GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מוחמד ברכה: לפני שאני מסכם בכמה מילים אני יש לי שתי הערות שאני הייתי רוצה לשמוע את הגורמים הנוגעים בדבר.
מוחמד ברכה: משרד הרווחה ומשרד הבריאות.
מוחמד ברכה: דובר כאן במהלך הדיון על קהילות אשפוזיות וקהילות טיפוליות.
מוחמד ברכה: למה לא משלבים את שני הדברים?
איריס פלורנטין: אני לא אומרת מה שמשרד הבריאות יאמר.
איריס פלורנטין: משרד הבריאות כמו משרד הרווחה, צריך להבין שזה החלום שלי כבר הרבה מאוד שנים.
מוחמד ברכה: כולם מסכימים, כולם מהנהנים כאן.
מוחמד ברכה: איפה זה?
איריס פלורנטין: אני אסביר.
איריס פלורנטין: אני חושבת שבמכרז העתידי שלהם הם צריכים לכתוב שהגמילה צריכה להתקיים במסגרת של קהילות טיפוליות וככה אנחנו מיישמים את הרצף שחיים דיבר עליו.
איריס פלורנטין: במכרז הקודם הם לא כתבו את זה.
מוחמד ברכה: מי זה הם?
איריס פלורנטין: משרד הבריאות.
אבי ריכטר: הם כתבו שתהיה עדיפות לקהילה טיפולית ואנחנו ניגשנו למכרז אבל לא זכינו.
מוחמד ברכה: מישהו, יש איזה ייעוץ משפטי ממשרד הרווחה או ממשרד הבריאות שיכול להביא טיוטת הסכם או חוזה שישלב את שני הדברים ביחד?
איריס פלורנטין: זו לא בעיה.
איריס פלורנטין: זו בכלל לא ברמה של שילוב.
איריס פלורנטין: אם הם במכרז הבא כשהם יצאו יהיה כתוב סעיף שהאשפוזיות צריכות להיות לפחות חלק מהן כמו שאני כותב במכרזים שלי, נשים, צעירים וכולי, אם הם יכתבו שחלק, אני לא יודעת כמה הם יחליטו, שהעמותות של האשפוזיות יהיו בקהילות טיפוליות ינקבו מספר.
איריס פלורנטין: אני סתם אומרת מספר, 50 מכסות של אשפוזית יהיו תנאי בתוך קהילות טיפוליות, זה יקרה.
איריס פלורנטין: השאלה מי יזכה, זה הכול.
איריס פלורנטין: לפי דעתי זה יפתור לכם את הבעיה.
חיים מהל: צריך לזכור שיצטרכו להישאר אשפוזיות לאנשים שלא הולכים אחר כך לקהילה טיפולית.
חיים מהל: רוצים ללכת למרכז יום.
חיים מהל: יכול להיות חלק מהאשפוזיות.
רמי שי: אגב לא חייב ללכת לאשפוזית שבקהילה להמשך טיפול בקהילה.
רמי שי: יכול לחזור הביתה.
רמי שי: יכול להיות שהוא יימשך לטיפול.
רמי שי: אולי הוא יימשך לטיפול.
חיים מהל: ברגע שהוא יראה את הקהילה זה ימשוך אותו הלאה.
מוחמד ברכה: כולל העניין הזה שאנחנו מטפלים בשלב כזה, ראשון, שני, שלישי, ואחר כך איפה נכשלים?
מוחמד ברכה: בשיקום תעסוקתי למשל.
מוחמד ברכה: צריך ליצור את האפשרות של רצף מהאשפוזית לקהילה.
מוחמד ברכה: מי צריך לתת את התשובה הזאת?
מוחמד ברכה: את מודה שאתם צריכים לתת את התשובה.
פאולה רושקה: פעם הגישה היתה שונה.
פאולה רושקה: אבל הגישה השתנתה.
מוחמד ברכה: אנחנו מצפים שאת חוזרת למשרד הבריאות ואם את צריכה עזרה עם סגן השר אני יכול להתערב.
מוחמד ברכה: אנחנו חברים טובים.
מוחמד ברכה: תתנו תשובה לשאלה הזו.
מוחמד ברכה: תשובה מוסמכת.
משה רובכה: הנושא של האשפוזית באמת.
משה רובכה: אנחנו כרגע באמת בכיוון של פתיחה.
משה רובכה: כי אצלנו עם האוכלוסייה זו בעיה באופן מיוחד.
משה רובכה: הציבור שמגיע אלינו מתקשה באשפוזיות הקיימות.
משה רובכה: יש בעיה של כשרות וזה דבר מוצהר.
משה רובכה: אנשים שבאים אלינו מאיתנו נשלחים לאשפוזיות, אין להם את המענה הבסיסי של בתי כנסת או נושא של כשרות ולכן אחד הדברים אנחנו מבקשים ממשרד הבריאות להקים אשפוזית בקהילה.
משה רובכה: נושא שני ששכחתי זה נושא של ההוסטל.
משה רובכה: יש לנו 3 מיטות בהוסטל.
משה רובכה: נעזרים מאוד במשרד למצוא איזשהו פתרון זמני לפחות כי יש לנו בפועל 10 מיטות ואנחנו מממנים את 7 המיטות האחרות.
