GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אירינה לווית: העמותה חושבת ומבקשת לתת דגש שתהייה תכנית כוללת של המדינה ולא שכל משרד יטפל בחלקו ובכך הוא ולא דואג למכלול התהליך.
אירינה לווית: כמו שאנחנו תופסים את התופעה הזאת ובגלל שאנחנו חשובים שמדובר במחלה אז משרד הבריאות צריך להיות בראש התכנית הזאת.
מיכאל ברנטשיין: אני נציג הפורום וגם אני מכור נקי, בעזרת ה' השתקמתי ואני משלים כעת תואר שני בבריאות הנפש קהילתית.
מיכאל ברנטשיין: אני מכיר קצת את החוק של שיקום נפגעי נפש בקהילה.
מיכאל ברנטשיין: עד כמה שזכור לי לחוק הזה היה בסיס כלכלי של קצוץ מיטות אשפוז.
מיכאל ברנטשיין: זה היה מניע מאוד חזק ורווח מידי למשרד האוצר.
מיכאל ברנטשיין: קיצצו הרבה מאוד מיטות אשפוז וסגרו מחלקות.
תמר גוז’נסקי: הם התחילו בזה עוד קודם.
מיכאל בורנשטיין: הם העבירו אותם לקהילה.
מיכאל בורנשטיין: השאלה שלי היא האם אי נוכחותו של משרד האוצר שאמור לאפשר את הכל, מצביע על חוסר התעניינות, זו שאלה.
מיכאל בורנשטיין: אנחנו מאוד שמחים מאוד מחוק שיקום נפגעי נפש בקהילה.
מיכאל בורנשטיין: השאלה אם יש לנו מה להציע למשרד האוצר בהצעה הזאת.
תמר גוז’נסקי: אם בארצות הנזק עולה 200 מיליארד, אצלנו 20 מיליארד, 2 מיליארד דולר בשנה נזק, זה לא כסף.
מיכאל בורנשטיין: השאלה אם זה ישכנע אותם.
מיכאל בורנשטיין: אני מציין את השאלה.
מיכאל בורנשטיין: כי בחוק הזה היה כוח דחיפה מאוד רציני.
מוחמד ברכה: אם אין מישהו שרוצה לומר עוד משהו אני אסכם.
מוחמד ברכה: זה היה משחק במגרש ביתי כי כולם תומכים בהצעה.
מוחמד ברכה: היום שמענו  רק דברים חיוביים ומעודדים על הצעת החוק.
מוחמד ברכה: אנחנו כאמור נבדוק ישירות את הנושא גם מול המשרדים וגם ישירות עם השרים.
מוחמד ברכה: משרדי הבריאות ומשרד הרווחה והשירותים החברתיים.
מוחמד ברכה: לגבי משרד האוצר אנחנו לא נסתפק רק במכתב.
מוחמד ברכה: קיבלנו כעת תשובה מדוע לא הגיעה נציגת המשרד, משרד האוצר קבע מי יגיע לכאן אבל מי שאמורה הייתה להיות כאן לא ידעה מה רוצים ממנה ולכן חשבה שאין בשביל מה לבוא.
מוחמד ברכה: זה שיעור במינהל תקין.
מוחמד ברכה: אנחנו לא נעבור על כך לסדר היום.
מוחמד ברכה: אני חושב שבשלב מסוים צריך לדבר עם שר האוצר בעניין החוק וחשיבותו.
מוחמד ברכה: אין ספק שהטיפול בכל בעיה חברתית הוא חסכון, הוא חסכון גם חברתי לאדם ולחברה והוא גם חסכון כלכלי.
מוחמד ברכה: שמענו כאן את על הסכום שהנזקים גורמים לקופה המדינה בגלל השימוש בסמים והעלויות של המלחמה בסמים, עלות הטיפול באנשים מתמכרים.
מוחמד ברכה: בשלב הראשון הוועדה תבקש את תשובתם של המשרדים.
מוחמד ברכה: בד בבד נתייעץ עם הפורום על מועד הנחת ההצעה על שולחן הכנסת, גם כחברי הכנסת.
מוחמד ברכה: אני בטוח שכל חברי הוועדה וגם אלה שאינם נוכחים ישמחו, על פי היכרותי אותם, ישמחו להצטרף לקידום הצעת החוק.
מוחמד ברכה: זו הצעת חוק לא שגרתית של תיקון כזה או אחר אלא היא ביטוי של תפיסה מערכתית חברתית.
מוחמד ברכה: כמו שאמרתי בתחילת דבריי, קיימות מספר זרועות שמטפלות בנושא ההתמכרויות והמתמכרים, אבל ישנה נקודה שבה הכל נפסק ואתה צריך לחזור מהתחלה.
מוחמד ברכה: כשדני בודובסקי דיבר על האחוז הגבוה של החוזרים להשתמש, לא מדובר על העלויות של בטיפול החוזר בהם, כלומר מה שהושקע בהם ירד לטמיון.
מוחמד ברכה: הוועדה תשתמש בטיעון החשוב הזה, אבל המדינה כמדינה צריכה לשלם כסף כדי לפתור בעיות חברתיות.
מוחמד ברכה: הוועדה תתייעץ כאמור עם הפורום על מועד הנחת ההצעה על שולחן הכנסת, אולי נמתין עד סוף המושב הזה.
תמר גוז’נסקי: יהיה אפשר לפחות עד סוף המושב להניח את ההצעה?
