GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מוחמד ברכה: הם מפחידים יותר מכם?
רם יקיר: בלי ליצור סטיגמות, חלק מבעלי הפיצוציות או המוכרים בפיצוציות, מוכרים במשטרה ואינם חוששים מעוד תיק פלילי.
רם יקיר: אני בכוונה אומר עוד תיק פלילי.
רם יקיר: אבל הם מאוד חוששים מלאבד כעת מאה שקלים או מאה אלף שקלים, אני לא יודע בכמה הם מוכרים בלילה או במהלך חודש.
רם יקיר: הם חוששים שיסגרו להם את המקום ושמס הכנסה ישב להם על הוריד ויבחן אותם.
רם יקיר: בדרך כלל, לצערנו או לא, הכסף כואב יותר.
רם יקיר: מבחינת המניעה , אני חייב להתייחס למה שאמר כאן אליהו פרג'ין, ואני מסכים לכל מילה בנוגע להורים.
רם יקיר: אנחנו מנסים להיות בקשר ויש לנו את בלשי הנוער שמסתובבים ברחובות.
רם יקיר: חלק מהתפקיד שלהם מתבצע ביחד עם סיירות ההורים, והראו אתמול את סיירות ההורים שנמצאות איתנו בקשר קבוע, בחלק מהמקומות הם מקבלים מאיתנו גם מכשירי קשר כדי להיות בקשר אם קורה משהו.
רם יקיר: המשטרה מגיעה דרך המשמר האזרחי, דרך אגף קהילה ומשמר אזרחי, מגיעים החל מגני ילדים, מכירים את זה גם במשרד החינוך, החל מגני ילדים ועד התיכוניים.
רם יקיר: כשאנחנו מדברים על אותם אלה שאתם מגיעים אליהם, אנחנו מתקשרים להורים והשוטרים בשטח מתקשרים מהטלפון הפרטי שלהם ולא מהמוקד, השוטר מתקשר מהטלפון הפרטי שלו להורים והתשובה שהוא מקבל מחלק גדול של ההורים "זו לא עבירה, אני מרשה לו לשתות".
רם יקיר: אם מנסים לחשוב למה ההורים אומרים את זה, זה לא כי באמת ההורים מרשים לילדים שלהם לשתות, אולי חלק כן, אלא "איפה האגו שלי, אם המשטרה תפסה את הבן שלי שותה זאת אומרת שאני כהורה נכשלתי".
רם יקיר: אם אנחנו רוצים להגיע או למנוע או לצמצם את התופעה, צריך לחשוב יחד וזה לא החלק של המשטרה, אבל לחשוב ביחד איך מגיעים להורים.
רם יקיר: כשבתי השנייה נולדה עברתי הדרכה היום היא בת ארבע, הלכתי עם אשתי ללא כל סיבה להדרכה של "אדלר".
רם יקיר: הלכנו להדרכה של אלדר לא משום שהייתה בעיה אלא אמרנו שלא תהייה בעיה.
רם יקיר: אולי שווה לעשות מרכזים, יש כמה מרכזים וגם של גורמים פרטיים, אולי להגיע איתם באמצעים כאלה ואחרים להורים, להביא אותם לבתי ספר במחיר מאוד מאוד זעום, השתתפות זעומה.
רם יקיר: להגיע על ידי כך להורים.
רם יקיר: אני יודע שקשה מאוד להביא הורים לבתי ספר ולשתף אותם.
רם יקיר: גם את זה אנחנו מכירים אבל זו דוגמה על מה אנחנו צריכים לחשוב במסגרת פה או במסגרות אחרות.
רם יקיר: צריך למצוא את הדרך למצוא.
גלעד נתן: אני מבקש להעיר הערה, קצת פרקליטו של השטן.
גלעד נתן: אני שומע פה הרבה על ההורים, אנחנו צריכים לזכור שיש אחריות הורית אבל החברה גם משתנה, יש גם משפחות שלא מתפקדות גם כך, והורים שאינם מתפקדים, יש משפחות נורמטיביות אבל ההורה עובד 12 שעות ביום כי זאת הנורמה בישראל.
גלעד נתן: צריך לגשת להורים, אפשר לשאול אותם, וכפי שאמרת ילד שתפסנו אנחנו נביא את ההורה לקורס ונשב איתו.
גלעד נתן: אבל שוב, אם נגיע להורים מה נעשה כשההורה לא יכול?
יהודית ליכטנזון: אני מייצגת את בתי הספר של משרד התעשייה, מסחר ותעסוקה שהם מערכות חינוך במבנה שלהם מראש הם בתי ספר אזוריים.
יהודית ליכטנזון: אין להם קהילה אחת והם חולשים על קהילות רבות ומראש אנחנו עם קהילות שונות וגם בקשר עם גורמי הטיפול בקהילות השונות.
יהודית ליכטנזון: מאחר שלבתי הספר שלנו מתקבצים תלמידים שנשרו ממערכות החינוך שעשו שם עבודה נפלאה והם מגיעים אלינו בסיכון שבסיכון.
יהודית ליכטנזון: אנחנו בכל השנים עובדים ביחד עם משרד החינוך באופן מאוד מסודר, גם עם הרשות וגם עם הקהילות וגורמי הקהילה.