מוחמד ברכה: הנושא השני שרציתי להעלות לפני שאני מסכם הוא הנושא מה שהועלה על ידי שני חברים, על ידי איהאב ואבי למה לא משקיעים בקיים.
מוחמד ברכה: אני יודע כמובן שהעמותות האלה הן עמותות פרטיות.
מוחמד ברכה: אני לא תומך במונופול והתרחבות ונאמר כאן שהנושא של הפריסה הארצית היא לא משמעותית כי כל מה שצריך זה לקחת רכבת ולנסוע.
מוחמד ברכה: למה בכל זאת לא משקיעים במה שקיים אם הפוטנציאל הפיזי או הנתונים הפיזיים מאפשרים זאת.
איריס פלורנטין: קודם כל אני חושבת שאני מסכימה עם זה שצריך להשתמש בפוטנציאל של המבנים בקהילות הקיימות ולשים את המכסות אצלם.
איריס פלורנטין: אני ממש מסכימה עם זה.
איריס פלורנטין: אם היו לי יותר מכסות הייתי שמה אותן אצלם אם הם היו זוכים במכרז.
איריס פלורנטין: זאת אומרת שאם היום לא היו לי 512 מכסות אלא היו לי 700 מכסות הייתי מקווה שהייתי יכולה להעביר את זה רק אליהם.
איריס פלורנטין: אבל יש שתי בעיות.
איריס פלורנטין: אחד, יש מכרזים.
איריס פלורנטין: ויכולים מחר לגשת עוד גופים אחרים ולזכות ולא בטוח שאני יכולה לעשות עם זה משהו.
איריס פלורנטין: המציאות בארץ היא לא כזאת.
איריס פלורנטין: המציאות בארץ אומרת שמי שניגש בעצם למכרזים בגדול זה רק המסגרות שאנחנו מכירים.
איריס פלורנטין: אז אם לי 700 מכסות סביר להניח שזה יהיה אליהם.
איריס פלורנטין: אבל מה שנכנס למפה עכשיו זה משהו חדש.
איריס פלורנטין: היתה עכשיו החלטה שהיא לא שלנו ולא נשאלנו, להקים קהילה נוספת.
איריס פלורנטין: "רוח מדבר".
איריס פלורנטין: זו לא היתה החלטה שלנו.
איריס פלורנטין: זו היתה החלטה של גורם אחר וההחלטה הזאת מחייבת אותנו לשים שם מכסות.
איריס פלורנטין: אין לנו שיקול בעניין.
חיים מהל: הקהילה בנגב שמדובר עליה היא תוכננה כבר לפני 25 שנה.
חיים מהל: לקח זמן עד שהזיזו אותה ממקום למקום.
חיים מהל: אי אפשר היום לבוא ולהגיד אחרי שגייסו שם כספים והקימו מבנים להגיד למה הם קיבלו.
חיים מהל: כי באותה מידה כשפתחו בטייבה יכלו להגיד רגע למה טייבה?
חיים מהל: יש את מלכישוע, יש את אילנות.
חיים מהל: או שכשפתחו את רטורנו.
חיים מהל: למה רטורנו?
חיים מהל: כל אחד דואג סליחה, על הישבן שלו.
חיים מהל: לקח מישהו יוזמה והקים מבנים שלצערי בחלק גדול מהקהילות היום עדיין אין.
חניתה פישר: קהילות שקיימות כבר 15 שנה.
חיים מהל: ולא הצליחו להרים מבנים.
חיים מהל: זו בעיה שלהם.
רמי שי: העניין של לתת מענה לדרום אנחנו כבר יודעים שזה לא בדיוק הסיפור.
רמי שי: כי אתה לא הולך לטיפול בשביל לראות את הנוף מהחדר.
מוחמד ברכה: הדיון היה מאלף וחשוב.
מוחמד ברכה: אני באמת רוצה לברך את כל אלה שעוסקים במלאכה.
מוחמד ברכה: מי שעוסק בזה במשרד, מי שעושה את זה בהתנדבות.
מוחמד ברכה: אני חושב שיש לברך על קידום הקהילות שאתם מופקדים עליהן.
מוחמד ברכה: אני חושב שהדבר העיקרי הוא לא לראות, אחרי הנאום של נתניהו בבר אילן דיברו הרבה על חצי הכוס המלאה וחצי הכוס הריקה.
מוחמד ברכה: אז אנחנו לא נדבר על חצי הכוס המלאה שהמכסות הן מלאות והכול בסדר.
מוחמד ברכה: אני חושב שיש מקום להוסיף מכסות, לראות ברשימות ההמתנה כפי שאיריס אומרת במשרד הרווחה ולנסות להגיע לציבור או לאנשים שלא זכו.
מוחמד ברכה: כמובן אנחנו נייחד דיון אחר כך לנושא של ההסברה ואני אפנה לשר החינוך גם כן שיהיה מעורב בעניין הזה.
מוחמד ברכה: אבל אין ספק כל מילה של סיפוק היא מיותרת כי אין פה סיפוק.
מוחמד ברכה: אני לא חושב שיש מקום להביע סיפוק מההיקף הטיפול אנחנו עדיין מפגרים, כל עוד שהתופעה הזו קיימת באותם מספרים וממדים שקיימים במדינת ישראל.
