GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מוחמד ברכה: התכנית אדירה ומצוינת ואני ראיתי במו עיניי ונגעתי בה במו ידיי.
מוחמד ברכה: אבל אני חושב שאנחנו עלולים להחטיא את המטרה.
מוחמד ברכה: בעוד 7 שנים לא נחטיא אף אחד, אבל מהיום ועד אז החשש הוא שאנחנו פוסחים על המקומות הזקוקים לטיפול וזה כאילו לחפש את המטבע מתחת לפנס.
גליה שחם: לא ציינתי שהתכנית הזאת היא גם במסגרת תכנית שמידט, אנחנו מספקים את התכנית הזאת לכל הישובים שמבקשים, וכאן כל ההבדל כי אם הישוב מבקש אנחנו מספקים את התכנית.
מוחמד ברכה: במי תלויה הבקשה של הישוב, בבית הספר, ברשות?
גליה שחם: ברשות, כמו שזה עובד בתכנית שמידט.
גליה שחם: הרשות המקומית צריכה לעשות בדיקת צרכים ולהחליט מתוך התכניות המוצעות איזו תכנית היא מבקשת.
גליה שחם: מהבחינה הזאת אנחנו בתכנית שמידט.
מוחמד ברכה: יש לכם רשימת המתנה, או שאתם מכסים את כל הבקשות?
גליה שחם: יש לנו רשימת המתנה אבל היא לא ארוכה.
גליה שחם: אנחנו יותר מחזרים.
גליה שחם: התכנית דורשת ממי שעושה אותה מאמץ מאוד גדול, זה לא רק שהוא מקבל, הוא צריך להשקיע הרבה מאוד.
גליה שחם: מכל הבחינות זה לא פשוט לבית הספר להתחייב על התכנית הזאת.
גילי דנה: מבחינת החינוך הלא פורמלי, אני מיד אפרט את המסגרות שבאחריותנו, הולכת להיות תכנית משותפת חסרת תקדים בהיקף שלה.
גילי דנה: עד כה החבר'ה שנמנים במסגרות הלא פורמליות שלנו, גם בעלי תפקידים המבוגרים וגם בני הנוער לא מוען, ולא מוקד אליהם ישירות.
גילי דנה: לא מוקדשת שום פעילות ספציפית לנושא האלכוהול והתנהגויות סיכון בכלל.
גילי דנה: אנחנו מאמינים שמעט מהאור מגרש הרבה מהחושך כמו בפעילויות חוסן שאנחנו עושים.
גילי דנה: כרגע כשאנחנו ממוקדים באלכוהול.
גילי דנה: יש תכנית משותפת שהולכת לפנות לכ- 10,000, אני מאמינה, בעלי תפקידים בתחום הלא פורמלי עם בני נוער שתוך שנתיים נרצה להגיע אליהם בימי עיון והכשרות.
גילי דנה: והם מורות חיילות, ש"ש – חבר'ה של שנת שירות שדוחים את הצבא והולכים לעבוד בפריפריה, למועצות תלמידים ונוער, לכל המנהיגויות הצעירות שלנו.
גילי דנה: ברמת ישוב נערוך ימי עיון שראשית יבדקו איתם, יעבירו מידע, יבדקו גבולות אישיים והדבר החשוב ביותר והייחודי זה האחריות האישית, שלך ושלך כמנהיג צעיר, גם בצד האישי וגם בצד הייצוגי.
גילי דנה: לברר מה המשמעות שאני בכובע של מועצת תלמידים, האם אני אדם פרטי לכל דבר ועניין או שיש לי כובע נוסף - ויש כובע נוסף לנציגות מועצת נוער.
גילי דנה: אנחנו עומדים לעבוד איתם על הדברים האלה.
גילי דנה: אמרתי שזה חסר תקדים משום שעד היום לא היה דבר.
גילי דנה: אני מברכת כמו כולם על החלטת הממשלה שבאחריותנו להוביל את זה לצד האופרטיבי מחר בבוקר.
מוחמד ברכה: לפני שאנחנו עוברים לצד האחר.
מוחמד ברכה: גליה שחם, האם יש פיקוח על החינוך העצמאי?
מוחמד ברכה: תיכוניים בחינוך העצמאי.
גליה שחם: העבודה שלנו בשפ"י – שירות הפסיכולוגי ייעוצי, היא לא בדיוק עבודת פיקוח.
גליה שחם: זו עבודת הדרכה.
גליה שחם: אנחנו מספקים הדרכה לכל בתי הספר.
גליה שחם: בבתי הספר האלה נותנים לנו לאחרונה, בשנתיים האחרונות, יותר ויותר כניסה.
גליה שחם: סביב הנושא של האלכוהול יותר קל להיכנס מאשר בנושא הסמים, אבל גם זה במתינות.
מוחמד ברכה: אני מתרשם שנושא הסמים בתכנית לוקח מקום שולי.
גליה שחם: in ו- out.
גליה שחם: הפעילות בנושא הסמים מאוד רחבה והיא כבר מאוד מבוססת.
גליה שחם: הנושא של האלכוהול קיבל עכשיו העצמה חדשה ולא על חשבון.
גליה שחם: אנחנו לא מדברים על אותן שכבות גיל.
גליה שחם: זה לא במקום.
גליה שחם: כל נושא הסמים ממשיך להיות מטופל באותה צורה.
