GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גליה שחם: הם פשוט פרטנרים יוצאים מן הכלל לעשות כשליחים, כשגרירים בבתי הספר.
גליה שחם: בתנועות הנוער שוב הכול יחד עם הרשות, התחלנו לעבוד עם רכזי הדרכה ולבנות תוכנית משותפת.
גליה שחם: אחד הדברים שצריך לחזק כדי שבאמת אפשר יהיה לדבר עם הילדים על הנושאים האלה, זה את הידע ואת המיומנויות של המבוגרים.
גליה שחם: אותה פעולה שאנחנו עושים עם ילדים, זוהי אחת התוכניות היותר חזקות שלנו, זה תוכנית עמיתים.
גליה שחם: זוהי תוכנית מנהיגות של תלמידים שמקבלים הכשרה מיוחדת ועושים את העבודה יחד עם הצוות.
גליה שחם: אנחנו השנה, מתחילת השנה עד עכשיו כבר הכשרנו 6,000 תלמידים כעמיתים.
גליה שחם: את אותה פעולה אנו כרגע מרחיבים למנהיגויות הנוער הנוספות, ומשתדלים לתת לאותם כוחות מתנדבים בתוך בית הספר, זה כל השנשינים, אלה שעובדים במסגרת של הכשרות שלמשצ"ים, מד"צים, כל המנהיגויות נוער.
גליה שחם: אנו עושים להם הכשרה מזורזת על נושא של אלכוהול והתנהגויות סיכון.
גליה שחם: הם קיבלו אותנו בצמא.
גליה שחם: הם רוצים את אנשי המקצוע שידריכו אותם איך להתמודד עם הדברים האלה.
גליה שחם: תחשבו על זה, שמדריך בן 17 או בן 20, שהוא בעצמו בבילוי שלו שותה אלכוהול, איך הוא יגיב לילד בכיתה ד' או ח' .
גליה שחם: הם הדמות הבוגרת, הם הדמות המחנכת, הם הדמות הערכית והשנה אנחנו התחלנו פעילות מאד ענפה מול הכוחות האלה.
מוחמד ברכה: בכל זאת אני רוצה לשוב לעניין של חובת הדיווח.
מוחמד ברכה: את אמרת שאתם מדווחים, אבל זוהי לא האינפורמציה שאנחנו מקבלים.
גליה שחם: חובת הדיווח שלנו היא למשטרה.
מוחמד ברכה: במשטרה זה נתקע שם כנראה שזה לא עובד.
גליה שחם: בנושא סמים על כל שימוש בסמים אפילו חד פעמי, אפילו על חשד, מנהל בית הספר, בחוזר מנכ"ל מ- 97, מחייב חובת דיווח של מנהל בית הספר למשטרה.
גליה שחם: אם מדובר בילד צעיר מגיל 12 חובת הדיווח היא לפקידת סעד.
גליה שחם: אבל לגבי סמים אין פשרות בכלל.
גליה שחם: יש חובת דווח.
גליה שחם: השאלה עד כמה היא מתממשת?
גליה שחם: זאת אומרת האם באמת מדווחים?
גליה שחם: זה קשה לי לדעת.
גליה שחם: אני יודעת שהמדריכים שלי במקום שהם נמצאים ונודע להם הם עוזרים.
גליה שחם: יש לנו שיתוף פעולה יוצא מין הכלל עם המשטרה.
גליה שחם: מפני שבשימוש מזדמן לא נפתח תיק פלילי אלא בעצם נעשה תהליך טיפולי שחלק גדול ממנו נעשה בתוך בית הספר.
גליה שחם: כך שלנו יש אינטרס שבית הספר ידווח והתלמיד ילך לטיפול.
גליה שחם: הרבה פעמים הטיפול הוא בקבוצת אופי או באל-סם בקהילה.
גליה שחם: מה שאני חווה בשנתיים האחרונות, הם הרבה יותר אירועי אלכוהול והרבה פחות אירועי סמים.
מוחמד ברכה: אני רוצה בכל זאת שתבדקו אם יש אזה קצר בתקשורת בהעברת הנתונים.
גליה שחם: אם מנהלי בית ספר מדווחים?
מוחמד ברכה: קודם כל לראות מה האימות בין מה שאת אומרת לבין מה שאומרים ברווחה.
איריס פלורנטין: אני צריכה לבדוק את זה עם חנה סלוצקי.
מוחמד ברכה: צריך לראות איפה התקלה כי אם אנחנו מקבלים אינפורמציה ואת אומרת את ההיפך אז יש תקלה באמצע.
גליה שחם: חובת הדיווח לפקידת סעד היא רק בגילאים מאד צעירים, רק מתחת לגיל 12, נכון איריס?
גליה שחם: בנושא הסמים, מעל גיל 12 חובת הדיווח שלנו היא למשטרה לא לפקידת סעד.
איריס פלורנטין: את חוזרת לפקודת מנכ"ל שלכם אני לא מכירה אותה מספיק.
גליה שחם: חוזר מנכ"ל שלנו מחייב דיווח למשטרה.
גליה שחם: יש לנו על זה חוזר מנכ"ל שנכתב ביחד עם המשטרה שמסדיר את כל התהליך הטיפולי שעובר תלמיד בתהליך הזה.