מוחמד ברכה: אני ארצה ואני אבקש מכולכם לא רק לבוא ולספר על הישגים אלא גם מדי פעם, גם אם לא תהיו בישיבה, לשלוח, לבקש, להפנות את תשומת הלב שיש עניין כזה או אחר או אפילו עניין קונקרטי ספציפי שצריך לטפל בו.
מוחמד ברכה: אנחנו לא גוף שלטוני.
מוחמד ברכה: אנחנו גוף שיכול לדחוף, יכול להזיז, יכול לתאם, יכול להפגיש אנשים.
מוחמד ברכה: כולם סביב שולחן אחד.
מוחמד ברכה: אנחנו בסופו של דבר נצביע על התקציב.
מוחמד ברכה: לכל חבר כנסת יש את הקול שלו.
מוחמד ברכה: אבל זה לא גוף שיש לו תקציב ואז הוא מחלק ככה על השולחן שטרות.
מוחמד ברכה: אין ספק שאנחנו מופקדים על קידום המערכה הזו, המאבק הזה בנגע הסמים וכל אחד יעשה את תפקידו במקום שהוא נמצא בו.
מוחמד ברכה: אני מברך את כולם ואני מודה לכם, ואני מקווה שנהיה בקשר לטובת העניין.
מוחמד ברכה: כבוד יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת רובי ריבלין, אני מודה לך שכיבדת את הכנס הזה בנוכחותך.
מוחמד ברכה: חשוב שראש הבית הזה יעמוד גם בראש השולחן ובראש הכנס.
מוחמד ברכה: זה רק מראה שכבוד היושב-ראש מייחס חשיבות למפגש שלנו, מפגש שמתקיים לציון יום הסמים הבינלאומי כאשר השנה הדגש, לא הישראלי אלא הבינלאומי, הוא על מעורבות ואחריות הורים במלחמה בנגע הסמים.
מוחמד ברכה: אני כמובן לא ארבה במלים בפתיחה כי הפתיחה שמורה לכבוד יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת רובי ריבלין.
ראובן ריבלין: מכובדי, יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת מוחמד ברכה, מכובדי וחברי.
ראובן ריבלין: אדוני מנכ"ל הרשות למלחמה בסמים, יאיר גלר, מכובדיי כולם, חברי הכנסת הנכבדים שאני רואה בהערכה רבה את העובדה שאתם נרתמים לנושא שהוא כל כך חשוב בחייה של מדינת ישראל ובחיי העולם כולו, שכן אם יש דבר אחד שמחבר את כולנו בעניין שהוא איננו פוליטי אבל הפוליטיקאים חייבים לעסוק בו, זאת המלחמה בסמים ומלחמת חורמה שהיא משותפת לכולנו כמו איכות הסביבה וכמו כל אותם דברים שהם בתרבות העולמית גם מעבר למחלוקות שאני מקווה, אינשאללה, שייפתרו והגיע הזמן אחרי כל הרבה זמן.
ראובן ריבלין: היבט אחד של התופעה, הייתי קורא לו מעין עישון פסיבי, כמובן רק כדי לסבר את האוזן.
ראובן ריבלין: אני מתכוון לכך שאחוז גבוה למדיי של מעורבות בתאונות דרכים מיוחס לנהגים שהיו תחת השפעת סמים ואלכוהול.
ראובן ריבלין: אזכיר רק שני ממצאים בהקשר זה ושניהם מבהילים.
ראובן ריבלין: בדיקה שנערכה בקרב הרוגי תאונות דרכים בשנים 2000 עד 2004 לימדה כי בדמם של מחצית מהם נמצא אלכוהול ברמה גבוהה מהמותר.
ראובן ריבלין: נתון אחר שהציגה הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים לימד על העלייה המתמדת והחדה בשנים האחרונות בהיקף התאונות הקטלניות בהן מעורבים נהגים שנהגו תחת השפעת סמים או אלכוהול.
ראובן ריבלין: לבד מכל אלה, לא למותר לציין נתונים מאלפים של המדענית הראשית של הרשות למלחמה בסמים, דוקטור רחל בר-המבורגר.
ראובן ריבלין: עלות הנזק הנגרם לחברה בישראל כתוצאה משימוש בסמים נאמד בכ-7 מיליארד שקלים בשנה.
ראובן ריבלין: זה כולל הערכות נזק כתוצאה מההשלכות הרפואיות והחברתיות, כולל פשיעה, אובדן ימי עבודה, עלות בתי סוהר, בתי משפט, ביטוח לאומי, טיפול ושיקום.
ראובן ריבלין: אני זוכר שבשנת 1988 בערכים של אז הרשות למלחמה בסמים הייתה בתקצוב של כמעט 52 מיליון שקלים.
ראובן ריבלין: בנוסף לכך משרד החינוך הקדיש שקל לכל ילד להסברה בעניין הסמים.
ראובן ריבלין: אנחנו נתנו דוגמה שבארצות-הברית למשל המדינה מקציבה מאה דולר לכל ילד כדי לנסות בחינוך למנוע את אותו נגע שאחר כך עולה עשרות מונים מבחינת תקציב המדינה לטפל בתוצאות הפגיעות שאותם סמים מעוללים לחברה.
ראובן ריבלין: לא בכדי מוגדרת הוועדה כפי שהיא מוגדרת.
ראובן ריבלין: אסור שתהיה כותרת לתפארת המליצה אלא צריך שיהיה כאן מאבק עיקש.
