח שנוכל עוד מספר חודשים לומר לך נתונים שאני מעריך- - -
טלב אלסאנע: יש מחקר שנוכל לקבל נתונים ולעשות השוואות – מה היה ומה יש?
שמאי גולן: בעוד מספר חודשים.
טלב אלסאנע: שינויי חקיקה.
שמאי גולן: וגם הסברה ופעילות בשטח.
טלב אלסאנע: הסברה תמיד היתה.
טלב אלסאנע: החידוש הוא בחוק.
שמאי גולן: לא היתה הסברה בתחום האלכוהול.
שמאי גולן: זה דבר חדש שנעשה בשנה האחרונה.
שמאי גולן: ולא היתה חקיקה.
שמאי גולן: אלה שני דברים שבאו יחד, כולל דגש – מדובר פה בשינוי באווירה ציבורית ובתרבות.
שמאי גולן: זה לא דבר שעושים ביומיים.
שמאי גולן: זה החקיקה שהוזכרה כאן, פעילות ההסברה, הטיפול.
שמאי גולן: זה גם התייחסות המשטרה לעניין הזה – לא רק המשטרה.
שמאי גולן: מערכת החינוך, כולם.
שמאי גולן: בבית, הרבה להבדיל מסמים, המקום הראשון שילד פוגש אלכוהול זה בבית, שכאבא נותן לו בירה: מכבי ניצחה.
טלב אלסאנע: אחת הבעיות עם האלכוהול זה שהוא לא אסור על-פי החוק.
שמאי גולן: נכון, ואתה צריך פה לשנות תרבות, לומר: זה מסוכן, זה מחולל אלימות, זה לא הוקוס-פוקוס, אנחנו ממשיכים.
שמאי גולן: לפי תוכנית העבודה שלנו, ואם ייפתרו כל הבעיות הטכניות, אנחנו כבר לקראת אביב נצא שוב במהלך גדול של הסברה, נעלה מדרגה לדברים יותר קיצוניים וחזקים במובן גם ההסברתי וגם האכיפתי.
שמאי גולן: ההורים מתנדבים.
שמאי גולן: מה שדיברת כאן על סיירות הורים, וזה מה שיפה לראות – לא פשוט להוציא 100 סיירות הורים בסופי שבוע- - -
טלב אלסאנע: תודה רבה לך.
טלב אלסאנע: בני הנוער, יש מי שרוצה להתייחס?
גל אילוז: אני מקריית ים, אני יו"ר ועדה במועצת התלמידים והנוער הארצית, ועדת נוער וקהילה, שגם אחראית על התחום הזה.
גל אילוז: היתה לנו גם ישיבה עם הרשות ביום רביעי.
גל אילוז: בתור מועצת תלמידים ארצית, ויש לנו מועצות תלמידים ונוער בכמעט כל ישוב בארץ.
גל אילוז: אנו פועלים, לפחות ברמה שלנו, זה ברמה של שתייה מבוקרת לבני הנוער המבוגרים יותר, כי ילד בן 17.5-18, אתה אומר לו: לא, וביום ההולדת שלו, פתאום מותר לו – זה בעייתי, במיוחד אחרי שהתנסה בזה, אבל אנחנו מנסים לעזור לכל גוף כזה.
גל אילוז: יש חלק שזה משפיע, ויש בני נוער ששותים יותר מבוקר, אבל אין מספיק גם תקציבים גם מבחינת הרשויות, שרוצות לעשות דברים.
גל אילוז: למשל, אי בא מקריית ים, שזו עיר בפריפריה, שאין יותר מדי תקציבים לפעילויות כאלה.
טלב אלסאנע: אילו פעילויות היית רוצה, אתה חושב שכדאי לאמץ אותן?
גל אילוז: פעילויות הסברה גם בבתי הספר.
גל אילוז: למשל, יש אלטרנטיב, ששייך לרשות, שהם עושים פעילות הסברה- - -
אריה ביבי: מתי בפעם האחרונה היו אצלכם בבית הספר?
גל אילוז: היתה לנו השנה פעילות על סמים.
גל אילוז: על אלכוהול יש לנו הערב, אבל הפעילויות האלה זה לא משהו שבשגרה.
גל אילוז: בבית הספר שלי בשיעורי חינוך לא מדברים על זה.