מוחמד ברכה: אתם מדווחים למשטרה והמשטרה אמורה לטפל בזה עד כדי סעד.
גליה שחם: המשטרה אמורה לטפל בזה ביחד איתנו.
מוחמד ברכה: במישור הפלילי?
איריס פלורנטין: את צריכה להסביר את זה.
גליה שחם: ההליך, הוא הליך של טיפול מותנה.
גליה שחם: מחתימים את הילד וההורים על חצי שנה של טיפול.
גליה שחם: מחליטים ביחד עם בית הספר על מסגרת הטיפול , ובעצם אין רישום פלילי.
גליה שחם: זה מה שאומר חוזר מנכ"ל שנכתב ביחד עם המשטרה.
גליה שחם: הוא בעצם המטופל והמבוצע.
גליה שחם: במקרים של סחר, שידול, הפצה, בעברות שהם כבר לא שימוש מזדמן, שם זה כבר משהו אחר.
מוחמד ברכה: בכל זאת אני מציע לבדוק.
מוחמד ברכה: אם אני ארצה לשאול שאלה כללית, נגיד מה נדרש במשרד החינוך כדי לפחות שתוקדש שעה של כישורי חיים, שעה בשבוע או בחודש, בכל כיתה?
גליה שחם: צריכה לבוא דרישה.
מוחמד ברכה: הדרישה הגיעה ושמנו אותה על השולחן.
גליה שחם: לנו יש תוכנית מסודרת ומובנית לכל שכבת גיל של 30- 40 שעות שבועיות זאת אומרת שעה בשבוע.
גליה שחם: הקושי שלנו, הוא על פי סקרים, שאנחנו רחוקים מלהיות שבעי רצון.
גליה שחם: במצב הטוב עכשיו יש לנו סקר של מחוז דרום שעשינו בדצמבר, אנחנו מגיעים למשהו כמו 60 אחוז של קיום התוכנית, כי זה ניתן כהוראה.
מוחמד ברכה: אפשר להגיע לאותו אחוז בכל מקום, בכל מחוז, אולי קצת יותר או קצת פחות אבל גם כשמנסים לחפש נקודות זיהוי של החסר, אז זה יכול להיות תקוע במגזרים מסוימים ובאנשים מסוימים.
מוחמד ברכה: איפה שהחזקים זה חזק ואיפה שהחלשים זה חלש.
מוחמד ברכה: האם אותם 40 אחוז הם אותם 40 אחזו בדרום בצפון במרכז?
גליה שחם: אני אגיד לך מהניסיון שלי, זה תקוע במקום שיש חשש לגעת בנושא .
גליה שחם: בממלכתי דתי יותר מוכנים לדבר על עישון ואלכוהול ופחות מוכנים לדבר על סמים, וגם אם הם עושים מבחינתי זה נחשב שהן עושים.
גליה שחם: כי הם עושים את הוויתור שלהם אבל הם כן עובדים בנושא .
גליה שחם: איפה שלא עובדים בכלל זה לפעמים במקומות שההישגים הלימודיים עומדים בראש.
גליה שחם: זה תחרות על זמן מורה וזמן תלמיד.
מוחמד ברכה: יש לכם נתונים על מוכר בלתי רשמי.
גליה שחם: יש לי קצת אבל זה לא מספיק, השנה יהיו לי נתונים מדייקים.
מוחמד ברכה: הרושם הוא שיהיה יותר טוב או יותר גרוע?
גליה שחם: יש שיפור, זה תלוי מה המוכר שאינו רשמי.
גליה שחם: זה תלוי כי זה גם כן הטרוגני.
גליה שחם: אבל יש היום נגיד עם כל נושא האלכוהול בקרב החרדים, יש יותר נכונות להכניס את הנושא.
גליה שחם: אנחנו מבחינתנו מציעים הדרכה לכל מקום שמוכן.
גליה שחם: אם אנו מדברים על בתי ספר פרטיים, אז למשל בתי ספר פרטיים כן יש יותר נגיעה בנושא, יש פחות בעיה.
גליה שחם: הבעיות הם יותר של עמדות, האם לגעת בנושאים האלה.
גליה שחם: יש נטייה להגיד אצלנו אין.
מוחמד ברכה: רצית להגיד משהו?
אבי גור: הועלתה כאן הבעיה של השעה, מתי להעביר את זה.
אבי גור: אז יש לי הצעה חדשנית, שכבר ניסינו אותה בכמה בתי ספר.
אבי גור: זה משולב גם עם עלית הסיכון באלכוהול ובסמים שזה בדרך כלל בחופשת הקיץ.
אבי גור: מה שגילינו שבבתי ספר במיוחד בתיכוניים ובחטיבות הביניים, יש ישיבות ציונים בערך 20 יום לפני סיום הלימודים.
אבי גור: התהליך הזה מסתיים בערך בן 8 ל 10 ימים.
אבי גור: ומהרגע שזה מסתיים פחות או יותר, נגמרו הלימודים.
אבי גור: ובשלושה הימים האחרונים של בית הספר בין ה 17 עד ה 20 לחודש, כל מנהל בית ספר מוכן שתביא לו מרצה בכל תחום.
אבי גור: הוא נותן להורים אפשרות בשלושת הימים האלה כמה שאנחנו רוצים.