ראובן ריבלין: יש לנו מלחמה ומערכה קשה ביותר ואני מקווה שבהתמדה נצליח לצמצם את הנגע הזה.
ראובן ריבלין: אני מתנצל בפניכם שאני צריך לעסוק היום בעוד נושאים אחרים, אבל אני באמת חושב שהנושאים האחרים הם יותר טקסיים והנושא שלכם הוא עבודת קודש, קודש לאנושות כולה.
מוחמד ברכה: אני מודה ליושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת ריבלין שכיבד את האירוע בנוכחותו.
מוחמד ברכה: זו הזדמנות לברך, בנוסף לברכות בהן התחלנו לכל הנוכחים, את חברי הכנסת שהגיעו לכנס.
מוחמד ברכה: נמצאים אתנו חברת הכנסת אורית זוארץ, חבר הכנסת אריה ביבי, מי שהיה יושב-ראש הרשות ומפקד מחוז ירושלים במשטרת ישראל, חבר הכנסת עפו אגבאריה, חבר הכנסת דב חנין וחברת הכנסת רחל אדטו.
מוחמד ברכה: כמי שעומד בראש הוועדה למאבק בסמים, אני שמח שהכנסת מייחדת לכך מקום ראוי ולא רק כאן אלא גם בסדר יומה במליאת הכנסת בשעה 4:00, אז תייחס הכנסת פרק מעבודתה לנושא הזה.
מוחמד ברכה: אין זה סוד שכל ההורים בכל העולם רוצים שהילדים שלהם יצליחו בחיים, יהיו בריאים, שיהיה לילדים הכי טוב בחיים.
מוחמד ברכה: יש הורים שמקדישים את חייהם כדי שהילדים יוכלו להשיג את זה, אך לצערי יש גם מי שמתנערים מאחריות הורית והילד נותר אבוד בחלל ריק.
מוחמד ברכה: ההורים עושים הכל כדי לשמח את ילדיהם ומשתדלים לתת לילד כלים מתאימים וראויים להתפתחות בריאה, כדי שיזכה לקבל ערכים אמיתיים ושלמים וידע בעצמו בדרך שתבטיח לו סיפוק, מילוי אושר ושגשוג.
מוחמד ברכה: חינוך צריך להיות בדו-שיח שיעורר את הילד לחשוב ולהתפתח בצורה בריאה וחופשית צריך להכין את הילדים לעולם של גדולים, שבו ירצו להיות יצרנים ולתרום לחברה.
מוחמד ברכה: אסור שהילד ירגיש מנותק מחברת הגדולים, או שהגדולים נותנים לו משהו מלאכותי
מוחמד ברכה: מקבלי ההחלטות במדינה צריכים לספק כלים למערכת החינוך וההסברה כמו למערכת האכיפה, על מנת לנקות את החברה מהרעל של הסמים.
מוחמד ברכה: חזקה עלי שהדברים שאמר כאן לפני כמה דקות יושב-ראש הכנסת שהוא בעצמו מוכן להירתם לעניין הזה, זה דבר שרק יכול לעודד במיוחד כאשר ימים אלה אנחנו עומדים במרכזם של דיונים על תקציב המדינה ובעצם על סדר העדיפויות של החברה בכללותה לשנתיים הקרובות.
מוחמד ברכה: יושב-ראש הכנסת הזכיר לפני רגע שני מספרים, האחד מעודד כביכול והשני מבהיל.
מוחמד ברכה: המספר המבהיל הוא הנזק שנגרם למשק ולמדינה כל שנה כתוצאה משימוש בסמים הוא כ-7 מיליארד שקלים והוא נתן מספר אחר ואמר שבשנת 1988 תקציב הרשות למלחמה בסמים היא 52 מיליון שקלים.
מוחמד ברכה: השנה, על פי הצעת התקציב שמונחת לפנינו חברי הכנסת, התקציב המיועד לרשות למלחמה בסמים לשנת 2009 הוא 11 מיליון שקלים, 10 פסיק משהו, ובשנה הבאה, בשנת 2010, התקציב הוא 11 מיליון שקלים.
מוחמד ברכה: כמובן שהעוסקים בעניין, גם ברשות וגם במשרד לביטחון פנים אליו הועברה האחריות למלחמה בסמים או לרשות במשרד ראש-הממשלה מקווים שהתקציב הזה יעלה ויעמוד על קרוב ל-30 מיליון שקלים בהקצבות ממקורות שונים, אבל אם זה הסכום, 11 מיליון שקלים, זה מצביע על כשל מחשבתי ועל כשל בסדר העדיפויות.
מוחמד ברכה: במקום לפעול כך שהנזק של 7 מיליארד שקלים יהפוך לאפס, ואם לא לאפס, ל-3 מיליארד, ל-2 מיליארד, למיליארד שקלים ולהשקיע תמורת זה מאה מיליון שקלים, כאן עושים היפוך גמור ואני מקווה שאנחנו חברי הכנסת, גם מהאופוזיציה וגם מהקואליציה, נדע לפעול בשבועות הקרובות על מנת שיגדל התקציב המיועד לאותה מטרה נעלה של מלחמה בסמים והצלת הדור הצעיר מהמחלה הזו, מהרעל הזה.
