GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים מהל: צריך לדעת שיש לנו, אני מראה לכם תמונות פה מכפר לוינסקי בתל אביב.
חיים מהל: על אף כל המערכת הזאת שהיא מערכת מאוד יפה, מאוד מכובדת, אין הרבה מקומות בעולם שיש מערכת כזאת, תמיד יגידו צריך עוד, וכל מקום שנקים, והמערכת לא מושלמת, ויש מקומות שחסר בהם קהילות שיקומיות, אבל צריך להבין שאנחנו משתדלים להגיע לכל נקודה ונקודה.
חיים מהל: נמצאים אנשים ברחוב בלוינסקי.
חיים מהל: 400 או 500 איש זרוקים שם ברחוב ומזריקים.
חיים מהל: באנו לשם, הקמנו שם יחידה שאוספת אנשים מהרחוב.
חיים מהל: אם מישהו רוצה אני רוצה טיפול, באותו יום לוקחים אותו לצילום חזה לראות שאין לו שחפת, והוא מגיע לקריית שלמה, והוא מקבל גמילה.
חיים מהל: הוא לא צריך לשלם שקל.
חיים מהל: הוא לא צריך להביא חוות דעת.
חיים מהל: שום דבר.
חיים מהל: ואף על פי כן עדיין תמצא מאות אנשים שם.
חיים מהל: צריך להבין שחלק מהמכורים לא רוצים להיגמל, לא יכולים, לא מסוגלים ללכת לגמילה, הם ניסו כבר 17 פעם והם נכשלו, זאת הבעייתיות של זה.
חיים מהל: זה לא שאם ניתן עוד הרבה כסף לא יהיו מכורים.
חיים מהל: ימשיכו להיות מכורים.
חיים מהל: ועל כן בשנים האחרונות אנחנו משקיעים במשהו שנקרא מזעור הנזק.
חיים מהל: יחד עם משרד הבריאות פתחנו פרויקט של החלפת מזרקים שעורר בהתחלה התנגדות גדולה.
חיים מהל: חלק מראשי הערים לא רצו את זה.
חיים מהל: אמרנו אם הם לא נגמלים לפחות שלא יפיצו מחלות זיהומיות.
חיים מהל: והם באים נותנים מזרקים מזוהמים, מקבלים מזרקים נקיים.
חיים מהל: כאשר אתה אומר הרי אני נגד סמים, אני נגד הזרקה, מה אתה נותן?
חיים מהל: אני נותן בשביל למזער נזק של איידס, של דלקת כבד, והמערכת הזאת היא גדולה, היא נמצאת בחמש ערים בארץ אבל בניגוד לארצות אחרות שזה מסתיים בזה, קח מזרק, תן מזרק, אנחנו בכל אופן מציעים להם גם טיפול.
חיים מהל: זאת אומרת שאם מישהו שנה הוא החליף מזרקים אבל היום הוא אומר אני רוצה לעבור למתדון, אני רוצה לעבור גמילה, אנחנו לוקחים אותו.
חיים מהל: אז זה הניסיון שיש ויש בארץ, אני מוכרח להגיד, גם משרד הבריאות וגם משרד הרווחה משתפים עם זה פעולה.
חיים מהל: מקימים יחידות לאנשים עם תחלואה כפולה שיש להם גם פסיכיאטריה וגם סמים ותחלואה משולשת, יש להם גם בעיות רפואיות.
חיים מהל: ועדיין כמובן שקצרה ידינו.
חיים מהל: אנחנו לא מקיפים את הכול.
חיים מהל: אבל צריך לדעת, אני בתחום הזה 19 שנה, אנחנו עברנו הרבה צעדים קדימה.
חיים מהל: אין בכלל מה לדבר.
חיים מהל: אני לא יודע אם יש תחומים נוספים שככה התקדמנו בנושא הזה.
חיים מהל: אבל עדיין הכול עובד בפחות.
חיים מהל: התקצוב לחולה בבית חולים פסיכיאטרי הוא פי שניים מהתקצוב למישהו שבא לגמילה.
חיים מהל: אבל הגמילה הוא במצב חריג, מצב הרבה יותר קשה.
חיים מהל: זאת אומרת מראש את התחום הזה מתקצבים בפחות.
חיים מהל: צריך לדעת יש פה איזו תפיסה.
חיים מהל: הוא השתמש בסמים, זו בעיה חברתית, נעניש אותו.
חיים מהל: וצריך להבין שאנחנו מדברים על מחלה.
חיים מהל: הוא אולי התחיל להשתמש בסמים כעבריין אבל היום הוא איש חולה.
חיים מהל: זו הנקודה העיקרית שרציתי להגיד.
חיים מהל: עוד דבר אחד, כולם יגידו שחסר כסף.
חיים מהל: לו מדינת ישראל היתה משכילה לשים את כל היחידות לטיפול בנפגעי סמים של משרד הבריאות, משרד הרווחה, הרשות למלחמה בסמים, כולם תחת גג אחד שאחד שמממן אותו ומפעיל אותו לדעתי אולי אפשר היה לחסוך הרבה מאוד כספים.
חיים מהל: וזה לא משנה, יכול להיות שאפשר היה להגיד שזה משרד הבריאות לוקח את זה על עצמו, משרד הרווחה, או הרשות למלחמה בסמים.
חיים מהל: הפירוט מגדיל את ההוצאות.
חיים מהל: אני סיימתי.