מוחמד ברכה: אפשר וזה תלוי בכם אם הנוסח הוא סופי.
תמר גוז’נסקי: הנוסח לקריאה טרומית  בוודאי.
מוחמד ברכה: במקביל אנחנו נערוך את הדיונים עם המשרדים.
מוחמד ברכה: אני מבקש לברך את הפורום ואת כל העוסקים במלאכה.
מוחמד ברכה: אלה שנוכחים ואלה שאינם נוכחים.
מוחמד ברכה: אני חושב שאתם עושים עבודה חשובה ביותר.
מוחמד ברכה: המבחן כעת על שולחן הכנסת.
מוחמד ברכה: הוועדה הזאת מחויבת לנושא ואנחנו מקווים שבעתיד הקרוב נוכל לבשר על המוגמר.
מוחמד ברכה: תודה רבה הישיבה נעולה.
מוחמד ברכה: אני לא רוצה לשמוע כמי שמחקה את עצמו כי לפני מספר דקות הסתיימה כאן ישיבה בנושא קרוב לנושא שאנחנו דנים בו כעת.
מוחמד ברכה: ראשית אני רוצה לברך את כל הנוכחים.
מוחמד ברכה: דוקטור חיים איילון-אילוז אתה מוכן לפתוח.
חיים איילון-אילוז: אני גם מתחבר למפגש הקודם ואנחנו מאוד מעריכים את האכסניה ואת הוועדה שהרימה את האתגר ומעלה כאן את אחד הנושאים,לדעתי, החשוב ביותר כשאנחנו מדברים על שיקום והוא נושא התעסוקה.
חיים איילון-אילוז: אני שמח שבהתראה מאוד קצרה גם מדריך שלנו וגם אסיר משוקם שנמצא בשיקום תעסוקתי, נמצאים כאן ויכלו למסור רשמים אישיים.
חיים איילון-אילוז: נמצאים כאן גם חברים נוספים שהם רכזי תעסוקה מכל רחבי הארץ שהגיעו במיוחד לדיון הזה.
חיים איילון-אילוז: אני מעריך מאוד את ההזדמנות שניתנה לנו.
חיים איילון-אילוז: אני יוכל לומר, ואתה אדוני היושב ראש ראית את זה בכלא, שאין שיקום ללא תעסוקה.
חיים איילון-אילוז: זאת אומרת שתעסוקה זה אחד הבסיסים המרכזים להחזיר את האדם לחיים נורמטיביים ולתת לו כלים שיוכל לעמוד בפני עצמו, לשקם את המשפחה שלו, לחזור לחברה נורמטיבית ולקבל הכנסה שתאפשר לו אפילו קיום מינימלי, להבדיל מהניסיון שלו להשיג מחיה בדרכי פשע.
חיים איילון-אילוז: לכן גם בנושא של שיקום בפיקוח שהוא חלק מהנושאים המרכזים שלנו אנחנו בוועדת השחרורים רואים בתעסוקה את הנקודה המרכזית, לכן אין מצב שאסיר משוחרר עם ניכוי שליש יצא ללא תכנית של תעסוקה.
חיים איילון-אילוז: כאן אנחנו נכנסים לבעיה המרכזית, שמעתי משירות התעסוקה על מאות אנשים שנמצאים באבטלה ושמתמודדים עם נושא האבטלה.
חיים איילון-אילוז: על אחת כמה וכמה הנושא של אסיר משוחרר, ידוע איך אוכלוסיית המעסיקים מתייחסת אליו.
חיים איילון-אילוז: בזמנו, אמר את זה פיני קבלו מהמרכז לשלטון מקומי, שפעם הרשויות מקומיות היו מסייעות באופן רציני לאסירים משוקמים בכל מיני עבודות והיום זה לא קיים.
חיים איילון-אילוז: החלק השני הוא אופי העבודה.
חיים איילון-אילוז: אנחנו יודעים שברוב המקרים אלו עבדות מאוד פשוטות ובסיסיות עם שכר מאוד נמוך.
חיים איילון-אילוז: אנחנו מסתכלים קדימה איך אנחנו ניתן הכשרה מקצועית יותר טובה גם כשהם משתחררים מבתי הכלא.
חיים איילון-אילוז: איך אנחנו נותנים איזה אופק תעסוקתי הרבה יותר חזק והרבה יותר טוב כדי שלאסיר תהייה הזדמנות שווה במציאת עבודה.
חיים איילון-אילוז: אלו נתונים חשובים מאוד ונעלה אותם כאן ונשמע את הוועדה.
חיים איילון-אילוז: אם תרצה נשמע גם את החברים על ניסיונם האישי.
חיים איילון-אילוז: הנתונים מתחילת שנת 2010 ועד היום – יחד עם יועצי התעסוקה שלנו ובמסגרות של יועצים יחד עם הרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול, יחד עם הג'וינט יש פרויקטים משותפים, יש לנו כ- 900 אסירים שאנחנו מוצאים להם תעסוקה.
חיים איילון-אילוז: קשה מאוד כי כל אחד הוא עולם ומלאו.
חיים איילון-אילוז: אתם תשמעו על כך, אבל אני שמח מאוד שגם משרד האוצר רואה בנושא התעסוקתי נושא מאוד משמעותי.
חיים איילון-אילוז: יש לנו פרויקט יחד עם הג'וינט שבוודאי יצטרפו לכאן, פרויקט שכעת הוחל הפיילוט שלו בלי קשר לנושא בכלא מעשיהו.
