GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלון גרוסמן: אבל משטרת ישראל לבדה לא יכולה, גם מבחינת ענישה אם לא יהיו כתבי אישום או שאם הענישה לא תהיה רצינית – המשטרה לבדה לא תעצור את התופעה.
מוחמד ברכה: אתם הייתם בהכנות הצעת החוק נכון?
אלון גרוסמן: וודאי.
אלון גרוסמן: אני חושב שמדובר בצעד משמעותי מאוד, שהוא התחלה מצוינת בכל המישורים, תוך שיתוף פעולה גם כלל הגורמים.
מוחמד ברכה: תודה, אני רוצה שנציגי משרד המשפטים ומי מהם שיציגו את הצעת החוק בקווים כלכליים.
דרורה נחמני רוט: אני דרורה נחמני רוט, ממשרד המשפטים מחלקת ייעוץ וחקיקה פלילית.
דרורה נחמני רוט: הצעת החוק כבר יצאה ופורסמה ויש גם הצעות חוק נוספות שאינן ממשלתיות, שלוכדו יחד ועתיד להיות דיון משותף של וועדת הפנים יחד עם וועד חוקה ומשפט של הכנסת, על כל הצעות החוק שעברו קריאה טרומית בכנסת.
דרורה נחמני רוט: אני אתייחס לעקרונות.
דרורה נחמני רוט: ישב צוות רציני של המשרד לביטחון פנים, יחד עם כלל משרדי הממשלה הנוגעים בדבר - משרד המשפטים, משרד הרווחה, משרד הבריאות, משרד הקליטה, ואותו צוות חשב מה צריך לשנות בחוק ואילו סעיפים או חוק חדש יש לייצר כדי להיאבק בעניין האלכוהול.
דרורה נחמני רוט: עם הצעת החוק הממשלתית כנראה שישולבו כמה מהצעות החוק הפרטיות.
דרורה נחמני רוט: אחד הדברים החשובים הוא סימון.
דרורה נחמני רוט: כמו שיש סימון על חפיסות סיגריות ואזהרה שהסיגריות עלולות לגרום נזק בריאותי, הכוונה שלנו היא שגם על גבי אריזות של אלכוהול יהיה סימון מתאים שהאלכוהול עלול לגרום נזק בריאותו.
דרורה נחמני רוט: זהו דבר חשוב, מכיוון שמי שיאחז בבקבוק יבין שהאלכוהול מזיק.
דרורה נחמני רוט: צעירים צורכים אלכוהול במיוחד בשעות הלילה, שכתוצאה מאותה שתייה נגרמים מקרי אלימות רבים ואף מקרי מוות.
דרורה נחמני רוט: הצעה אחת הייתה לאסור מכירה או הספקה של אלכוהול בלילה בין השעות אחת עשרה בלילה ושבע בבוקר.
דרורה נחמני רוט: ההוראה לא תחול לגבי מקומות או מועדונים שבהם צריכת האלכוהול הוא דבר אינהרנטי כמו מקומות בילוי ועוד.
דרורה נחמני רוט: יש רשימה בחוק שכוללת את אותם מקומות.
דרורה נחמני רוט: הכוונה היא שלא ימכרו במקומות שלא מיועדים לצריכת אלכוהול כמו תחנות דלק או פיצוציות, כלומר מקומות שרלטניים.
דרורה נחמני רוט: נקודה נוספת בהצעת החוק היא היכולת של המשטרה ואנשי החוק לתפוס ולהשמיד אלכוהול שנצרך או שיש כוונה לצרוך אותו במקום ציבורי, כולל רכב, מגרשי חנייה ודרכים ציבוריות.
דרורה נחמני רוט: הגברת ליאת הלפרין העלתה את הנקודה הזאת של שתייה במקומות ציבוריים, והיכולת של המשטרה לעצור זאת יכולה לפתור את הבעיה.
דרורה נחמני רוט: מקום ציבורי הוא כל מקום שיש לציבור יכולת לעבור בו או להיות בו.
דרורה נחמני רוט: אלמנט נוסף הוא שלא רק מי שמחזיק באלכוהול או שותה אלכוהול במקום ציבורי, אלא גם מי שעלול לגרום להפרעת הסדר הציבורי – המשטרה רשאית לתפוס את המשקאות ולהשמיד אותם.
דרורה נחמני רוט: יש חזקה בחוק שמי שבשעות מסוימות נמצא עם משקה במקום ציבורי, ברכב או בצורה חופשית, יש לו כוונה גם לצרוך את המשקה והוא לא מחזיק אותו סתם.
מוחמד ברכה: האם יש החמרה בענישה?
דרורה נחמני רוט: לגבי ענישה היו הצעות חוק פרטיות שביקשו להחמיר בענישה במובן הכפלת העונש למי שנמצא מבצע עבירה כשיכור.
מוחמד ברכה: אני מדבר על בעלי עסק.
דרורה נחמני רוט: ההחמרה היא האפשרות שהמשטרה תסגור את המקום לחמישה עשר יום ויש אפשרות של הארכה על ידי בתי המשפט.
דרורה נחמני רוט: חשוב במצב כזה שמוכרים אלכוהול לקטינים במקומות שמוכרים בשעות שאסור למכור, שתהיה יכולת אכיפה למשטרה – מה שאין לה כיום.