יהודית ליכטנזון: יש נושא אחד שהוא נושא משקם ומאפשר והוא שהתלמידים שלנו עוברים הכשרה מקצועית ויוצאים לעבודה תוך כדי הלימודים.
יהודית ליכטנזון: המגע הזה, וזה גם משהו שמאפשר להם לעמוד על הרגליים, מחזק את הדימוי העצמי שלהם ולהתפרנס.
יהודית ליכטנזון: זה אולי משהו שנותן איזה מענה.
יהודית ליכטנזון: יש לנו מגמות רבות כמו חשמל, אלקטרוניקה, טכנאות שיניים, אלו מקצועות שמאפשרים לילדים לבנות את עצמם ברמה ובסגנון אחר ממה שהיה במשרד החינוך במסגרת החינוך הפורמלי.
יהודית ליכטנזון: אבל בגדול יש לנו את המצוקות הכי גדולות שיכולות להיות בתוך החינוך הפורמלי כי באופן כללי הם חינוך פורמלי.
יהודית ליכטנזון: בשנים האחרונות הכנסנו פסיכולוגים מאחר וראינו שיש לנו ריבוי כזה של אוכלוסיה בסיכון וגם לתהליכי מניעה.
יהודית ליכטנזון: אנחנו מאתרים ילדים שהם בתוך בעיות שהולכות וקורות ויש לנו אפשרות לתת טיפול, לפגוש הורים וגם לעשות דברים.
יהודית ליכטנזון: אנחנו בונים מתווה לתכניות מניעה ואנחנו מקבלים תקציבים יפים לנושא של אלימות, סמים ואלכוהול, 2,000 שקלים לכיתה ואנחנו בונים אותה על פי הצרכים של כל בית ספר, יש לנו גם בתי ספר ערביים, התקציב היה 1,500 והשנה הוא יהיה 2,000 בגלל נושאים נוספים.
יהודית ליכטנזון: התקציב של המשרד.
מוחמד ברכה: זה כל התקציב או ההשתתפות שלכם?
יהודית ליכטנזון: אלו התכניות בנושא של אלימות, סמים ואלכוהול, זה התקציב שאנחנו מקבלים ממשרד התעשייה, מסחר ותעסוקה.
מוחמד ברכה: והייעוץ?
יהודית ליכטנזון: תקציב לתכניות של הסמים, אלימות ואלכוהול וזה גם 'רגיש תרבות' כי יש לנו אוכלוסיות מגוונות, יש לנו בתי ספר ערביים, יש בתי ספר מעורבים ערבים ויהודים, יש לנו את יוצאי העדות השונות וכל בית ספר בונה את זה על פי מה שמצוי בתוך המערכת.
יהודית ליכטנזון: אנחנו כמובן לא גמרנו לעשות את המלאכה כי המלאכה מאוד מורכבת וקשה.
רונית בן אפרים: אני רציתי להתחבר לנקודה של "אל-סם" עם ההורים, אנחנו באים לטפל בנקודה הזאת ועושים תכניות ועבודה מאוד יפה, אני חושבת שגם בחלק מהמקומות יש שיתופי פעולה נפלאים עם כל הגורמים שהציגו כאן.
רונית בן אפרים: אנחנו צריכים להבין את הדינאמיקה ואי אפשר לפתור את ההסתכלות על איך נוצרת הדינאמיקה ואיך היא גדלה עם השנים.
רונית בן אפרים: לדינאמיקה הזאת קשורים גם ההורים.
רונית בן אפרים: בעצם הילדים שמגיעים למצבי סיכון קיצוניים יותר הם ילדים שיש להם בעיה בקשר עם ההורים או ביכולת של ההורים לכוון אותם לגדילה נכונה, לעמוד בתסכולים ודברים נוספים שאנחנו מבינים אותם ברמה הפסיכולוגית.
רונית בן אפרים: בגלל ההבנה של הדינאמיקה הזאת אנחנו ב"אל-אס" כן עובדים בתכניות להורים ובסגנון אותן קבוצות אדלריניות אנחנו פועלים בהרבה ערים, שמאפשרות לנו.
רונית בן אפרים: בינינו איזה דגם של סדנאות מקוצרות כי להורים אין את כל הזמן שבעולם, סדנה של שבע עד עשרה מפגשים להכשרת הורים להתמודדות מול הבעיה עם כלים אפקטיביים שעובדים.
רונית בן אפרים: הכלים האפקטיביים זה לאו דווקא ענישה, נזיפה, או הגנה על הילדים אם הם נתפסים בתיק פלילי או בשוטטות.
רונית בן אפרים: אבל יש כן דרכים שניתן לחזק את היכולת של ההורים במקום שהם כן מתפקדים.
רונית בן אפרים: כשאנחנו מדברים על ילדים בסיכון היום, הם לא רק ילדים שההורים שלהם מתפרקים לגמרי אלא הם ילדים שההורים שלהם באמת לא יודעים איך להתמודד עם התרבות החדשה שמאוד מקדמת את השתייה.
רונית בן אפרים: מענה כזה כן קיים ואנחנו משתדלים להרחיב אותו בכמה שיותר ערים.
רונית בן אפרים: הצלחנו להפעיל אותו בכמה מקומות באוכלוסיות ייחודיות, והזכרת את בתי ספר הייחודיים בהם אנחנו מפעילים יותר תכניות מניעה והכל בשיתוף משרד החינוך.