מוחמד ברכה: עלינו כהורים לתת לילדים תנאים נכונים להתפתחותם, שגם הסביבה תיתן לו ותעצב אותו לקבלת האחר, ליחס שווה כלפי כולם ולאהבת הזולת, ליחס שווה בין האומות שיתבטא בקשרים בינינו, ליחס נכון לטבע גם.
מוחמד ברכה: רק אם נקיים את חובתנו כהורים לחנך ונשקיע בחינוך את כל מאמצינו, אני בטוח שניפטר מכל בעיות הסמים והאלכוהול כי הילדים שלנו יקבלו את המשמעות האמיתית של החיים וירצו לחיות בהרמוניה בינם לבין עצמם,
מוחמד ברכה: בינם לבין האחרים, בינם לבין הטבע וכתוצאה מכך ייפתרו בעיות החברה ונבטיח לילדים שלנו עולם טוב יותר.
מוחמד ברכה: אני מתכבד להזמין את מנכ"ל הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול, מר יאיר גלר.
יאיר גלר: שלום לכם רבותיי, צהרים טובים.
יאיר גלר: אני שמח על ההזדמנות שניתנה לי לעמוד כאן בפניכם חברי הכנסת המכובדים ובראשם יושב-ראש הוועדה למלחמה בנגע הסמים, חבר הכנסת ברכה, שנראה לי שחודשים ושנים ארוכות אתה נמצא אתנו למרות שבעצם כאשר אני בודק את הכרונולוגיה, מדובר בפחות מחודשיים.
יאיר גלר: אין ספק שיוזמותיך והקדשת הזמן, הרצון והמשאבים, מצביעים כאלף מונים על יכולות ועל כיוונים עתידיים.
יאיר גלר: אני בטוח שאנחנו נצליח בסיועך, ברוח הגבית המצוינת שאתה נותן לי ולרשות הלאומית ולשותפים הרבים שאני מיד אספר עליהם ואסקור אותם, נצליח לעשות הרבה יותר ואנחנו נצליח לעמוד במשימות וביעדים כפי שהכתבנו לעצמנו משום שהעשייה הזאת היא עשיית קודם, וכבר דובר על כך בדקות האחרונות.
יאיר גלר: זוהי שליחות ואת השליחות הזאת אנחנו רוצים לממש וליישם עד תומה ואפילו מעבר לכך.
יאיר גלר: אנחנו היום מדברים על איכות חיים.
יאיר גלר: אנחנו מדברים על סיכון ועל סיכוי.
יאיר גלר: אני רוצה דווקא לדבר יותר על הסיכויים משום שיושבים אתנו כאן שותפים רבים לעשייה.
יאיר גלר: יושבים אתנו כאן משרדי ממשלה ועמותות.
יאיר גלר: משרדי ממשלה כמו החינוך, הבריאות והרווחה.
יאיר גלר: יושבים אתנו כאן נציגי עמותת אל-סם, ואני בטוח שיושבים כאן עוד נציגים רבים אחרים.
יאיר גלר: יושבים כאן חברי הכנסת שטרחו ובאו ומקדישים את זמנם ואת משאביהם לנושא, אבל החשובים ביותר לטעמי הם הדור הצעיר שמפוזר כאן בין הכיסאות.
יאיר גלר: מדובר בעתיד שלהם, מדובר בעתיד של כולנו, מדובר בחובה שלנו להבטיח להם חיים טובים יותר, איכותיים יותר, בריאים יותר ונכונים יותר לתרומה כאזרחים אפקטיביים במדינה.
יאיר גלר: אנחנו מטפלים בהם ואנחנו נותנים להם את כל החיבוק ואת כל האהבה ואנחנו מנסים להחזיר אותם לאותם מקומות כדי לפעול וליצור כאזרח נורמטיבי במדינה.
יאיר גלר: לעתים זה מצליח יותר ולעתים זה מצליח פחות, אבל אנחנו יודעים שאת הסטטיסטיקות האלה אנחנו רוצים לשנות.
יאיר גלר: אנחנו רוצים להוריד, אנחנו רוצים לגמד, אנחנו רוצים למזער את התרבות הזאת.
יאיר גלר: זאת כבר מזמן לא תופעה כזאת או אחרת.
יאיר גלר: מדובר כאן על תרבות שאין יכולת להמשיך ולחיות אתה, בצילה או לצדה, ואנחנו חייבים לעשות כאן את כל מה שאנחנו רק יכולים על מנת למזער ולגמד את התופעה הזאת עד התקרבות למספר אפס.
יאיר גלר: אמר חבר הכנסת ברכה לפניי שיש הרבה מאוד אלטרנטיבות שגורמות לריגושים.
יאיר גלר: זה יכול להיות ספורט, זה יכול להיות תרבות, זאת יכולה להיות חברותה נעימה ואלה יכולות להיות הרבה מאוד פעילויות אנושיות אחרות.
יאיר גלר: אין שום צורך.
יאיר גלר: סמים זו בחירה ואין בהם שום כורח, אין בזה שום צורך אמיתי.
יאיר גלר: אפשר בהחלט למצוא לזה הרבה אלטרנטיבות אחרות.
יאיר גלר: כאן אנחנו נכנסים לתמונה.
יאיר גלר: יש לנו את כל היכולת לייעץ, אם דרך הקו החם של הרשות למלחמה בסמים, דרך אתרי האינטרנט, דרך העמותות, דרך אל-סם, דרך תלם, דרך גורמי הרווחה, דרך הרשויות המקומיות שמהוות גם הן מקום מאוד מאוד משמעותי.
