GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אמין ספיה: אני רופא, ויש לי מערך שיקום גדול מאד לשיקום נכי נפש, וחלקו שייך לאנשים שהם על רקע סמים ואלכוהול.
אמין ספיה: אנו גם מפעילים את המעון הנעול היחידי בארץ למגזר הערבי לנערות בסיכון, כשהבנות האלה הן מגיל 9 או 10 עד 18, ורוב הבנות נמצאות אצלנו על רקע סמים ואלכוהול.
אמין ספיה: השוטרת דיברה על מזרח-ירושלים.
אמין ספיה: יש לי אגף וחצי שכולו בנות צעירות בנות 11, 12, 14 ו-15 על רקע סמים ואלכוהול ממזרח-ירושלים.
אמין ספיה: יש לי פה סטטיסטיקה שמדברת הרבה על הערים המשולבות.
אמין ספיה: היא מדברת על נצרת, ג'דיידה-מאכר, קבול, על הערים או הכפרים שרובם מוסלמים, והאחוזים מדאיגים מאד.
אמין ספיה: למשל: אחוז האלכוהוליסטים בנצרת הוא יותר מזה שבכרמיאל.
עפו אגבאריה: האם זה אחוז של אלכוהוליסטים או של צריכת אלכוהול?
עפו אגבאריה: יש הבדל בין הדברים.
אמין ספיה: לא.
אמין ספיה: אני מדבר על כך שאנשים הופנו למערך לאבחון או לטיפול.
אמין ספיה: יש לי סטטיסטיקה מכמה גורמים, גם ברוסית, גם בערבית וגם באנגלית.
אמין ספיה: הצריכה במגזר הערבי עולה על המגזר היהודי בהרבה באחוזים.
אמין ספיה: שאפתי לראות את הסטטיסטיקה והשוויתי אותה.
אמין ספיה: היום, בן-אדם רגיל ברוסיה צורך 14 ליטר אלכוהול, ובקבול ובג'דיידה הוא צורך בין 28 ל-32 ליטר והוא הולך לאבחון והוא מטופל.
אמין ספיה: ברוסיה היום יש לנו 2.5 מליון - "יש לנו" כי אני חלקי רוסי - מטופלים במוסדות.
אמין ספיה: באחוזים אנו מעליהם - 70% במגזר הערבי.
אמין ספיה: אבל, יש לזה כמה דברים, ואני רוצה קצת לעשות משהו בנושא, כי אני נגד להפוך את זה לעניין של דת.
אמין ספיה: אני גם מוסלמי וגם אני שותה, אבל אני לא אלכוהוליסט.
אמין ספיה: מר חסדייה, חסר לנו לבוא היום ולהיות שייח'ים במקום השייח'ים.
אמין ספיה: אין לי עניין לבוא ולדבר על חראם.
אמין ספיה: לגבי חראם, יש שייח'ים שיעשו את זה בדרך שלהם.
אמין ספיה: אני מדבר על התרבות.
מוסא חסדייה: - - -
אמין ספיה: כשדיברת, לא שאלתי אותך ולא קטעתי אותך.
אמין ספיה: אני מאד מבקש.
אמין ספיה: אנו צריכים לדבר על התרבות.
אמין ספיה: זה מאד חשוב לדבר עם הנוער.
אמין ספיה: להגיד לו "אסור" - אז ה"אסור" זה מבוקש: "אל ממנוע - מרכ'וב".
אמין ספיה: אנו צריכים לדבר אתו איך לשתות אם הוא רוצה לשתות, להנהיג אותו.
אמין ספיה: אתן לכם דוגמא קטנה מכפר-יאסיף, שהוא כפר מעורב של מוסלמים, דרוזים ונוצרים.
אמין ספיה: אני לא יודע אם יש חתונה בארץ ששותים בה אלכוהול כמו בכפר-יאסיף.
אמין ספיה: לא ראיתי את הדבר שמדברים עליו פה.
אמין ספיה: מצד שני, הנוער הזה, שהיום בבתי-ספר, רוצה להסתיר את האלכוהול אתו - אנו צריכים לדבר אתו ולהדריך אותו איך להשתמש בזה ובאיזו דרך: אסור לשתות ולנהוג, אסור ללכת שתוי לבית-הספר, אסור להתקרב לזה וכו'.
אמין ספיה: יש דברים לעשות את זה.
אמין ספיה: אבל, להגיד לו שזה אסור - אני נגד זה.
אמין ספיה: דבר שני הוא בקשר למערך האבחוני והטיפולי בדברים האלה.
אמין ספיה: אם היינו מהתחלת הדרך מטפלים באנשים האלה, אני בטוח שלא היו מגיעים מאות אנשים למוסדות שלי.
אמין ספיה: אם היינו מדברים עם הבנות בבתי-ספר ובמערך החינוכי שלהן, לא היה היום מעון נעול ועוד דירות בנצרת ועוד במקומות אחרים, דירות המשך, לנערות האלה שנמצאות אצלנו על רקע סמים.
אמין ספיה: אני גם בטוח בדבר חשוב מאד: כל דבר שאנו לא מדברים עליו - האחוזים הם יותר ממה שאנו יודעים אותם.
אמין ספיה: אנו מדברים על 1.5% של חולי נפש במדינת ישראל, ובמגזר הערבי זה 2.1%, וההבדל ברקע הוא על רקע סמים ואלכוהול.
אמין ספיה: אנו מסתירים את זה.
אמין ספיה: אני יכול להביא סטטיסטיקה מיוחדת בזה.