אבי גור: אז מה שאני מציע שאם אנחנו נמליץ לפני משרד החינוך שיומיים לפני חופשת הקיץ יערך שיעור בנושא של מניעת אלכוהול וסמים.
אבי גור: זה גם נותן דגש לקראת הקיץ, זה גם מפנה שעה שכל מנהלי בית הספר יסכימו עליה והרווחנו שתי ציפורים במכה אחת.
גלעד נתן: תהיה תוכנית שתיעשה כיום מרוכז, כלומר 4 – 5 שעות.
אבי גור: אתה תגיע לזה, אל תדאג, תתחיל עם שעה אחת.
גליה שחם: זה יכול להיות רעיון חלקי של העבודה שלנו.
גליה שחם: העבודה שלנו מתבססת על עבודה תהליכית מתמשכת.
גליה שחם: אנחנו כן עושים ימי מוקד בתוך התהליך אבל לא רק .
גליה שחם: לי חסר ימי מוקד.
גליה שחם: להביא מרצים זוהי העבודה הקלה.
גליה שחם: העבודה הקשה היא לעשות את השיחות והסדנאות עם התלמידים לאורך זמן.
גליה שחם: ולאפשר להם להבין.
אבי גור: אני נתתי לך רמז שיש פה 10 ימים שאפשר אפילו לעשות את התהליך שלך.
אבי גור: זאת אומרת שאם תיבני איזשהו מודל שבהתחלה תעשי שנה ראשונה הרצאה, ובשנה הבאה תעשי מודל תהליכי מתווסף לזה.
אבי גור: אני כבר את כל מה שאת אומרת עכשיו לא רק שאני מסכים אני כבר עשיתי אותו.
אבי גור: מודל הרצאת פתיחה ועוד מודל סדנאי מתלווה, אין שום בעיה רק אני אומר חבל על הימים שמתבזבזים ואני אומר שיש לנו הזדמנות להיכנס אליהם.
אבי גור: האפקט זה כמו עשרת הדיברות.
אבי גור: ברגע שלילד או לנער יש לפניו את עשרת הדיברות, יש לו כלי ואם לאחר מכן אתה רוצה גם את השיעור שמסביר מזה התורה והתנ"ך ולהעביר אותו את החוויה זה בסדר.
אבי גור: אבל בא נתחיל ממשהו.
מלדה ברהן: כל השנה הם שותים, לא רק בקיץ.
מלדה ברהן: אני כמתנדב במשמר האזרחי כשאני יוצא בערב והאמן לי שאני מפחד להסתובב.
מלדה ברהן: וזה לא קורה רק בקיץ, כי בקיץ אין להם תעסוקה.
מוחמד ברכה: הוא מזהה שיש חלון שאפשר להכניס את הדבר הזה.
מוחמד ברכה: אבל זה לא תחליף לתוכנית ארצית על כל השנה.
ריקי צימר: זה רק כשהוא עובר את התהליך יכול לקבל יום סיוע.
אבי גור: אני הולך בכל דבר לספרה עשר.
אבי גור: גם שהילדים שלי יהיו עשר וגם שיהיו להם עשרה כללים.
מוחמד ברכה: עשר ועשר זה תמיד מצוין אבל אם זה עשר ממאה?
גליה שחם: השאיפה שלי שזה יהיה חלק בלתי נפרד ממערכת החינוך הסדירה, בשגרה, במסלול שצריך לעשות אותו.
מוחמד ברכה: איך?
מוחמד ברכה: איך מקצים?
גליה שחם: גם החלק של שעה, אני רואה שבחטיבות הביניים צריכים לתת שעה אפילו שזה מהסל לא נתנו שעה נוספת.
גליה שחם: אז בבתי הספר היסודיים יש יותר מימוש של תוכנית כישורי חיים.
גליה שחם: אנו מכניסים את זה עוד ועוד.
גליה שחם: בחטיבה העליונה נשארה אותה שעת חינוך שבה צריך להספיק הכול, כולל כל האירועים האקטואליים שקורים, לצערנו קורים דברים בנושא של סמים ואלכוהול וזה מזמן את הפעילות.
גליה שחם: יש מחויבות היום בבתי ספר לעשות תוכנית אבל אין מחויבות על היקף תוכנית.
גליה שחם: ואין הקצאה של שעה מתי לעשות את זה.
גליה שחם: אני חושבת שהדברים האלה היו יכולים לתמוך.
גליה שחם: כי את ההכשרות והתוכניות אנחנו עושים ויכולים לעשות יותר.
גליה שחם: כל נושא העבודה, ביחד עם הורים, זה גם נושא שהוא צורך מאד גדול.
גליה שחם: אנחנו עוד לא עושים מספיק וזה גם יעד לשנים הבאות את העבודה ביחד עם הורים שותפות ומעורבותם של ההורים בתוך התוכנית, אנו צריכים להגביר בצורה משמעותית.
אבי גור: יכול להיות שתהיה לך הפתעה מעניינת.
איריס פלורנטין: לפחות בתחום של התמכרויות, חלוקת התפקידים מאד ברורה וזה גם מה שאמרתי לגלעד והתעקשתי להגיד שזה ככה.
איריס פלורנטין: מי שאחראי על תוכניות המניעה זה ממש לא משרד הרווחה, זה משרד החינוך.
איריס פלורנטין: אנחנו לא נכנסים להם זוהי העבודה שלהם.