גליה שחם: אנחנו לא מפקחים על בתי הספר, אנחנו מספקים להם שירותי הדרכה, אנחנו שולחים לשם את המדריכים שלנו כדי לעשות את התכניות עם התלמידים.
מוחמד ברכה: הרי מדובר בשתי מאסות עיקריות בתחום החינוך המוכר הבלתי רשמי, אצל החרדים וקצת אצל הערביים.
מוחמד ברכה: יש לכם הערכה מה קורה שם?
גליה שחם: לגבי בתי הספר הערביים יש לנו ממש תמונה מלאה.
גליה שחם: לגבי החרדים אני אומרת פחות.
גליה שחם: אצל החרדים אנחנו באחוז יותר קטן של בתי הספר.
גליה שחם: יש לנו כניסה מועטה אליהם.
גליה שחם: בבתי הספר הערביים יש פריסה הרבה הרבה יותר טובה ועבודה מאוד טובה.
גלעד נתן: האין כניסה זה בגלל שאין צורך או שאין שיתוף פעולה?
גליה שחם: לא רוצים לגעת בנושא.
גליה שחם: בוודאי לא סמים.
גליה שחם: יש נתונים מהסקרים האפידמיולוגים גם במגזר החרדי.
גליה שחם: הבעיה שגם מבחינת סקירה הם לא נותנים, הרי הסקר מתבצע באמצעות משרד החינוך, הכניסה לבתי הספר גם בסקרים היא באמצעותנו.
מוחמד ברכה: מה יפצח את הפלונטר הזה?
מוחמד ברכה: האם יש מקום לקרוא לנציגי המפלגות החרדיות לישיבה מיוחדת בוועדה הזאת, זה יכול לקדם את העניין?
גליה שחם: יכול להיות מעניין לראות מה יהיה.
גליה שחם: בעבודה של הוועדה החדשה כרגע פועלים עם תנועות נוער, יש גם תנועות נוער חרדיות ודווקא שם בשבילי הייתה חוויה מאוד מעניינת.
גליה שחם: נציגים של תנועות נוער שונות אמרו "אצלנו אין בעיה, אצלנו גם בטיולים לא שותים, פה זה לא מה שקורה אצלכם", יש את האצלנו ואצלכם.
גליה שחם: דווקא נציג של תנועה חרדית אמר "באו, גם אצלנו יש והבעיה קיימת".
גליה שחם: אני אומרת שזה רעיון טוב למפגש כזה ואולי הוא כן יתאפשר.
מוחמד ברכה: אגיד משהו בעיקר הדיון, אחרי הדיווחים על צריכת אלכוהול והנתונים הגבוהים על בני הנוער שנכנסים למלכודת הזאת בנוסף למה שידוע לנו על הסמים, בעקבות החלטת הממשלה משלשום על הטיפול בעניין הזה, אנחנו נמצאים כוועדה בקשר עם משרד ראש הממשלה בנושא.
מוחמד ברכה: אתמול הייתה לי שיחה ארוכה עם מזכיר הממשלה.
מוחמד ברכה: בעוד שבועיים תהיה תכנית של ועדת השרים.
מוחמד ברכה: לאחר מכן אנחנו נקיים דיון ואני מקווה שגם ראש הממשלה ימצא את הזמן להשתתף וזה כנראה יתקיים עד אמצע דצמבר.
מוחמד ברכה: עד אז אנחנו רוצים לקבל תמונה שלמה ומלאה על כל הנושאים האלה.
מוחמד ברכה: לא רק לספר על הישגים שהם חשובים, אלא גם לשטוח את הבעיות.
מוחמד ברכה: אני אחזור ואומר שהתכנית היא תכנית מצוינת, אבל לדבר כעת על עשירית מבתי הספר שהתכנית מיושמת בהם, וכשהשאיפה היא להגיע לקצת יותר מ- 20% בעוד שנה, זה רק מלספק.
מוחמד ברכה: העדר קריטריונים המבוססים על רמת הסיכון זה נושא מדאיג.
מוחמד ברכה: איפה שנוח עושים.
מוחמד ברכה: צריך לפעול במקומות שצריך ולא רק איפה שנוח.
מוחמד ברכה: אני מבקש מכל הנוגעים בדבר לקחת את זה בחשבון.
מוחמד ברכה: כנראה שתהיה לנו ישיבה מאוד חשובה בנושא הזה.
מוחמד ברכה: גם לפי הדיווחים ההערכות של משרדי הממשלה השונים לוקחת בחשבון את הצורך במאבק בסמים ובאלכוהול.
מוחמד ברכה: הנושא הזה גם יבוא לידי ביטוי באותה ישיבה שאנחנו מתכננים ואני מקווה שתצא לפועל.
איריס פלורנטין: אהבתי את השם של הוועדה כי אנחנו באמת עובדים על טיפול מניעתי.
איריס פלורנטין: אני רוצה לקחת שלושה רבדים כדוגמאות מעבודה שכרגע אנחנו עושים, חבריי יציגו את 'הרגיש תרבות', ולכן גם ביקשתי שהם יוזמנו.
איריס פלורנטין: הרמה הראשונה שהיא הרמה האחרונה ואני לא אגע בה היום היא רמת הטיפול.
איריס פלורנטין: רמת הטיפול זה מה שאנחנו נותנים ברשויות המקומיות, עבודה עם נוער שאני לא בטוחה שהוא מבין שיש לו בעיה אבל רוצה כבר להגיע לטיפול.