אמין ספיה: עשינו אותה, הגוף שלנו, "סראב", עם אוניברסיטת חיפה ואוניברסיטת פילדלפיה על הנושא הזה, וראינו שההבדל באחוז החולים הפסיכיאטריים בארץ, והוא 7 עשיריות עד 9 עשיריות, הוא על רקע השתיה וצריכת האלכוהול בגיל מוקדם מאד בגלל התרבות.
אמין ספיה: אתן לכם דוגמא: כולנו עוברים בכביש 70, ואחרי טמרה, מצד ימין, יש אוטו שכתוב עליו "גריל".
אמין ספיה: לפני ששמו את הקיר, היינו רואים שם ערימות בקבוקי בירה וכו'.
אמין ספיה: למה עושים זאת?
אמין ספיה: חלק גדול מהכפר טמרה, מכפר קבול, או מכפר שעבּ שידוע בצריכת בירה, לא יכולים לשתות בבתים או בבתי-הקפה שלהם בכפר, ולכן הם יוצאים למקום הזה ומבלים.
אמין ספיה: והנה, איש אחד מטמרה, איש יקר מאד, שיכול להעיד על זה; אנשים חיים שם בערב רק כדי לאכול את הגריל ולשתות את הבירה או את הוודקה.
אמין ספיה: הבעיה שלנו היא ההסברה.
דובר: אבל, עכשיו אין ערימות בגלל חוק הפיקדון.
אמין ספיה: היום, כן.
אמין ספיה: אתה צודק.
אמין ספיה: אבל, זה ברור מאליו שחוסר המודעות עם התרבות שלנו בשתיה מביאים אותנו לאחוזים גדולים מאד ממה שיש לנו היום במגזר היהודי.
אמין ספיה: בסוף דבריי, אחזור לנקודה: אני שם אשמה לא רק על הרשות למלחמה בסמים.
אמין ספיה: אני גם שם אשמה על העובדים הסוציאליים ואנשי המקצוע במגזר הערבי, בלשכות במגזר הערבי, בלשכות הרווחה, שכמעט לא מקדישים לזה זמן בכלל.
אמין ספיה: אתן לכם המון לשכות איפה שאתם רוצים בגליל.
אמין ספיה: תמצאו לי לשכה אחת או שתיים חוץ מג'דיידה-מאכר, כי יש להם באמת בעיה גדולה מאד והם תופשים היום 39% במגזר הערבי בצריכת אלכוהול וזה כפר מאד מיוחד במינו ויש שם דגש על הנושא הזה.
אמין ספיה: בכפר יאסיף, בירכא, בג'וליס - אני מזמין אתכם לראות מה קורה בסביבות ירכא וג'וליס בערב בכביש הראשי, בכביש 70.
אמין ספיה: זה משהו מדאיג מאד.
אמין ספיה: יש לנו בעיה: התרבות.
אמין ספיה: אבל, אם אני מביא את אנשי המקצוע בתחילת הדרך להתחיל לדבר, להסביר ולהדריך איך לעשות את זה - בטוח שהיינו בפחות אחוזים.
נחום מיכאלי: אני נחום מיכאלי, מנהל היחידה לאלכוהול בעמותת אפש"ר.
נחום מיכאלי: כיון שהדובר הקודם החזיק, בין השאר, את הנתונים שלנו על השולחן, אני רק רוצה להבהיר.
נחום מיכאלי: אנו מפעילים עבור משרד הרווחה את מרכזי הטיפול בנפגעי אלכוהול, ועוסקים בפעילות הסברה ומניעה.
נחום מיכאלי: בתחום הטיפול זה לא מדוייק.
נחום מיכאלי: מספרם נפגעי אלכוהול או מכורים לאלכוהול במגזר הערבי אינו גבוה יותר מאשר מספרם באוכלוסיה.
נחום מיכאלי: אני חושב שמספר יוצאי חבר העמים לשעבר גדול יותר אולי ממספרם.
נחום מיכאלי: כלומר, זה לא שונה.
נחום מיכאלי: הדבר המדהים שכן קיים, ואני חייב להגיד אפילו מבורך, הוא מספר המסגרות הטיפוליות במגזר הערבי והאנשים שמגיעים לטיפול.
נחום מיכאלי: 33% מהאוכלוסיה המטופלת שלנו, ואנו מדברים על 2,000 משפחות בעת ובעונה אחת שמקבלות טיפול, נמצאים במגזר הערבי.
נחום מיכאלי: זה לא תואם בשום דרך את מספרם באוכלוסיה, אלא זה הרבה יותר.
נחום מיכאלי: אני אומר שזה מבורך מאד, מכיון שישנה פתיחות גדולה מאד במגזר הערבי.
נחום מיכאלי: רשמתי פה את כל רשימת הערים והישובים בהם יש מרכזים ממש וכאלה שיש בהם אחרים.
נחום מיכאלי: כלומר, בהחלט, יש כאן דבר שצריך לברך עליו, כי מי שרוצה טיפול ויש מודעות גדולה - נפתחות תחנות, יחידות טיפוליות.
נחום מיכאלי: אם אני כבר ברשות הדיבור, אני אומר שזה שונה לגמרי בכל הקשור להסברה ומניעה.
נחום מיכאלי: פה נדמה לי שבקרב בני-נוער, ואינני חולק על הדברים שנאמרו קודם, אני לא מוצא הבדל משמעותי בין נוער מהמגזר הערבי לבין נוער יהודי מבחינת השתייה והרצון לשתייה והמרדנות.