דרורה נחמני רוט: יש בהחלט החמרה במובן שיכולת סגירת בית עסק למספר ימים הוא אמצעי שמהווה הרתעה.
דרורה נחמני רוט: סעיף 193 לחוק העונשין אוסר על מכירת משקאות לקטינים בכל בתי העסק.
דרורה נחמני רוט: הסעיף קצת מוגבל ויש הצעת חוק שכבר נדונה בוועדת החוקה, וגם בהצעת החוק הממשלתית, רוצים להרחיב זאת לא רק לגבי מכירה אלא גם לגבי אספקה.
דרורה נחמני רוט: הקטין יכול לבקש מבגיר לקנות עבורו את המשקה, ואנו רוצים למנוע מצבים כאלה.
דרורה נחמני רוט: כשבגיר קונה אלכוהול לקטין הוא צריך לשאת באחריות, וקטין עצמו שמספק לקטין אחר משקה משכר הוא גם כמובן נמצא תחת האיסור.
דרורה נחמני רוט: אלו העקרונות של הצעות תיקוני החקיקה.
מוחמד ברכה: רבותיי, תכלית הדיון העיקרית היא לשמוע את התלמידים ושהם ישמעו אותנו.
מוחמד ברכה: אלכסנדר אביאל: אני אביאל אלכסנדר, מייצג את מקיף ג', אשדוד.
מוחמד ברכה: מאוד הסכמתי עם ליאת על כך שחשוב לשים דגש על הסיבה לצריכה, שהיא הרבה פעמים לא מרד או שעמום אלא שרוצים את מה שהאלכוהול מספק – סחרורים וכולי.
מוחמד ברכה: יש נוער שבהחלט מעוניין בזה.
מוחמד ברכה: אני פעיל במסגרות חברתיות, אני מתנדב בתנועת נוער ואני שותה לעתים, לא עד מצב של שתיית פולמוס אבל אני שותה.
מוחמד ברכה: אני לא חושב שהגברה של פעילות אחר הצהריים והעשרה יכולה לעזור ולסתור סיבות לשתייה.
מוחמד ברכה: אני בהחלט מסכים על מקום ההורים, שזה מקור שצריך לטפל בו.
מוחמד ברכה: אחת ההצעות שחשבתי עליהן היא שהאחריות הפלילית לא תוטל על הנער אלא על ההורים.
יעל אורן: שמי יעל אורן ואני נציגת שירות המבחן לנוער.
יעל אורן: רציתי להתייחס למה שנאמר כאן.
יעל אורן: ראשית, שירות המבחן לנוער תומך בשינוי החקיקה, אך לא בשינוי הענישה לבני נוער.
יעל אורן: נושא הטיפול והענישה מעוגן בחוק הנוער שפיטה ענישה ודרכי טיפול תשל"א - 1971, ואנו סבורים שאין צורך בשינוי החקיקה ספציפית לגבי אלכוהול.
יעל אורן: כל הדרכים שעומדות בפנינו מוגנות בחוק שגם עבר שינוי באחרונה ונכנס לתוקף בראשון לאוגוסט בשנת 2009.
יעל אורן: היום הזה מוקדש לכל נושא טיפול באלכוהול, אבל למעשה מדברים פה על נושא האכיפה, וברגע שעוצרים את הנער ותופסים אותו – מה הלאה?
יעל אורן: שרות המבחן אמון על הטיפול והשיקום ואני חושבת שאם מחוקקים חוקים חייבים גם להשקיע משאבים בכל נושא טיפול ייעודי באלכוהול, ובכלל בסיבות שהביאו את בני הנוער לשתיה.
יעל אורן: כך שרק נושא האכיפה לא יפתור את הבעיה.
מוחמד ברכה: אני רוצה לשמוע דעתכם בנושא הטלת אחריות פלילית על קטינים.
יעל אורן: בנושא הסמים, למשל, יש הנחיה של היועץ המשפטי לממשלה שנכנסה לתוקפה כבר בשנת 1997, שכל קטין שנתפס לראשונה בגין שימוש בסמים נפתח לו תיק אזהרה, ואנחנו אמונים לעשות לו אבחון לגבי מצבו הנוכחי של שימוש בסמים ורמת הסיכון שלו להמשך שימוש.
יעל אורן: כביכול, אפשר לעשות את זה גם עם אלכוהול, כאשר לא נפתח אופן מיידי תיק פלילי אלא תיק אזהרה.
יעל אורן: לכן, אנחנו מתנגדים לפתיחת תיקים פליליים.
יעל אורן: לכן אני אומרת, האכיפה היא חשובה מאוד אך יש לתת את הדעת גם על הטיפול באותו נער שנתפס.
מוחמד ברכה: אני רוצה לשמוע את התלמידה אפרת לוי.
אפרת לוי: שלום, קוראים לי אפרת לוי ואני מדימונה במקור.
אפרת לוי: אני וחבריי הנוכחים נמצאים בפרויקט שנקרא "קו הזינוק", שהוא פרויקט לפיתוח מנהיגות למשך עשר שנים.
אפרת לוי: השנה זוהי הפעם הראשונה שהחלטנו לצאת לשנת שירות לפני הצבא, שנת התנדבות.
אפרת לוי: אנחנו עושים זאת דרך "מרכז מעשה" בכפר הילדים בכרמיאל.