רונית בן אפרים: יש בתי ספר של ילדים שנפלטו מהחינוך הרגיל, שם אנחנו עובדים עם הילדים בתכניות מניעה שגם הן באות לחזק אותם ביכולת ההתפתחותית שלהם.
רונית בן אפרים: זה לא לקחת להם את הסמים, זה לאו דווקא לאכוף יותר - זה עוזר, אלא לבטל את הצורך מבפנים להרוס את עצמם ולהגיע למצבי סיכון.
רונית בן אפרים: זו בעיקר העבודה.
רונית בן אפרים: זה קיים וזה עובד יפה.
רונית בן אפרים: אנחנו גם עושים הערכה, אומנם לכל תכנית בנפרד, לא עשינו הערכה כוללת, אבל בסיום כל סדנה כזאת עם בני נוער.
רונית בן אפרים: בבתי ספר הייחודיים אנחנו עושים את הבדיקות ורואים שיש שינוי ואנחנו גם עושים מעקב לאורך זמן בין עם היועצת ובין בדרכים אחרות כדי לבחון אם זה מחזיק מעמד ונוצר שינוי.
רונית בן אפרים: עוד פעילות מבורכת שלנו ושל משרד החינוך והרשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול הייתה השנה זה ליישם את תכנית "איתות", לאיתור הילדים שבסיכון.
רונית בן אפרים: וזה עם הרגישות שלקחת מטפלים של "אל-סם", להכשיר אותם לעבודה עם בתי הספר כדי לראות מי מגיע בכל זאת למצבי קצה ואת מי צריך להפנות לטיפול.
רונית בן אפרים: זו מניעה מאוד מאוד גדולה לראות איפה נמצאים הילדים הבעייתיים יותר מבחינת היכולת שלהם להגיע למקומות כאלה.
רונית בן אפרים: יש מספר במספר ערים אנחנו עובדים גם עם "על"ם" בהפניה של ילדים לטיפול כאשר הם מאותרים בקבוצות סיכון.
רונית בן אפרים: ההתערבויות שם גם פרטניות וגם קבוצתיות.
רונית בן אפרים: הדגש עם ההורים הוא משהו שצריך לפתח גם אם ההורה לא יכול לפעמים, אבל אין מה לעשות כי לעיתים זה המפתח לטיפול בילד.
רונית בן אפרים: בהרבה מקרים ההורה רוצה, אם אנחנו יודעים איך לפנות להורה.
רונית בן אפרים: איריס פלורנטין דיברה בהרחבה איך חשוב לפנות לילד אבל צריך לדעת גם לדעת איך לפנות להורה.
רונית בן אפרים: ההורה רוצה לפתור לילד שלו את הבעיות.
רונית בן אפרים: ליאת נמש תאמר כמה מילים על התכניות המניעה הספציפיות.
ליאת נמש: אני אחראית על תכניות המניעה שהן עובדות הרבה מאוד על חשיבה ביקורתית, אחריות, גבולות וכדומה דרך קבוצות נושאים של: מוסיקה, קרב מגע ועוד.
ליאת נמש: אנחנו עובדים הרבה מאוד על נושא שליטה דרך איפור, ריקוד, תנועה, ספורט, יש לנו גם קבוצות הומור.
ליאת נמש: בהרבה מאוד מקרים אחרי שמתקיים תהליך של שנים עשר עד לעשרים מפגשים מגיעים בני נוער לטיפול.
ליאת נמש: כלומר דרך הנושאים המיוחדים מעבר למה שצוין, אנחנו עובדים איתם גם על נושא של קבלת עזרה והלשנה מול דיווח.
ליאת נמש: הם מכירים את "אל-סם" ואת המיוחדות של הטיפול ב"אל-סם" ואז הם פונים לקבלת טיפול וזה המשך של הרצף של מניעה וטיפול.
מוחמד ברכה: הדיונים מסביב לשולחן הזה בדרך כלל מעניינים כי הם נטולים שיקולים פוליטיים כפי שנהוג בכנסת.
מוחמד ברכה: זה לא אומר שאין כאן פלונטרים שצריך לצאת מהם.
מוחמד ברכה: אני מקווה שהנושא של נוער מנותק ונוער בסיכון תופס המקום המתאים בסדר היום החברתי והממלכתי של הממשלה.
מוחמד ברכה: אני חוזר שוב להחלטת הממשלה משלשום, אני לא חושב שהיא תפתור את כל הבעיות בנושא הזה אבל היא בעצם תקדם קמפיין מסוים שמופנה אל ההורים ואל כלל החברה ולמערכת החינוך.
מוחמד ברכה: עדיין זה לא כל הפתרון.
מוחמד ברכה: על אף כל המאמצים שלנו אנחנו בזמן קצר של בין אישור התקציב להיום, אנחנו עדיין בפיגור של עשרה מיליון השנה בתקציב הרשות.
מוחמד ברכה: פרויקטים שאם לא יסגרו הם לפחות יצמצמו את הפעילות שלהם עד כדי קיום הגופים האלה בלבד והם כמעט ולא יגישו שירות.
מוחמד ברכה: זו תופעה מדאיגה מאוד.
מוחמד ברכה: בתוך סבך הנושאים שנכנסים האחד בתוך השני, המילה שחזרה הכי הרבה על השולחן הזה היום היא "דוגית".