מוחמד ברכה: מה לגבי הפער של ה- 200 בין המטופלים לבין המועסקים?
חיים איילון-אילוז: אין להם עבודה.
חיים איילון-אילוז: יש 900 השמות אסירים מתחילת השנה עד היום.
קריאה: אני מקנאה, זה נתון מדהים.
חיים איילון-אילוז: תודה שסוף סוף יש מי שמעריך את זה, יש הרבה מאוד מקומות שלא מעריכים את הנתונים שלנו.
קריאה: יש הרבה מאוד שלא מטופלים ולא מגיעים אלינו.
מוחמד ברכה: אני רוצה לצנן את ההתלהבות.
מוחמד ברכה: אני מעריך את העבודה של הרשות לשיקום האסיר.
מוחמד ברכה: אנחנו מדברים על 900 מתוך 1,100 שהם מתוך 6,500 משוחררים.
מוחמד ברכה: להראות את הכל בפרופורציה, לאט לאט.
חיים איילון-אילוז: כדי שנוריד עוד יותר את ההתלהבות, נהייה הוגנים ונאמר באופן גלוי שרוב השחרורים האלה של פיקוח לא נעשים ללא תעסוקה ולכן אנחנו לא נכנסים לשאלת מהות העבודה, אבל ברובה היא עבודה בסיסית בשירותים.
חיים איילון-אילוז: בסך הכל אנחנו נמצאים במצב שהוא מאוד מאוד קשה, אנחנו נדבר על זה מאוחר יותר.
חיים איילון-אילוז: רוב המעסיקים במשק, בין אם זו הממשלה, המגזר הציבורי, המגזר העסקי והפרטי לא מעסיקים אסירים משוחררים.
חיים איילון-אילוז: אנחנו מדברים בעיקר על אוכלוסיית מעסיקים שהם ידידים, נדבר עליה בהמשך ושעליה ביקשנו ממשרד התעשייה, מסחר ותעסוקה שיתנו לה את אותו בונוס שבזמנו ניתן למעסיקים כדי שיכשירו עובדים אצלם.
חיים איילון-אילוז: זה הופסק ולדעתנו חשוב להמשיך אותו.
חיים איילון-אילוז: זו חלק מהקריאה שתצא היום מהוועדה.
חיים איילון-אילוז: לדעתי זה חשוב.
חיים איילון-אילוז: התחלתי לדבר על הפרויקט המשותף שלנו עם הג'וינט בנושא תעסוקה שיוצא לדרך.
חיים איילון-אילוז: אני מקווה שהם יגיעו וידברו על כך.
חיים איילון-אילוז: זו סקירה בגדול על הדברים שלנו.
חיים איילון-אילוז: הייתי רוצה יותר שנשמע את האנשים בשטח -- -
מוחמד ברכה: אני בכל זאת הייתי רוצה שתיתן תשומת לב לאוכלוסיית מכורי הסמים מכלל האסירים המשוחררים.
מוחמד ברכה: אנחנו יושבים בוועדה למאבק בנגע הסמים.
חיים איילון-אילוז: כולם שמחים שזה אצלך כי זה נושא שאף אחד לא רוצה לגעת בו.
חיים איילון-אילוז: אני אתייחס, וחיים מהל יוכל להרחיב.
חיים איילון-אילוז: אנחנו בשיתוף פעולה עם הרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול.
חיים איילון-אילוז: גייסנו עובדות שמטפלות באותם אסירים משוחררים עם רקע של סמים.
חיים איילון-אילוז: איתם על אחת כמה וכמה הסיפור קשה יותר.
חיים איילון-אילוז: כאמור כ- 50% מכלל האוכלוסייה היא אוכלוסיית משתמשים או נגמלים.
חיים איילון-אילוז: אחת התנאים שלנו, והוא תנאי הכרחי, שהאנשים יהיו נקיים חצי שנה לפחות לפני שהם נכנסים לעבודה שאנחנו מסדרים.
חיים איילון-אילוז: אין ספק שלאוכלוסייה הזאת קשה יותר למצוא מקום עבודה.
חיים איילון-אילוז: הייתי רוצה שאחד המדריכים ידבר, אני חושב שזו נקודה מאוד משמעותית שלא דיברנו עליה בדיון הקודם, היא משמעותית גם במהות שלנו כרשות לשיקום האסיר.
חיים איילון-אילוז: אנחנו מעסיקים קרוב ל- 40 אסירים משוחררים בתפקידי מדריכים בתוך ההוסטלים, זה מאוד ייחודי ומעניין.
חיים איילון-אילוז: זה חלק מתכנית השיקום שלהם.
חיים איילון-אילוז: אחרי שהם מסיימים את תקופת ההוסטל והשיקום בקהילה והם נמצאים מתאימים הם עובדים כמדריכים.
חיים איילון-אילוז: זה חלק מאותה תעסוקה שאנחנו מספקים בתור רשות לאוכלוסייה שאנחנו רוצים לשקם.
חיים איילון-אילוז: התנאים לצערי הרב הם מאוד מאוד לא טובים, נמוכים בלשון המעטה, זה הסידור המקסימאלי והטוב ביותר שמצאנו.
מוחמד ברכה: לפני שאנחנו נעבור אבקש ממך כמה מילים על הפער בין ה- 6,500 לבין ה- 1,100.
מוחמד ברכה: מה צריך לעשות כדי להרחיב את הפעילות?