נחום מיכאלי: אפשר למצוא את הכל דרך כולם.
נחום מיכאלי: יש רק בעיה אחת של איזו שהיא חסימה מאד גדולה של החברה הבוגרת.
נחום מיכאלי: אני זוכר שלפני 3-4 שנים הייתי בכפר קאסם בבית-ספר ואמר לי מנהל בית-הספר בצורה ברורה מאד: "הנוער שלנו הולך ומבלה באזור התעשיה של ראש-העין יחד עם הנוער של ראש-העין אותו דבר בדיוק.
נחום מיכאלי: הם מבלים אותו דבר.
נחום מיכאלי: אבל, אני לא מעיז לעשות פעולה אחת אצלי בבית-הספר, כי יפטרו אותי ויסגרו את בית-הספר.
נחום מיכאלי: אנשי ההנהגה בישוב לא יסכימו שידברו פה על אלכוהול".
נחום מיכאלי: זה היה לפני כמה שנים ולא הרבה.
נחום מיכאלי: אני חייב להגיד שהיום יש כבר שינוי.
נחום מיכאלי: אבל, את השינוי צריך להוביל מישהו בהנהגה, מישהו שיבוא ויגיד: "רגע, זה כבר לא משהו שאפשר להסתיר.
נחום מיכאלי: זה כבר לא עניין של דת.
נחום מיכאלי: זה כבר משהו מהותי", ואני חושב שזה אחרת ברגע שתיפתח הדרך בהנהגה הדתית או היישובית.
נחום מיכאלי: אצל הנוער הבעיה הרבה יותר גדולה מכיון שהם מתנהגים אותו דבר כמו במגזר היהודי, אבל יש כאילו חסימה שאסור לדבר על כך.
נחום מיכאלי: פה אני חושב שבאיזה שהוא מקום משהו מתחיל לזוז, משהו מתחיל ללכת.
נחום מיכאלי: היינו מעורבים ב"עמל" טייבה, ולא בבית-הספר "עתיד".
דוברת: אני זוכרת שהיתה גם פנייה ל"עתיד".
נחום מיכאלי: אבל, בהחלט, יש כבר היום הרבה יותר פתיחות.
נחום מיכאלי: בואו וניתן לסאמיה לדבר.
סאמיה אבו ליל: קודם כל, אני מודה מאד.
סאמיה אבו ליל: זו פעם ראשונה שאני יושבת בוועדה שבה רק מדברים ומייחסים חשיבות לאלכוהול.
סאמיה אבו ליל: אני מאד מסכימה עם המלה מגפה.
סאמיה אבו ליל: אני סאמיה, עובדת סוציאלית, מנהלת מרכז טיפול בנפגעי אלכוהול ששייך לעמותת אפש"ר בנצרת, ובאזור יש לנו שלוחה מבורכת באום אל-פאחם שגם היא משרתת את כל אזור המשולש הצפוני.
סאמיה אבו ליל: אני כמעט 13 שנים ואף יותר בנושא הזה.
סאמיה אבו ליל: אני צועקת צעקות זעם על כל נושא השתיה, שתיית בני-נוער, על התייחסות המשרד, התייחסות הרשות למלחמה בסמים, לנושא האלכוהול.
סאמיה אבו ליל: אני חושבת שרוב הזמן זה היה מודחק.
סאמיה אבו ליל: בשנים האחרונות זה עולה בצורה מאד מאסיבית ומאד טובה.
סאמיה אבו ליל: נסיוני מעיד על כך שהאחוזים של 15% של שתיית בני-נוער זה עדין מאד.
סאמיה אבו ליל: אפשר לייחס אחוזים של יותר מ-60% של נוער שהם שותים.
מוחמד ברכה: כשאת אומרת נוער ב-60%, אלו גילאים?
סאמיה אבו ליל: אני יכולה להגיד שאפילו גיל השתייה התחיל לרדת, ומתחילים לשתות בגיל 13-15.
מוחמד ברכה: בגיל 13 אין 60%.
סאמיה אבו ליל: הגילאים שאנו מתחילים להסביר להם את האלכוהול - מתחילים עכשיו.
סאמיה אבו ליל: גיל השתייה מתחיל לרדת.
סאמיה אבו ליל: אבל, האחוז הזה הוא יותר בכיתות של י' מגיל 15, 16 ו-17, וזה אחוז גדול.
סאמיה אבו ליל: אני חושבת שגם צריך להתייחס לעניין שתיית הבנות, שתיית הנערות.
סאמיה אבו ליל: זה הולך וגדל כל הזמן.
סאמיה אבו ליל: זה מאד סטיגמטי שנערה תלך ותשתה אלכוהול.
סאמיה אבו ליל: לצערי, הגיעו אלי שתי מטופלות בנות 20 שכבר הפכו להיות אלכוהוליסטיות, וסיפרו לי: "אנו יכולות להביא לך עוד 20 בנות או נערות שאנו שותות ביחד".
סאמיה אבו ליל: אני מאד מסכימה לחלק מהדברים, אבל החראם הזה - אפילו גם אם זה "חראם על א-שבאבאכ" ולא חראם דתי - צריך לתקן פה משהו.
סאמיה אבו ליל: לא כל כך 'קניתי' את זה; הייתי המון אצל נערים בטייבה, בעמל נצרת, באורט ואפילו בעמל בנות בנצרת ובהרבה בתי-ספר, ולא מייחסים כלום לעניין הדת.