מוחמד ברכה: "דוגית" לא פותרת את הבעיה.
קריאה: המילה שותפות היתה יותר.
מוחמד ברכה: "דוגית".
מוחמד ברכה: לכל אחד כמעט הייתה נגיעה ב"דוגית".
מוחמד ברכה: זה חשוב אבל אני אומר שוב שזה מבטא את החיפוש של המטבע מתחת לפנס.
מוחמד ברכה: אנחנו יודעים שזה המקום שמועד לפורענות ואנחנו הולכים לשם.
מוחמד ברכה: המקומות שאינם דוגית הם המקומות שמסוגלים לתת את השירות מבחינה תקציבית, מבחינה סוציו-אקונומית ועוד.
מוחמד ברכה: באותם מקומות שמתנהלת בהם פעילות לטיפול בנוער בסיכון אני מניח שיש בהם גם להקות מחול.
מוחמד ברכה: זה לא השוליים של השוליים, לא המקומות המוחלשים ומוכי האומללות.
מוחמד ברכה: אני חושב שזו התשובה שהמערכות ומשרדי הממשלה הנוגעים בעניין, הרשות למלחמה בסמים ובאלכוהול, משרד הרווחה, משרד החינוך, צריכים לתת את הדעת.
מוחמד ברכה: אני כמובן יכול לתת לפחות עשרים דוגמאות מהישובים הערבים.
מוחמד ברכה: מועצות שבקושי יכולות לשלם שכר לעובדים שלהם.
מוחמד ברכה: הן לא יכולות להיכנס לא matching ולא לסדנאות, ולא לקבוצות, ולא לטיפול ולא לתמיכה בגופים פילנתרופיים, גם לא להקצאת תקנים כמו שאתם זוכים מעיריית ירושלים.
מוחמד ברכה: אבל אם אני למשל אסע צפונה לחצור הגלילית, ששם נלחמים על שכר העובדים, מי יטפל שם, מי?
מוחמד ברכה: אני חושב שזו השאלה שצריכה לעמוד על סדר היום של הממשלה ושל המשרדים הנוגעים בדבר.
מוחמד ברכה: בירושלים החברים עושים עבודה קדושה, זו דעתי, יש שם מי שממן מארצות הברית או מעיריית ירושלים.
מוחמד ברכה: אבל אותם מקומות בפריפריה של המדינה, הפריפריה של המרכז, הדרום של תל אביב בכל המקומות האלה, היכן הם נמצאים?
מוחמד ברכה: הם לא נמצאים על המפה.
מוחמד ברכה: אני חושב שמשרד הרווחה צריך לפעול בשטח בעצמו או על ידי מדריכים, או לפחות שיממן התקשרות עם עמותות, למרות שאני אישית לא אוהב את זה.
איריס פלורנטין: אני חושבת שהעובדים צריכים ללמוד לצאת לשטח.
מוחמד ברכה: זה לא בלעדיכם, אתם צריכים לנהל את זה.
איריס פלורנטין: אנחנו צריכים לנהל את זה והם צריכים לקבל את הכסף עבור העבודה איתנו.
איריס פלורנטין: אבל צריכים לעשות את זה.
מוחמד ברכה: על אף שאני לא אוהב שעמותות תיקחנה את העבודה של פקידי המדינה, אבל הואקום הזה הוא דבר שאינו מתקבל על הדעת.
מוחמד ברכה: הנושא השני בדברי הסיכום, ואני מפנה אותו למשרד החינוך, דיברתם על התכנית שמופעלת ב- 60 בתי ספר ועל השאיפה להגדיל אותה ל- 150 בתי ספר.
מוחמד ברכה: אנחנו נופלים שוב לאותה מלכודת.
מוחמד ברכה: איפה שאפשר, איפה שיש מודעות, איפה שיש תקציבים ואיפה שניתן להקצות יועץ מיוחד זה קורה, אבל אין כאן חשיבה של מיפוי על פי הצורך.
מוחמד ברכה: אני מבקש שהנושא הזה יעמוד בראש סדר העדיפויות כשאתם באים לתכנן את המשך הפריסה.
מוחמד ברכה: לנסות ולזהות את המקומות המיועדים לפורענות, של ילדים בסכנה.
מוחמד ברכה: הנקודה השלישית היא חובת הדיווח.
מוחמד ברכה: אני מרגיש שישנה כאן לקונה, יש כאן חור.
מוחמד ברכה: אני מודע שהעניין הזה דורש טיפול בזהירות, בצנעת הפרט, אפשרות למתנדבים לפעול בלי הסטיגמה של מלשינים.
מוחמד ברכה: אבל באיזה מקום אני חושב שאי הדיווח יוצר מצב של הפקרת קטינים באמצע טיפול או שהם לא יזכו אפילו לטיפול מעולם.
מוחמד ברכה: אנחנו חברי הוועדה נתייעץ כמובן עם היועץ המשפטי וראשית עם משרד החינוך ומשרד הרווחה, בהרחבת ההגדרה של נוער בסיכון ואחרים.
מוחמד ברכה: כמובן אם אתם חושבים כך.
מוחמד ברכה: בנושא האכיפה והענישה, המשטרה ומערכת המשפט תפעל כמובן על פי ראיות ולא על פי ההתרשמות.