חיים מהל: זה אגב החלפת מזרקים.
דבי שגיא: אני ראיתי את זה בקנדה, נותנים לאסירים, הם מונעים כניסה של סמים לבית סוהר אבל הם מחלקים להם מזרקים.
דבי שגיא: כדי להיות על הצד הבטוח.
דבי שגיא: אם כבר יש ואנחנו לא יכולים למנוע את זה אז שישתמשו במזרקים נקיים.
חיים מהל: גם במקום בתל אביב שאנחנו מחליפים מזרקים תוך שעתיים מגיעים 120 או 130 איש.
חיים מהל: אתה לא ראית דבר כזה.
חיים מהל: התנפלות.
מוחמד ברכה: את רוצה להמשיך מאיפה שהתחלת?
דבי שגיא: כן.
דבי שגיא: זה נכון שחיים מהל אומר שהרצון להגיע לגמילה הוא לא אוטמטי, ואם לעבריין או למכור יש את האפשרות לבחור בין סמים לניקיון אנחנו מאמינים שאם יש לו סמים אז הוא יבחר בסמים והאמצעי הראשון שאנחנו נותנים בשב"ס זה קודם כל לחסום את הכניסה שלהם כדי שלא יהיה לו, כי אז ברגע הזה אני אבקש את האלטרנטיבה.
דבי שגיא: זאת אומרת אנחנו רואים במאסר מבחינתנו הזדמנות להתחיל תהליכים אחרי שהוא הגיע באמת למקום הכי נמוך שאפשר גם מבחינת המחלה שלו וגם מבחינת העבריינות שלו, למקום שיאפשר לו לצמוח ולגדול.
דבי שגיא: אני מאוד מסכימה עם המספרים ועם הנתונים שהובאו כאן על ידי הרשות לשיקום האסיר.
דבי שגיא: אנחנו רואים שמי שהוא בוגר המסגרות שלנו והולך אחר כך לקהילה בלי תוכנית המשך הוא נופל וחוזר לדלת המסתובבת.
דבי שגיא: מי שבהעברת מקל מסודרת עושה את כל השלבים אצלנו ואחר כך עובר לידיים של שלמה בקיש לרשות לשיקום האסיר, עם תוכנית שמתחילה אצלנו בטרום שחרור בשיתוף עם העובדים הסוציאליים שלנו יחד עם נציג רש"א הוא נקלט במסגרת שלהם, השינוי מאוד דרמטי והם באמת לא חוזרים ואלה הן ההצלחות שלנו.
דבי שגיא: במסגרת השב"ס אנחנו התחלנו לפתח מאוחר מדי, אבל זה אף פעם לא מאוחר מדי, אבל זה קיים רק בשלוש, ארבע השנים האחרונות מסגרות לגמילה מאלכוהול.
דבי שגיא: ואחר כך כשהתחלנו לבדוק את זה גילינו שמה שאנחנו עושים זה ממש לא מספיק.
דבי שגיא: אנחנו השנה נעשה יותר.
דבי שגיא: נכון להיום יש לנו רק 40 מיטות אבל התופעה של התמכרות לאלכוהול היא יותר חמורה מהתופעה של התמכרות לסמים מבחינת ההיקף שלה, מפני שהרבה מכורים לסמים יש להם את החנייה הכפולה הזאת והם משתמשים גם באלכוהול כי זה חוקי וזה זול וזה זמין.
דבי שגיא: לעומת זאת יש עוד יותר מכורים לאלכוהול שלא נוגעים בסמים.
דבי שגיא: אז האוכלוסייה היא יותר גדולה וזה אפיון קצת שונה של טיפול.
דבי שגיא: אנחנו פותחים עכשיו מחלקות לטיפול באלכוהוליסטים במקומות אחרים.
מוחמד ברכה: כשאת אומרת פותחים מחלקות ומיטות.
מוחמד ברכה: איפה זה ממוקם?
דבי שגיא: אני אסביר.
דבי שגיא: יש לנו בית סוהר חרמון שהוזכר כאן והתמונות של בית הסוהר הן תמונות של חרמון.
דבי שגיא: חרמון מנוהל כקהילה טיפולית.
דבי שגיא: אני לא אגיד לכל דבר ועניין כי בכל זאת, זאת קהילה טיפולית על פלטפורמה של בית סוהר עם הקונצרטינות מסביב ועם הסוהרים אבל הם אותם כללים של התנהגות של סדר יום ושל חינוך ושל פיקוח אחד על השני ושל קבוצות שמתנסות בסדר היום הרגיל, והרבה מאוד מושקע בחינוך ובלקיחת אחריות עצמית בתוך בית סוהר.
דבי שגיא: חרמון הוא מקום שלם שמתעסק רק בזה, זאת ההתמחות שלו, שם יש מחלקת אלכוהול.
דבי שגיא: מחלקה זה 40 מיטות.
דבי שגיא: על כל 40 מקומות כאלה יש ראש מחלקה שהוא לא מפקד אגף, הוא ראש מחלקה, הוא עובד סוציאלי או קרימינולוג בהכשרה שלו.
דבי שגיא: לצידו יש עוד שני עובדים סוציאליים.
דבי שגיא: יש חצי תקן של קצינת חינוך ואת כל הפלטפורמה של הסגל הביטחוני שמלווה אותם מסביב.
דבי שגיא: יש כמובן עבודה שזה חלק מסדר היום המתחייב.