אפרת לוי: בנוסף לכל ההתנדבות שלנו, החלטנו השנה להקים מיזם בכרמיאל, שלאחר איתור צרכים מאוד מעמיק הנושא שהכי בלט היה צריכת האלכוהול בקרב בני נוער, אם מהורים, מורים ומהתלמידים עצמם.
אפרת לוי: מר גרוסמן אמר מקודם שיש לראות מעבר לאכיפה, ואני חושבת שהוא צודק וכל אחד יכול לעשות משהו.
אפרת לוי: החלטנו במיזם שלנו להתמקד בשלושה רבדים עיקריים.
אפרת לוי: האחד, להקים מקום בילוי אלטרנטיבי, כדי שלבני הנוער יהיה איפה להיות כי עלה מבני הנוער שהם שותים כי משעמם להם.
אפרת לוי: דבר שני, נחתים עם הקיוסקים חוזה, מפני שמעבר לאחריות הפלילית שלהם יש להם גם אחריות חברתית לגבי כל הסובבים אותם.
אפרת לוי: דבר שלישי הוזכר כבר – סימון על תוויות האלכוהול.
אפרת לוי: אנו חושבים שזה מאוד יעזור, ושמה שיש על הסיגריות נורא עוזר.
אפרת לוי: אני רוצה להקריא משהו: "בשנת 1994 הגשנו הצעת חוק שתחייב תוויות אזהרה על בקבוקי האלכוהול.
אפרת לוי: ההצעה עברה בקריאה טרומית אך ברגע שהועברה לאישור בוועדת הכלכלה של הכנסת, היא נקברה שם".
אפרת לוי: את זה אמר דוקטור חורחה גלסר, מנהל המחלקה לטיפול בהתמכרויות במשרד הבריאות.
אפרת לוי: בשנת 2006 חבר הכנסת ישראל חסון אמר: "על פי הצעת החוק שהגיש, יחויבו יצרני המשקאות החריפים להדביק על הבקבוקים והפחיות תוויות שיישאו את האזהרה".
אפרת לוי: השנה שמענו שרונית תירוש הציעה את אותה הצעה, ואנחנו כאן היום כדי לקדם את הנושא.
אפרת לוי: רציתי לשאול גם איך אפשר לוודא שההצעה הזאת לא תיפול שוב בין הכיסאות?
איתן גורני: אני איתן גורני, סמנכ"ל הרשות למלחמה בסמים.
איתן גורני: זה נכלל בהצעה הממשלתית.
איתן גורני: האווירה היום השתנתה, ולאור הדברים שממשיכים לקרות כל הזמן, יש היום כנראה הרבה יותר היענות לסעיף הזה.
מוחמד ברכה: יש לי שאלה בהמשך לדבריה של נציגת משרד המשפטים.
מוחמד ברכה: אם בעל עסק עובר עבירה בנושא מכירה לקטינים, סוגרים לו את העסק.
מוחמד ברכה: האם הוא יכול לפתוח באסטה בצד השני של הכביש או לפתוח חנות אחרת?
מוחמד ברכה: כלומר הענישה היא לגבי המקום עצמו ולא לגבי האיש, נכון?
דרורה נחמני רוט: חוק רישוי עסקים לא מונח לפני אבל אני מניחה שהוא יפתור את הסיטואציה.
מוחמד ברכה: אני מציע שתיקחו בחשבון שצריכה לחול אחריות אישית על המוכר.
דרורה נחמני רוט: אני אבדוק את העניין.
איתן גורני: ראשית קודם יש לברכת את כנסת ישראל, שהרי ט"ו בשבט הוא יום הולדתה.
איתן גורני: אני רוצה לברך את יושב ראש הוועדה שהוא רב פעלים, וממשיך את דרכי קודמו חבר הכנסת נסים זאב שעבדנו איתו גם מספר שנים.
איתן גורני: אני חושב שזוהי דוגמה שניתן לראות שבתחום של מלחמה בסמים כל חברי הכנסת מסייעים כיד אחת ואין ענייני קואליציה.
איתן גורני: בתחום הבינלאומי, נושא הסמים הוא מאחד.
איתן גורני: אני רוצה גם להודות לגברת נעמי שלג מי-עמי על עבודתה, שהתבססה במידה רבה על נתונים שנלקחו מפרסומי הרשות למלחמה בסמים.
איתן גורני: הרבה מאוד משנותיי ביליתי במערך הכחול, שם עסקתי בעיקר בנושא האכיפה של הסמים.
איתן גורני: לקראת צאתי מהמערך הגעתי למסקנה שאכיפה היא חשובה ובלעדיה לא ניתן לעסוק, ובוודאי שאכיפה אינה רלוונטית ללא חקיקה.
איתן גורני: בסופו של דבר, הדבר החשוב ביותר בעשייה ולא רק בתחום הסמים והאלכוהול אלא גם בתחומים אחרים – זוהי עבודת המניעה, והיא העבודה החינוכית, שעליה אנחנו צריכים לתת את הדגש.
איתן גורני: בחקיקה עוסקים ונעסוק, ויש כבר שלב ב' של חקיקה, שהגברת דרורה נחמני רוט קצת הרחיבה בנושא, מר גרוסמן דיבר על נושא האכיפה.
איתן גורני: בשנתיים האחרונות, כל הגורמים – כולל המשטרה, המכס, מס הכנסה ועוד – כולם עובדים לצמצום תופעת הסמים והאלכוהול וגם האלימות.