סאמיה אבו ליל: אפילו להפך, אומרים: "זה לא המקום שלנו".
סאמיה אבו ליל: זה לא המקום שלי שאבוא ואגיד להם חראם או לא חראם, במיוחד גם כאשר רוב הנוער היום הם ילדים להורים יחסית צעירים ויחסית שותים כשאין איסור חוקי על אלכוהול ואפשר להשיג אלכוהול בכל מקום.
סאמיה אבו ליל: מדברים על המשטרה.
סאמיה אבו ליל: אתה דיברת על כפר יאסיף, ואני יכולה להגיד על הכפר שלי, אכסאל, שכמות השתייה שהם שותים כמעט כל יום היא אדירה.
רג'א זעאתרה: כנראה שאת לא מבקרת במשולש, כי אין.
סאמיה אבו ליל: מה פתאום?
סאמיה אבו ליל: אני שם במשולש.
סאמיה אבו ליל: במשולש יש.
עפו אגבאריה: מה אין?
עפו אגבאריה: האם אין שתייה?
רג'א זעאתרה: לא.
רג'א זעאתרה: אין מכירת אלכוהול ברוב המקומות, ורק בחוצות.
סאמיה אבו ליל: לא.
סאמיה אבו ליל: אתה לא מכיר באום אל פאחם?
רג'א זעאתרה: כן.
רג'א זעאתרה: הולכים וקונים אצל יהודים, אבל בתוך הכפרים - - -
דובר: - - - מכירה ברחוב.
דובר: זה עוד יותר גרוע מאשר אם יש חנות פתוחה.
סאמיה אבו ליל: באום אל-פאחם החבר'ה שלנו, שהם מטופלים ושנהנו מהטיפול, הלכו למישהו שעשה מין אוהל כזה והיה מוכר אלכוהול.
סאמיה אבו ליל: הם הלכו אליו ואמרו: "אנו מאיימים.
סאמיה אבו ליל: אתה חייב לסגור".
עפו אגבאריה: זה על הגבול.
סאמיה אבו ליל: על הגבול.
סאמיה אבו ליל: בדיוק.
סאמיה אבו ליל: הם נרתמו לצעקה שלנו וסגרו לו את המקום ממש, ואמרו: "אנו לא מוכנים".
סאמיה אבו ליל: בעיית האלכוהול מאד-מאד קשה, והיא מגפה שהולכת כל הזמן ומתפתחת.
סאמיה אבו ליל: יש המון נערים ששותים ונמצאים תחת השפעת אלכוהול.
סאמיה אבו ליל: אני רוצה לבקש שני דברים שלא התייחסנו אליהם.
סאמיה אבו ליל: נושא אחד הוא עניין ההורים.
סאמיה אבו ליל: להאשים כל הזמן את הילדים ולהסביר לילדים זה לא מספיק ולא יספיק לעולם.
סאמיה אבו ליל: נושא שני הוא הרשויות המקומיות.
סאמיה אבו ליל: אם הרשות המקומית לא נעזרת אולי גם במשטרה ואוכפת את החוק ומקימים גם קמפיין בתוך הרשות המקומית - זה לא יספיק.
סאמיה אבו ליל: אם אנו לא נותנים מקומות למילוי שעות הפנאי לנערים, אני חושבת שגם להיכנס לבתי-ספר ולהסביר בסדנא אחת, בשיעור אחד, על הנזקים זה לא יספיק.
סאמיה אבו ליל: אנו צריכים יותר להעמיק.
סאמיה אבו ליל: אנו צריכים להתחיל הסברה מגיל צעיר ולא בגיל התיכון.
מוחמד ברכה: עכשיו, ידבר חבר-הכנסת עפו אגבאריה.
מוחמד ברכה: אחר כך נרצה לשמוע את רג'א זעאתרה מוועדת המעקב לענייני חינוך, ואחר כך אנו רוצים לשמוע אתכם.
מוחמד ברכה: אני רוצה שיותר מתלמיד אחד ידברו לפחות בעניין הקמפיין, כדי שישמעו אתכם.
עפו אגבאריה: רציתי להבהיר דבר אחד בין אלכוהוליזם לצורך אלכוהול.
עפו אגבאריה: אני חושב שאלכוהוליסט זה תהליך בלתי חוזר.
עפו אגבאריה: אלה אנשים שכמעט לא ניתן לגמול אותם.
עפו אגבאריה: זה כמו שאנו יודעים על צורכי הסמים.
עפו אגבאריה: כמעט אי-אפשר לגמול צורכי סמים כבדים.
עפו אגבאריה: אני לא מכיר הרבה הצלחות בתחום הזה, למרות שאני רופא ועבדתי המון שנים בזה.
עפו אגבאריה: יש כאלה צורכי אלכוהול כבדים שבאמת ניתן אולי להשפיע עליהם.
עפו אגבאריה: חוץ מהדברים שאנו דיברנו עליהם, בית-הספר, המשפחה, ההורים, וגם הרשויות המקומיות, אני חושב שלנו, לאוכלוסיה הערבית, אין מספיק תכניות אחר-הצהריים כמו מועדונים ומתנ"סים שהצעירים יכולים לבלות בהם.
עפו אגבאריה: מה קורה?
עפו אגבאריה: עכשיו יש את האופנה הזאת שכולם פונים לבתי-הקפה של הנרגילות, וגם לשם מוכנס האלכוהול בצורה סמויה, אם זה ע"י תערובת עם הקוקה-קולה או הדבר שהוא יותר פיצוץ וזה עם ה"רד-בול".