איריס פלורנטין: יש בעיה נוספת כשאנחנו מדברים על בני נוער, בעיה ידועה כאן בשולחן, בעיה בעיקר כשאנחנו מדברים על אלכוהול ועל סמים, אנחנו לא מדברים על אלכוהוליסטים ואנחנו צריכים להבין את זה.
איריס פלורנטין: כשישבתי אתמול בשירות המבחן, אנחנו צריכים לשבת וללמד אותם לעשות את האבחון הראשוני.
איריס פלורנטין: מה זה שימוש לרעה ושימוש לרעה לא אומר שמשדרים אותם לאנשי הטיפול, אלא לעזור להם להבין שמדובר באדם שמשתמש לרעה, והטיפול שצריך להיעשות עם האדם הזה הוא אחר.
איריס פלורנטין: זה לדעת להבין שיש קורבנות אם יש אלימות ויש נהיגה בשכרות.
איריס פלורנטין: זה בכלל רובד אחר של עבודה שהיום אנחנו יושבים ובונים אותה.
איריס פלורנטין: אחר כך אני אגש לשני רובדים שאיתם עובדים בפועל ומקבלים בולטות בתכנית הלאומית.
איריס פלורנטין: כאן ברשותך אתן לחבריי לומר כמה מילים.
איריס פלורנטין: אני חושבת שהתכנית הראשונה שהייתה ב- 4 השנים הראשונות נגעה רק באוכלוסיה של העולים חדשים ובטיפול המניעתי בכך שהיא הגיעה להורים.
איריס פלורנטין: זה היה יחד עם הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול ומשרד הקליטה ואחרים, יצאנו להורים ולנוער ואספנו אותם מהמקומות שהם נמצאים, וזאת כדי לגעת במקומות שהם צורכים את הסמים והם על סף השימוש וחלק גם משתמשים, מתוך מגמה לתת תכניות ברמה של טיפול מניעתי.
איריס פלורנטין: הצלחנו באמת למנוע כניסה רחבה יותר.
איריס פלורנטין: כעת אני ממוקדת בחבר העמים ויוצאי אתיופיה, אני חושבת שזו תכנית רגישת תרבות שניתן להרחיב אותה.
איריס פלורנטין: אני חושבת שבהקשר הזה נגענו ב'רגיש תרבות' בצעירים בהקשר של נהיגה תחת השפעה.
איריס פלורנטין: התכנית הותאמה לאנשים בפאזה הזאת.
איריס פלורנטין: ואני נוגעת בנושא בנגיעות הראשונות.
איריס פלורנטין: נקדה נוספת שאנחנו רוצים להרחיב בתכנית הלאומית עכשיו ולהתחבר עם מה שעשינו בקיץ – בסוכות, עם הגורמים, זה להגיע לנוער במקומות שהוא נמצא.
איריס פלורנטין: דוקטור יצחק קדמן אמר את זה בפעם הקודמת.
איריס פלורנטין: זה משהו שאני מציינת בכל מקום בו אני נמצאת, זה להגיע לבני הנוער במקומות שהם נמצאים ולהתחיל שם כי אחרת הם לא מתחברים אלינו.
איריס פלורנטין: אם ניקח כמשל, לדעתי את זה צריך לעשות בכל הרשויות וכולם ביחד וזה מה שאמרתי בוועדה, באמת לפעול בכוחות משולבים.
איריס פלורנטין: אם אקח את תכנית "דוגית סוכות" שאנחנו היינו שותפים, כמשל כי זה נוגע יותר לאוכלוסיה הלאומית דתית יותר.
איריס פלורנטין: אמרו לנו שבני הנוער לא רוצים אותנו המבוגרים, זה ממש לא היה כך.
איריס פלורנטין: בערב כשאני הייתי, ואני רוצה לומר גם איך אנשי 'רגשי תרבות' עבדו.
איריס פלורנטין: ברגע שהאור דלק בסוכה כל בני הנוער הגיעו לשם, לכאורה להגיד שהם לא רוצים אותנו המבוגרים זה לא מדויק, הם כן רוצים והם כן רוצים שאנחנו נהיה במקום שהם נמצאים ובמקום שיש מצוקה.
איריס פלורנטין: הם רוצים שנאתר את אלה שממש צריך לעזור להם ברגע האמת ואולי גם לחבר אותם בשלב הבא לגורמי טיפול.
איריס פלורנטין: מה שנעשה זה על ידי הרבה מאוד גורמים, זה לאתר אותם ולדעת שהם שם, לקבל מהם מידע אבל לא להמשיך את החיבור הלאה כי קשה להמשיך חיבור עם נוער שלא חושב שיש בעיה.
איריס פלורנטין: אני מוכרחה להגיד משהו על אנשי 'רגישי תרבות' כשהלכתי והסתובבתי שם בלילה עם חבר'ה שמכירים את האוכלוסייה, ראיתי איך הם מדברים איתם.
איריס פלורנטין: הם דיברו איתם הרבה יותר טוב ממני, כשאליהו ניגש ודיבר הוא פשוט ידע מה להגיד להם והם הגיעו.
איריס פלורנטין: וחיה שיודעת מה להגיד.
איריס פלורנטין: אני חושבת שזה נכון ובהקשר לשאלה שלך של 'רגיש תרבות' שהם יגידו לפחות בהקשר של האוכלוסייה דתית לאומית.