אריה ביבי: יש מורה שמופקד על הנושא הזה?
גל אילוז: לא. יש מורה שמופקד על זהירות בדרכים.
אריה ביבי: אדוני היושב-ראש, אולי באמת צריך לחשוב גם על בכל בית ספר, כמו שיש, נניח, בנושא נשים, אז בכל בית ספר שיקבעו מורה- - -
שמאי גולן: יש מדריכת שפ"י- - -
טלב אלסאנע: משרד החינוך יתייחס לזה.
רותי תווינה: אני מייצגת את היחידה למניעת סמים ואלכוהול במשרד החינוך.
רותי תווינה: לגבי אחריות בית הספר, דמות בבית הספר, מזה כשבע שנים יש בכל בית ספר מב"ס – מוביל בית ספרי לנושאי המניעה.
רותי תווינה: זה בכל בית ספר על-יסודי, שיש בו מספר כיתות מסוים.
רותי תווינה: המב"סים מובלים על-ידי היחידה שלנו בהדרכה שוטפת.
רותי תווינה: הם אחראיים על הפעילות הבית ספרית בתוך בתי הספר.
רותי תווינה: תוכנית כישורי חיים – זו תוכנית שגובשה בשפ"י, והוכנסה בצורה מסודרת לבתי הספר בשלוש השנים האחרונות; זו בעצם גרסה שנייה של תוכנית כישורי חיים.
רותי תווינה: החל בכיתה ב' יש שיעורים בכיתות, שמוקדשים לנושאים האלה בתחומי המניעה והחינוך, הקניית ערכים, הבחנה בין רצוי ולא רצוי- - -
טלב אלסאנע: את אומרת שכמעט בכל בית ספר, בכל כיתה מדי שנה יש פעילות בתחום הסמים והאלכוהול?
רותי תווינה: כן.
רותי תווינה: התייחסת לגבי זהירות בדרכים – בשנה האחרונה יש פעילות משותפת עם האגף לזהירות בדרכים במשרד החינוך לגיבוש ולפיתוח ימי עיון במרכזים רפואיים.
רותי תווינה: חלקם מוקדשים לנושא האלכוהול עקב המעורבות של נערים ונערות ששותים אלכוהול גם בתאונות דרכים.
רותי תווינה: בשנה האחרונה היתה גם פעילות משותפת עם ההיבטים הבלתי-פורמליים של החינוך, אוהלי איכות החברה, שמתקיימים בשבע ערים בארץ.
רותי תווינה: גם בהם יש פעילות ממוקדת, הסברתית בנושא מניעת אלכוהול.
טלב אלסאנע: אנחנו נאפשר יותר לשלב בני נוער, בבקשה.
טלב אלסאנע: אם מישהו יכול להגיד לנו מחוויה אישית לגבי מוקדי הבילוי, מה בדיוק קורה, ומבחינת מעורבות ההורים, המשטרה.
אופק הרניק: אני פה מטעם המועצה הארצית, מחדרה, בכיתה י"א.
אופק הרניק: מאז שנכנסתי לתיכון בכיתה י' במסגרת בית הספר, במסגרת שיעורי חינוך, לא עברתי שום דבר בנושא אלכוהול, לכן היה לי מאוד מוזר, וחשוב לי לומר את זה – לא שמעתי על שום מב"ס אצלנו, ואני מודעת למה שקורה אצלי בעיר, כי אני יושבת-ראש המועצה העירונית, ומגיעים לשם מרוב בתי הספר בעיר.
אופק הרניק: אני וכל החברים שלי עוברים את זה יותר במסגרת הבלתי-פורמלית, אם זה באוהלי חברה שהיו, של המועצה הארצית, ובעוד פעילויות, ולאו דווקא במסגרת בית הספר, ואני חושבת שזה מאוד חסר.
טלב אלסאנע: הדברים שאנחנו שומעים לא מתיישבים עם המידע שלכם, נציגת משרד החינוך.
אורי אריאל: אני מבויאר, ירושלים.
אורי אריאל: אני בוחרת לא לשתות, אבל אני כן נמצאת עם חברים שלי ששותים, ואני רואה בצורה לא מבוקרת איך הם שותים.
אורי אריאל: לגבי סיירת ההורים – נתקלתי בזה.