מוחמד ברכה: גם בנושא הזה ישנה יוזמה של משרד לבטחון פנים, יוזמה שהונחה על השולחן הזה בכל מה שקשור לתפקוד הפיצוציות ולמקומות ממכר כאלה, יוזמה להחמיר גם בנושא המכירה וגם בשעות מכירה.
מוחמד ברכה: אני מקווה שהנושא הזה יקודם בזמן הקרוב.
מוחמד ברכה: כפי שציינתי במהלך הישיבה, וועדת השרים תגיע ב-29 תגיע למה שתגיע.
מוחמד ברכה: בוועדה הזאת אני רוצה, לפחות על פי השקפתי, שהמלחמה בסמים ואלכוהול תתמקד בשתי נקודות, באלה שמוכרים ומספקים, ובאלה שמפיצים את החומרים, וגם ון לטפל בנקודת המגע הראשונה בין האזרח, בין הקטין לבין הסם או האלכוהול.
מוחמד ברכה: אם אנחנו נוכל לטפל במניעת המגע הראשון בין הסם ו/או האלכוהול לבין הקטין, ומצד השני נטפל בעניין ההפצה, המסחר וההברחות אני חושב שנצליח.
מוחמד ברכה: בהתאם להשקפה הזו תקדיש הוועדה בתקופה הקרובה הרבה מזמנה בכל מה שקשור לקטינים ונוער.
מוחמד ברכה: כפי שאמרתי, אני מקווה, בשבועות הקרובים יהיה לנו דיון רחב בהשתתפות הממשלה, לפי מה שיוחלט במזכירות הממשלה, ראש הממשלה, השר לבטחון פנים.
מוחמד ברכה: אני לוחץ וגם מקווה שאצליח שראש הממשלה בעצמו יופיע לדיון הזה היות והוא אמר את מה שאמר וגילה התעניינות בישיבת הממשלה האחרונה בנושא.
מוחמד ברכה: לקראת השבועות הקרובים אני מבקש מכל האנשים, חברות וחברים שיושבים מסביב לשולחן, אם אתם רוצים להאיר ולהעיר נקודה מסוימת בכל התחום, אני מבקש שזה יובא לידיעת הוועדה, למזכירת הוועדה בת שבע פנחסוב, ואנחנו ניקח את זה בחשבון לקראת אותה ישיבה.
מוחמד ברכה: תודה רבה לכולכם.
מוחמד ברכה: בוקר טוב לכולם, אנחנו פותחים את ישיבת הוועדה למאבק בנגע הסמים והאלכוהול.
מוחמד ברכה: הנושא שעומד היום על סדר יומנו הוא סכנת סגירת מרכזי מתדון.
מוחמד ברכה: לנושא נקבע דיון בוועדה אבל קיבלנו בקשה מנשיאות הכנסת לקיים דיון מהיר בעקבות בקשותו של חבר הכנסת חיים אורון לדון בנושא ועל כן אנחנו מקיימים את הדיון הזה.
מוחמד ברכה: אני מעביר את זכות הבכורה לאורח הוועדה, בבקשה.
חיים אורון: בוקר טוב, תודה.
חיים אורון: התחברנו יחד משני מקומות וזה רק לטובה.
חיים אורון: אני רוצה להעלות את הנושא הספציפי.
חיים אורון: אני מקווה שנמצאים כאן נציגי משרד האוצר.
חיים אורון: אדוני היושב ראש הנושא שאנחנו מדברים עליו, ראשית אני רוצה להודות בפעם המי יודע כמה למרכז המחקר והמידע של הכנסת שהכינו עבודה מאוד פורטת שמציגה את הבעיה מעבר למקרה הפרטי הזה.
חיים אורון: אני מקווה שתכליתה של הישיבה הזאת תהייה שלא יסגרו כרגע את המרכזים.
חיים אורון: הדרך לאי סגירת המרכזים היא דחיית המכרז ואז גם יתפתח דיון יותר רציני.
חיים אורון: אני מודה שאני נמצא בנושא ההפרטה כבר מאז המכרזים בנושא האחיות, טיפת חלב, אחיות בריאות הציבור, אחיות בתי הספר, וכל המנגנון של מכרזים להפרטת השירות הציבורי.
חיים אורון: בתהליך הזה הגורם הדומיננטי הוא האוצר ולא הגורם המקצועי.
חיים אורון: בתהליך בנושא וגם בתהליך בכלל יש דיון רחב מאוד על התמחור.
חיים אורון: אני לא רוצה להאריך.
חיים אורון: , אני מלווה את הנושא הזה כבר שלוש ובהיקף הרבה יותר גדול וזה בתחום של המוסדות הסיעודיים.
חיים אורון: גם שם היה תהליך דומה, הוציאו למכרז את הספקת השירותים.
חיים אורון: כאן מדובר באלפים ובעשרות אלפים אנשים סעודיים ובמאות מרכזים.
חיים אורון: המכרז ההוא שהיה בנוי כמו המכרז הזה, ואז קיבלנו הצעות שאפילו אנשי משרד הבריאות אמרו שאי אפשר לתת סיעוד במחירים האלה.
חיים אורון: אחר כך הלכו למכרז שבו הויכוח הגדול היה על המחיר וכעת מתנהל דיון בבית דין גבוה לצדק ודיונים בוועדת הכספים שהמחיר שנקבע הוא מתחת למה שמאפשר לתת טיפול למטופלים ברמה סבירה– זה בנושא הסיעוד.