חיים איילון-אילוז: אני חושב שאחת הבעיות המרכזיות שלנו, עוד לפני שאני מדבר על הפער, וזה חשוב שהוא יעלה כאן, והוא אילו מסגרות תעסוקה אנחנו מוצאים לאוכלוסייה הזאת.
מוחמד ברכה: כלומר מספר המטופלים מותאם להיצע בתעסוקה?
חיים איילון-אילוז: אנחנו מחפשים כל הזמן תעסוקה.
חיים איילון-אילוז: יותר קל לנו, אני אומר את זה באופן הוגן, קל לנו יותר כשהאסיר משוחרר בפיקוח כי אז הוא מוכן לקבל כל עבודה.
חיים איילון-אילוז: מבחינתו הנתון הזה הוא לא הכי טוב כי אנחנו רוצים לתת אופק תעסוקתי, לכן העבודה בתחילת דרכו היא לא העבודה שהיינו רוצים לראות בעתיד.
חיים איילון-אילוז: חשוב לנו להזכיר כאן את נושא ההכשרות המקצועיות, גם את נושא השכלה.
מוחמד ברכה: כלומר השיקום התעסוקתי הוא לא בהכרח הכשרה מקצועית.
חיים איילון-אילוז: בהחלט לא.
חיים איילון-אילוז: הנושא השני שאתה מעלה הוא בעצם הפער הגדול בין אוכלוסיית המשתחררים בשנה שהם בערך 6,500, 7,000 אסירים, אנחנו צריכים על פי חוק גם לאלה שיצאו מבית הכלא בשחרור מלא ושמגיעים אלינו לרשות למצוא להם תעסוקה.
חיים איילון-אילוז: כאן אנחנו נעזרים, ונדבר על כך, בשירות התעסוקה.
חיים איילון-אילוז: זה לא קל כי זו אוכלוסייה קשה.
חיים איילון-אילוז: בזמנו דיברנו כשהייתה תכנית ויסקונסין שהתמחו בתחומים.
חיים איילון-אילוז: יעידו על כך העובדים שלנו בשטח שבנושא אסירים משוחררים הם היו מבקשים מאיתנו שנעזור להם למצוא עבודה.
חיים איילון-אילוז: זו התמחות יותר ספציפית והרבה יותר ממוקדת.
חיים איילון-אילוז: לכן הבעיה שלנו היא כפי שאתה הגדרת, ראשית למצוא מקורות תעסוקה ולא רק בעבודות שוליים אלה עבודות שתיתנה עתיד ואופק תעסוקתי, לשלב כמה שיותר רשויות מקומיות, משרדי ממשלה, את המגזר העסקי שהיום כמעט ולא נותן מענה.
חיים איילון-אילוז: במקביל למצוא איך אנחנו נותנים אפשרויות תעסוקה ליותר אוכלוסייה.
אבי גדליה: שמי אבי, אני מדריך בהוסטל של הרשות לשיקום האסיר בירושלים.
אבי גדליה: השתמשתי בסמים 26 שנה.
אבי גדליה: לא ידעתי מזה לעבוד.
אבי גדליה: כשהגעתי להוסטל כחלק מהטיפול הייתי חייב לעבוד ולמצוא מקום עבודה.
אבי גדליה: זה מה שעשיתי.
אבי גדליה: בגלל הקושי שלי עם עבודה החלפתי כמה מקומות עבודה.
אבי גדליה: בכל מקום שעבדתי הפלו אותי תמיד לרעה.
אבי גדליה: תמיד התייחסו אלי כמשהו נגוע.
אבי גדליה: בכמה מקומות עבודה שעבדתי היו אפשרויות לקידום, כמו למשל ב"טבע" בהר חוצבים בירושלים ששם הפלו אותי לרעה בגלל העבר הפלילי שלי ובגלל שהשתמשתי בסמים, השאירו אותי בעבודות הנמוכות ביותר, הפלו אותי לרעה משאר האנשים גם בשכר.
מוחמד ברכה: אנשים שביצעו אות אותה עבודה קיבלו שכר יותר גבוה ממך?
אבי גדליה: כן.
אבי גדליה: לאותה עבודה.
אבי גדליה: הייתי גם עובד משמרות לילה והייתי מקבל כאילו עבדתי יום.
אבי גדליה: לא הייתה לי שום  אפשרות להתקדם.
אבי גדליה: ב- 1 לאוגוסט ברוך ה' אני אחגוג שש שנים ניקיון.
אבי גדליה: נקי טוטאלי מכל סם.
אבי גדליה: בשבילי זה מוזר להיות שש שנים ללא סמים, בלי אלכוהול ובלי שום דבר, בלי לעבור על החוק ולהיות אדם מן השורה שעובד במה שיש כדי להתקיים.
אבי גדליה: כשאני נתקל בקושי יש לי גם למי לפנות, נמצא כאן מנהל ההוסטל שלי.
אבי גדליה: היום אני עובד של הרשות לשיקום האסיר.
אבי גדליה: אני עובד בהוסטל וגם בהוסטל "קרן התשובה" של הדתיים בבית שמש.
אבי גדליה: יותר משזו עבודה בשבילי זה המשך טיפול, כי אם אני לא אהיה במסגרת הזאת אלך לאיבוד.
אבי גדליה: בקרוב בעזרת ה' בחודש בקרוב יפתח סמסטר ואתחיל ללמוד בקורס הדרכה מקצועי בכפר סבא בבית ברל.