איתן גורני: נכון שאנחנו היום עוסקים בנושא האלכוהול, אבל אני רוצה לומר שאסור לנו לשכוח את נושא הסמים, ויש כאן כל כך הרבה בני נוער שחשוב שידעו שהחשיש והמריחואנה היום יותר מסוכנים מפעם.
איתן גורני: גם ה-"חגיגאת", שהוא משפחה של סמים.
מוחמד ברכה: תגיד לנו, בבקשה, מה עושה הרשות למלחמה בסמים כדי להגביל צריכה של אלכוהול אצל בני נוער, על כל המשתמע מכך?
איתן גורני: הרשות פועלת גם בתחום הסמים וגם בתחום האלכוהול.
איתן גורני: הממשלה הטילה עלינו לרכז את המאמץ הלאומי בנושא הסמים, ולמשרד החינוך תמיד היה מקום בכורה.
איתן גורני: יש לנו תוכנית שמתחילה מגן הילדים בשימוש בחומרים אסורים ולא להכניס לפה דברים, והתוכנית מתגלגלת וכשמגיעים לכיתות ד' עד ו', מדברים גם על אלכוהול.
איתן גורני: יש תוכניות מפורטות שנבנו על ידינו ועל ידי משרד החינוך, תוכניות שקיימות בכל בתי הספר.
איתן גורני: הייתי רוצה לשמוע מהתלמידים עד כמה התוכניות האלה חדרו, האם הן טובות והאם אפשר לעשות עוד בעניין.
מוחמד ברכה: אני מוכן שכולם ידברו, אבל אז כולם יצטרכו להצטמצם בדברים.
מוחמד ברכה: שאול רון, בבקשה.
שאול רון: אני שאול רון, תלמיד תיכון "מוסינזון", הוד השרון.
שאול רון: הפעולות שנעשות מסתכמות בהסברה, שהיא חשובה מאוד.
שאול רון: אני חושב שהחקיקה היא גם חשובה.
שאול רון: אם בני הנוער לא ישתו עד גיל עשרים ואחד זה יהיה נהדר, וגם אם ישתו רק בשעות מסוימות זה יהיה טוב.
שאול רון: אבל יש לשאול עד כמה יעילה הצעת החוק עצמה.
שאול רון: אני חושב שאלכוהול הוא מעין עשב שוטה בחברה הישראלית, והצעת החוק לא תעקור אותו מן השורש.
שאול רון: הבעיה יותר עמוקה מן הפנייה לאלכוהול.
שאול רון: אני חושב שמדובר על ריקנות שנמצאת בקרב בני הנוער, היעדר תוכן ואתגרים, היעדר סמכות הורית, היעדר אכיפה, היעדר הגבלות – אבל יש להתמקד במקור ולשאול מדוע זה קורה מלכתחילה.
שאול רון: כשאין בסיס מאחורי החקיקה, ואין מה שמטפל בבעיה עצמה אלא בסימפטומים – אין לצפות שהבעיה תיפתר.
שאול רון: גם אם יוציאו את ההגבלות לפועל ויבצעו אכיפה, בני הנוער ימצאו דרכים אחרות לבטא את המצוקות שלהם.
שאול רון: מדובר על משהו עמוקי ותר, ובזה צריך להתמקד.
מנחם בן דוד: שמי מנחם בן דוד ואני סגן יושבת הראש של מועצת התלמידים והנוער הארצית, ואני מהוד השרון.
מנחם בן דוד: אני רוצה לחזק את דבריו של שאול רון.
מנחם בן דוד: אני חושב שבפעמים קודמות כבר העלנו את העניין שהחקיקה מטפלת בסימפטומים ולא בבעיה עצמה.
מנחם בן דוד: אני חייב להגיב למה שנאמר על פעילים בתנועות נוער ומתנדבים.
מנחם בן דוד: מחקרים מראים שבני נוער שפעילים בתנועות נוער הם אחראים יותר, כל שגם השתייה שלהם אחראית יותר, הם מגיעים לפחות מצבי שכרות, ובטח שלא מגיעים ברוב המקרים לבית החולים.
מנחם בן דוד: יש לי שאלה לנציגת משרד המשפטים – הצעת החוק שאוסר על שתיית אלכוהול בציבור, מטיל אחריות על אותו בן נוער שהולך ברחוב עם בקבוק בירה?
מנחם בן דוד: במידה והחוק יעבור, האם בן נוער שילך עם בקבוק בירה ברחוב, האם המשטרה רשאית לפתוח לו תיק פלילי?
דרורה נחמני רוט: המשטרה יכולה ליטול ממנו את הבקבוק ולהשמיד אותו.
דרורה נחמני רוט: אם הוא מבצע עבירה נוספת, כמו תקיפה, הוא יהיה אחראי עליה.
דרורה נחמני רוט: השתייה כשלעצמה אינה עבירה, אבל שתייה במקום ציבורי תוביל להשמדת המשקה.
דרורה נחמני רוט: תיק פלילי לא יפתח על השתייה עצמה, אלא ייפתח על התנהגות עבריינית המתלווה לכך, בדיוק כפי שקורה כיום.
איתן גורני: הרצון היה לא לגרום להפללה של בני נוער, ובכל זאת למנוע את התופעה.