חיים אורון: בנושא הסמים – בעצם בתוך הדיון הזה מובלע פתרון שאני לא מבין למה כרגע עושים תקופת ביניים.
חיים אורון: נאמר כאן, וזה גם מה שמופיע, שאם הכנסת תחוקק את החוק של העברת טיפול בריאות הנפש לקופות החולים, בתוך הנושא הזה מופיע גם החלק של המתדון והטיפול במרכזים האלה.
חיים אורון: יכול להיות בכלל שזה הפתרון הנכון לעשות.
חיים אורון: בכל מקרה אין שום הצדקה שבעולם לעשות את כל הצעדים האלה באמצע.
חיים אורון: כעת ישנה מסגרת, יש ויכוח, אני לא רוצה להסתיר אבל לי יש ביקורת קשה מאוד על האגודה בנושא של אחיות בתי הספר, אני לא רוצה לערבב סיפור בסיפור, יש מתכונת ומכניסים אותו כעת למכרז.
חיים אורון: יש מחלוקת גדולה, כך אני מבין, על הקריטריונים למכרז, אם 70% מהקריטריונים במכרז זה המחיר, אז קורה מה שקורה בבאר שבע.
חיים אורון: אין שום גורם שמוכן לפתוח במחיר הזה מרכז ואז לא פותחים מרכז.
חיים אורון: באר שבע זו השכונה שלי ואני יודע אילו צרכים יש לתחנה כזאת באר שבע.
חיים אורון: אף אחד לא מקים תחנה, ואז יוצרים איזה מבנה תחליפי שהוא תמיד פחות טוב מהמבנה הקודם, כי כל המסלול הוא מסלול עקום.
חיים אורון: במקום שיבואו ויגידו באופן הפשוט ביותר – יש שירות שחייבים לתת אותו לקבוצה מאוד מאוד נזקקת.
חיים אורון: השירות הזה בסופו של דבר כשהוא ניתן באופן מסודר הוא הכי נכון, הוא הכי יעיל והוא הכי במקומו.
חיים אורון: אם מותר להגיד הוא גם בסופו של דבר עולה הכי פחות כסף.
חיים אורון: במקום זה עושים את הכל הפוך, קובעים מכרז ש- 70% מהניקוד זה המחיר.
חיים אורון: משרד הבריאות אומר שאסור שהתמחור יהיה מעל 50% וצריך שהמרכיבים המקצועיים יהיו יותר גבוהים.
חיים אורון: עושים מכרז כזה, מקבלים תוצאות לא נכונות וכעת עושים את זה בחודשיים וזה לא יאפשר להקים את המרכז.
חיים אורון: צריך להגיד להם תעצרו.
חיים אורון: אני מבין שנציגי משרד האוצר, שבכלל לא הגיעו לדיונים האלה, הוא בעצם הגורם הדומיננטי.
חיים אורון: למיטב הבנתי, ויתקנו אותי חבריי ממשרד הבריאות, משרד הבריאות מוכן היום לעשות דחייה נוספת של המכרז.
חיים אורון: אני לא רוצה להרחיב ולפתוח את כל נושא המכרזים שהם כאילו משפרי השירות הציבורי, הם מוזילים את המחיר ובסוף הצרכנים משלמים את המחיר.
חיים אורון: זה מה שיקרה בסוף.
חיים אורון: זה קרה כרגע בתחום הסיעוד, זה קרה באופן קטסטרופלי באחיות בתי הספר – מגיעים לאחות ל- 3,000 תלמידים, אני מקבל מכתבים על חיסון הילדים שאומרים שמזריקים, כתבה לי את זה אחות קיבוצניקית "כמו שהזרקתי פעם לתרנגולות", בעמותה מאוד נפגעו.
חיים אורון: אבל זה כנראה הסיפור הנכון כי אם צריך להזריק 150, 200 הזרקות ליום זה מה שקורה.
חיים אורון: בתי הספר זה משהו אחר.
חיים אורון: אני חושב שאנחנו צריכים היום להגיד לעצור, אל תעשו את המכרז בפזיזות, אל תעשו מכרז עם 70% מחיר כי תקבלו תוצאות שכל מי שנזדקק לשירות יפגע.
חיים אורון: חכו עם השינוי אם ברקע הנושא של בריאות הנפש במעבר לקופות החולים, חכו עד שיתברר מה קורה עם השינוי בתחום בריאות הנפש.
מוחמד ברכה: תודה חבר הכנסת חיים אורון.
מוחמד ברכה: אני מבקש להגיד כבר מראש לאן הוועדה הולכת ולא להמתין לסוף.
מוחמד ברכה: הכיוון שעליו דיבר חבר הכנסת חיים אורון הוא הכיוון הנכון ושמקובל עלי.
מוחמד ברכה: אני מבקש לומר משהו פשוט, עצם העובדה שלמשרד הבריאות עמדו שלוש שנים, מאז 2006 ועד היום, כדי לכתוב ולהוציא מכרז ולבצע אותו, ורק עכשיו בזמן דחוק מנסים לחבר את המכרז אני חושב שזה פגום.
מוחמד ברכה: האוצר בעצם כפה מכרז ולא משיקולים מקצועיים, אני חושב שהמהלך הזה פגום.