אבי גדליה: מתוך אני הפנימי שלי זה להקשיב לאנשים, לשמוע את הצרות שלהם ולנסות לעזור להם, זה אף פעם לא היה.
אבי גדליה: תמיד הייתי אני ורק אני ואחרי כולם זה אני.
אבי גדליה: היום זה משהו שעושה לי טוב לנשמה להיות עם אנשים, להיות בסביבת אנשים כמוני ולעזור להם, לשמוע אותם וגם לקבל עצות.
אבי גדליה: דרכם אני גם מקבל ולומד.
אבי גדליה: חשוב לי מאוד שאני לא אתקע במקום, כלומר שלא יפלו אותי לרעה בגלל שיש לי רקע כזה ושאני בא מעולם כזה.
אבי גדליה: אני מאוד משתדל ותאמץ להשתלב בחברה ולא לעשות דברים שהוציאו אותי מהחברה, רוצה להיכנס אליה בחזרה.
מוחמד ברכה: ניסת להיגמל במשך ה- 26 שנים שאתה השתמשת?
אבי גדליה: עשרות פעמים.
אבי גדליה: ואף פעם לא הצלחתי כי ניסיתי לעשות את זה לבד.
מוחמד ברכה: מחוץ למסגרת.
אבי גדליה: ברגע שניגשתי לקבלת עזרה ביחידה לנפגעי סמים בעיר שלי עכו קיבלתי את העזרה.
אבי גדליה: כשהגעתי להוסטל לא באתי מתוך הכלא עצמו אלא אחרי שהשתחררתי והיה בטווח של שנתיים של שיקום אסיר ואז קלטו אותי בהוסטל.
אבי גדליה: בהוסטל היה טיפול של שנה ולא של תשעה חודשים כמו היום.
מוחמד ברכה: אחרי שהחלטת להיגמל, מה היה הרגע בו חזרת להשתמש?
מוחמד ברכה: איפה נקודת השבירה?
אבי גדליה: אי אפשר לדעת מהי נקודת השבירה.
אבי גדליה: לכל אדם אחרי שהוא - - -
מוחמד ברכה: לצורך הדיון שלנו, באיזו מידה הנושא של התעסוקה היה יכול להיות קריטי עבורך?
אבי גדליה: מאוד מאוד.
אבי גדליה: אם הייתי עובד ברוב שעות היום, כשאני עובד אני לא חושב על סמים ולא על דברים אחרים, כשאני עובד יש לי מה לעשות.
אבי גדליה: כשאני נגמל מסמים ואני יושב בבית וצופה בטלוויזיה ומוקף בחברה שכולה עם סמים אני לא מחזיק מעמד.
אבי גדליה: אבל כשאני עובד אני כן.
אבי גדליה: הייתה תקופה שאני הייתי נשוי ועבדתי אז החזקתי מעמד כשנה וחצי.
אבי גדליה: זה היה כשעבדתי בכל מיני עבודות אבל כשהפסקתי לעבוד חזרתי לסמים.
מוחמד ברכה: אני מבין שגם הפסקת להיות ראש משפחה.
מוחמד ברכה: תודה אבי גדליה.
דני ג'נה: אני משוחרר כתשע חודשים מבית הסוהר, הורד לי שליש.
דני ג'נה: השתמשתי כמעט 20 שנה בסמים, אני נקי כבר תשעה עשר חודש ועשרה ימים.
דני ג'נה: הפנו אותי לרשות לשיקום האסיר כדי שיעזרו לי למצוא עבודה.
דני ג'נה: בהתחלה לא קיבלו אותי בכל מקום עבודה עד שקיבלו אותי בבית העלמין הצבאי בהר הרצל.
חיים איילון-אילוז: במה עסקת לפני כל הכלא.
דני ג'נה: הייתי גונב, הייתי שודד, זה מה שידעתי לעשות.
דני ג'נה: עברתי הליך טיפולי בתוך כותלי בתי הסוהר של שלושה עשר חודש, בבית הסוהר צלמון ומשם יצאתי להוסטל ירושלים.
דני ג'נה: בהוסטל לימדו אותי איך לעבוד.
דני ג'נה: בחיים שלי לא עבדתי, בחיים שלי לא ידעתי מה זה להביא פרנסה הביתה.
דני ג'נה: ידעתי להביא כסף רק דרך פשע.
דני ג'נה: הגעתי להוסטל והתחלתי ברוך ה' לעבוד בבית העלמין הצבאי בהר הרצל בירושלים.
דני ג'נה: אתמול פניתי לרשות לשיקום האסיר שיעזרו לי.
דני ג'נה: אני רוצה להתקדם.
דני ג'נה: אני מקבל שם משכורת מינימום.
דני ג'נה: אני רוצה להתחיל להתקדם בחיים שלי.
דני ג'נה: ניסיתי להגיע איתם למקום של לימודים, אני רוצה להתחיל ללמוד.
דני ג'נה: אומרים לי שאין תקציב.
דני ג'נה: אי פוחד באיזה מקום לאבד, אני רוצה להצליח בחיים.
דני ג'נה: אנחנו צריכים הרבה מאוד עזרה אבל אין עזרה כי אין תקציב שיממן לנו את הלימודים.
דני ג'נה: עוד מעט אני אמור להשתחרר מההוסטל וחשוב לי להתקדם בחיים.
מוחמד ברכה: יש לך תכניות ללימודים?
דני ג'אנה: כן.