איתן גורני: לכן, לשוטר תהיה סמכות להחרים את הבקבוק, ולפחות כפי שהדברים נראים כעת אין כוונה להפליל בני נוער.
איתן גורני: זאת בניגוד לנושא הסמים שגם שם עד שמפלילים נותנים הזדמנות נוספת.
מנחם בן דוד: מה זה נותן שמחרימים ממנו את הבקבוק?
דרורה נחמני רוט: זה נעשה כדי למנוע הפרת סדר ציבורי.
מוחמד ברכה: אני רוצה לשמוע את חן קסלמן ואני אציג שאלה כללית.
מוחמד ברכה: מה אתם חושבים על תפקוד משרד החינוך בנדון?
חן קסלמן: אני חן קסלמן מתיכון "מוסינזון" הוד השרון, בקשר לשאלה אני באופן אישי ובתור נציג בני הנוער, חש שאין מספיק הסברה.
חן קסלמן: אפילו עניין הסמים ואמצעי המניעה חלחלו יותר עמוק.
חן קסלמן: בקשר לאלכוהול פחות דיברו איתנו, אולי בגלל שזה נושא שהוא חוקי והסמים אינם חוקיים.
חן קסלמן: אני רוצה להתייחס לדבריו של מר גרוסמן, שטוען שלמשטרה קשה להגיע לכל מקום ולאכוף את החוק.
חן קסלמן: אצלנו בעיר יש מה שנקרא "סיירות הורים", ואני מציע לשקול לתת להם סמכויות שיש לשוטרים.
חן קסלמן: למשל, לבדוק שקיוסקים לא מוכרים אלכוהול שלא כחוק.
חן קסלמן: דבר נוסף שחשוב לי להבהיר קשור לסעיף העלאת הגיל – בני נוער בני שמונה עשרה מקבלים לידם אחריות עצומה כשהם מתגייסים לצבא, להגן על המדינה ולהחזיק נשק, ואיך ייתכן שאסור יהיה להם לשתות?
חן קסלמן: אין פרופורציה.
חן קסלמן: יש אפילו קבוצות ב-"פייסבוק" על הנושא.
דרורה נחמני רוט: יש לציין שהממשלה לא חושב שמן הראוי להגביל את הגיל המותר לצריכת אלכוהול לעשרים ואחד, ולא מדובר בהצעה ממשלתית.
איתן גורני: בארצות הברית מותר לנהוג מגיל שש עשרה, ומותר להטיס מטוסים מגיל שמונה עשרה, וגם להיות בצבא, ובנושא האלכוהול הגיל הוא מעשרים ואחד.
איתן גורני: הנושא באמת שנוי במחלוקות, ואני יכול להגיד שגם צה"ל, שאיני מייצג אותו, לא מתייחסים באופן שלילי לנושא העלאת הגיל המותר.
איתן גורני: מה שגברת דרורה נחמני רוט אמרה הוא נושא שאינו סגור עדיין ולא ברור אם הגיל ישתנה או לא.
חן קסלמן: עניין הגיל יכול ליצור ניכור אצל בני הנוער, מפני שעכשיו יש המון חוקים מגבילים לנוער.
מוחמד ברכה: אדון גורני, אולי מדובר בהצעת חוק פרטית אך עדיין ניתן לשמוע את דעתו על העניין.
מוחמד ברכה: זכות הדיבור מוענקת לדני גודובסקי ממשרד הבריאות.
דני גודובסקי: בוקר טוב, אני דני גודובסקי, רכז בכיר במחלקה להתמכרויות, משרד הבריאות.
דני גודובסקי: ברשות יושב הראש אני רוצה לשאול את הקהל – מי לא שתה בחייו אלכוהול אף פעם?
דני גודובסקי: מפתיע אותי לטובה בקרב בני הנוער.
דני גודובסקי: מבין אלו שלא הצביעו, שזה רוב האנשים – מי לעולם לא הגיע למצב של שכרות?
דני גודובסקי: אוקיי.
דני גודובסקי: זאת אומרת, יש אנשים שהגיעו למצבים האלה.
דני גודובסקי: מצבי השכרות הם מסוכנים, דפוסי התנהגות בעייתית ואחרת בקרב בני נוער, כמו נהיגה תחת השפעת אלכוהול.
דני גודובסקי: מותר לשתות אלכוהול, זה חוקי.
דני גודובסקי: נושא הדיון הוא לא החקיקה – החקיקה היא רק חלק אחד ממכלול.
מוחמד ברכה: סלח לי על ההפרעה, זו ההזדמנות לומר שאני רואה בחומרה רבה את העובדה שמשרד החינוך לא נמצא כאן כיום.
מוחמד ברכה: אני חושב שמדובר בנושא בלתי נסבל, וזה יועבר לשר החינוך.
מוחמד ברכה: אני ציפיתי שמשרד החינוך יבוא בהרכב בכיר לכאן היום.
מוחמד ברכה: אתה יכול להמשיך בדברייך.
דני גודובסקי: הנושא האמיתי הוא דה-לגיטימציה של התנהגות שהפכה מקובלת ולגיטימית.
דני גודובסקי: עלינו להביא למצב, בצורה מדורגת, שאותה התנהגות בעייתית בקרב בני נוער, ובכלל גם אצל מבוגרים, תהיה לא לגיטימית.