אורי אריאל: אני חושבת שצריך לתת להם סמכות.
אורי אריאל: כשאנחנו ראינו את סיירת ההורים, היו חבר'ה שיכורים, והתייחסו אליהם בסוג של זלזול.
אורי אריאל: אני חושבת שיש לתת להם סוג של סמכות, שנוכל להגיד: יש פה מישהו שאוסר עלינו, אנחנו לא מסתכלים עליו בצורה של סתם אדם שמעיר לנו, כי כביכול אכפת לו, כי הוא אבא לילד ששותה.
אורי אריאל: לגבי המב"סים, אני מניחה שיש בבית הספר שלנו, אבל אני לא יודעת מיהו.
אורי אריאל: אני בכיתה י"ב.
אורי אריאל: צריך להעלות את המודעות לגבי מי שדואג לזה.
ענבר גולדברג: אני תלמידת י"א בתיכון מכבים-רעות, אני נציגה של המועצה הארצית.
ענבר גולדברג: אני דווקא כן עברתי פעילויות בבית הספר, והרבה; פעם בחודשיים-שלושה עושים לנו פעילות.
ענבר גולדברג: פעילויות שאני זוכרת במיוחד – בכיתה י' עשו לנו פעילות אינטראקטיבית עם שלטים, שכולם אהבו את זה, היתה תחרות, משהו נחמד.
ענבר גולדברג: עשו לנו גם הרצאה של מישהו שעבר הכול, וסיפר לנו גם על הסמים, גם על האלכוהול.
ענבר גולדברג: אני חושבת שאפשר להביא נוער שהשתכר, שידבר עם הנוער, ויסביר להם כמה זה באמת פוגע.
ענבר גולדברג: אם זה בא מהנוער, זה בא ממקום שונה.
ענבר גולדברג: יש בבית הספר שלנו מדריכה חברתית, שהיא לא מורה בבית הספר, שבאה מדי פעם ומדברת עם האנשים שכן צריכים, והיא כן עוזרת מאוד.
ענבר גולדברג: לגבי סיירת ההורים, במודיעין יש סיירת הורים מאוד בולטת וחזקה.
ענבר גולדברג: במודיעין היא נחשבת שהיא כן עוזרת ומצילה.
ענבר גולדברג: בני הנוער מתייחסים אליה.
ענבר גולדברג: כשהמשטרה באה, המשטרה עוצרת ותוקפת.
ענבר גולדברג: ברגע שיודעים על סיירת הורים, פונים לסיירת הורים לעזרה.
ענבר גולדברג: אם מישהו השתכר, מחפשים מישהו שיש לו הטלפון של סיירת ההורים, והם עוזים ומצילים גם מתלונות של המשטרה.
אריה ביבי: אדוני היושב-ראש, היא דיברה על מכבים-רעות ומודיעין.
אריה ביבי: אלה ישובים עם מצב סוציו אקונומי חזק.
אריה ביבי: אנחנו צריכים דווקא בערים או במקומות שהמצב הסוציו אקונומי הוא קשה, ומנכ"ל הרשות, אני חושב שדווקא צריכים לקחת – בזמנו היה עושה את זה דודו אלהרר, היה נכנס לכיתות, והוא נגמל, שוב שתה ושוב נגמל – היה נכנס לכיתות, ועושה את זה בצורה יפה מאוד.
אריה ביבי: זה נושא אחד - דווקא אנשים שהתנסו בזה כדי ללמד.
אריה ביבי: הדבר השני שיש לעושת, לדעתי, לחייב את משרד החינוך לעשות יום אחד בכל בית ספר בנושא אלכוהול וסמים, לחייב אותם, שכל אחד יכתוב חיבור, מכיתה א' עד י"ב.
אריה ביבי: לא ייתכן שבבית ספר לא שמעו על זה.
אריה ביבי: אי-אפשר לבוא לצעירה שישבה פה ואמרה: אני בי"ב, ולא שמעתי על זה.
טלב אלסאנע: נמשיך בסקירה.
טלב אלסאנע: נשמע מאריה עמית לגבי הוועדה שדנה בסוגייה, כי אנחנו דנים היום לא במניעה והסברה וחינוך, אלא דנים יותר בעניין הסמים ובילויים והמעורבות של גורמים בהיבט הזה.