מוחמד ברכה: אני בדעה, זו לא הדעה שרווחת במשרד האוצר ובממשלה, שהפרטת שירותים מסוג זה , זה דבר שאינו מתקבל על הדעת.
מוחמד ברכה: לדעתי השיקול צריך להיות על פי פרמטרים מקצועיים ולא משיקולי רווח לעמותות למינהן, ועם כל הכבוד לעבודתן ותרומתן.
מוחמד ברכה: האגודה לבריאות הציבור הוקמה על ידי משרד הבריאות עצמו, ולכן היא בין עמותה לבין תוצר שיצא מגוף ממלכתי ולכן זה עדיין בתחום הסביר.
מוחמד ברכה: לבוא כעת והעמיד אקדח על הרקה ולומר שתוך חודש חודשיים יש לפרסם מכרז ולהוציא אותו לפעול זה לחלוטין לא מתקבל על הדעת.
מוחמד ברכה: האיום בסגירת מרכזי המתדון הוא בעצם מעשה פשע, אני אומר את זה באחריות, זה מעשה פשע כי המשמעות של זה שאותם האנשים שמכורים לסמים ושמקבלים את הטיפול התרופתי, נדחפים לשימוש בסם וזה פשע.
מוחמד ברכה: זה פשע ואין כינוי אחר.
מוחמד ברכה: כמובן שאנחנו נשמע את כל הנוגעים בדבר, אבל אני מבקש שתתייחסו לדברים שאני אומר.
מוחמד ברכה: אנחנו חושבים שיש מקום לדחות את המכרז לשנה.
מוחמד ברכה: במהלך השנה יתקיימו: בעוד ארבע חודשים יובא לוועדה נוסח המכרז, הפרמטרים והקריטריונים בתנאי המכרז.
מוחמד ברכה: אנחנו חושבים שהשיקול הכספי לא צריך לקבל 70% וגם ל- 50% אלא הוא צריך להיקבע על פי פרמטרים מקצועיים ועל פי תמחור קבוע.
מוחמד ברכה: התחרות בין הזכיינים הפוטנציאלים תהיה על איכות השירות ולא בהוזלת המחיר שיביא לפגיעה בנצרכי הטיפול.
חיים אורון: בתמחור קבוע המשרד רוצה 370 שקל והם מציעים 280 שקל.
מוחמד ברכה: זה אומר את הכל.
מוחמד ברכה: הזכיין גם מרוויח בסכום ההצעה שלו, כלומר הוא משאיר לעצמו רווח.
מוחמד ברכה: עלות משרד הבריאות ליום היא בערך 380 שקל, והזכיין אומר 261 שקל, אנחנו צריכים להניח שהזכיין מרוויח.
מוחמד ברכה: הוא מרוויח מתרומה?
שבתאי לויט: לא.
שבתאי לויט: הוא מרוויח מסביב, לא מזה.
מוחמד ברכה: אני אמשיך.
מוחמד ברכה: בעוד ארבעה חודשים יוגש לוועדה נוסח המכרז שבו התנאים והדרישות המקצועיות לתת טיפול טוב יותר ויחס טוב יותר, דרישות לעובדים סוציאליים בכל תחנה, ושלא נמצא שאחות אחת תזריק 150 זריקות ביום.
מוחמד ברכה: אנחנו נקיים דיון ככל שיידרש לוועדה, ואז נותרו עוד שישה חודשים כדי לצאת למכרז וליישם אותו.
מוחמד ברכה: לדעתי אין מקום לדרוש מהאגודה לבריאות הציבור להיות קבלן משנה של הזכיין במשך חודשים שלושה.
מוחמד ברכה: עלינו לדרוש במכרז שהזכיין יקלוט את העובדים שכבר עובדים במרכזים, כל עוד הם ממלאים את תפקידם כראוי, ולתת להם עדיפות ואפשרות להמשך עבודתם.
מוחמד ברכה: אני חוזר על דבריי שנאמרו בפתיחה, לא צריך למהר ולהכריז על מכירה פומבית בשוק העמותות לשירותים כאלה.
מוחמד ברכה: לדעתי המדינה ומשרד הבריאות הם שצריכים לקחת האחריות על שירותים כאלה.
מוחמד ברכה: אני מציע שנתחיל עם נציג משרד הבריאות ונציג משרד האוצר ואחר כך נעבור לנוכחים המכובדים שנמצאים כאן.
עופר לוי: אני מטפל בצד החוזי, הסדרת ההתקשרות והמכרז במשרד הבריאות.
מוחמד ברכה: ברשותך, האם משרד הבריאות ביקש ממשרד האוצר פטור מהמכרז?
עופר לוי: התשובה היא כן.
עופר לוי: היום דיברנו אם יש הפרטה על השירות כן או לא, המצב היום הוא שהשירותים מופרטים.
עופר לוי: היום השירותים ניתנים על ידי האגודה לבריאות הציבור, האגודה התחילה כמו שהיא התחילה, אבל היום ברור שהיא גוף עצמאי והיא עמותה עצמאית שפועלת משיקולים עצמאיים.
עופר לוי: כל זמן שזה מתן שירותים ולא כוח אדם היכולת שלנו להתערב היא ברמת פיקוח בלבד.
עופר לוי: הנתון הוא שהשירותים ניתנים על ידי גוף חיצוני למשרד.