דני ג'אנה: אני רוצה ללמוד חשמלאות שזה מאוד מעניין אותי ואני קצת מבין בו.
דני ג'אנה: אני רוצה שתהייה לי תעודה, לימודים שיכולים לקדם אותי בחיים.
מוחמד ברכה: אז אולי נשמע ממשרד התעשייה, מסחר ותעסוקה מהאגף להכשרה מקצועית.
מנחם לקסר: כמה שנות לימוד יש לך?
דני ג'נה: למדתי עד כיתה ח'.
ניקול מור: מעבר לפעילות שהזכרתי בישיבה הקודמת שמתבצעת בתוך בתי הכלא שמכינה את האסיר ליום שחרורו ומציאת מקומו בחברה.
ניקול מור: אין לנו פעילות מיוחדת - - -
מוחמד ברכה: אני אחזור על משפט אחד שאמרת בישיבה הקודמת.
מוחמד ברכה: אמרת שהפעילות שלכם היא פונקציה של הפניות של שירות בתי הסוהר.
ניקול מור: בוודאי.
ניקול מור: האדון משוחרר, אם הוא לא קיבל את ההכשרה המקצועית בתוך בית הסוהר אז כעת כאדם מן השורה אין לנו עבורו פעילות מיוחדת, אין פעילות מיוחדת  עבור אסירים משוחררים.
ניקול מור: הפעילות הקיימת היא לכל אזרח ואזרח והוא יכול להשתלב בהן.
ניקול מור: האפשרות השנייה היא אם תמצא קבוצה מיוחדת של אסירים משוחררים ניתן לפנות אלינו ואנחנו נבנה את התכנית עבורה, נמצא את המקום.
מוחמד ברכה: לא עובדים בשיתוף עם הרשות לקידום האסיר.
מוחמד ברכה: כשהוא בכלא שירות בתי הסוהר בונה ומתאים לו, אבל אחרי שהוא בחוץ הוא מן השורה אבל לא כל כך מן השורה.
ניקול מור: לא אמרתי את זה.
ניקול מור: היה ותהייה סמכות מקצועית שתפנה אלינו בבקשה לבנות קורס עבורם, צריך לבנות קבוצה  כדי שנרכיב קורס, אלא אם נשלב אותם בפעילות הקיימת.
ניקול מור: אם תמצא קבוצה ותקום סמכות מקצועית, לא חשוב מי מהאנשים כאן, שתבקש קורס עבור קבוצה מסוימת אנחנו מסוגלים להפעיל אותה.
אבי דיאמנט: ראשית היסטוריה, בזמנו שהיה משרד העבודה והרווחה יחד, היו מלגות להכשרה מקצועית שמאוד נעזרנו בהן.
אבי דיאמנט: הרבה אסירים קיבלו מלגות והיו מספר אסירים שעברו הכשרה מקצועית.
אבי דיאמנט: היות ההיום הם אינם זכאים לדמי אבטלה, הם מתקיים רק מהבטחת הכנסה וזה ירד ממש לאפס.
אבי דיאמנט: קודם נעזרו לפחות כ- 200 איש כי נעזרנו במגלות שהיו בזמנו במשרד העבודה והרווחה.
מוחמד ברכה: היום המלגות האלה לא קיימות?
אבי דיאמנט: היום המלגות האלה לא קיימות לחלוטין.
אבי דיאמנט: דבר נוסף היה דבר שנקרא "הכשרה אינדיבידואלית".
ניקול מור: אני מבקשת להשיב.
אבי דיאמנט: את תשיבי.
אבי דיאמנט: הייתה הכשרה אינדיבידואלית שאפשרה לשלב אנשים במסגרת לימודי מקצוע במקום העבודה שהיה חונך שלהם.
אבי דיאמנט: זה היה דבר שעזר לאנשים גם להתקדם מבחינה מקצועית, וגם זה ירד לגמרי.
אבי דיאמנט: כמעט לגמרי, אפס.
אבי דיאמנט: דבר נוסף שהיה לנו והוא היה מענק למניעת אבטלה - - -
מוחמד ברכה: למה אתה אומר לגמרי וגם אפס?
קריאה: סליחה על הפרעה, פשוט דורשים מעסיקים מקצועיים שאין לנו.
אבי דיאמנט: בפועל אין, אז זה אפס.
אבי דיאמנט: אנחנו לא מקבלים פתרון למה שפעם היה פתרון.
אבי דיאמנט: דבר שלישי שהיה הוא מענק מקרן למניעת אבטלה, קיבלנו תקציב שעזר לנו בנושא של עידוד אסירים שהיו מקבלים מענקי התמדה בעבודה, זה גם היה תמריץ בנושא תעסוקה.
אבי דיאמנט: גם זה ירד לגמרי, התקציב הזה לא מגיע לרשות לקידום האסיר.
אבי דיאמנט: גם זה היה בהיסטוריה והיום אין לנו.
אבי דיאמנט: הקרן נסגרה.
אבי דיאמנט: אני מספר על מה שהיה ואין, כלומר שלושה דברים שהיו אינם.
חיים איילון-אילוז: בנושא סיוע תעסוקתי, זה לא אומר שאנחנו לא מדברים, שמעתם את הדוגמה הטובה ביותר, מסדרים לאדם עבודה ברמה למצוא לו עיסוק כדי שיקום בבוקר, הוא לומד מה זה לקום בבוקר לעבודה, מה זה להכין אוכל לצהריים, מה זה לחזור אחר הצהריים מהעבודה, ממש מסגרת שלא הייתה לו בחיים.