איריס פלורנטין: וקיבלנו את המקום שלנו להגיד את כל מה שאנחנו עושים לטיפול אנחנו לא עוסקים במניעה.
איריס פלורנטין: אני רוצה להדגיש ולומר מה כן נעשה.
איריס פלורנטין: קודם כל אני חושבת שמה שאנחנו צריכים להדגיש ולעשות יותר זה לעשות חיבור טוב יותר בין עובדי הטיפול נוער לבין בתי הספר.
איריס פלורנטין: זה משהו שאנחנו צריכים לעבוד עליו כדי שהילדים כן יוכלו לצאת ולהגיע לטיפול בשיתוף פעולה, על זה כן צריך לעבוד.
איריס פלורנטין: הדבר השני שהמשרד כן מתעסק בו זה תוכניות מניעה שהמשרד עושה בתוך השירותים שלו.
איריס פלורנטין: למשל בתוך מסגרות חסות הנוער, בתוך מסגרות של המיתרים מפתנים, שזה שיקום נוער.
איריס פלורנטין: בתוך המסגרות האלה המשרד בכוחותיו הדלים עושה את זה לאוכלוסיה שלו.
איריס פלורנטין: בתוכניות ניסיוניות חדשות שאנחנו מנסים לארגן בכוחות הקיימים שלנו והם באמת דלים ונקודתיים.
איריס פלורנטין: דבר נוסף שאני חושבת שכן ראוי להגיד בשולחן הזה, אנחנו עושים, בשיתוף פעולה עם עוד גורמים כמובן, שתי תוכניות נוספות שזה קבוצות משולבות לנוער והורים יוצאי חבר העמים ואתיופיה.
איריס פלורנטין: הם לא קבוצות מניעה, הם קבוצות מניעה טיפולית שזה טכניקה קבוצתית טיפולית עם דגש להגיע לנוער בסיכון שאנחנו גם עושים באמצעותם מניעה.
איריס פלורנטין: זה לא תוכנית מניעה פרופר שגליה מדברת עליה, זו תוכית שאנחנו עושים התערבות טיפולית שבסופה אנחנו מצליחים למנוע כניסה הידרדרות ואנחנו מצליחים לאתר נוער בסיכון.
מוחמד ברכה: ובכל זאת יש רשימת המתנה.
איריס פלורנטין: למה?
איריס פלורנטין: אנחנו מדברים על דברים אחרים, אני לא עוסקת במניעה.
איריס פלורנטין: אני לא מבינה המתנה למה?
איריס פלורנטין: אם ההמתנה לטיפול אז אין המתנה לטיפול.
איריס פלורנטין: אני עוד לא פגשתי נער שרוצה להגיע לטיפול ולא הצלחנו לשלב אותו.
איריס פלורנטין: תראה לי נער כזה?
איריס פלורנטין: אני עוד לא פגשתי.
איריס פלורנטין: מה גם שאני מוכרחה להגיד שמשרד הרווחה הרחיב את המעגל שלו מתחילת ינואר כשאנחנו כבר משלמים את רוב התקציבי אל סם מתחילת ינואר.
איריס פלורנטין: אז גם כשגליה אומרת שהיא מעבירה לאל סם היא בעצם מעבירה למשהו שהוא באחריותנו.
איריס פלורנטין: עכשיו צריך להבין שאנחנו די פרוסים בארץ היום.
אבי גור: אבל לאלכוהול אין פעילות.
איריס פלורנטין: בוודאי שיש.
איריס פלורנטין: עובדי הנוער שלנו נותנים גם טיפול לאלכוהול והימורים.
איריס פלורנטין: ואם לא יודעים על זה, זה בעיה.
איריס פלורנטין: אנחנו פרוסים היום ב -70 רשויות מקומיות, זה לא מעט.
איריס פלורנטין: גם אם נער יבוא ממקום אחר אז אנחנו נחבר אותו.
איריס פלורנטין: אני עוד לא פגשתי נער שאמרו לי שהוא צריך להגיע לטיפול והוא עומד בהמתנה והוא לא התקבל.
מוחמד ברכה: אם נער מחליף מקום מגורים ?
איריס פלורנטין: אז אני אתן לו במקום השני ואם בעיר שהוא נמצא ער אז אנחנו מחברים את זה לעל אזורי.
מוחמד ברכה: זאת אומרת שהוא לא יכול ליפול בין הכיסאות?
איריס פלורנטין: לא, ואני אגיד לך יותר מזה היום .
איריס פלורנטין: ברגע שאנחנו התחברנו במכרז לאל- סם אז זה מכסתי ולא מקומי.
איריס פלורנטין: זאת אומרת אם עמותת אל סם מקבלת ממני כסף נניח לאזור תל אביב, אז זה מחולק בין כל הרשויות.
איריס פלורנטין: זאת אומרת שאם רשות מקומית שולחת את הילד אליה אני נותנת מכסה לרשות המקומית, זה בכלל לא תלוי רשות, זה אזורי לחלוטין.
מוחמד ברכה: מה עם התוכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון?
טלל דולב: התוכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון היא לא פעולה שממוקדת במניעת שימוש באלכוהול וסמים .
טלל דולב: אני חושבת שזה חשוב מאד להבין את זה, זה חלק מהעניין.