עפו אגבאריה: לצערי הרב, מי הולך לדברים האלה?
עפו אגבאריה: אנשים במצב סוציו-אקונומי נמוך, שבהכרח הולכים וקונים את המשקאות הזולים.
עפו אגבאריה: בדרך-כלל, משקה זול גם פוגע בבריאות; חוץ מזה שהוא משכר בצורה מאד קשה ובכמות יותר קטנה הוא יכול להשיג את התוצאה של שכרות יותר עמוקה, הוא גם פוגע באיברים אחרים בגוף ולא רק במוח.
עפו אגבאריה: ידוע שיש איזה שהן תוצאות מרחיקות לכת לשימוש באלכוהול, במיוחד אלכוהול זול, בפגיעה בכבד.
עפו אגבאריה: לגבי ההסברה, אני לא רוצה לדבר הרבה כי יש הרבה אנשים שרוצים לדבר.
עפו אגבאריה: אני חושב שלגבי ההסברה והמניעה, כדאי אולי גם לשלב - מי שממונה על הדברים האלה ברשות למלחמה בסמים ובאלכוהול - אולי רופאים, פסיכולוגים ופסיכיאטרים, שאולי אפשר להכניס איזה שהוא פן - - -
דוברת: אנו מטפלים.
דובר: עובדים סוציאליים.
עפו אגבאריה: גם עובדים.
עפו אגבאריה: למשל, כשאתה עושה כרזות כאלה, אפשר גם להכניס את הפן הרפואי.
עפו אגבאריה: זה לא רק לשם הפחדה, אלא זה באמת קיים.
עפו אגבאריה: תוצאות השימוש יתר בדברים כאלה מראות שהוא באמת פוגע בגוף בצורה כזו שהוא גורם למחלות בלתי חוזרות ולשינויים מהותיים בגוף בצורה קשה מאד.
עפו אגבאריה: אני חושב שאולי כדאי להכניס את זה בהסברה הזאת.
עפו אגבאריה: דבר שני - יש את משרד התמ"ת ומשרד הרווחה, והם צריכים לתת גם את התשובות לאנשים האלה.
עפו אגבאריה: יש אנשים שאין להם מה לעשות.
עפו אגבאריה: אם אתה תטפל רק בהסברה, לבד זה לא יעזור.
עפו אגבאריה: אתה צריך לתת את האלטרנטיבה.
עפו אגבאריה: אם קיימים גם זה וגם זה, אני חושב שאפשר להתקדם בעניין הזה יותר טוב.
מוחמד ברכה: רג'א זעאתרה מוועדת המעקב לענייני חינוך, בבקשה.
רג'א זעאתרה: אני מודה על ההזמנה ומברך על העשייה.
רג'א זעאתרה: כמובן שאדבר לעניין אבל גם צריך לראות את התמונה היותר רחבה של מחסורים שקיימים במערכת החינוך הערבי: תקנים, קציני ביקור סדיר, פסיכולוגים ויועצים חינוכיים.
רג'א זעאתרה: טוב שנמצאים כאן
רג'א זעאתרה: גם נציגי משרד החינוך, כי, בסופו של דבר, זה גם קשור לבעיות יותר רחבות במערכת החינוך הערבי.
רג'א זעאתרה: לגבי הקמפיין, אני מצטרף לדברים שנאמרו.
רג'א זעאתרה: אני חושב שלא צריך ללכת בכיוון של נידוי - לא נידוי חברתי ולא נידוי דתי, גם מבחינה עקרונית ואת זה אמרו החברים.
רג'א זעאתרה: אני רוצה להוסיף שגם מבחינת אפקטיביות אנו מדברים על תופעת נוער מנותק, שברובו גם מנותק ממסגרות חברתיות וגם לרוב מערכים חברתיים שאנו גם מבקשים לדבר עליהם.
רג'א זעאתרה: אני חושב שאפשר גם לעשות שימוש בגיבורי תרבות, בפרזנטורים, באמנים ובספורטאים.
רג'א זעאתרה: אפשר לרתום מישהו כמו כוכבי ספורט, בירן כיאל או עבאס סוואן, אמנים.
רג'א זעאתרה: בסופו של דבר, מבחינת המסר שצריך להיות, לא צריך להיות שאתה לא בסדר, כי הם בלאו הכי מרגישים לא בסדר, גם נוער מנותק שלא כל כך מצליח בלימודים, אלא צריך ללכת במסר יותר מעודן שזה שולל לך את החופש ואת האישיות.
רג'א זעאתרה: לדעתי, צריך ללכת בכיוון הזה.
רג'א זעאתרה: לגבי הקמפיין עצמו, אמרנו שמדובר בנוער מנותק.
רג'א זעאתרה: אני לא בטוח שהם קוראים בכלל עיתונים, לא בערבית ולא בעברית.
רג'א זעאתרה: הייתי הולך יותר על קמפיין אינטרנט ועל קמפיין בפייסבוק שאלה עלויות מינימליות, וגם על שלטי חוצות וגם לחשוב על רדיו.
רג'א זעאתרה: בנוסף, נקודתית, להגיע בשטח עם דוכנים.
רג'א זעאתרה: אם יש תקציב של 500 אלף שקל, אפשר ללכת על ניידת מיוחדת שתסתובב ממקום למקום.
שמאי גולן: זו התכנית.