דבי שגיא: יש כאלה בחרמון חמש מחלקות.
דבי שגיא: מי שבוגר של המחלקות האלה עובר אחר כך לאגף השיקום ומשם לידיים של הקהילה.
דבי שגיא: בנוסף למה שיש בחרמון שזה נותן שירות ארצי למכורים יש לנו מסגרות דומות גם במקומות שהם יותר סגורים.
דבי שגיא: חרמון מטבעו הוא בית סוהר ברמת ביטחון נמוך עד בינוני ואנחנו רוצים לתת את המענה הזה גם למי שלא יכול להגיע לשם מבחינת הקריטריונים ומשך המאסר ואופי העבירה שלו.
דבי שגיא: אז במקומות כמו איילון ואשל בדרום בבאר שבע אנחנו גם פתחנו בשנים האחרונות מסגרות טיפוליות שהבוגרים שלהן יכולים אחר כך להגיע לשיקום בחרמון ולעלות על הרצף הזה.
דבי שגיא: מבחינת הבעיות שלנו, אנחנו באמת, חיים תיאר פה בצורה נורא יפה, אני לא יודעת אם יש את זה בהרבה מדינות, ההתארגנות הלאומית הזאת של גופים שעובדים פעם פה ופעם שם ופעם בריאות ופעם רווחה והמשרד לביטחון פנים אבל הם עובדים ביחד.
דבי שגיא: הם קשובים לנושא הזה והם ממוקדים ואני יכולה להסכים על הנושא של התקציבים אבל המאמץ ובאמת ההירתמות של כל אותם גופים לאותו נושא הוא בהחלט טוב ונכון.
דבי שגיא: מבחינתי הקושי שלי הוא בזה שאם אני פותחת הרבה פעמים מיטות טיפוליות אני לא תמיד בקלות מאכלסת אותם.
דבי שגיא: שאלת קודם על הפערים.
דבי שגיא: בשב"ס זה קשה.
דבי שגיא: אני אחזור לתחילת הדברים שלי.
דבי שגיא: מקום שיש בו סמים הוא מקום שלא ירצו בו להגיע לגמילה ואני צריכה קודם לייבש אותו ולסגור קצה אחד של הברז כדי שייפתח הצד השני.
דבי שגיא: לכן שב"ס אני התחלתי מהטיפול, מהתשומות הטיפוליות אבל שב"ס עושה המון המון פעילות וגם בזה הרשות עוזרת לנו, הנושא של האכיפה ושל המניעה, של מניעת ההחדרה, של הענשה של אלה שמחדירים.
דבי שגיא: אני רוצה להפריך את התפיסה שלפעמים אני שומעת אותה אצל אנשים, אצל אזרחים שאומרים, אתם רוצים שיהיו לכם סמים כי זה עושה שקט.
דבי שגיא: זה ממש שטות.
דבי שגיא: זה לא נכון.
דבי שגיא: זה עושה הרבה בלגן.
דבי שגיא: כשאין לי סמים בכלא אני יכולה לכוון אותם ולמלא את המיטות הטיפוליות.
דבי שגיא: כשנכנסים סמים הם עסוקים בזה, הם עסוקים בלריב, יש סכינאות, יש חשבונות, יש חובות שצריך להחזיר והשפעות של אסירים.
מוחמד ברכה: מה הם האמצעים המרכזיים להחדרת סמים בתוך בתי הסוהר?
דבי שגיא: הרבה.
דבי שגיא: בתי הסוהר הישראליים הם מאוד פרוצים.
מוחמד ברכה: בואי נשאל אחרת.
מוחמד ברכה: באיזו מידה יש לכם נתונים של מעורבות של סוהרים בסמים?
דבי שגיא: אין.
דבי שגיא: לא שאין מידע.
דבי שגיא: הדרך להחדרת סמים דרך הסוהרים היא לעיתים מאוד נדירות ואנחנו נדע על זה מיד כשזה קורה.
דבי שגיא: הכי נפוץ זה ביציאות ובכניסות.
דבי שגיא: הם יוצאים הרבה לבתי משפט.
דבי שגיא: בבית משפט הוא פוגש את בני המשפחה שלו.
דבי שגיא: בני משפחה שנכנסים לביקורים גם מנסים להחדיר אבל עליהם אנחנו יכולים לעשות חיפוש.
דבי שגיא: אסירים מבית המשפט חוזרים זה כבר בתוך הגוף שלהם.
דבי שגיא: הם כבר העלימו את זה.
דבי שגיא: הם בלעו את זה או הכניסו את זה למקום אחר וזה יכול להיכנס.
דבי שגיא: אנחנו נלחמים בזה גם באמצעים מודיעיניים, גם בבדיקות שתן.
דבי שגיא: אנחנו יודעים כשזה נכנס.
דבי שגיא: זה לא שאין לנו מושג.
דבי שגיא: אנחנו מנסים לבודד את האסיר כדי שהסמים שהוא הביא לא יתפזרו באגף.
דבי שגיא: נלחמים בזה.
דבי שגיא: יש הרבה תפיסות.
דבי שגיא: אבל אתה יודע.
מוחמד ברכה: את יודעת בוודאות רבה שאין מעורבות של סוהרים?
דבי שגיא: לא.
דבי שגיא: זאת לא התופעה.
דיאב וואליד: יש מצב הפוך למה שאת אומרת.