טלל דולב: אם מסתכלים על הדגשים של התוכנית, גם על העקרונות שלה וגם על האוכלוסייה, שבסופו של דבר הותרה וגם על מה שיצא בסוף, זה חלק מהעניין.
טלל דולב: זוהי תופעה חמורה אבל היא לא בסיס העיסוק של התוכנית הלאומית.
טלל דולב: כי התוכנית הלאומית מטרתה הייתה להסית בתוך אוכלוסיות הסיכון, ופה אני כן מתחברת למה שאיריס אמרה, על המניעה בקרב האוכלוסיות בסיכון.
טלל דולב: אבל להסית בתוך האוכלוסיות הסיכון את המשאבים מהתופעות הקיצוניות למצבי הביניים כדי למנוע הידרדרות.
טלל דולב: ולהסית מילדים גדולים לילדים קטנים .
טלל דולב: אז בסך הכול זה נתח של הפעילות אבל זה לא במוקד סדרי העדיפויות של התוכנית.
טלל דולב: עכשיו אני רוצה לומר כמה דברים על מה גילינו וכמה דברים על מה אפשר לעשות כדי לחדד דברים מעבר.
טלל דולב: קודם כל מה שעשינו בעיקר בשנה האחרונה, זה באמת מיפוי ואיתור של בני נוער בסיכון.
טלל דולב: מצאנו אחוזים בקרב הילדים בסיכון של שימוש ועם זה בקרב ילידם ובני נוער בסיכון זה כבר שימוש ממש שדורש טיפול , באלכוהול וסמים.
טלל דולב: האחוזים הם לא גבוהים אבל אם מסתכלים על קבוצת הגיל של 16 -18 יש לנו אחוז נכבד.
טלל דולב: אני מניחה שבערך חמישית, יש להם כבר איזושהי בעיית אלכוהול וסמים.
מוחמד ברכה: חמישית ממה?
טלל דולב: מבני הנוער בסיכון, ששוב אלו הילדים עם הבעיות החמורות.
טלל דולב: מה שאנחנו עוד רואים שיש קבוצות שבקרבם זה יותר שכיח עולים חדשים למשל.
טלל דולב: יש קבוצות שבקרבם הדיווח היה פחות שכיח למשל חרדים, באוכלוסיה הערבית.
טלל דולב: חלק משם זה בעיות איתור ודיווח.
טלל דולב: זוהי תופעה קיימת אבל במכלול הצרכים של ישובים וילדים ונוער בסיכון זה לא הדבר שהם שמו עליו את האצבע.
טלל דולב: מה הישובים כן בחרו לעשות ופה אני חושבת שכן אפשר להתחבר למאמצים אחרים.
טלל דולב: ישובים בחרו להקים תוכניות שהם תוכניות תשתיתיות.
טלל דולב: הלכו על הרבה מועדוני נוער, הלכו על כל מיני תוכניות שהם תוכניות שייט וספורט ימי, תוכניות שהם איך מפעילים את הנוער בהפעלות חיוביות על מנת לייצר חוויות חיוביות ותחושה שהם שווים ודברים מהסוג הזה.
טלל דולב: אלו דברים עיקריים, 70 אחוז מהתקציב הלך על דברים כאלה זאת אומרת שמה עושים עם נוער בשעות הפנאי בכיוון של עבודה קצת טיפולית וכיוון של עבודה חיובית.
טלל דולב: אני חושבת שמאד חשוב להתחבר ברשויות האלה לראות איך אפשר, היכן לעשות איתור בבתי הספר, כי שוב כמו שאתה אמרת רוב בסיס האיתור שלנו היה בתי ספר האיתור שלנו בבתי ספר העל יסודיים בעיני, לא היה מספיק טוב.
טלל דולב: ההרגשה הייתה, שמורים לא איתרו מספיק, שהם לא מכירים מספיק את התלמידים וגם לא מכירים מספיק את התלמידים מחוץ לבתי הספר אבל זוהי בעיה אחרת.
טלל דולב: המורים באיתור לא מעורבים.
טלל דולב: בתהליך האיתור עברנו בית ספר בית ספר ויועץ יועץ ופחות או יותר מחנך, מחנך.
טלל דולב: עדיין בבתי ספר יסודיים ההרגשה הייתה שהמורים מכירים יותר את התלמידים והאיתור היה יותר יסודי.
טלל דולב: אחוזי האיתור בקרב הנוער היו נמוכים ממה שציפינו הם היו כמו ביסודי וזה נמוך.
מוחמד ברכה: איך אתם יודעים שזה הכי נמוך, יש לכם הערכה של כמה יש וכמה הגיע אלכם?
טלל דולב: תראה אנחנו עובדים על פי אומדנים שנעשו בשנים קודמות על בסיס כל מיני קבצים אדמיניסטרטיביים.
טלל דולב: בסך הכול זה הפעם הראשונה שהלכו מורה- מורה, כיתה- כיתה ושאלו אותו מי הילדים בסיכון בכיתה שלך ובוא תסמן את הבעיות שלהם, באותם 56 ישובים.
טלל דולב: אז אני יכולה להגיד שזה נמוך ממה שציפיתי.
טלל דולב: בדרך כלל ראינו אחוזים גדלים בין הגיל הרך לבין הנוער.
טלל דולב: ראינו תופעות מחמירות בין בתי ספר יסודיים לבין הנוער.