חיים איילון-אילוז: היום הוא גומר את ההוסטל אחרי תשעה חודשים, נחזיק אותו עוד תקופה.
חיים איילון-אילוז: הוא רוצה לרכוש מקצוע עם קצת יותר אופק, אין תקציב ואני הולך לגייס תרומות מאנשים שיתנו מלגה ללמוד קורס ובמדינה נותנים כל כך הרבה קורסים ולא מאפשרים לנו להשתלב בהם.
חיים איילון-אילוז: זו הנקודה.
אבי דיאמנט: דבר רביעי, הייתה פגישה אצל הגברת אסתר דומיניסיני שהייתה מנהלת שירות התעסוקה בזמנו יחד עם מר משה בר סימן טוב שהיה בזמנו הרפרנט של משרד האוצר של הרווחה, בפגישה הזאת, ויש מסמך שהיא חתומה עליו עם כל החתימות, סוכם על התחלה של פיילוט לפרויקט של 50 אסירים משוחררים, גבוליים שיוצאים וחוזרים לבתי הכלא כל הזמן, האנשים שלא משתלבים במעגל העבודה, והיה בו לתת תמריץ למעסיק, מה שנקרא הכשרה אינדיבידואלית, לתת להם תמריץ, היה סיכום ואגורה לא הגיעה למרות הסיכום בין האוצר ובין המנהלת הכללית של שירות התעסוקה, גם זה לא נעשה.
אבי דיאמנט: כלומר דברים שסוכמו גם הם לא בוצעו.
ניקול מור: דובר על הכשרה אינדיבידואלית, זה מסלול לא מהיום, אם נתבקש יש לנו אפשרות לאשר גם את זה.
ניקול מור: מה אומר מסלול אינדיבידואלי?
ניקול מור: – זה אומר למצוא עובד ולמצוא מעביד ולשדך ביניהם.
ניקול מור: אנחנו כאגף להכשרה מקצועית מאפשרים את קבלת הגמלאות מול המוסד לביטוח לאומי.
ניקול מור: כלומר מדי חודש אנחנו מדווחים למוסד לביטוח לאומי שאותו אדם עובד ומועסק אצל אותו המעביד.
ניקול מור: לכאורה זה קיים ולא ירד אלא שצריך למצוא את העובד מול המעסיק.
ניקול מור: דיברת על נושא פעילות ודובר כאן על הקפאה, על אין עבודה, אין תקציב.
ניקול מור: בהפסקה יצא לי לדבר כאן עם הגברת, מסרתי לה כתובות.
ניקול מור: אושרו קורסים למגזר הערבי בעטרות בתחומים שונים, מסרתי לה את הכתובות ואת מספרי הטלפון של הממונה האזורי אליו היא יכולה לפנות.
ניקול מור: זה הזמן להפנות את כל המועמדים למוסדות האלה.
אבי דיאמנט: הם לא יוכלו להתקיים מהבטחת הכנסה בזמן הקורס.
ניקול מור: אני לא המוסד לביטוח הלאומי ולא אני קובעת.
ניקול מור: דובר כאן על מלגות, מלגות קיום כפי שהיו לפני עשר שנים ולא קיימות.
ניקול מור: היום יש מענק תמיכה על פי תקנות 3.1.
אבי דיאמנט: לא ידוע לנו.
ניקול מור: על פי הוראות ממשלה ולא ספציפית לאסיר משוחרר אלא לכל אזרח מדינת ישראל, כל אדם שמשתלב באחד מהמקצועות הנדרשים, שוב על פי החלטת ממשלה ויש רשימה ארוכה של מקצועות, מי שמשתלב באחד מהקורסים של המקצועות האלה, ראשית לא מקצצים לו את ה- 30% מדמי האבטלה שעל פי חוק ההסדרים מקצצים - - -
קריאה: אסירים משוחררים לא מקבלים דמי אבטלה.
ניקול מור: אני מעבירה את התמונה כולה כדי שאף אחד מכם לא יבוא ויגיד לא שמענו, לא ידענו.
ניקול מור: דבר שני כתלמיד באחד מהקורסים היה והוא לא מקבל לא דמי אבטלה ולא הבטחת הכנסה, כדי לשרוד את תקופת הלימודים יש מלגת קיום.
ניקול מור: אדם יכול לקבל 6,000 שקל לכל הקורס שנמשך חצי שנה  כדי לשרוד את תקופת הלימודים.
ניקול מור: שוב היה והוא לא מקבל - - -
מנחם לקסר: הוא צריך לוותר על הבטחת הכנסה בסכום של 1,500 שקל לחודש שהוא מקבל.
מוחמד ברכה: היא אמרה שמי שלא מקבל הבטחת הכנסה או דמי אבטלה.
מנחם לקסר: זה לא יכול להיות כי היום הוא מקבל 1,500 לחודש.
מנחם לקסר: פה הוא יקבל לקורס שנמשך שישה חודשים סכום של 6,000 שקל לכל הקורס.
מנחם לקסר: זה לא הגיוני.
אבי דיאמנט: יש הכשרה אינדיבידואלית ואין הכשרה, יש הבדל אין הבדל.
אבי דיאמנט: אין ויש - זה אין.
ניקול מור: אני האגף להכשרה מקצועית ולא האוצר.