דבי שגיא: שמה?
דיאב וואליד: שבפועל סוהרים כן מעורבים.
דבי שגיא: אם היתה תופעה כזאת הייתי יודעת עליה.
דבי שגיא: אין, אין דבר כזה.
דבי שגיא: יש פעם בכמה שנים איזה מקרה.
דבי שגיא: אנחנו יודעים עליו, אנחנו חושפים אותו והוא עף.
דיאב וואליד: דומני שגם היו מקרים שנתפסו סוהרים.
דבי שגיא: גם אם היה מקרה זה לא מקרה שאני יכולה להגיד בגלל זה יש סמים בבתי הסוהר.
דבי שגיא: זה דברים מאוד מאוד חריגים ויש סמים בבתי הסוהר לא בגלל זה.
דבי שגיא: בגלל שזה מגיע ממקומות אחרים.
מוחמד ברכה: רווחה.
איריס פלורנטין: שלום לכולם.
איריס פלורנטין: זה המשך משנה שעברה שדובר אז על הרשויות המקומיות.
איריס פלורנטין: בשני הדיונים הקודמים אני כמובן הזכרתי את הקהילות.
איריס פלורנטין: כי זה בהכרח טיפול פנימייתי שהוא רוב התקציב של השירות ניתן לפנימייתי וגם מי שלא יכול לעבור טיפול בבית מגיע כמובן לקהילות הטיפוליות.
איריס פלורנטין: אני רוצה להתחיל ולומר שתמיד נזדקק לטיפול פנימייתי.
איריס פלורנטין: למרות שאני אומרת שזה הטיפול היקר ביותר.
איריס פלורנטין: תמיד צריך לזכור שיהיו אנשים שלא יוכלו לעבור את הטיפול בבית.
איריס פלורנטין: לכן אנחנו נצטרך למרות הויכוחים על יוקר המחיר תמיד נצטרך לקיים טיפול פנימייתי ויש לו את היתרונות הרבים שלו.
איריס פלורנטין: מבחינת התקציב ומבחינת הפריסה וקצת המאפיינים ואחר כך באמת יש כאן מספיק נציגים שגם יוכלו להגיב.
איריס פלורנטין: כפי שנכתב במסמך תקציב שירות לנושא קהילות טיפוליות 26 מיליון, זה הרבה מאוד כסף.
איריס פלורנטין: 512 מכסות שכולל גם את הטיפול המכסתי וגם הוסטלים.
איריס פלורנטין: לגבי צורת העבודה ואני לא אכנס לפרופיל המיוחד של העבודה ומודל הטיפול בקהילות.
איריס פלורנטין: יכול להיות שמישהו אחר יעשה את זה.
איריס פלורנטין: מה שאני כן רוצה לומר זה שמדובר על טיפול של עד שנה וחצי.
איריס פלורנטין: שנה במסגרת פנימייה של הקהילה הטיפולית ועוד חצי שנה בהוסטל.
איריס פלורנטין: בשנים האחרונות מה שהתחלנו לבקש מהקהילות, אני רוצה להגיד משפט קודם, שהקהילות שעושות את העבודה עושות את העבודה במסגרת זכייה במכרז.
איריס פלורנטין: גם לקראת ינואר 2010 אנחנו יוצאים במכרז.
איריס פלורנטין: אני יכולה להגיד פה שאנחנו לפי דעתי תוך שבועיים שלושה יוצאים במכרז לעיתונות לקראת 2010 וכמו כל מכרז יהיו בו שינויים ועדכונים לצרכים, שמה שמאפיין את העבודה שלנו עם הקהילות הטיפוליות, ראוי להגיד שהעבודה הזאת נעשית יחד עם המנהלים של הקהילות מבחינת המודלים של העבודה.
איריס פלורנטין: זה להתאים את הקהילות הטיפוליות לצרכים של השטח.
איריס פלורנטין: ומה שקורה בשטח בשנים האחרונות זה סוגים שונים.
מוחמד ברכה: ההתקשרות היא עם?
איריס פלורנטין: עם משרד הרווחה.
איריס פלורנטין: יש לנו הסכם עם כל קהילה טיפולית.
מוחמד ברכה: איך זה מתקשר עם הגופים האחרים?
מוחמד ברכה: למשל הרשות ומשרד הבריאות?
חיים מהל: הרשות העבירה את הקהילות עם התקציב למשרד הרווחה.
חיים מהל: פה ושם אנחנו הקמנו קהילה טיפולית לנשים עם שלב מעבר אלינו.
איריס פלורנטין: מה שאני אגיד, הרשות יוזמת את המהלכים, אחר כך מעבירה למשרדים הייעודיים.
איריס פלורנטין: גם אם תראה את השלבים שזה עבר גם מבחינת התקציב, הרשות העבירה את הקהילות הטיפוליות למשרד בסוף שנות התשעים, ב-14 מיליון שקלים, אפשר לראות שהתקציב הוא אסטרונומי.
איריס פלורנטין: אנחנו עומדים היום על 26 מיליון וגם הרבה יותר תקציב לתוך העניין.
איריס פלורנטין: אבל תיכף אני אגע בחיבורים עם כולם גם מבחינת המדיניות וגם מבחינת העבודה.
איריס פלורנטין: מה שברור זה שהמסגרות האלה עוברות מכרז.
איריס פלורנטין: המכרזים מתעדכנים בהתאם לצרכים של האוכלוסיות.