איריס פלורנטין: האוכלוסייה החרדית זה סיפור קצת אחר והוא קצת יותר מורכב.
איריס פלורנטין: כשאני מסרתי הרצאה במסגרת הפנימיות החרדיות שנמצאות בקשר עם המשרד שלנו וקיבלתי אישור מיוחד להרצות שם כי אני אישה.
איריס פלורנטין: שמעתי מה שיש שם, ויש שם המון שימוש באלכוהול.
איריס פלורנטין: הם בכלל לא רצו את ההמשך ולא חשבו שזה משהו שצריך.
איריס פלורנטין: אני עדיין לא יודעת איך מגיעים לשם.
איריס פלורנטין: אבל כאן יש לנו ערוץ כניסה.
איריס פלורנטין: אני חושבת שצריך להרחיב את זה אם כדוגמת פרויקט "דוגית" ושניכנס לכל הפסטיבלים ולכל האוכלוסייה לאומית דתית והאחרות.
איריס פלורנטין: ובכלל להגיע לבני הנוער במקומות שהם נמצאים.
איריס פלורנטין: ברשותך אולי ניתן לחיה שכנר להגיד.
מוחמד ברכה: להגיע לנוער זה קשור לכוח אדם?
איריס פלורנטין: בוודאי.
איריס פלורנטין: אני אתן שתי מילים על מה שקורה.
איריס פלורנטין: ישבנו אצל המנהל הכללי שלנו והוא יציג את זה בתכנית החדשה.
איריס פלורנטין: אם אקח את "דוגית סוכות" שהייתה רק שבוע, מה שהיה שם זה שבכל יום היו שלושה גורמים, היה נציג ממשלתי, והיו נציגים של עמותות והרבה מאוד גורמים שהתנדבו בכל ערב.
איריס פלורנטין: זה פרויקט אדיר כדי להגיע לבני הנוער במקומות שהם נמצאים.
איריס פלורנטין: זה עלה כ- 60,000 שקל בשבוע, ואולי יותר.
איריס פלורנטין: הייחודיות של הפרויקט הייתה ההגעה לבני הנוער, לאבחן מי מבני הנוער באמת נמצא בסיכון.
איריס פלורנטין: היום יש מערך להגיע לישובים ולהגיע לבני נוער ולהציע להם טיפול.
איריס פלורנטין: זה ייחודי ואלו פרויקטים יקרים.
איריס פלורנטין: אם אנחנו מדברים על פריסה ארצית וצריך לדבר על משהו בפריסה, אולי לא בכל ישוב, אבל שיהיו לנו צוותי שנפרסים ברשויות ובמקומות ושיהיה להם חיבור לאנשי מקצוע.
איריס פלורנטין: לא מספיק שיהיה שם מישהו שיודע לדבר עם בני נוער, יש הרבה אנשים כאלה .
מוחמד ברכה: לפי ישוב ולא לפי אירוע.
איריס פלורנטין: לפי ישוב באופן קבוע.
איריס פלורנטין: אם אני פגשתי צעירה באיזה כנס בבאר שבע שאמרה לי "כשאני מגיעה אני לא רוצה לראות אף מבוגר", אבל היא כן מגיבה למבוגר.
איריס פלורנטין: וכשישבתי ודיברתי איתה זה היה כן אפשרי.
איריס פלורנטין: 72 מבני הנוער שאספנו אותם עכשיו בסוכות היו מוכנים בסוף לתת את מספרי הטלפון שלהם.
איריס פלורנטין: זאת אומרת שאפשר להגיע.
איריס פלורנטין: כשהעובדים שלנו ברשויות המקומיות, בית אל, והרוב אצלך יתחילו עכשיו לגשש ולהגיע ואנחנו מדברים על ישובים מסוימים הם יודעים איך להגיע לבני נוער.
איריס פלורנטין: הם יודעים לחבר והם יודעים לעשות את החיבור הראשוני, הם יודעים לשכנע את בני הנוער להגיע ומפה והלאה נכנסים אנחנו אנשי המקצוע.
מוחמד ברכה: את אומרת שאין מחסור בכוח אדם.
איריס פלורנטין: אני אומרת שיש אנשים שיודעים לעשות את העבודה, הם עושים את זה כרגע לא פורמלית, הם עושים עבודה נפלאה, צריך לתת את המשאבים ולחבור אליהם במערכים הכוללים אנשים פורמלים ומקצועיים .
מוחמד ברכה: זו הנוסחה הנכונה לכל דבר.
איריס פלורנטין: זה ברור.
איריס פלורנטין: אבל כשאני ישבתי לפני שלושה ימים אצל המנהל הכללי של המשרד שלי, ואני יודעת להגיד כמה עלה השבוע הזה, והיום אנחנו יודעים להגיד מה המודל, מי הם אנשים לסוגיהם שצריכים להיות שותפים, ואנחנו גם יודעים מה המפתח של התקצוב.
איריס פלורנטין: ואנחנו גם יודעים שצריך לעשות את זה יחד.
איריס פלורנטין: זה משהו שאולי לפני שנתיים לא ידענו להגיד.
איריס פלורנטין: אנחנו יודעים להגיד שיש היום אנשים בשטח שעושים עבודה והעבודה נתקעת.