רג'א זעאתרה: לפני שבועיים היינו בסיור בערים המעורבות, בלוד וביפו, ובאזורים האלה יש סחר בסמים בבתי-ספר יסודיים, וילדים בני 8-9 מתחילים לסחור בסמים.
רג'א זעאתרה: זה תלוי גם במצב סוציו-אקונומי ובמצב חברתי, אבל גם אי-אפשר להגיד שהמשטרה עושה את הכל, כי יש מקומות בהם האכיפה לא מתבצעת.
רג'א זעאתרה: את זה אי-אפשר לפתור ע"י קמפיין.
רג'א זעאתרה: את זה צריך לעשות ע"י אכיפה.
רג'א זעאתרה: את התחמקת מהשאלה.
רג'א זעאתרה: אי-אפשר להגיד שהכל לא מושלם בחיים.
רג'א זעאתרה: יש דברים שאפשר להגיד שאפשר להגיד שיש לנו תקנים או אין לנו תקנים או שיש לנו תכנית או אין לנו תכנית.
רג'א זעאתרה: זו השאלה, וזו לא שאלה כללית.
מפקחת לובה סמרי: יש המון תכניות, אבל, ביחד ולא לבד.
רג'א זעאתרה: בסדר, ביחד, אבל את המשטרה ולא אני.
מפקחת לובה סמרי: בסדר.
מפקחת לובה סמרי: אף אחד לא אמר שזה אתה.
מוחמד ברכה: וואליד דיאב, בבקשה.
דיאב וואליד: אני מצטרף לברכות.
דיאב וואליד: אני מברך על המפגש הזה.
דיאב וואליד: אני רואה באמת חריצות אצל היושב-ראש.
מוחמד ברכה: תספר על עצמך ולא עלי.
דיאב וואליד: אני וואליד דיאב, מנכ"ל אשפוזית "טמרה", מרכז החלמה לטיפול בהתמכרויות למגזר הערבי והיהודי ביחד.
דיאב וואליד: בסוג העבודה שלנו אנו היחידים בצפון.
דיאב וואליד: אתייחס לשתי נקודות.
דיאב וואליד: אני שוב מברך, ואני חושב שכדאי להרבות במפגשים האלה, כי זה המפגש היחיד בו אנו מדברים על טיפול בצורה ציבורית כזו, וזו מודעות שחשובה מאד עכשיו.
דיאב וואליד: הנקודה הראשונה היא, שכל הזמן היו מגיעים מטופלים: שני שליש סמים ושליש אחד זה משתמשים באלכוהול.
דיאב וואליד: בתקופה האחרונה, בשלושת החודשים האחרונים, זה מגיע ההפך: שני שליש אלכוהול ושליש סמים.
דיאב וואליד: זה נתון מאד מעניין.
דיאב וואליד: אני מדבר גם על יהודים וגם על ערבים.
דיאב וואליד: גם הצוות הטיפולי חושב למה עכשיו זה קורה.
דיאב וואליד: הנקודה השנייה, שבאמת דוקטור ספיה הזכיר כאן, היא נקודה חשובה מאד והיא העניין של לחנך וללמד איך להשתמש.
דיאב וואליד: אני רואה שאנשים ממילא ישתו עוד כוסית בירה.
דיאב וואליד: כאבא, בני בגיל 20 - אז אוקיי, לא מבחינה דתית, אני ארשה לו באמת לשתות כוסית אחת באיזו שהיא מסיבת חברים או חתונה.
דיאב וואליד: אבל, כאן העניין של להסביר, ללמד ולחנך איך להשתמש, אם זו כוסית אחת ואם זה באמת מגיע לעשר כוסיות שאז ההבדל עצום וגדול.
דיאב וואליד: אני חושב שמר חסדייה אמר שכדאי להדגיש את זה.
דיאב וואליד: זה מאד חשוב.
דיאב וואליד: כך אני מאמין, וכך אני רואה כאילו בשטח.
דיאב וואליד: זה עדיף מאשר לתת לבני-הנוער רק להתגונן וללכת נגד כל הסיסמאות האלה, מכיון שמראש זה פסול.
דיאב וואליד: אם אתה בא ואומר לו "אסור לך", אז ממש הוא פוסל את הדעה שלך.
דיאב וואליד: עדיף באמת לחנך.
דיאב וואליד: מר ברכה, למרות שזה לא קשור לנושא אלכוהול עכשיו, אני מדבר על אקסטות ועל הכדורים ועל בנזודיאזפינים, ומה שקורה עכשיו במגזר - זה במדינה בכלל אבל אני חושב שאנו מדברים במגזר הערבי - הוא שמגיעים הרבה מקרים עם מצב- - -
עפו אגבאריה: מה שאתה מדבר - האם זו מערכת אשפוז או שזה אשפוז יום?
דיאב וואליד: לא.
דיאב וואליד: זו מערכת אשפוז, וזה ל-21 יום.
עפו אגבאריה: נשארים לכמה ימים.
דיאב וואליד: כן, כמה שבועות אפילו.
עפו אגבאריה: מימון - מי מממן זאת?
דיאב וואליד: משרד הבריאות.
דיאב וואליד: אנו שייכים למשרד הבריאות.
דיאב וואליד: זה גם בהשתתפות ובתמיכה של הרשות למלחמה בסמים.
דיאב וואליד: אנו עושים כל מיני פרוייקטים עם הרשות.
עפו אגבאריה: האם המטופל לא צריך להשתתף?
דיאב וואליד: הוא משתתף ב-600 שקל, נניח, עבור כל הטיפול.