טלל דולב: בכל האומדנים, במחקרים, זוהי תופעה שהיא די ידועה.
טלל דולב: המשפט שילדים קטנים צרות קטנות, וילדים גדולים צרות גדולות, לא המציאו אותו סתם.
טלל דולב: בנתוני האיתור שלנו זה לא ככה, הנוער מאד קרוב ליסודי ואנחנו גם יודעים ששמה המורים מכירים פחות, שיש יותר ילדים שנעדרים, אם ילד נעדר שכחתי שהוא קיים.
טלל דולב: ופה המקום שמה שאנחנו רואים מבחינת הלקונה של המערכת זה איך בתי הספר העל יסודיים מתחברים לעניין של האיתור, הטיפול וההפניה.
טלל דולב: מי שצריך טיפול יגיע ויקבל.
טלל דולב: ההרגשה שלנו בעל יסודי זה שיש ילדים שהם לא משתמשים כבדים, זה לא המכורים זה לא אלה שלא צריכים אל סם אבל ילדים שהם בסיכון להידרדרות לשימוש בסמים, כי זה כן עולה עם הגיל, ולא תופסים אותם בבתי הספר העל יסודיים בזמן כדי להעביר אותם לאיזשהו התערבות יותר אינטנסיבית שהיא לא בהכרח התמכרויות.
טלל דולב: פה ברשויות של התוכנית הלאומית, המרכזים לנוער, המקומות האלה שכבר החליטו לקיים אותם, אפשר להשפיע על תוכן הפעילות שלהם.
טלל דולב: יש גם ועדה לנוער בכל רשות מקומית שיכולה לקיים דיון בדברים האלה ולנהל איזה מדיניות ולכוון את הפעולות לכיוון הזה.
טלל דולב: את זה אנו ניקח בשמחה על עצמנו מבחינת בואו נשים את זה על השולחן ברשויות המקומיות.
מוחמד ברכה: יש ניסיון לאתר מחוץ למערכת של בתי הספר?
טלל דולב: האיתור שלנו ובקרב בני הנוער הוכיח את עצמו כלא מספק, יש פה מגבלה.
טלל דולב: האיתור שלנו מבוסס על מערכות אוניברסאליות: טיפות חלב , גני ילדים, יסודיים ועל יסודיים.
טלל דולב: העובדים של איריס דיווחו, מזוהה ומוצפן, על כל אחד מהנערים שבטיפולם.
טלל דולב: אז את המטופלים אנחנו מכירים, המערכת מידע שלנו מכירה את המטופלים.
טלל דולב: אותו הדבר קידום נוער דיווחו, אותו דבר ביקור סדיר דיווחו, אותו הדבר שירותי רווחה אחרים נוער וצעירים וכו' דיווחו.
טלל דולב: אז דיווחו על הילדים שמטופלים.
טלל דולב: ואיתרו ילדים במסגרות האוניברסאליות.
טלל דולב: אנחנו ראינו שבשני הצדדים האלה בסך הכול משני המקורות אנחנו לא מקבלים את התמונה המלאה.
טלל דולב: כי לא מכירים את כל הילדים שמחוץ למסגרות ברמה של למלא עליהם טופס והמורים בבתי הספר לא מודעים מספיק בעל יסודיים לדעתי, אלה ילדים שנמצאים שם והם נמצאים בסיכון.
טלל דולב: זה שלא שמו בדתה בייס שלי זה לא נורא, אנחנו יכולים לתכנן להמשיך ולעבוד אני חושבת שזה כן מצביע על איזשהו מקום לחדד גם את ההסתכלות של הצוות.
מוחמד ברכה: ניסיתם לשתף פעולה עם ועדי ההורים?
טלל דולב: לא אנחנו עוד לא שם, אבל אנחנו נשמח לעשות את זה.
טלל דולב: אבל לחדד גם את ההסתכלות של הצוותים הרגילים בבתי הספר, כדי למצוא את הילדים ולעשות את המסלולים של להעביר אותם הלאה.
טלל דולב: כי מהניסיון שלי מחיים קודמים, התוכניות מניעה רחבות הם לא מדברות דווקא על 15 אחוז שאנחנו מאתרים בבתי הספר כי אלה עם הבעיות.
מוחמד ברכה: 15 אחוז בישובים שהתוכנית פועלת בהם.
טלל דולב: 15 אחוז בישובים שהתוכנית פועלת בהם.
טלל דולב: שזה סוציו אקונומי אחד עד ארבע.
מוחמד ברכה: שזה פחות מרבע סך הכול הישובים במדינה.
טלל דולב: זה חצי מסך כל הילדים במדינה.
טלל דולב: אבל כולם מסוציו אקונומי מאחד עד ארבע.
גילעד נתן: היתרון של התוכנית שבגללו למרות שאמרו לי, שאנחנו לא מתעסקים במניעת סמים יש תוכנית שמתמקדת גם באיפה שיש ילדים וגם בסוציו אקונומי קשה וגם התוכנית באה ואומרת מגיע לכם.
טלל דולב: וגם בישובים של המגזרים שאתם כתבתם כמקופחים.
מוחמד ברכה: אתם מכסים את אחד עד ארבע את כולו?
טלל דולב: לא, אנחנו מכסים את כל הישובים באחד עד ארבע, שבהם בישובים יש יותר מ 17 אלף נפש לדעתי.