איריס פלורנטין: אם אני אומרת שיש מישהו שיודע להגיע לאנשים והוא יכול - - -
מוחמד ברכה: יש דיאגנוזה, האם יש טיפול?
איריס פלורנטין: התחלנו לטפל.
איריס פלורנטין: צריך לעשות את זה ברמה הרבה יותר רחבה במסגרת תכנית האלכוהול.
איריס פלורנטין: זאת ההזדמנות שלנו להכניס את זה פנימה ולהגיד צריך לעשות משהו לא רק בפסטיבל אלא ביום יום.
איריס פלורנטין: כי להגיע לנער שלא חושב שיש לו בעיה זה לא פשוט.
איריס פלורנטין: צריך לעשות את זה בככר החתולות, או לעשות את זה בלוינסקי, או בכל מקום שהם נמצאים, במקומות שכולם יודעים.
איריס פלורנטין: לשבת שם עם צוותים.
איריס פלורנטין: זה בדיוק מה שהם עשו.
איריס פלורנטין: הם פשוט פרסו צוותים במקומות שבני הנוער נמצאים והם הציעו את העזרה.
איריס פלורנטין: בסוף מגיעים אליהם.
מוחמד ברכה: הקשר שלכם עם הרשויות מבוסס על matching ?
איריס פלורנטין: כאן זה היה 100%, אבל כעקרון זה פרויקטים אזוריים ונצטרך למצוא מפתח.
איריס פלורנטין: כי אם חיה שכנר תקצבה את הפרויקט בסוכות ובני הנוער הם לא שלה היא לא צריכה לשלם את זה לבד, לכן המשרד שם את כל הכסף.
איריס פלורנטין: אבל זה משהו שיצטרכו לחשוב עליו והמנהל הכללי יציג את זה בוועדת המנהלים הכלליים.
גלעד נתן: אם חלק מהפרויקטים יהיו מקומיים, הרי לא כל בני הנוער מגיעים לדוגית.
גלעד נתן: מגיעים מכל הארץ אבל לא כולם מגיעים ולא כל אחד יכול להגיע, חלק מהמגמה כפי שאמרת זה מקומי.
גלעד נתן: השאלה מה קורה אם זה מגיע לרשות עצמה?
איריס פלורנטין: אני טוענת, ונשים את דוגית בצד, את זה אני טענתי הרבה לפני דוגית שצריך לשים נקודות איתור, וזה גם מה שאמרתי עם עוזרי השרים, שנאתר את בני הנוער בככר החתולות, ובכל מקום שהם נמצאים להגיע לשם ולהציע עזרה, ושאנשים שיודעים לאתר ולדבר ישכנעו אותם לתת את מספרי הטלפון, המטפלים יגיעו אליהם.
איריס פלורנטין: הרבה יותר עבודה של יישום בחוץ כי בני הנוער לא מגיעים.
גלעד נתן: אני מכיר את זה ממקומות אחרים במשרד הרווחה.
גלעד נתן: הנושא של ה- matching , ברגע שנגיע לרשות, אני לא מתייחס כרגע לאירועים כמו ערד או חוף הים בחגים, אנחנו רוצים שברשות יהיה אדם שילך ויעשה את העבודה הזאת עם נוער שמסתובב בלילה ברשות, ואם הרשות חלשה ולא יכולה להרים את ה- matching איך זה יקרה?
איריס פלורנטין: אני אומר לך כמה דברים.
איריס פלורנטין: ראשית כיום ישנם מפתחות בתוך המשרד שלנו לישובים חלשים בכל מיני רמות של matching וזה קיים כבר.
איריס פלורנטין: שנית אני מוכרחה להגיד שבתחום שלי אני לא ראיתי רשות מקומית שהצעתי לה תכנית ולא לקחה, זה בנושא הספציפי של אלכוהול וסמים.
איריס פלורנטין: אבל אפשר לדבר על matching אחר, אני יודעת שעושים את זה היום.
איריס פלורנטין: עובדה שבפרויקט הזה, נכון שזה כסף קטן, אבל המשרד שילם את הכל.
איריס פלורנטין: היה ויכוח של כמה שעות בין כולם ולבסוף זה הסתדר.
חיה שכנר: אבל כוח האדם היה של הרשויות, של העמותות שנסעו לשם והם לא תוקצבו.
מוחמד ברכה: זאת אומרת שהשתתפות שלהם הייתה בהון אנושי ולא כספי.
חיה שכנר: אני מנהלת אגף הרווחה במועצה אזורית שומרון.
חיה שכנר: הייתי מבקשת לספר סיפור ומזה לצאת למסקנות.
חיה שכנר: אני מייצגת לצורך הדיון הזה את הנוער הדתי לאומי, חרדלי שהוא לא חרדי, תורני שנמצא ביהודה ושומרון ובכלל.
חיה שכנר: אני מדברת בעיקר על יהודה ושומרון כדוגמה ומשל.
חיה שכנר: אנחנו רואים שנוער שכבר נמצא בסכנה, לא בסיכון אלא בסכנה.
חיה שכנר: שהוא קצת משתמש והוא קצת מסתובב וקצת קשה לו בבית, ועוד ילדים שיש להם קשיי למידה וכדומה, אולי עוד דברים ציבוריים ופוליטיים שאליהם לא ניכנס.