ניקול מור: את הסכום של 6,000 שקל עבור כל תקופת הקורס קבע האוצר.
ניקול מור: בכל זאת אנחנו אומרים תודה רבה כי זה כבר משהו.
ניקול מור: דיברתם על מענק התמדה.
ניקול מור: אותם המשתלבים בעבודה ולמדו את אותם מקצועות אם הם משתלבים ומתמידים בעבודה יכולים לקבל סכום של עד 11,000 שקל.
ניקול מור: כלומר אם הם עובדים שלושה חודשים בתחום הם יכולים לקבל 6,000 שקל, ממשיכים - - -
אבי דיאמנט: אבל הם לא יכולים להגיע לקורס.
ניקול מור: הגישה לא הוגנת.
אבי דיאמנט: זה לא אליך אישית.
אבי דיאמנט: אבל אין כלום.
אבי דיאמנט: דברים שהיו ונעלמו.
ניקול מור: דבר אחרון ובו אני אסיים.
ניקול מור: כל הקורסים שלנו מפורסמים בין היתר בשירות התעסוקה.
ניקול מור: כל אזרח ולא משנה מי הוא רשאי לפנות לשירות התעסוקה לקבלת מידע על הקורסים שאנחנו מפעילים ולקבל הפניה לאחד הקורסים שלנו.
מוחמד ברכה: בשלב הזה של הדיון אני רוצה לסכם סיכום ביניים.
מוחמד ברכה: אני מבקש שהרשות תעלה על הכתב את הדברים שנאמרו כאן, על הדברים שנסגרו או כביכול נסגרו.
מוחמד ברכה: אנחנו נעביר את זה למשרד התעשייה, מסחר ותעסוקה, אני אעביר את זה ישירות לשר ונבקש מסמך כתוב ועל פיו ננהג.
מוחמד ברכה: אין ספק שכל עניין ההכשרה צריך להתחיל במקום אחד - לא ברחוב אלא בבית הכלא.
מוחמד ברכה: לכן אני רוצה שדוקטור יוסי גובר יסבר את אוזנינו בנוגע לטיפול וההכשרה.
יוסי גובר: את נושא תעסוקת אסירים אנחנו מחלקים לשניים.
יוסי גובר: האחד – הכשרה מקצועית.
יוסי גובר: התעסוקה אצלנו מתחילה מתעסוקה במפעלים שבהחלט משלמים שכר יחסית גבוה, מפעלי התעשייה האווירית או מפעלים ויזמים חיצוניים כמו "טבע נאות" וכדומה ועד לתעסוקה שהיא תעסוקה מאוד מינימליסטית שהיא תעסוקה של אחזקה ושירותים.
יוסי גובר: צריך לזכור שעיקר התעסוקה בבית הסוהר היא לא לצרכי שכר אלא כדי להקנות הרגלי עבודה וגם מחויבויות וכל מיני תהליכים אחרים שהם חלק מהטיפול הכולל שהאסיר מקבל במהלך שהותו בבית הסוהר.
יוסי גובר: בכלל התעסוקה היום היא לא דבר העומד בפני עצמו אלא הוא חלק שמשתלב בדברים אחרים שאנחנו מקנים, למשל קרוא וכתוב והשלמת השכלה עד השכלה אקדמית שאסירים רוכשים אותה באמצעות האוניברסיטה הפתוחה.
יוסי גובר: למעשה אסיר עם מוטיבציה שמשתלב בכל התהליכים האלה יכול לקבל מאיתנו סל רחב מאוד של טיפול.
יוסי גובר: טיפול לא במובן הקלאסי של המילה אלא גם חינוך, גם תעסוקה וגם בתחומי הדת.
יוסי גובר: הכשרה מקצועית היא נדבך אחר שהוא פחות דומיננטי אצלנו.
יוסי גובר: בעבר משרד התעשייה, מסחר ותעסוקה היה שותף במימון קורסי הכשרה מקצועית.
יוסי גובר: כיום הקורסים ממומנים בעצם על ידי שירות בתי הסוהר.
יוסי גובר: התקציב שעומד היום לרשות שירות בתי הסוהר היום הוא יחסית מאוד קטן, והוא לא מספק.
יוסי גובר: לדעתי להכשרה מקצועית יש מעמד הרבה יותר חזק מהתעסוקה בכללותה.
יוסי גובר: אני מניח שכל התעסוקה שאנחנו מדברים עליה כרגע ובמיוחד לאסירים משתחררים שעובדים בעצם בתעסוקה מזדמנת ובמיוחד אותם אסירים שאין להם מיומנות ספציפית איתה הם יוצאים החוצה ולבסס את עצמם.
יוסי גובר: צריך לזכור שהמדינה אינה מעסיקה אסירים משוחררים, המגזר הפרטי לא מתלהב להעסיק אסירים משוחררים ולכן ההכשרה המקצועית והקניית היכולת לעמוד ברשות עצמך באמצעות מקצוע היא חשובה לאין ערוך לדעתנו.
יוסי גובר: בעניין הזה צריך לעשות מעשה וצריך לשים על השולחן את כל אותם מקצועות נדרשים, צריך למפות אותם, להקצות להם תקציבים, צריך באמת לתת לאנשים להשתלב ברכישת מקצוע ומיומנות אמיתית.
יוסי גובר: אתה שם בבסיס הדברים שלו את הדבר הכי בסיסי 'בשביל כבוד צריך לעבוד', צריך להביא כסף הביתה, צריך להתפרנס.