טלל דולב: אבל זה הרבה ילדים, זה חצי מהילדים במדינה.
טלל דולב: שליש מהילדים בתוכנית הם ערבים.
טלל דולב: אחד היתרונות של התוכנית זה שוב בניית תשתיות מקצועיות מבחינת עבודה בין מקצועית והנחת תשתיות של שירותים בישובים שלא היה קודם.
טלל דולב: אז אם אנחנו מדברים על ישובים ערבים וחרדים שאתם ציינתם אותם בדו"ח, ישובים שבהם לא היו שירותים קודם, אני אקח לדוגמא את קלנסואה, אקח לדוגמא את אלעד, אם עכשיו שמים שם מועדון נוער, ופועלת שם ועדת נוער, ומנהלי בית יושבים בתוך ועדת הנוער ופעם ראשונה נעשה איתור של תלמידים בבתי הספר ויש מודעות בישוב, יש פה בסיס על התשתיות המקצועיות האלה שנוצרות לשים פעולות נוספות בתחום של סמים ואלכוהול.
טלל דולב: התקציב הוא גמיש ועומד לרשות הישוב אם הם יראו שיש בעיה גדולה הם יכולים להסית תקציבים ממקום למקום, במהלך הזמן של התוכנית.
טלל דולב: אני לא יודעת עוד בדיוק איך אבל אני כן חושבת שיש פה בסיס חשוב לחשיבה של איך להלביש את הפעולות שנעשות על התשתיות האלה לפחות מבחינה ארגונית.
טלל דולב: כי יש לנו בן אדם בכל ישוב כזה שיכול לקחת על עצמו לעשות את הדברים וזה דווקא הישובים שיש בהם פחות תשתיות מקצועיות, ושנכנסות אליו עכשיו תשתיות מקצועיות .
טלל דולב: כי נכנסים שפים בתוכניות בבתי ספר יסודיים, שלא היו קודם.
טלל דולב: ונכנסים אגף שחר עם המרכזי נוער ותוכניות שלא היו קודם ונכנסים שירותי רווחה עם מרכזים טיפוליים שלא היו קודם.
טלל דולב: זה דברים שבתוך החצי שנה הקרובה מאד יעשירו את הישובים האלה מבחינת תשתיות מקצועיות ועל זה אפשר לבנות פעולות מניעה שוב בתוך האוכלוסייה בסיכון לא באוכלוסייה הכללית.
ריקי צימר: אני אחלק את הדברים שלאור מה ששמעתי לשתי רמות.
ריקי צימר: הרמה האחת השיתוף פעולה שזה לא מובן מאליו עם משרד החינוך בחינוך הפורמאלי והבלתי פורמאלי, כמובן שהדגשים ניתנים על פי תוצאות מחקרים אפידמיולוגים, שעל פיהם אנחנו מפתחים תוכניות תומכות.
ריקי צימר: עבודה עם הורים שאנו רואים אותה כראשונה במעלה ואנחנו מנסים לגבש ולחפש דרכים איך להביא את ההורים, שאתם יודעים שזה לא פשוט, להביא אותם לא לבית הספר ולא לקהילה.
ריקי צימר: והתוכניות התומכות שלנו אנחנו בתקווה שיגעו לכל תלמיד ותלמיד במדינת ישראל, כולל מה שגליה הזכירה תלמידים בחינוך הלא פורמאלי, שאנחנו עובדים באופן מערכתי איתם גם במועצות תלמידים גם תנועות הנוער, שאני לא יכולה עוד להביא נתונים ממוספרים אבל אנחנו בהחלט מקווים שזה ילך וישתפר.
ריקי צימר: אני לא אזכיר את התוכניות התומכות אני אדבר גם על הרמ"ש ואני רוצה להגיד שהדבר העיקרי בעצם זה לזהות את אותם אוכלוסיות שאנחנו צריכים להגיע אליהם וחשוב להגיע אליהם והם לא תמיד נמצאות במסגרות האלה.
ריקי צימר: זאת אומרת אני עוברת לרמה השנייה שהיא רמה כללית של מערכת הרשות שעובדת גם באמצעות המשרדים על פעילות מערכתית ועל זיהוי אותן אוכלוסיות, כמו אוכלוסיות עולים חדשים שכתוצאה מזה גם לקחנו רכזים מיוחדים למגזר הערבי, למגזר חבר העמים, למגזר יוצאי אתיופיה, ונעשות פעולות מאד רחבות.
ריקי צימר: באחרונה, כיוון שזיהינו צורך לעבוד עם המגזר החרדי בנינו ועדת היגוי בנושא הזה כדי לראות דרכים ביחד עם האנשים מהמגזר, איך להגיע אליהם באופן הנכון ועל פי האפיונים שלהם.
ריקי צימר: כשאנחנו עובדים למשל עם משרד הרווחה איריס הזכירה קודם שהם עוסקים בטיפול, אבל עדיין יש אוכלוסיות כמו חסות הנוער, שלא קיבלו טיפול נקודתי מערכתי ואנחנו היום מזהים שיש צורך חזק מאד להיכנס אליהם ואנחנו מפתחים איתם ביחד תוכנית, כמו שלא הזכרתי פה בתוכניות כי התוכנית יצאה רק לאחרונה, ערכת למידה למגזר הערבי שחולקו כבר חלק מהערכות חולקו כ – 430 ערכות על מנת שיהיו כלי למדריכים ולאנשי מקצוע בנושא מידע ומיומנויות חברתיות שזה חלק מה דברים החשובים.