דיאב וואליד: זה תשלום אחד.
עפו אגבאריה: זה חד-פעמי.
דיאב וואליד: כן.
דיאב וואליד: הנקודה החשובה היא שזה באמת נושא אחר, וכדאי להזמין ולזמן אנשי מקצוע ואנשי טיפול בעניין האקסטות והכדורים שמסתובבים ואנשים לא מודעים לזה.
דיאב וואליד: מבחינת אינפורמציה - בתפקידי, אני כל כך הרבה קרוב לאינפורמציה ולמה שקורה בשטח ובקרב המשתמשים - העניין של אלכוהול ואקסטות הולך ביחד.
דובר: האם זה אקסטזי?
דיאב וואליד: כן, כל הסוגים האלה.
דיאב וואליד: מר אגבאריה, אני רוצה שתבין מה זה כאן.
דיאב וואליד: כאן יש בעיה שהרבה מטופלים - לא מטופלים אלא הרבה בחורים צעירים שהשתמשו באקסטות - הגיעו לטיפול פסיכיאטרי.
דיאב וואליד: אומרים "כדור אהבה" ו"כדור המרץ", --
דובר: השילוב בין שני הדברים הוא קטלני.
דיאב וואליד: --ולצערי הרב אין מודעות והיא כמעט אפסית בקטע הזה לגבי כמה זה חמור וכמה זה מסוכן.
דיאב וואליד: לכן, באמת יש מקום לבדוק את זה.
עפו אגבאריה: יש לי עוד שאלה: כמה זמן לוקח לבן-אדם שבא לטיפול עד שהוא ייכנס לטיפול?
עפו אגבאריה: האם זה מיידי או שיש תורים?
דיאב וואליד: לצערי הרב, עכשיו, אנו עם 26 מיטות, ואנו מלאים.
דיאב וואליד: יש רשימות המתנה.
שמאי גולן: בראייה ארצית, לא רק במקום שלו, כמעט ואין רשימות המתנה ואין בעיה.
שמאי גולן: יש מסלולים ירוקים.
שמאי גולן: נפגע, בין של סמים ובין מאלכוהול, מבקש טיפול - נכנס.
אמין ספיה: דוקטור אגבאריה, אני חושב שהיום במגזר הערבי יש מוסד שהתחיל בשיקום אנשים צורכי סמים, אבל טיפול בבעיית אלכוהוליזם כי זו גם מחלה גנטית - היום אין לנו מוסד כזה.
אמין ספיה: יש שתי דוגמאות, מדינות, בעולם שם מטפלים בזה: פינלנד ורוסיה.
אמין ספיה: יש להם מוסדות יפים מאד לטיפול בצריכת אלכוהול ויציאת בן-אדם מהשתייה הזאת וחזרתו לקהילה כבן-אדם רגיל.
אמין ספיה: היום, גם חסר לנו דבר חשוב מאד: אין לנו מסגרות תעסוקתיות לאנשים האלה.
אמין ספיה: אין לנו בכלל אף מסגרת תעסוקתית.
אמין ספיה: אני מטפל היום באנשים במלכישוע, במפעלים המוגנים שלנו, אבל היום אין משרד ממשלתי שנותן לך קודם להעסיק את האנשים האלה.
אמין ספיה: היום, אין לנו את זה.
אמין ספיה: מי שאומר לך שיש, שיפנה - אני אגיד לו: אין.
דוברת: לא, בכלל אין.
מוחמד ברכה: ראיד חאג' יחיא ממועצת התלמידים הארצית, בבקשה.
ראיד חאג' יחיא: אני ראיד חאג' יחיא, דובר המועצה המחוזית של המגזר הערבי וסגן הדובר הארצי לענייני המגזר הערבי.
ראיד חאג' יחיא: אני רוצה להתייחס לנתונים שהיו במצגת.
ראיד חאג' יחיא: רואים שנוער לומד לעומת נוער מנותק משתמש פחות באלכוהול, והסיבה הברורה היא חוסר מקומות הבילוי והחינוך הבלתי פורמלי.
ראיד חאג' יחיא: אני חושב שצריך להעלות את הנושא הזה לסדר-היום ולא להשאיר אותו בגדר טאבו, כמו שאמרו פה.
ראיד חאג' יחיא: כשמדברים על נושא אלכוהול, זה קשור לכל הנושאים.
ראיד חאג' יחיא: היינו בישיבה עם שר החינוך ביום חמישי ודיברנו על נושא האונס והאלימות, ואני חושב שכל הנושאים מתחברים ביחד.
ראיד חאג' יחיא: הנושא מתחיל בחינוך מגיל קטן, מגן-הילדים.
ראיד חאג' יחיא: הצענו לשר שנקים אוהלים דרך המועצות בכל עיר ועיר ובכל ישוב, ערבי או יהודי, שאחרי-הצהריים יגיעו התלמידים ויקבלו פעילויות בלתי-פורמליות, ובערב יגיעו ההורים ויקבלו גם הכשרה איך להתנהג עם הילדים במקרים האלה.
ראיד חאג' יחיא: דיברנו עם השר גם על זה שיש יועצת אחת לכל בית-ספר, ל-800 או 400 תלמידים, וזה לא מספיק.
ראיד חאג' יחיא: זה לא נותן ליועצת את האפשרות לנהל שיח עמוק עם התלמידים.
ראיד חאג' יחיא: אני לא מאשים רק את בית-הספר.