איריס פלורנטין: בכל המסגרות אנחנו עושים עבודה משותפת עם משרד הבריאות כי הקהילות צריכות לקבל רישיון.
איריס פלורנטין: רוב הקהילות הטיפוליות משולבות, זאת אומרת שיש להם רישיון גם לגמילה וגם לטיפול ושיקום.
איריס פלורנטין: לכן בהכרח בנושא הפיקוח והרישוי אנחנו עושים את זה יחד עם משרד הבריאות.
מוחמד ברכה: הרישוי הוא של משרד הבריאות אבל ההתקשרות עם משרד הרווחה?
איריס פלורנטין: לא.
איריס פלורנטין: יש שלושה סוגים של רישוי.
איריס פלורנטין: רישוי שהוא רפואי בלבד ואז משרד הבריאות עושים את זה לבד.
איריס פלורנטין: רישוי שהוא משולב רפואי וסוציאלי ואז אנחנו עושים את הרישוי ביחד, ורישוי סוציאלי שאז אנחנו עושים את הרישוי בנפרד.
איריס פלורנטין: כל מסגרת שמטפלת בשלושה מטופלים ומעלה צריכה לעבור רישוי.
איריס פלורנטין: בהכרח הקהילות הטיפוליות שמטפלות בהרבה מטופלים יש להן רישיון.
איריס פלורנטין: עכשיו במסגרות שהן משולבות הפיקוח נעשה ביחד.
איריס פלורנטין: אבל אני אומרת שיש מצבים שיש יותר עבודה משותפת.
איריס פלורנטין: למשל אם אני מדברת על הקמת הקהילות לצרכים, אז הקהילות נותנות מענה ייחודי למשל לנשים.
איריס פלורנטין: קהילות נותנות מענה ייחודי לערבים.
איריס פלורנטין: הן נותנות מענה ייחודי לדתיים.
איריס פלורנטין: אני פשוט מצביעה כי אנשים כאן נמצאים.
איריס פלורנטין: הן נותנות מענה ייחודי לנשים וילדים.
איריס פלורנטין: הן נותנות מענה ייחודי לצעירים.
איריס פלורנטין: הקהילות מתאימות את עצמן לצרכים המשתנים.
איריס פלורנטין: הן כותבות מודלים ייחודיים בכל קהילה כי הצרכים משתנים כל הזמן.
איריס פלורנטין: למשל במכרז הבא שהולך לצאת אנחנו הולכים לשים הרבה יותר מכסות לנושא הנשים כי ברור לנו היום שאי אפשר לשים את הנשים באופן ברור יחד עם הגברים.
איריס פלורנטין: יש לנו יותר מדי תלונות על דברים קשים שקורים לנשים.
איריס פלורנטין: אנחנו נצטרך לדרוש שהטיפול יהיה בנפרד בתוך המערך הקיים.
איריס פלורנטין: זאת אומרת שכל הזמן מתאימים את הצרכים.
איריס פלורנטין: איפה שיש לנו עבודה צמודה עם משרד הבריאות זה באחת הקהילות שנותנת מענה ייחודי לתחלואה כפולה.
איריס פלורנטין: התמכרות ומחלת נפש.
איריס פלורנטין: ואז משרד הבריאות ואנחנו עושים את הפיקוח לא רק לרישוי ביחד אלא גם את העבודה המשותפת.
איריס פלורנטין: כל ועדות ההיגוי הן ביחד, כל העבודה המשותפת היא ביחד.
איריס פלורנטין: למשל יש קהילה אחרת שנותנת מענה לתחלואה פיזית.
איריס פלורנטין: אנשים עם בעיות רפואיות ואז יש שיתוף פעולה.
איריס פלורנטין: אני מוכרחה לומר שהרשות למלחמה בסמים נמצאת בכל הוועדות מבחינת קביעת המדיניות ועושים עבודה משותפת.
איריס פלורנטין: מה שאני חושבת שחשוב לומר זה מבחינת הצרכים העתידיים מה שקורה היום.
איריס פלורנטין: מאוד משמעותי להתאים את הצרכים כל הזמן וגם לדרישות.
איריס פלורנטין: הדרישות אומרות ככל שיש לנו למשל יותר צעירים וצריך טיפול אחר לצעירים אנחנו צריכים יותר מכסות לצעירים.
איריס פלורנטין: יש יותר נשים אנחנו צריכים יותר מכסות לנשים.
איריס פלורנטין: ואני מוכרחה לומר פה בחדר שהקהילות הטיפוליות שהן עמותות ציבוריות בהחלט מתאימות את עצמן וכותבות מודלים כדי לתת את המענים האלה ואני יכולה כאן רק לשבח בהקשר הזה.
איריס פלורנטין: לגבי העתיד.
איריס פלורנטין: אין ספק שאנחנו לא פרושים מספיק.
איריס פלורנטין: אם הייתי צריכה להצביע וכתבתי את זה בכמה מסמכים ואני גם מעבירה את זה כשאני נדרשת במשרד לגבי צרכים עתידיים.
איריס פלורנטין: אנחנו צריכים לפחות במינימום של המינימום 50 מכסות לאוכלוסיות ייחודיות כשאני מדברת על צעירים, נשים, תחלואות למיניהן, ועוד 50 מכסות להוסטלים כי אי אפשר לעשות תוכניות ייחודיות מבלי שאנחנו נותנים הוסטלים ייחודיים כדי להמשיך את התהליך.