יאיר גלר: טרם הגעתו למצב של ישיבה מול השוטר בשעה 2 בלילה, ואני אומר לכם שהחוויה הזאת כאשר קוראים לאב ולאם בשעה 2 בלילה לשבת אל מול השוטר ולספר מה הבן או הבת שלכם עשו בחצי שעה או בשעתיים האחרונות, לא רק שהיא איננה נעימה אלא היא מהווה חוויה טראומתית להרבה מאוד ילדים ולהרבה מאוד שנים.
יאיר גלר: אנחנו מאחלים לכולנו שלא נזדקק לכם, אבל אם נזדקק, שתהיו שם ותבנו ביחד אתנו כולנו חברה טובה יותר לעתיד טוב יותר למדינה ולחברה.
יאיר גלר: תודה.
מוחמד ברכה: לפני כמה שבועות הייתי במדינה אירופאית, שם מותרים מה שנקרא סמים קלים.
מוחמד ברכה: הסתובבתי בכמה מקומות ואני אומר לכם שהחוויה היא טראומתית, גם עבורי כמי שהסתכל על זה מרחוק.
מוחמד ברכה: יש נקודות מסוימות שרואים כמו העליבות של הסביבה, אנשים זרוקים ברחוב, אנשים חסרי תוחלת חיים, וזה היה מחזה זוועה.
מוחמד ברכה: אני מודה בפניכם, כאדם שמנסה ללמוד את הנושא ולבחון כל מיני סוגיות, שחשבתי אולי לייחד דיון מסוים בוועדה בנושא של סמים קלים וסמים קשים, אבל אחרי מה שראיתי שם, הנושא לא עומד אצלי על סדר היום.
מוחמד ברכה: אין סמים קלים אלא יש סמים רעילים, נקודה.
מוחמד ברכה: אנחנו חייבים להיזהר במשנה זהירות, גם הורים, גם תלמידים, גם בנים וגם בנות מהרעל האיום הזה.
גליה שחם: אני רוצה להודות על הקדשת הישיבה הזאת לנושא החשוב הזה.
גליה שחם: אני רוצה מאוד לקצר בדבריי כדי לאפשר לתלמידים שבאו לכאן להשמיע את דבריהם בהמשך.
גליה שחם: אני שמחה שיש לנו הזדמנות לטעום היום ביחד משהו ממה שנעשה במערכת החינוך, הן מבחינת תלמידים והן מבחינת עבודה שיורם שלייר עושה אתנו ומה שתראו היום, זה משהו שאנחנו עושים גם עם צוותי חינוך וגם עם הורים.
גליה שחם: אנחנו במערכת החינוך מרגישים מחויבות מאוד גבוהה ועושים הרבה מאוד עבודה, ואני חושבת שהראיה היא האנשים שיושבים כאן ורובם בחופשה, גם המורים והיועצים, גם התלמידים, והנה זה היה להם מספיק חשוב לבוא לכאן ואני מאוד מעריכה את ההורים שהגיעו גם הם.
גליה שחם: אני מדברת כאן במקום הגברת חנה שדמי מנהלת שפ"י שנמצאת בבית הזה אבל יש לנו עוד כמה פעילויות של שפ"י והיא באירוע אחר.
גליה שחם: בהזדמנות זאת אני רוצה להודות להדס פילצר ולכל צוות המדריכות כאן על עבודה ועל מחויבות מאוד מאוד גבוהה, ולומר שאני מקווה שנמשיך ביחד.
מוחמד ברכה: אני מזמין את מר יורם שלייר שהוא גם פסיכולוג חינוכי אבל כאן הוא ייתן הרצאה משולבת בקולנוע.
מוחמד ברכה: אם מישהו חשב שהוא הגיע לכאן כדי לשמוע אותנו, תהיה לו גם הזדמנות להשמיע את דבריו, אמנם במסגרת הזמן שמוקצה לאירוע.
מוחמד ברכה: אנחנו מבקשים תלמידים, הורים, מחנכים וגם חברי כנסת להביע את דעתם על הנושאים שיעמדו במרכז ההרצאה ויתייחסו גם לדברים שנאמרו לפני כן.
יורם שלייר: שלום לכולם.
יורם שלייר: בפתח דבריי אני חייב לומר קודם כל תודה למוטי, האיש הטכני שעזר לנו להתחבר ולהתארגן.
יורם שלייר: אני משלב בעבודה שלי שלושה תחומים והם יגיעו לידי ביטוי כאן בהמשך.
יורם שלייר: אני עוסק כבר מעל שלושים שנים בחינוך.
יורם שלייר: עסקתי הרבה שנים בחינוך בלתי פורמלי, עבדתי עם נוער, ומטבע הדברים תמיד תמיד עסקתי במניעת סמים ואלכוהול.
יורם שלייר: היה לי הזכות והכבוד להשיק ביחד עם דוקטור דוד גרין וישראל פזי את אחת התוכניות הראשונות בארץ שקראו לה טעם החיים, טעם הסמים, בסוף שנות ה-70.
יורם שלייר: בעצם מאז אני עוסק בנושא של מניעת סמים ואלכוהול לכל אורך השנים, אפילו גם באכיפה כי הייתי פעם מזכיר קיבוץ.