דני גודובסקי: אני מדבר על דבר דומה שקרה עם נושא העישון – אני עוד זוכר שעישון היה מקובל במטוסים ואחר כך במושבים האחוריים באוטובוסים, והיום עישון לא מקובל וגם לא מבוצע במקומות ציבוריים.
דני גודובסקי: תהליך של שינוי מחייב מארג מורחב של התערבויות, גם בתחום החקיקתי אבל וודאי גם בתחומי חינוך ומעורבות נציגי הנוער.
גלית גבע: שמי גלית גבע ואני מפקחת מחוזית של המכון לטיפול בהתמכרויות, משרד הרווחה מחוז ירושלים.
גלית גבע: אני רוצה להצטרף לדבריה של נציגת שירות מבחן לנוער, אנחנו ממוקדים לאוכלוסיה של קצה הרצף, בתהליך של שימוש קבוע, יציב ואינטנסיבי –הכולל צריכת אלכוהול וסמים אחרים, וגם כולל הימורים.
גלית גבע: חשוב להגדיר כאן ולהתייחס לאוכלוסיות נוספות, כמו אלו ששותים כחלק מבעייתיות במילוי שעות פנאי וכולי, או אלו שהשתייה היא אכן נתינת פיתרון ומרדים חלקים שקשה להתמודד עימם, חלקים שלא רוצים להתייחס אליהם שהפתרון הוא בריחה למקום אחר.
גלית גבע: אנחנו רואים עלייה חדה במספר בני הנוער, וירידה חדה בגיל – אנחנו רואים בני נוער גם בגילאי אחד עשר ושניים עשר.
גלית גבע: התופעה חוצת מעמדות ושכבות, ויש עלייה באוכלוסיה חדשות.
גלית גבע: היום אנחנו מטפלים גם באוכלוסיה שבעבר נושא האלכוהול לא היה נפוץ בהן.
גלית גבע: אם מדובר על אוכלוסיה חרדית, דתית לאומית או ערבית.
גלית גבע: בהתאם לכך אנחנו גם מפתחים את השירותים בארץ.
גלית גבע: האוכלוסיות מיוחדות – בקרב אוכלוסיית העולים, בקרב נערות ולא רק בקרב נערים, ואנחנו מפתחים פרויקטים חדשים המתאימים לאותן אוכלוסיות מיוחדות.
גלית גבע: השירותים הניתנים הם גם אמבולטוריים, כלומר בנוסף למסגרות שחלקן עדיין חינוכיות ותעסוקתיות.
גלית גבע: יש פנימיות והוסטלים מיוחדים, שאנחנו נותנים מענה בתוכם, כשנושא האלכוהול הוא מרכזי ונלווים אליו תיקים על אלימות ועל וונדליזם.
גלית גבע: זה לא נסגר ונגמר באלכוהול, ויש לו השלכות רחבות אחריות.
מוחמד ברכה: את יכולה אולי לתת לנו מידע לא רק על הפרופיל של אלו הצורכים אלכוהול אלא גם על סוג הבעיות המתעוררות?
גלית גבע: מתעוררות בעיות קשב וריכוז ובעיות למידה אצל מי שמשתמש בחומרים שונים, שבניהם גם האלכוהול.
גלית גבע: המערך המשפחתי חלש יותר, ישנה ריקנות וחוסר תוכן, ואם אנחנו פורטים את זה למשהו קונקרטי יותר בשתי קבוצות אוכלוסיה – מצד אחד אוכלוסיה שבה ההורים עסוקים בקריירה ומצד שני אוכלוסיה של משפחות קשות יום שההורים עסוקים בהישרדות יום יומית ולכן הסמכות ההורית מתפוררת.
גלית גבע: כל אלו משליכים על כל השאר.
גלית גבע: בשני קבוצות אוכלוסיה אלו יש הרבה שעות פנאי, חוסר מסגרת, קושי להשתלב במסגרת, נשירה סמויה מבתי הספר.
גלית גבע: הפרויקטים שאנו עושים בקהילות שונות וברשויות שונות הם משלבים עבודה מערכתית של משרד הרווחה, משרד החינוך, הרשות, משטרה, שיטור קהילתי, כי אי אפשר אחרת.
מוחמד ברכה: אוקיי, תודה רבה.
מוחמד ברכה: חבר הכנסת נסים זאב.
נסים זאב: בוקר טוב, אני שמח לראות שמשתתפים בדיון החשוב הזה בני נוער, מפני שיש לכך השלכות וזה מקרין להרבה בני נוער אחרים.
נסים זאב: אתם מעבירים את ההתרשמות שלכם מדיוני הוועדה.
נסים זאב: אני הייתי במשך שנים יושב ראש הוועדה, עד שהחליף אותי ידידי חבר הכנסת היושב ראש מוחמד ברכה, וכפי שהוא אמר – בנושא הזה אין קואליציה ואין אופוזיציה אלא דאגה לנוער שלנו.
נסים זאב: אני חושב שלא רק לנוער, כי האלימות בעקבות השכרות, תאונות הדרכים והרצח – הן תופעות שאי אפשר להתעלם מהן.
נסים זאב: לפני שלוש שנים בערך שאלתי אנשי מקצוע האם הוכח שיש קשר בין תאונות דרכים לשכרות – ולא הייתה להם תשובה.
נסים זאב: כעבור מספר חודשים מצאו קשר בין שתי התופעות, והתחילו להתכנס למחקרים.