חיה שכנר: מסתובבים בכל הארץ, וזה לא שהם מסתובבים במקום שהם גרים בו, הם מסתובבים בכל הארץ במקומות שיש להם איזה קשר חברתי או אחר.
חיה שכנר: קשה להסביר את זה, אנחנו יודעים איפה הם מסתובב הנוער הדתי.
חיה שכנר: כל רשות יודעת איפה הנוער שלה מסתובב והוא לאו דווקא מסתובב בישוב שלו.
חיה שכנר: אנחנו גילנו, שאצלנו באזור שלנו מסתובבים הרבה נערים שאינם שייכים לאזור שלנו, אבל הם חברים של ילדים מהאזור שלנו.
חיה שכנר: בילדים שלנו אנחנו ניסינו לטפל אבל השאר הסתובבו ואף אחד לא חיפש אותם, אולי חיפשו אותם אבל לא עשו איתם שום דבר.
חיה שכנר: בעצם כאילו נגענו בסכנה.
חיה שכנר: דבר שני שראינו בקיץ שהיינו שותפים בפרויקט של סוכות, אני חייבת להכניס את "על"ם" שהיו שותפים מרכזיים.
חיה שכנר: בקיץ בלטה השותפות האדירה, שותפות מאוד מאוד יפה אבל בזה זה נגמר,
חיה שכנר: כלומר איתרו נערים ובזה זה נגמר, איתרו, דיברו איתם, שכנעו אותם אבל לא היה לזה המשך.
חיה שכנר: כלומר הנערים האלה שהיו מנותקים נשארו מנותקים.
חיה שכנר: חברנו לפרויקט של סוכות וכאן, לדעתי הייתה איזו בשורה.
חיה שכנר: הבשורה אחת הייתה השותפות של כל הגורמים, ובעיניי זה המפתח.
חיה שכנר: אף גורם לבד לא יעשה שום דבר לבד.
חיה שכנר: הדבר השני היה שהמשכנו אחר כך בתכנית המשך האיתור, כלומר עם אותם נערים שאותרו המשיכו להיות איתם בקשר, המשיכו לקחת אותם ביד ולהביא כל אחד למקום שהוא צריך גם אם יש לו חוסר אמון בשירותים המקומיים למשל, והוא כבר ניסה את כולם והוא כבר לא סומך על ההורים שלו.
חיה שכנר: יש ניסיון למצוא פתרונות שיהיו על אזורים.
חיה שכנר: האזור שלי למשל יתייחס לאותם נערים, יראה אותם, ייקח אותם ליד וינסה למצוא מוצא.
חיה שכנר: אני חושבת שזה היה דבר משמעותי וחשוב.
חיה שכנר: היום יש ואקום עמוק, המון עמותות, המון אנשים עם רצון טוב שנוגעים בנערים אבל אין את ההמשך.
חיה שכנר: הנושא הנוסף שאני רוצה להתייחס, כאן מדברים על אלה שבסיכון, על אלה שכבר בסכנה, אני חושבת שיש דבר אחד שאנחנו חייבים לשים עליו את הדגש וזה הסמכות ההורית.
חיה שכנר: אנחנו מדברים על בתי הספר, על הממסד.
חיה שכנר: לדעתי אנחנו חייבים להשים בתכניות החדשות דגש משמעותי על העזרה להורים לקבל חזרה את הסמכות ההורית ולטפל בילדים שלהם.
חיה שכנר: ההורים חסרי אונים, ההורים ידעו שהילדים מסתובבים שם אבל הם לא יודעים מה לעשות.
חיה שכנר: לדעתי אם אנחנו נתיימר שרק בתי הספר או השירותים המקצועיים יעשו עבודה, אני חוששת שלא יקרה כלום כי הילדים האלה משפיעים גם על הילדים האחרים בבית, וההורים צריכים לקבל חיזוק משמעותי.
חיה שכנר: אם אנחנו מדברים על סיכון וסכנה זה אחד, אבל אם אנחנו מדברים על מניעה, ואני הייתי מבקשת לומר משהו על המניעה והאכיפה, לספר מה ראינו בחוף דוגית.
חיה שכנר: יש שם בית קפה "נפתלי" שמוכר חופשי חופשי אלכוהול לילדים, אנחנו הסתובבנו שם, ואני הייתי בתורנות כמה פעמים, מוכר חופשי.
חיה שכנר: נקודת המשטרה נמצאת במהלך יריקה.
חיה שכנר: לא הצלחתי להבין שהמקום הזה ממשיך למכור.
חיה שכנר: צריך מצד אחד אכיפה ואכיפה אמיתית, ומצד שני טיפול משולב ומשלב ידיים של מניעה לא רק בבתי הספר.
חיה שכנר: אל לנו להתיימר שהמורים יצליחו.
חיה שכנר: צריך לחזור לשורש למשפחה ולהורים ולעשות תכניות מניעה.
חיה שכנר: אני חושבת שצריך לעבוד ברמה על אזורי, אנחנו לפחות ביהודה ושומרון גיבשנו תכנית על אזורית.
חיה שכנר: כלומר שאם יש נערים שמסתובבים אצלי אני אעשה את החיבור, או באמצעות גוף משותף שיוקם, יעשה את העבודה, יחד עם "על"ם" או אחרים, בין אם הנער הוא שלי או שלו ושינסה לחבר אותו.
חיה שכנר: דבר נוסף שבעיניי הוא הכי חשוב.