יורם שלייר: אני חבר מועצת הרשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול מטעם הסתדרות הפסיכולוגים בישראל שאני נציגה.
יורם שלייר: במשך שבע השנים האחרונות בערך אני עובד יד ביד עם המפקחות הארציות, כאשר זה התחיל עם רות לקט ואחר כך עם גליה שחם משפ"י, בפיתוח, עדכון הידע, פיתוח תהליכים ותוכניות מניעה עבור תלמידים שהשיא של זה – כרגע אחד השיאים של זה, אני לא רוצה להקטין מתוכניות אחרות – זה מה שחבר הכנסת ברכה השתתף אתנו במכון ויצמן, תוכנית אופי שמטפלת בתלמידים בתוך המערכת שהם כבר משתמשים מזדמנים.
יורם שלייר: זאת אומרת, לא רק מניעה כוללנית.
יורם שלייר: זאת תוכנית שהובאה מארצות-הברית וצריך לתת את הקרדיט לרשות למלחמה בסמים, לדוקטור חיים מל שהביא את התוכנית הזאת ויש כאן שיתוף פעולה מדהים ושילוב כוחות של כולנו ביחד, של הרשות, של שפ"י והחלק שלי בהכנסת התוכנית הזאת ובכלל בכל הדברים שאנחנו עושים.
יורם שלייר: הדבר האחרון שאני רוצה לומר כהקדמה, ואחר כך אני אזמין אתכם גם להשתתף בתהליך במידת האפשר, הוא הדבר שמייחד את העבודה שלי לפחות והוא שילוב קולנוע.
יורם שלייר: אני אוהב קולנוע, רואה הרבה קולנוע, את סינימה פרדיסו עשו עלי אבל אני לא אפרט לכם כרגע, ולכן מה שתראו, כמה שיהיה ניתן, אני אשלב קטעי קולנוע כי לקולנוע יש את העוצמה של ההמחשה, של החוויה, ויש כלל שאני מאוד מאמין בו והוא שמה שיש בחיים כבר עשו עליו סרט ואת זה רק צריך למצוא.
יורם שלייר: למרות שהזמן הוא מאוד קצר, אם יהיה לכם צורך להעיר, לעצור, לשאול שאלות, לא להסכים אתי – אתם מוזמנים לעשות זאת.
יורם שלייר: הכי חשוב שגם נספיק לשמוע בסוף את התלמידים שהגיעו לכאן.
יורם שלייר: אני תכף אדבר על המרכיב של גיל ההתבגרות כגורם סיכון, אבל במקום לדבר, אני רוצה להראות לכם את זה בקטע קטן מתוך סרט שנקרא "אני והחבר'ה", סרט שעוסק בחבורה של בני נוער שהולכת לחפש – אני רואה שהצעירים מחייכים כאן וזה מעודד אותי – גופה של נער שנעלם וחושבים שהוא נפגע על ידי רכבת.
יורם שלייר: שתי חבורות הולכות לחפש אותו, האחת צעירה יותר, שעליה מרכז הסרט, שעולה לחטיבת הביניים, והחבורה השנייה אלה כבר הבוגרים.
יורם שלייר: אני רוצה להראות לכם את המשפט הזה בקטע קטן מהסרט.
יורם שלייר: הקרנת הסרט.
יורם שלייר: ב-1 במרץ 2009 התפרסמה הכתבה הזאת שחלק בוודאי מכירים אותה: "בן 13 השתכר ואיבד את ההכרה, נמצא ערום בגן ציבורי בירושלים, אביו מקווה שלמד את הלקח".
יורם שלייר: יש כאן כמה דברים שמספרים את כל הסיפור.
יורם שלייר: האחד, הילד הזה נמצא עם מכנסיים מופשלים וללא חולצה.
יורם שלייר: אני לא יודע למה העלתה החקירה, למה הוא היה כך ומה קרה לו בזמן.
יורם שלייר: הדבר הנוסף, שהוא היה חסר הכרה.
יורם שלייר: זאת אומרת, הוא היה במצב של הרעלת אלכוהול.
יורם שלייר: הוא נלקח לבית החולים ורק ביום שישי בבוקר ידעו מי הוא כי ההורים התקשרו לחפש.
יורם שלייר: זאת אומרת, ההורים לא ידעו מה קורה עם הילד שלהם.
יורם שלייר: ביום שישי בבוקר, כאשר הילד לא הגיע, הם התקשרו לבית החולים ואז זיהו מי הוא הילד.
יורם שלייר: ההערה הנוספת של ההורים הייתה שלא ידענו את הסיפור של האלכוהול.
יורם שלייר: כאן נמצא כל הסיפור של מעורבות הורים.
יורם שלייר: המפגש הזה המשולש של אדם, סם וסביבה.
יורם שלייר: אני אגע בכמה מרכזיים.
יורם שלייר: הנושא הזה, לא רק בגלל שזה הנושא המרכזי שלנו אלא מכיוון שזה נושא מרכזי בכלל, הנושא הראשון הוא הנושא של ההורים.
יורם שלייר: קל מאוד לדבר על התעללות פיזית בילדות שיוצרת קשיים רגשיים שאחר כך נזכיר אותם, אבל זה הרבה יותר שכיח מזה.