ראיד חאג' יחיא: גם ההורים אשמים, וגם בית-המחוקקים שתמיד שואל איך אפשר למנוע מתלמידים לקנות אלכוהול ולא שואל תמיד איך אפשר לא לרצות, וזו פעם ראשונה שאתם שואלים וזה טוב.
ראיד חאג' יחיא: אני חושב שאתם צריכים גם להיעזר בתלמידים, כי אנו יושבים על ספסלי הלימוד עם התלמידים ולא על ספסלי הכנסת.
ראיד חאג' יחיא: אנו ההנהגה של התלמידים, ויושבים עם התלמידים.
ראיד חאג' יחיא: אנו יושבים עם התלמידים, ולא רק עם חברי-כנסת.
ראיד חאג' יחיא: אני חושב שאנו אלה שיכולים להשפיע.
ראיד חאג' יחיא: אני חושב שהפתרון הוא שגם הכנסת וגם משרד החינוך צריכים להיעזר במועצה הארצית, ובמיוחד המועצה המחוזית של המגזר הערבי שיפעלו במגזר הערבי בבתי-הספר הערביים וברשויות הערביות.
ראיד חאג' יחיא: אני חושב שצריך לחזק את החינוך הבלתי-פורמלי, ולהקים יותר מקומות בילוי לבני-נוער בשעות אחר-הצהריים.
ראיד חאג' יחיא: משפט אחרון - אני מקווה שלא נגיע למצב שבו יהיה האלכוהול דבר נורמלי ואף אחד לא ידבר עליו, וידברו על מצבים יותר גרועים.
ראיד חאג' יחיא: תודה רבה.
מהאדי בלילאת: אני מהאדי בלילאת מרהט, ואני נציג המגזר הבדואי במועצה הארצית.
מהאדי בלילאת: רציתי קצת להתייחס למגזר הבדואי.
מהאדי בלילאת: במסגרת המועצה הרשותית שלנו, מגיעים נציגים מכל בתי-הספר.
מהאדי בלילאת: עשינו סטטיסטיקות, ובכמה מבתי-הספר גילו כמה תחנות סמים.
מהאדי בלילאת: אחרי שגילינו את זה הזדעזענו וישר רצינו למצוא פתרון והתחלנו לעבוד בבתי-הספר.
מהאדי בלילאת: כמו שהיא אמרה, להתחיל עם היסודי זה הכי חשוב, וזה גם מה שאני חשבתי עליו.
מהאדי בלילאת: נכנסנו לבתי-ספר יסודיים.
מהאדי בלילאת: דיברנו עם המשטרה, והגיעו מתנדבים מהמשטרה ומכל מיני ארגונים לעשות הרצאות.
מהאדי בלילאת: התחלנו דווקא משם, כי שם אנו יכולים באיזה שהוא חלק למנוע, כדי שזה לא יתפתח וכו'.
מהאדי בלילאת: זה גם בבתי-ספר תיכוניים.
מהאדי בלילאת: למשל אצלי בתיכון גילו ארבע תחנות לסחר בסמים ובנשק, משהו שלא ידעתי, והזדעזעתי כשידעתי אותו.
מהאדי בלילאת: אחרי שגילינו את זה, היתה ישיבה עם המנהל, ולא רצו להזכיר שמות ודברים כאלה ולא רצו לערב בזה את המשטרה.
מהאדי בלילאת: רצו קודם כל לאתר את הילדים האלה, את אותם בני-נוער שסוחרים בסמים ובאלכוהול, והתחילו לגבש אותם לקבוצות איך להתרחק מזה ואיך להתמודד עם זה.
מהאדי בלילאת: הייתי באחת הישיבות אתם, דיברתי אתם וראיתי שהבעיה היא בבית.
מהאדי בלילאת: זה חוזר לבית, וכמו שאמר ריאד זה חוזר לשעמום.
מהאדי בלילאת: זה חוזר, כי אין מסגרות בלתי-פורמליות, ואין דרך למלא את כל הזמן הפנוי הזה.
מהאדי בלילאת: איך הם ימלאו אותו?
מהאדי בלילאת: רק בלימודים?! הרי הילדים האלה - לא כל הזמן לימודים.
מהאדי בלילאת: הם רוצים לעשות משהו אחר.
מהאדי בלילאת: הם לא כמונו שנמצאים בתנועות נוער ובמועצות הנוער שאנו כן מבינים ומחונכים לערכים.
מהאדי בלילאת: להם אין את המסגרת הזאת שתעשיר ותעצים אותם.
מהאדי בלילאת: זה ממש מעציב שאראה בני-נוער שלא נמצאים במסגרות, שאין להם את היכולת להתבטא ושאין להם את היכולת לעשות דברים כדי לשנות.
מהאדי בלילאת: אצלנו יש ארגונים של בני-נוער, שדווקא משם הם התחילו.
מהאדי בלילאת: גיבשנו את הנוער הבעייתי לקבוצות, ומשם התחלנו לעבוד אתם.
מהאדי בלילאת: היום, כבר יש קבוצות הנהגה של ילדים שהיו בעייתיים.
מהאדי בלילאת: אם היית מגיע לפני חודש, חודשיים, כשהוא לא היה במסגרת, ומנסה לדבר אתו, הוא היה אומר לך: "מה אתה רוצה מהחיים שלי?".
מהאדי בלילאת: אם תדבר אתו עכשיו, אתה תראה שהוא קצת התחיל להכיר את הערכים וקצת התחיל לכבד.
מוחמד ברכה: איך אתה מתייחס למה שראינו היום?