ריקי צימר: אני חושבת שבאמת הקטע הוא לעבוד נכון ולעגן משאבים על מנת שנדע לאתר ולזהות את אותה אוכלוסיה שאנחנו צריכים להגיע אליה.
ריקי צימר: ופה אנחנו חוברים למשרדים, אם זה חסות הנוער אנחנו עובדים עם הרווחה, אם זה היה איתור וזיהוי מתבגרים אז עבדנו עם הרווחה והבריאות.
ריקי צימר: אני חושבת שהעגום הזה כולל, טלל הזכירה את האוכלוסיות בסיכון שגם אנחנו חברנו גם אליהם, על מנת להבין שגם התוכניות הם לא זבנג וגמרנו.
ריקי צימר: אני לוקחת את מה שטלל הזכירה וזה נושא החלופות.
ריקי צימר: נושא החלופות הוא מאד חשוב אבל אנחנו יודעים שכשאנחנו עוסקים בחלופה כמו ספורט או אופניים, כדורגל או מוסיקה או כל תוכנית חלופה אחרת, אם אנחנו לא מעבירים באמצעות התוכנית הזו מסרים חינוכיים חברתיים לא עשינו את שלנו.
ריקי צימר: יופי שהוא עושה מוסיקה וספורט והוא מעסיק את עצמו בשעות הפנאי, ואנחנו נותנים לו כלי נהדר.
ריקי צימר: אך אם לא נעביר את המסרים שאנחנו רוצים להעביר אז בעצם התוכנית לא השיגה את שלה.
ריקי צימר: כלומר אני חושבת שמכל התוכניות פה שהזכרנו הם באמת תוכניות תומכות שהם משולבות בתוך תוכנית אחרת.
ריקי צימר: אם אני לוקחת למשל את הנוער בסיכון שוב תוכנית שעברה מחקר וראתה את ההשפעה שלה.
ריקי צימר: אנחנו מגיעים לאותם ילדים שבאמצעות התוכנית הזו הם יכולים להגיע להישגים ולהוכיח את עצמם בצורה לא מילולית, מה שהרבה פעמים אין להם בבית הספר.
ריקי צימר: שההורים שלהם יכולים להרגיש שהם מצליחים, שההורים שלהם יכולים להתגאות בהם.
ריקי צימר: זאת אומרת יש כאן נקודות מאד משמעותיות ואנחנו צריכים מאד לקחת אותם בחשבון.
ריקי צימר: אני חושבת גם בפיתוח התוכנית.
ריקי צימר: לכן גם מה שנאמר על ידי אבי שזה נכון גם ימי שיא צריך להיות, אבל בפיתוח תוכנית אנחנו צריכים לראות את המערך הכולל, הכשרת הצוותים והאנשים, היכולת שלנו לתת להם את הרגישות ואת הנכונות לעבוד.
ריקי צימר: לכן אני מדברת על התוכנית באופן כללי כשברמת הישובים אנחנו עובדים באמצעות המתאמים שלנו, שמתאימים את התוכנית לישוב בכל הרמות, והם מפעילים את התוכניות האלה.
ריקי צימר: מה חסר?
ריקי צימר: אני אומרת שזה לא משולם, ולא יהיה אף פעם מושלם ,תמיד נרצה עוד.
ריקי צימר: אני חושבת שעצם זה שהגענו עם משדר החינוך, למשל שכל תלמדי בכיתה ט' במדינת ישראל במסגרת תוכנית המניעה השנתית עוברת מכורים לחיים, זה הישג.
ריקי צימר: עדיין לא הגענו לכל התלמידים מכיתה א עד י"ב שאנחנו שואפים שזה יהיה.
גליה שחם: גם לא לכל התלמידים בכיתה ט'.
ריקי צימר: גם לא לכל התלמידים בט', תקציבית זה המון כסף.
מוחמד ברכה: בחנתם את האמירה הזו של מכורים לחיים, לשים את עניין ההתמכרות באור חיובי?
מוחמד ברכה: נשמע לי הזוי.
ריקי צימר: אני לא אכנס לזה כאן, בחנו את זה.
ריקי צימר: עצם זה שזה עולה לדו שיח ולדיון זה חשוב למשל הזכירה גליה את התוכנית לכיתה ה' שאנחנו מכניסים מרכז למידה בנושא האלכוהול.
ריקי צימר: כיוון שהרשות קיבלה גם את הנושא האלכוהול אז כמובן שהדגשים רבים ניתנים בתחום הזה, לתוכניות עם דגש כל האלכוהול, שלא שמים בצד את הסמים.
ריקי צימר: אז בוודאי שחסרה תוכנית כזאת מגוונת כמו מכורים לחיים בנושא של האלכוהול שזה כמובן עלויות רבות.
ריקי צימר: המעקב והפיקוח אחרי התוכניות שברמת הישובים נעשה על ידי המתאם שיכול לזהות איזה תוכניות פועלות ואיזה לא.
ריקי צימר: אנחנו מקווים שגם עם משרד החינוך זה יהיה כיוון שגליה הזכירה את עבודת המחשוב.