איריס פלורנטין: הלוא אי אפשר לגמור את התהליך מבלי לתרגל את הנושא ברשות המקומית.
איריס פלורנטין: מה שאני כן רוצה לומר מעבר לצרכים האלה וזה משהו, חיים מהל דיבר על הקהילה החדשה, "רוח מדבר", קהילה שאנחנו אמורים לייצר עבורה את המכסות.
איריס פלורנטין: 70 מכסות למבוגרים ועוד 30 מכסות לנוער שהמשרד שאני נמצאת בתוכו אמור לתקצב ולתת.
איריס פלורנטין: אני מוכרחה לומר שאין לנו את כל המכסות לתת ואנחנו אמורים לתת אותם.
איריס פלורנטין: לקראת המכרז של 2010 כרגע יש לי 25 מכסות לקהילה החדשה.
איריס פלורנטין: אני לא יודעת איך נגיע לתקציב המלא.
איריס פלורנטין: אבל זה בנוסף לצרכים הקיימים שבהחלט צריך להרחיב אותם, להעמיק אותם, להמשיך לעבוד.
איריס פלורנטין: עד כאן.
מוחמד ברכה: משרד הבריאות בבקשה.
פאולה רושקה: קודם כל שלום לכולם.
פאולה רושקה: מה שאני רוצה להסביר זה שמשרד הבריאות מופקד בעצם על הטיפול הרפואי של המכורים, גם לסמים וגם לתרופות.
פאולה רושקה: יש לנו שני מסלולי טיפול.
פאולה רושקה: אחד זה הטיפול התרופתי הממושך ואני שוב חוזרת על המונח הזה כי אני לא רוצה לשמוע יותר על החלפת סם או מונחים כאלה שהם כבר לא מקובלים אצלנו.
פאולה רושקה: זה טיפול תרופתי ממושך על ידי מתודן וסבוטקס, אלה הן שתי התרופות שהיום קיימות בארץ.
מוחמד ברכה: אני יכול להעיד שנציגי משרד הבריאות מתואמים.
מוחמד ברכה: תמיד מדברים אותו דבר.
פאולה רושקה: זה חשוב אבל בחוץ זה לא תמיד מתקבל.
פאולה רושקה: אז זה הטיפול התרופתי הממושך והמסלול השני שזה טיפול הגמילה הפיזית.
פאולה רושקה: עכשיו הטיפול הזה בדרך כלל מתקיים באישפוזיות שונות.
פאולה רושקה: היו בשנים אחרונות בעיות, גם בגלל בעיות של מכרזים שלא הצליחו שהיו חסרות מיטות.
פאולה רושקה: עכשיו השנה אני מקווה באוגוסט, תיפתח אישפוזית דרום שכבר כמה שנים היא לא היתה קיימת.
פאולה רושקה: אישפוזית גמילה מסמים לאוכלוסיה בדרום, 20 מיטות.
פאולה רושקה: בנוסף אנחנו הצלחנו בשנה האחרונה בשנת 2009 לבקש תוספת של משרות נוער לגמילת נוער שהיו עד עכשיו 16 מיטות.
פאולה רושקה: אנחנו ביקשנו 14 מיטות כתוספת.
פאולה רושקה: קיבלנו רק 7 מיטות.
פאולה רושקה: בימים האחרונים אנחנו חותמים חוזה בקהילה טיפולית מלכישוע.
פאולה רושקה: נוסיף 7 מיטות לצפון לגמילה.
פאולה רושקה: אנחנו מאוד מקווים שב-2010 יאשרו לנו עוד 7 מיטות לפחות ל"רוח במדבר" הקהילה הטיפולית בדרום שנוסיף גם שם מיטות נוער שיש הרבה צורך בזה.
פאולה רושקה: דבר נוסף שחסר לנוער זו תחלואה כפולה.
פאולה רושקה: היום אין לנו שום מחלקה ייחודית לבעיה כזאת ואנחנו יודעים לצערנו שבקרב בני נוער יש הרבה מאוד סמיכות של מצבי דיכאון, אובדנות,סמים ואלכוהול.
פאולה רושקה: זה עוד נושא שאנחנו נצטרך איכשהו לתת את הדעת עליו.
פאולה רושקה: עוד נושא- אלכוהול.
פאולה רושקה: השנה נפתחה סוף סוף אישפוזית אלכוהול אחרי מכרז, אחרי איזה שנה וחצי, שנתיים שגם לא היה, ולכן 20 מיטות קיימות היום במתחם בית חולים אברבנאל.
פאולה רושקה: עכשיו אנחנו ביקשנו תוספת של עוד 4 מיטות וקיבלנו.
פאולה רושקה: אז בקרוב אנחנו נוסיף עוד 4 מיטות לאוכלוסייה הזאת.
פאולה רושקה: עכשיו גם במגזר הערבי באישפוזית טמרה יש לנו 20 מיטות ויש לנו קצת תוספת בגלל כל מיני דברים שלא יצאו לפועל.
פאולה רושקה: השנה אנחנו מקווים מאוד לתת תוספת של עוד 30% תוספת מיטות לטמרה ואני מקווה שבתוך החודש הקרוב ניתן תשובה לזה.
פאולה רושקה: עכשיו לגבי הצרכים.
פאולה רושקה: לגבי תחלואה כפולה גופנית.