נסים זאב: אני רוצה לחלוק איתכם סיפור של אימא שפנתה אליי בעקבות תאונת דרכים של הבן שלה – הוא יצא לטייל בארצות הברית, ותוך כדי שכרות הוא נהג ודרס מישהו למוות.
נסים זאב: הוא קיבל בבית המשפט שם עשרים ואחת שנות מאסר.
נסים זאב: מבחינת ארצות הברית, נהיגה בשכרות היא רצח – לא שלוש שנים ולא ארבע, אלא עשרים ואחת.
נסים זאב: אני לא מכיר את זה כך בארץ, פה הופכים את זה להריגה בדרך כלל.
נסים זאב: אני דיברתי עם אותו בחור ועם אימו, ועשינו הכול כדי שיוכל להמשיך לרצות את המאסר בארץ.
נסים זאב: חבל שאנחנו צריכים להגיע לחקיקה – אם יש חינוך לא צריך חקיקה.
נסים זאב: לי יש שני בקבוקי וויסקי ואולי עשרים בקבוקי יין, ולעולם זה לא נגמר.
נסים זאב: מדוע בקבוק הוויסקי הזה לא נגמר – כל הזמן משתמשים בו אבל כל אחד לוקח במינון נכון.
נסים זאב: אני לא זוכר עצמי, אפילו לא בחג הפורים, שאי פעם השתכרתי.
מוחמד ברכה: מכיוון שנכנס עכשיו לישיבה יושב ראש הכנסת, אני רוצה לקדם אותו בברכה, שכן הוא יוזם האירוע בכנסת כולה.
מוחמד ברכה: אני חושב שזה מרענן ומוסיף וזוהי הזדמנות להודות לו.
מוחמד ברכה: אני חושב שאפשר למחוא לו כפיים.
נסים זאב: אני אמשיך את דבריי.
נסים זאב: אסור שהגורם המהותי בעניין יהיה משטרת ישראל.
נסים זאב: אם נגייס את כל משטרת ישראל, לא יהיה מספיק כוח אדם לפיקוח משטרתי בכל מקום.
נסים זאב: השינוי צריך להיות מוסרי וחינוכי ובא מתוכנו כחינוך, כמערכת.
נסים זאב: לכן כשאני מסתכל על נתונים ורואה שמתוך חמישה אלף תיקים במשטרה ותלונות, שניתן לדרג אותם על פי קודם כל תלונות בפאבים, אחר כך רחובות, מקומות בילוי, אין שליטה על העניין כי מדובר במגיפה.
נסים זאב: אם מדובר על שליש מבני הנוער – אין מספיק שוטרים.
נסים זאב: לכן, החינוך קודם לכל.
נסים זאב: תנו שיכר לעובד – מבחינת ההסתכלות שלנו אנחנו צריכים לראות את הנזק העצמי שהאדם מביא על עצמו, שההלכה אוסרת עליו.
נסים זאב: כשאנחנו רוצים לעשות השוואה לנהיגה ולבחירה בבחירות, זוהי שאלת השאלות – מדוע מפלים את נושא שתיית האלכוהול?
נסים זאב: אנו רואים שבני נוער מגיעים למצב של שכרות ואיבוד עשתונות, מדובר בהתאבדות – והיא הרי אסורה.
נסים זאב: אסור לך להגיע למצב של שכרון חושים שאתה לא שולט בעצמך.
נסים זאב: וודאי שיש קשר בין שכרות לאלימות ולרצח, שהרוצחים מתעוררים ואפילו לא זוכרים מה היה ולכן קשה לשפוט אותם ולקבוע האם הייתה כוונת זדון.
נסים זאב: אני מודה לאדוני היושב ראש.
מוחמד ברכה: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.
יעל פרידמן: אני יעל פרידמן ואני תלמידת אולפנת כפר פינס.
יעל פרידמן: אני חושבת שמאוד נכון מה שנאמר, אבל יש לשאול מאין צריכים לקבל בני הנוער את המינון הנכון לשתיית אלכוהול כשאין להם דוגמה אישית?
יעל פרידמן: הרי הרבה מהמבוגרים שותים, אמנם לא לשכרות, ויש לשאול איפה הממשלה נותנת את הידיעה שיש מינון מסוים?
יעל פרידמן: מאיפה בני הנוער אמורים לקבל את הדוגמה של כמה לשתות ואיפה מותר, כאשר עד גיל שמונה עשרה הכול אסור.
יעל פרידמן: מצד שני, בדת שלנו יש קידוש, הבדלה, ערב פסח ועוד – מקרים בהם מותר לשתות.
מוחמד ברכה: אנחנו נשמע יותר תלמידים אבל הבנתי שהשורה התחתונה היא – חינוך.
מוחמד ברכה: אני מציע לתלמידים בעיקר לדבר על נושא החינוך ועל הצעת החקיקה ואיך הם מתייחסים אליה.
נטלי: אני תלמידת מקיף ג' באשדוד, ואני רוצה לדבר על המינון.
נטלי: כולנו מגדירים תחת הגדרה אחת שתיית כוס יין אחת, ושתייה של וודקה – שתיהן "שתיית אלכוהול".
נטלי: כשמגיעים אלינו לבתי הספר, אומרים לא לשתות אלכוהול – אבל לא מדריכים אותנו מה לעשות אם כן שותים אלכוהול.