עופר לוי: התפיסה שבא אנחנו מטפלים בשירותים והוצאת שירותים למכרז, אני יכול להעיד על השנתיים האחרונות, וזו הייתה דעתו של אבי ישראלי המנהל הכללי היוצא של המשרד, תפיסה האומרת שעל שירותים חברתיים אין לעשות מכרז מחיר.
עופר לוי: זה היה במכרז בנושא ההוסטלים בבריאות הנפש, המכרז שפורסם היה לאיכות בלבד וללא מחיר, המחיר נקבע Fix Price על ידי המשרד, והחלוקה היתה לפי פרמטרים של איכות ההצעה, פרמטרים שהיו בתנאי המכרז שפורסם.
עופר לוי: היום הכוונה היא לבצע הסדרה של השירותים, הסדרת ההפעלה של שירותי המתדון.
עופר לוי: לאחר שהמכרז הראשון פורסם בשנת 2006 וקיבלנו מחירים שלא יכולנו לעמוד בהם נוהל משא ומתן עם הספקים והגענו להסכם – לחוזה.
עופר לוי: החוזה הסתיים וצריך להסדיר את זה.
עופר לוי: ההסדרה תתבצע באמצעות מכרז.
עופר לוי: הדרישות המקצועיות והאיכותיות יעלו גם לגבי כוח האדם שיש להציב במרכזים.
עופר לוי: במכרז הבא נדרוש יותר.
עופר לוי: בנושא הזה כדאי שדוקטור פאולה רושקה תפרט.
עופר לוי: כדי לבחון את מצב השוק והאם להמשיך עם האגודה לבריאות הציבור כן או לא, כי אם יש ספק יחיד בשוק ברור שאין טעם לפרסם מכרז.
עופר לוי: פרסמנו RFI לבחינת מצב השוק.
עופר לוי: תוצאות ה- RFI הראו שישנם חמישה ספקים נוספים שמסוגלים ברמת איכות לתת את השירות,ושהיחידה המקצועית אישרה שתוכל לסמוך עליהם.
עופר לוי: לא יכולנו להתעלם מהנתון שנמצא בעקבות של ה- RFI ולכן הוחלט לפרסם מכרז ארצי עם חלוקה למחוזות.
עופר לוי: התקבלה החלטה בוועדת המכרזים של המשרד, אני מוכן להגיש אותה ליושב ראש הכנסת, שהמכרז שיפורסם יהיה מכרז איכות בלבד.
עופר לוי: המחיר יקבע על ידי אגף התקציבים במשרדנו, הוא יבצע תמחור ריאלי של המחיר ועל פיו נבצע את המכרז בדיוק כפי שביצענו את מכרז ההוסטלים.
חיים מהל: בתמחור נלקחה בחשבון תוספת התקנים שאתם רוצים?
עופר לוי: התמחור יתבצע על פי דרישות המכרז.
עופר לוי: ציינתי שהקריטריונים ידברו על יותר עובדים סוציאליים -עובד סוציאלי לכל 50 מטופלים.
עופר לוי: אלה הקריטריונים שביקשנו.
עופר לוי: כמובן שצריך לתמחר את זה והתמחור יתבצע על ידי אגף התקציבים במשרד.
מוחמד ברכה: המכרז כבר מוכן?
עופר לוי: המכרז בעבודה.
עופר לוי: כדי להסביר את המשך ההתקשרות, פנינו למשרד האוצר, הבקשה מונחת בוועדת הפטור של החשב הכללי.
עופר לוי: ביקשנו את הארכת הפטור בשנה אחת.
עופר לוי: במהלך השנה נפרסם את המכרז.
עופר לוי: נבחר זוכה, נאפשר לזוכים להתארגן ולגייס את כוח האדם הנדרש ובתוך השנה הזאת נדאג לרצף הטיפול.
עופר לוי: זה המתווה.
מוחמד ברכה: מה הצפי ללוחות הזמנים?
עופר לוי: אנחנו מעריכים שבינואר נהייה מוכנים לפרסם את המכרז.
עופר לוי: פרסום המכרז ימשך כחודש ימים, בדיקת הצעות וכדומה.
עופר לוי: להערכתי לקראת מחצית השנה נוכל להעריך לאן אנחנו הולכים, כמובן אם לא יהיו עתירות.
עופר לוי: את תחילת ההתקשרות נקבע לינואר 2011 כי צריך לתת לספק זמן התארגנות, וזה כמובן תלוי בבקשה המונחת.
מוחמד ברכה: זה מקובל על האגודה לבריאות הציבור?
עופר לוי: כן ובהתחשב בבקשה שקיבלנו ומהרצון לשמירת רצף השירות ולא להפסיק התקשרויות שיש לאגודה עם ספקים בכל הקשור למבנים וכדומה.
חיים אורון: מה עמדת המשרד בכל הקשור להכללת בריאות הנפש בתוך הסל?
חיים אורון: שהוא משפיע על הדבר מאוד.
עופר לוי: את התשובה לכך אני מציע שהגורמים המקצועיים יתנו.
פאולה רושקה: בינתיים בנושא של הרפורמה אין החלטה סופית של המשרד בעד או נגד זה.
פאולה רושקה: אנחנו עדיין בתוך זה, אני חושבת שלפחות עד עכשיו המשרד לא כל כך בעד.
מוחמד ברכה: הרפורמה תהייה לפני אמצע השנה?