פאולה רושקה: יש לנו 10 מיטות בקריית שלמה.
פאולה רושקה: אנחנו מחויבים לתת RFI לראות אם יש עוד מסגרות שמעוניינות בזה ובחודש הקרוב אני חושבת שנצא למכרז.
פאולה רושקה: יש לנו צורך הולך וגובר בנושא של נשים.
פאולה רושקה: מה שכבר ברווחה העלו.
פאולה רושקה: אנחנו רואים את זה גם במסגרות נוער שיש צורך בעצם בטיפול בנפרד של בנות לעומת בנים.
פאולה רושקה: גם צריכים מגדרים שונים וגם בגלל הבעייתיות של סמיכות בנים ובנות יחד וגם בקרב מבוגרים.
פאולה רושקה: כרגע אין לנו פתרון תקציבי לבנות איזו מסגרת.
פאולה רושקה: אנחנו ניסינו בעבר לבדוק אם ניתן היה להוסיף מיטות גמילה לקהילה הייחודית של חיפה.
פאולה רושקה: עד עכשיו לא קיבלנו.
פאולה רושקה: זה עניין תקציבי.
פאולה רושקה: עכשיו עוד נושא שאני רוצה להבהיר, שאנחנו רואים שהרבה פעמים אנשים אחרי הגמילה נושרים ולא ממשיכים בגלל שמדובר על העברה ממסגרת גמילה למסגרת קהילה טיפולית או מסגרת אחרת.
פאולה רושקה: התפר פה זה לפעמים בעייתי.
פאולה רושקה: זה יוצר עוד בעיה שלפעמים נגמר הזמן של הגמילה, נגיד שבועיים, שלושה, ארבעה שבועות, תלוי במקרה והקהילה הטיפולית עוד לא תקבל אותם אז צריך, אנחנו מחויבים לשלם עוד מחיר מלא, מחיר של גמילה, כאשר הקהילה לא מקבלת עדיין את האנשים.
פאולה רושקה: יש פה בזבוז כספים בתפר.
פאולה רושקה: לכן מאוד חשוב לנו לנסות ליצור יותר מסגרות איפה שהגמילה תהיה כבר מחוברת להמשך הטיפול.
פאולה רושקה: ככה זה למשל המודל של מלכישוע שאנחנו מנסים עם הנוער לעשות.
פאולה רושקה: זה יוריד לפי דעתי עלויות לשני המשרדים.
פאולה רושקה: זה גם עוד נושא שחייבים לפתח אותו.
פאולה רושקה: זה בערך הדברים.
פאולה רושקה: עוד דבר, זה השיקום.
פאולה רושקה: אנחנו רואים שהרבה מאוד אנשים במיוחד מכורים להירואין שמטופלים במתדון או בסובטקס, אין להם שיקום.
פאולה רושקה: כמעט ולא.
פאולה רושקה: חיים מהל הזכיר את באר שבע.
פאולה רושקה: אנחנו חייבים ביחד לפתח את הנושא של השיקום גם של אנשים מתדוניסטים שהתחילו להוכיח את עצמם שברגע שהם מאוזנים תרופתית הם יכולים לחזור לתפקד גם בקהילה וזה נושא שעד עכשיו לא ניתן מספיק תקציב ולא ניתנה הדעת על זה.
פאולה רושקה: אנחנו יכולים בהחלט לשפר את איכות החיים של הרבה מאוד אנשים וגם להחזיר אנשים לקהילה.
איריס פלורנטין: אני רוצה לחזק משהו שפאולה אמרה.
איריס פלורנטין: אני חושבת שימות המשיח בשבילי ואני חושבת שהיא יודעת זה יהיה אם לכל קהילה טיפולית שאנחנו מפעילים תהיה אישפוזית בפנים פתרנו את כל הבעיות שהיא מדברת עליהן וזה בהחלט די חיבור אידיאלי.
חיים מהל: ונקודה נוספת שהיא נתנה השיקום התעסוקתי, זה עקב אכילס של מדינת ישראל.
מוחמד ברכה: זה חוזר על עצמו כמעט בכל הישיבות.
חיים מהל: כאילו נגמר האוויר.
חיים מהל: הוציאה המדינה כספים על גמילה, על טיפול, ואין בשביל עוד קצת.
מוחמד ברכה: וברגע שצריך להגיע לקו הסיום אין.
מוחמד ברכה: למרות שיקום תעסוקתי לא אמור שלא להניב גם כן תוצאה מבחינה כספית.
מוחמד ברכה: זה לא אמור להיות בחינם.
מוחמד ברכה: טוב, נתחיל עכשיו עם הקהילות הטיפוליות.
מוחמד ברכה: נתחיל איהאב יחיא מטייבה.
איהאב יחיא: אנחנו קהילה טיפולית שמתוקצבת ב-45 מיטות.
איהאב יחיא: יש לנו גם הוסטל חדש שאנחנו פתחנו עם 3 מיטות שמומנו זה כבר שנה שנייה.
איהאב יחיא: אנחנו גם מרכז משולב שגם עושים גמילות גמילה פיזית אבל אנחנו לא מקבלים תקצוב ממשרד הבריאות עבור האישפוזית.
איהאב יחיא: אני שמח שיש תוספת ואני באמת חושב שיש צורך כי אנחנו גם נותנים שירות ומענה לכל האוכלוסייה הערבית כמו שגם טמרה נותנת ואני חושב שאולי תעזרו לנו לפחות בנושא הזה להקצות ולו 3 או 4 מיטות על מנת לעזור למטופלים שיהיו באותה מסגרת וימשיכו את הטיפול אצלנו.