נטלי: ואז אנחנו מגיעים לגיל שמונה עשרה שמותר לנו לצרוך אלכוהול, ויש לשאול האם כדאי להוסיף לחינוך את העניין של איך שותים אלכוהול בצורה נכונה ולא רק איסור מוחלט.
נטלי: ככה מגיעים בעצם לבולמוסי שתייה, כי לא יודעים מהו הגבול.
מוחמד ברכה: יש לי שאלה.
מוחמד ברכה: יום חינוך ארוך וחמישה ימי לימודים יכולים למלא תכנים ולפתור בעיות ריקנות?
נטלי: אני חושבת שאלכוהול הוא לא בהכרח תוצר של ריקנות.
נטלי: הרי גם המבוגרים שותים ואי אפשר לומר שיש להם משהו ריק בחיים.
נטלי: אבל יש הבדל בין שתייה של אנשים מבוגרים שיושבים ושותים תוך כדי ארוחה, שיודעים איך לשתות אלכוהול באופן שהוא רק משמח ולא מביא לבולמוס – לבין שתייה של ילדים.
נטלי: לא ראיתי מעולם מבוגרים שהגיעו למצב של שכרון חושים.
תלמיד: אני לומד בכיתה י"א בנצרת.
תלמיד: רציתי להגיב ולומר שלא ניתן למצוא את המינון הנכון – לכל אחד יש מינון אחר שמתאים לו.
תלמיד: יש אנשים שיכולים להשתכר מבקבוק בירה, ויש כאלה שיכולים להשתכר מבקבוק וודקה.
תלמיד: אז אי אפשר לשים מינון לכל אחד, מה שצריך להגיד הוא שלא צריך לשתות, או שאפשר לשתות בלי השגחת מבוגרים ואנשים בעלי אחריות שיודעים איך לעצור אותם.
מוחמד ברכה: בני נוער מוצאים בעיה בלקנות אלכוהול?
תלמיד: אין שום בעיה.
מוחמד ברכה: מישהו מהתלמידים מרגיש שכשהוא רוצה הוא יכול לקנות?
תלמידים: האמירה נכונה, בכל מצב ובכל מקום.
לי רובינשטיין: אני לי רובינשטיין, תלמידת תיכון "מוסינזון", הוד השרון.
לי רובינשטיין: חשוב לי להתייחס למה שאמר חבר הכנסת נסים זאב.
לי רובינשטיין: "אם יש חינוך אין צורך בחקיקה" – כפי שאמר חבר הכנסת.
לי רובינשטיין: בחברה יש כיום מגמה דווקא הפוכה – יש חקיקה שמחליפה חינוך.
לי רובינשטיין: אני בתור תלמידה הרגשתי קצת מאוד חינוך בנושא שתייה נכונה ושתייה באופן כללי.
לי רובינשטיין: נערכו המון מסעות הסברה בנושאים אחרים כמו שימוש בסמים, בנושא נהיגה זהירה ותחת שכרות ועוד.
לי רובינשטיין: אבל בנושא האלכוהול לא קיבלנו כלים שניתן להשתמש בהם, שמנחים אותנו כמה מותר וכמה אסור לשתות.
לי רובינשטיין: שמענו שתוכניות ומסעות הסברה נערכים לתמידים בבתי הספר היסודיים ובחטיבות, אבל גם תלמידים בבתי הספר התיכוניים צריכים את זה לפני שהם יוצאים לחיים שלהם.
איתן גורני: אני רוצה להתייחס לנושא המינון.
איתן גורני: יפה אמר התלמידים שהמינון הוא במידה רבה שרירותי – יש כאלה שיכולים לשתות הרבה ולתפקד, ויש כאלה שמריחים פקק וזה מספיק להם.
איתן גורני: לכן, כל נושא המינון הוא שרירותי, כולל סף האחוז של האלכוהול בדם שהוא שרירותי.
איתן גורני: לכן, כל אחד צריך לדעת ולשלוט בעצמו כשהוא שותה כוסית אחת או פחית הוא צריך לשאול את עצמו איפה הוא והאם כדאי שהוא ישתה עוד אחת.
איתן גורני: ברשות למלחמה בסמים ישבנו עם גופי הממשלה וגופים אחרים, ודיברנו על מה צריך להגיד לבני נוער ומה צריך להגיד למבוגרים.
איתן גורני: כשחותכים עשרים ואחת או שמונה עשרה, יש מידה של שרירותיות – אבל צריך לחתוך.
איתן גורני: לכן חילקנו את האוכלוסייה לשניים – שחלק אחד הוא אוכלוסיית המבוגרים מעל גילאי שמונה עשרה.
איתן גורני: את האוכלוסייה הזאת אנחנו מדריכים לשתייה באחריות, כל אחד ואחד ששותה יבין איפה הגבול שלו ולא ישתה יותר.
איתן גורני: כשכל משרדי הממשלה והגופים השונים פונים לנוער אנחנו לא אומרים להם לשתות באחריות אלא אומרים להם שהשתייה לבני נוער אינה רצויה.
איתן גורני: אנחנו לא אומרים שהיא אסורה אלא לא רצויה, מפני שאם אדם שותה כוסית יין אדום עם הארוחה, אנחנו לא אומרים שזה לא בסדר.
איתן גורני: השתייה לנוער אינה רצויה ולכן לא צריך להרבות בה.