יורם שלייר: התעללות בילדים זה משהו פחות שכיח מאשר התופעה של נוכחות הורים נמוכה, ולא רק תופעת הורות נמוכה אלא צריך להזכיר גם ששאלת הנוכחות, צריך להתייחס גם לשאלת הפניות כי גם כאשר אנחנו מעט זמן בבית כהורים, כמה זמן אנחנו פנויים בשביל להיות אתם במקום בו הם נמצאים.
יורם שלייר: אגב, אחד הדברים המדהימים שקורה לנו בתוכנית אופי הוא שהילדים שעוברים את תוכנית אופי – ותכף הם ידברו כאן – אומרים שהמפגש הזה הוא אולי אחת ההזדמנויות היחידות בה הם מספרים ומדברים באמת על הבעיות שמדאיגות אותם ומעסיקות אותם.
יורם שלייר: זה אולי אחד הרווחים הגדולים בתוך הסיפור הזה, כמובן גם ההפחתה שאנחנו רואים.
יורם שלייר: לאחרונה יש דגש מאוד גדול להבנה שקשיים רגשיים ומצוקה נפשית הם גורם לפנייה של בני נוער לשימוש בסמים מכיוון שבאופן כללי נושא הסמים הוא התנהגות אסקפיסטית וכל מה שמאפשר לנער לברוח מהתמודדות הוא ישתמש בזה כנראה אם נוצרו התנאים לעניין הזה.
יורם שלייר: כמובן לא כל נער שבמצוקה ישתמש בסמים.
יורם שלייר: הורות חסרת אונים, גורם סיכון גבוה ביותר.
יורם שלייר: הורות חסרת אונים יכולה לנבוע הרבה פעמים מאותו דבר שקראנו קודם על הזמינות, יכולה לנבוע ממצב של כאוס משפחתי, ואני רוצה להדגים לכם בקטע קולנוע קצר מתוך סרט שנקרא "החיים כבית" שמספר את הסיפור של אבא שיש לו בן מתבגר, המשפחה גרושה, הבן גדל אצל האימא והאבא מנותק ממנו, אבל יום אחד האבא מגלה שיש לו קיץ אחד לחיות והוא מזמין את הבן שלו לבנות אתו בית.
יורם שלייר: אם אתם לוקחים את הסרט בספרייה, קחו קופסת טישו כי בוכים הרבה שם.
יורם שלייר: היה חשוב לי להביא את הקטע הזה כי אתם רואים באיזו סביבה מבחינה חומרית הילד הזה גדל.
יורם שלייר: הבעיה היא שההורים איבדו אותו.
יורם שלייר: ההזנחה כאן היא לא הזנחה פיזית אלא היא הזנחה רגשית.
יורם שלייר: כמובן ציפיות נמוכות מהסביבה.
יורם שלייר: נקודה חשובה שהוזכרה גם על ידי חבר הכנסת ברכה הוא הנושא של משמעות ודימוי עצמי.
יורם שלייר: ילדים שהדימוי העצמי שלהם נמוך, תחושת המשמעותיות שלהם היא נמוכה, הם ילדים שנמצאים בקבוצת סיכון יותר גבוהה.
יורם שלייר: אני רוצה לדבר על מהו המודל או מהי התפיסה הכוללנית שאמורה לטפל בעניין הזה כאשר צריך לזכור שכל תופעה אנושית היא בדרך כלל רב ממדית.
יורם שלייר: אתה לא יכול לטפל רק בממד אחד אלא אתה צריך לטפל בהרבה מרכיבים שמקיפים את התופעה הזאת, ואני ארצה לגעת בארבעה מרכיבים עיקריים.
יורם שלייר: ארבעה קודקודים יש למעוין הזה והם: השפעה הורית, חיזוק הערך העצמי ותחושת המשמעותיות של הילד, קיומם של צרכני זמן חיוביים ופיקוח ואכיפה.
יורם שלייר: אם אנחנו נטפל בכל המעגל הזה, זה לא רק תקציב אבל זה כמובן גם תקציב, אבל אם נשתמש בתקציב שלנו לטפל בכל הדברים האלה, וכשאני מתכוון לפיקוח ואכיפה, אני לא מתכוון למשטרה ובתי כלא אלא אני מתכוון יותר להורים.
יורם שלייר: בואו נחזור לאותו סיפור שראינו קודם.
יורם שלייר: אגב, לילד הזה היו תוכניות אחרות והוא התכוון לנסוע עם חבר שלו למקום שנקרא לק טהו בעיקר כדי להסניף שם.
יורם שלייר: מה היה לנו כאן?
יורם שלייר: מה קורה כאן בעצם?
יורם שלייר: מה היה בקטע הזה שהוא חשוב?
יורם שלייר: האבא לא מוותר על הילד שלו.
יורם שלייר: הדבר הכי חשוב בקטע הזה, אולי בפעם הראשונה הילד הזה מרגיש שהאבא לא מוותר עליו.
יורם שלייר: אם שמתם לב לניואנסים הקטנים של הקטע הזה, שהאבא מחבק אותי כאילו חיבוק, אנחנו רואים פתאום שהוא נמס, שבתוך הילד הזה, הנער הזה, יש ילד קטן שמחכה כבר עשר שנים שאבא שלו יחבק אותו, מאז ההורים שלו נפרדו.
יורם שלייר: האמירה הזאת במלים ולא במלים, אני לא מוותר עליך, היא אמירה חשובה מאוד.