איהאב יחיא: נקודה אחת, קהילות טיפוליות קיימות הרבה שנים.
איהאב יחיא: יש לנו בעיה שאנחנו תמיד חיים באי ודאות.
איהאב יחיא: מה זאת אומרת?
איהאב יחיא: אי ודאות שאנחנו כל שנתיים צריכים להיות במכרז.
איהאב יחיא: לפי החוק זה כל 5 שנים אבל בפועל כל שנתיים אנחנו ניגשים למכרז.
איהאב יחיא: המכרז לוקח מאיתנו הרבה אנרגיות, הרבה השקעה.
איהאב יחיא: אנחנו כל שנה שומעים שיש מכרז או שנדחה אבל בפועל קיבלנו שזה צריך להיות כל שנתיים, אבל מאריכים הסכם.
איהאב יחיא: הרבה דרישות שנדרשות מהקהילות הטיפוליות בנושא של רישוי, בנושא של מכרזים, הרבה כסף משקיעים כל שנה בשביל לחדש את הקיום היסודי של הקהילות.
איהאב יחיא: דבר שני שאנחנו גם ערים לו זה הנושא, אני מדבר על כך שהיום רוב הקהילות הטיפוליות שי להן יכולת קיבולת ליותר מטופלים מבחינת שטח, מבחינת מבנים.
איהאב יחיא: אפילו אם אני לא אתייחס לטייבה, יש לנו קיבולת לעוד 10 מטופלים.
איהאב יחיא: אני אקח את מלכישוע, אני אקח את אילנות, מקומות עם שטח גדול.
איהאב יחיא: יש להם קיבולת לעוד מטופלים.
איהאב יחיא: אני שואל היום, מנסים להרחיב, להקים עוד קהילות.
איהאב יחיא: למה לא להשקיע יותר במה שיש ולתת מענה אזורי.
איהאב יחיא: את הקהילות הקיימות להרחיב אותן שהן יתנו מענה טיפולי לכל האוכלוסייה.
איהאב יחיא: אנחנו שומעים שפותחים עוד איזה 70 מיטות בדרום.
איהאב יחיא: השאלה שלי למה לא להשקיע במה שקיים היום?
איהאב יחיא: הרי ממילא יש שטח.
מוחמד ברכה: צריך גם כיסוי ארצי.
איהאב יחיא: אני לא יודע אם כלל ארצי יש גם בדרום יש מקומות למענה טיפולי.
איהאב יחיא: עכשיו יש עוד נקודה מאוד חשוב היום שאנחנו בקהילות שאנחנו נתקלים בה.
איהאב יחיא: הגיל של השימוש.
איהאב יחיא: הרבה צעירים בני 18, או 19, או 20, או 21 נכנסים לסמים.
איהאב יחיא: הזמינות של הסם היום היא בקלות בלתי נסבלת.
איהאב יחיא: כל נער, כל בחור יכול להשיג סם בקלות.
איהאב יחיא: אם פעם היה צריך ללכת לתחנה היום בטלפון מיד מתקשר כמו פיצה.
איהאב יחיא: אני לא מביא פה סיפורים מהדמיון.
איהאב יחיא: היום שליח יכול להביא לך עד הבית סמים.
איהאב יחיא: אנחנו שומעים את הסיפורים מהאוכלוסייה שמגיעה אלינו.
איהאב יחיא: אז יש זמינות גדולה בנושא של סמים.
איהאב יחיא: סמים נמצאים בכל מקום היום, בכל פינה.
איהאב יחיא: אני שואל, איפה האכיפה?
מוחמד ברכה: למה הזכרת את הגיל?
איהאב יחיא: הגיל.
איהאב יחיא: יש הרבה צעירים היום שמשתמשים בסמים.
מוחמד ברכה: ברור.
מוחמד ברכה: אבל למה זה אמור להיות נושא?
איהאב יחיא: כי אנחנו נתקלים באוכלוסייה חדשה.
איהאב יחיא: אם פעם היינו מטפלים במכורים שהם בני 30 או 40 או 50, בן של משפחה ברוכת ילדים, בן של משפחת מצוקה, אנחנו היום רואים ילדים של מנהלי בתי ספר, ילדים של מורים, בני טובים.
איהאב יחיא: יש להם כסף אפילו.
איהאב יחיא: הם לא באים בקלות לטיפול.
איהאב יחיא: היום זה לא סוד שמעל 50% או 60% מהמטופלים שנמצאים בקהילות הם באים דרך שירות מבחן או דרך בתי משפט.
איהאב יחיא: יש להם את השוט של בית משפט.
איהאב יחיא: ד"ר חיים מהל אמר שיש הרבה אנשים שלא מגיעים לטיפול.
איהאב יחיא: זה לא סוד.
איהאב יחיא: יש הרבה בחורים שלא רוצים לבוא לטיפול ואם אין את השוט של בית משפט או השוט של הסמכות שתפעל עליהם הם לא יגיעו.
מוחמד ברכה: אנחנו רוצים לשמוע את כולם.
מוחמד ברכה: כן אדוני, בבקשה.
אבי ריכטר: תודה.
אבי ריכטר: שלום לכולם.
אבי ריכטר: שמי אבי ריכטר.