חיה שכנר: השירותים חייבים להיות 'רגישי תרבות'.
חיה שכנר: לא יצליחו להגיע לא לנוער ולא להורים אם השירותים לא יהיו מורכבים, וצריך להשקיע באנשים בין אם הם חרדים, ערבים, חרדלים, או מיהודה ושומרון, וזאת כדי שהם יהיו ראש החץ לפני הטיפול המקצועי של הפסיכולוג הקליני עם התואר השלישי.
חיה שכנר: צריך שירותים 'רגישי תרבות' מחוברים.
חיה שכנר: אני חושבת שהדוגמה שלנו בקיץ עם "על"ם" והאחרים היא הדוגמה.
חיה שכנר: הם ראו שיש שם נוער דתי הם עשו עבודה נפלאה.
חיה שכנר: ולדוגמה אחת - הייתה שם נערה שהגיעה בלילה בהיסטריה, בן נגע בה, היא בחורה מאוד דתית.
חיה שכנר: אף אחד לא הצליח להבין מה הסיפור כי רק נגעו בה.
חיה שכנר: אם אנחנו לא נפעל עם 'רגישי תרבות' לא נצליח.
חיה שכנר: צריך להשקיע בהכשרה לא רק של מורות יועצות, אלא בצוותי 'רגישי תרבות' ואם נחבר את כולם יחד אולי נצליח.
אלון רייכמן: אני נציג מועצת התלמידים הארצית, את יודעת למה מסתובב הנוער דווקא ליד המשטרה?
אלון רייכמן: זו תופעה שקיימת בכל הארץ של נוער בימי שישי שמתפרע דווקא ליד המשטרה.
חיה שכנר: המשטרה לא הייתה שם.
מוחמד ברכה: הוא שואל שאלה רטורית.
אלון רייכמן: נכון.
אלון רייכמן: אני שואל את השאלה כי אני חושב שיש תשובה והיא שהנוער מחפש שימצאו אותו, החבר'ה הולכים מכות ליד המשטרה כי הם מחפשים שמישהו ימצא אותם.
חיה שכנר: אני מסכימה.
ריקי צימר: ראשית אני שמחה מאוד לשמוע את הדברים.
ריקי צימר: אני מסכימה עם מה שנאמר כאן.
ריקי צימר: אני שמחה עם מה שאלון רייכמן אמר כי אני חושבת שמה שברור לנו מעבר לכך זה שאנחנו צריכים לעבוד יחד.
ריקי צימר: אני חושבת שהגישה לנוער בסיכון צריכה להיות שונה.
ריקי צימר: כשאנחנו יודעים באמת שאין לנוער מוטיבציה לבוא אלינו או לבוא לטיפול או לייעוץ, אנחנו צריכים לגלות נכונות ולהיות איפה שהוא נמצא.
ריקי צימר: ואם הוא נמצא ברמה מקומית, כמו שצוין כאן ברשות מקומית, ואם אם הוא נמצא בפסטיבלים או במסיבות בסוכות צריכה להיות נוכחות של אנשים.
ריקי צימר: גם של מתנדבים ובעיקר של אנשי מקצוע כדי, שמה שנאמר כאן שלא יהיה זיהוי ואיתור חד פעמי והילד ילך לדרכו.
ריקי צימר: כי לילד יש משפחה, לילד יש אנשים שנמצאים סביבו ולכן אנחנו צריכים לדאוג גם להמשכיות.
ריקי צימר: זה כמובן עניין המשאבים כפי שציינת קודם.
ריקי צימר: לדעתי ההמשך לילד שזוהה זה שהוא יקבל את הטיפול, הוא יוכל לפנות לקבל טיפול חינם.
ריקי צימר: הוא יהיה זכאי לטיפול חינם, הוא יוכל ללכת אם הוא ירצה לרווחה, ל"אל-סם" או לכל גוף מקצועי כדי שלאיתור ולזיהוי יהיה המשך טיפול.
ריקי צימר: צריך לחזק את הנערים הנמצאים בסיכון.
ריקי צימר: לדעתי תכנית "אופי" היא תכנית התערבות חינוכית מניעתית, היא באה לתת מענה.
ריקי צימר: אולי השאלה שלך נפלה נכון כאשר אמרת שהתחלנו מאותם מקומות שזיהינו שישנה בעיה.
ריקי צימר: פנינו למקומות שקל לנו לעשות כי רצינו לבדוק אם התכנית הזאת היא יעילה ואם היא מתאימה לתלמידים ובני נוער שעד היום זה לא קרה.
ריקי צימר: עד היום הייתה תכנית מניעה אבל לא הייתה תכנית התערבות חינוכית.
ריקי צימר: לראות כל הזמן את ההמשכיות.
ריקי צימר: כמובן שצריך לחזק את נושא של תרבות הפנאי בכלל, לתת להם אפשרויות לחוגים, לניצול נכון של שעות הפנאי.
ריקי צימר: בנושא רב תרבותיות שהוזכר כאן – אנחנו ברשות זיהינו שצריך לקום פורום, ואכן הקמנו פורום למגזר החרדי מתוך כך שחשבנו שהאוכלוסייה הזאת צריכה לקבל מענה ייחודי ואחר כמו ההורים שאנחנו יודעים שקשה מאוד להגיע אליהם.
ריקי צימר: זאת אומרת שישובים שלנו שאנחנו עובדים ברמה מערכתית ואנחנו עובדים בכ- 60 ישובים, שם בהחלט נעשות תכניות ייחודיות לנוער בסיכון שגם פיתחנו, החל מהתכנית לאיתור וזיהוי שנקראת "איתות", תכנית שגובשה יחד עם דוקטור גל שובל פסיכיאטר מגהה, ותכניות "כן לספורט ולא לסמים" וגם אחרות שאנחנו חושבים שיעיל להעביר לנוער בסיכון, אולי הוא לא ישמע למורה בכיתה או לעובד, אלא הוא יוכל לקבל מסרים מהמדריך.
ריקי צימר: שוב, כאן נכנסים המסרים האחידים של כולנו שהם מאוד חשובים.
מוחמד ברכה: השאלה היא לא רק אליך, האם יש במשרד החינוך חובת דיווח למערכת החינוך, לגורמי סעד, והאם זה מבוצע משני הכיוונים.
מוחמד ברכה: ההערה השנייה היא באיזו מידה מוגשים צווים לטיפול כפוי?
איריס פלורנטין: קודם כל לגבי אלכוהול מכיוון שזה חוקי אין דיווח ולא מועבר שום דבר.
איריס פלורנטין: אנחנו רוצים לפעול לשינוי בחוק הנוער כדי שיהיה אפשר להגדיר ילד, נער ששותה אלכוהול כילד בסיכון.
איריס פלורנטין: אלו תהליכים שצריך לבדוק.
מוחמד ברכה: למערכת החינוך אין חובה בעניין הזה?
איריס פלורנטין: אין חובת דיווח לגבי אלכוהול בכלל כי זו לא עבירה על החוק.
איריס פלורנטין: כי ילד ששותה אלכוהול לא עובר על החוק.
מוחמד ברכה: אם הוא גונב יש חובה.
מוחמד ברכה: ואם הוא מכניס את עצמו למצב שיש בו סיכון לעצמו או לסביבה?
קריאה: אז יש חובת דיווח.
רונית בן אפרים: אנחנו הפעלנו דבר כזה, הייתה לנו ילדה עם רקע של שימוש באלכוהול והיא הגיעה להתנהגויות מיניות שסיכנו אותה.
רונית בן אפרים: היא לא פגעה באחרים אבל היא פגעה בעצמה, והיום מעורבת פקידת סעד.
קריאה: אבל זה משהו אחר.
קריאה: זה בגלל התנהגויות.
רונית בן אפרים: אין רוטינה, אבל אם מסתכלים בפרספקטיבה יותר רחבה אז זה . . .
גליה שחם: אתה צודק.
גליה שחם: אין דיווח.
גילי דנה: מה גם שרוב הדברים קורים בערבים, סופי שבוע, בבוקר יש ילד חדש.
מוחמד ברכה: זה לא צריך לקרות בתוך כותלי בית הספר, אפשר לזהות כל מיני תופעות שנלוות לדבר הזה.
מוחמד ברכה: האלכוהול לא אסור על פי חוק.
מוחמד ברכה: אבל למה אסור שילדים וקטינים יקנו אלכוהול?
מוחמד ברכה: - כדי שהם לא יצרכו ברבים.
מוחמד ברכה: לדעתי יש כאן לקונה.
מוחמד ברכה: צריך לטפל בין המותר לבין האינטרס.
רם יקיר: גם אם יהיה דיווח.
רם יקיר: כן נכון לדווח כדי לטפל, נניח שידווחו על כל קטין ששותה אלכוהול בסוף שבוע, לפי מה שראיתי בטלוויזיה וממה שאני מכיר מהרחובות, מדובר בלא מעט קטינים.
רם יקיר: האם לשכת הרווחה ופקידי הסעד יהיו מסוגלים לעמוד ולטפל בכמויות הדיווחים האלה?
רם יקיר: זו שאלה.
רם יקיר: אולי זה חלק מפתרון.
מוחמד ברכה: ישנם שני סוגים.
מוחמד ברכה: אני מוכן להסתפק גם בדיווח להורים כשמדובר במשפחה נורמטיבית, וההורים ישקלו מה צריך לעשות.
מוחמד ברכה: אבל כשמדובר בנוער מנותק שבא מבית שאין עם מי לדבר.
מוחמד ברכה: אני חושב שזו מכה וזה גזר דין מוות לקטין והוא בעצם נזרק לרחוב ללא מושיע, ללא שום מסגרת.
מוחמד ברכה: אתם משרד הרווחה וגם משרד החינוך צריכים לחשוב ולתת לנו את הכלי הטוב ביותר כדי לתת מענה לסוג כזה של אנשים, בין אם זה באמצעות חקיקה, תקנות שלכם, או בכל דרך.
גליה שחם: רק כדי לדייק ולהבהיר מה קיים.
גליה שחם: ראשית כן יש חובת דיווח על כל קטין שיש הערכה בבית הספר שהוא בסיכון.
גליה שחם: יש חובת דיווח לפקיד סעד.
מוחמד ברכה: פקידי הסעד אומרים שאין חובת דיווח.
מוחמד ברכה: אני צודק?
גלעד נתן: בגזרה מאוד צרה, פקידת סעד אמרה במקרים רבים שהם כן היו שמחים לדעת.
איריס פלרונטין: אם זה עולה על אחת העילות בוודאי שיש.
איריס פלרונטין: זה מורכב.