GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רחל בר המבורגר: החומרים האחרים ומהדיווח של בני הנוער נמצא שזה שיותר בני נוער שמשתמשים מאשר המבוגרים מגיל שמונה עשרה עד ארבעים, זאת אומרת שבני נוער במדינת ישראל יותר מהבוגרים מדווחים על שימוש בכל שורת החומרים שלכולם יש נזק שאף אחד לא מתווכח עליו, אני מדברת על LSD, מתדון, אופייטים הכל בסביבות השני אחוזים ויש להניח שאלו אותם הילדים, שוב ה"חגיגת" בנפרד כי אז הוא עדיין לא הוצא מחוץ לחוק, שישה אחוזים דיווחו שהם קנו את זה דרך הפיצוציות, ב"חגיגת" יש חומר שנקרא קטינון האנשים מכירים את זה יותר דרך הגת, אבל הגת לא בעייתי כמו ה"חגיגת" שהוא החומר המרוכז שנמצא באמפולות וגורם לנזק.
רחל בר המבורגר: השוואה בין הממצאים וזאת כדי לראות מה קרה לנו עם השנים, אלכוהול וטבק, אם גליה שחם אמרה שיש ירידה בשימוש בטבק אז הירידה היתה בעצם לקראת 1998 ומשנת 1998 ישנה התייצבות של כעשרים אחוזים מבני הנוער שהם מעשנים סיגריות, אלו הרבה מאוד בני נוער בגילאי שתיים עשרה עד שמונה עשרה, יש לנו גם פילוח לפי גיל.
רחל בר המבורגר: יש מגמת ירידה בשיעורי צרכני האלכוהול אבל שימו לב למשקאות החריפים, ההבדל בין שנת 2001 ל- 2005 נצבע באדום כי זה הבדל משמעותי, הבדל סטטיסטי, בכלים סטטיסטיים העלייה הזאת משמעותית והיא לא סתם עליה שאפשר לומר שזה דומה לנתון הקודם, לא! היא עליה משמעותית סטטיסטית ולכן היא נצבעה באדום, זאת אומרת ששוב יש לנו בעיה עם המשקאות החריפים, עם החומרים הנדיפים קפיצה של יותר מפי שניים של ילדים שמדווחים שהם מריחים חומרים נדיפים לצרכי התמסטלות.
רחל בר המבורגר: השאלה נשאלה כך כדי שיהיה ברור שהם לא משתמשים נניח בטי-פקס ומריחים אותו כי תוך כדי השימוש בטי-פקס הם גם מריחים אותו, השאלה היתה לצרכי התמסטלות וזה היה ברור להם על מה הם עונים לנו.
רחל בר המבורגר: יש לנו כאן בעיה חמורה מאוד.
רחל בר המבורגר: אנחנו לא מדווחים על שימוש של אי פעם למרות שיש נתונים על אי פעם, אנחנו מניחים שאי פעם תמיד הנתונים יהיו גבוהים יותר אבל דווקא אצל בני נוער זה פחות רלוונטי, אנחנו כן מדווחים על השנה האחרונה כי אם הם צריכים לדווח על החודש האחרון ועל השבוע האחרון אולי יש להם בעיה של אמינות.
רחל בר המבורגר: אמינות מכיוון שככל שהזמן קרוב יותר זה כאילו שהם אומרים לנו אנחנו יושבים עכשיו בכיתה ואנחנו משתמשים עכשיו, כל העולם משתמש בנתון של שנה אחרונה וזה מאפשר לנו השוואה עם העולם הגדול אבל נכון שככל שהזמן יותר עכשווי ותכף תראו את ההשוואה בין בני נוער תוצרת הארץ ילידי ישראל שהם מגדירים את עצמם כיהודים לבין בני נוער ילידי הארץ שמגדירים את עצמם כערבים, אתם תכף תראו את ההבדל הזה, זה מאוד חשוב לי להדגיש, האם השימוש הזה הולך ודועך כן או לא.
רחל בר המבורגר: אני חושבת שחשוב לחברי הוועדה להבין מהם מנהגי השימוש ולאו דווקא היקפי השימוש שכבר למדנו אותם, העשרה אחוזים שלמדנו עליהם.
רחל בר המבורגר: אבל בכל זאת לגבי השימוש הלא חוקי שכפי שאמרתי צריך לשים לב שכשיש שימוש לא חוקי הוא דווקא יותר בחומר היותר מרוכז, אם ניקח את הקנאביס אנחנו רואים שהעליה בשימוש היתה בחומר המרוכז – בחשיש, בחשיש בני הנוער שמדווחים על שימוש מדווחים על שימוש בלי שום בעיה עם החומר היותר מרוכז, כמובן שככל שהחומר יותר מרוכז הנזק הוא גדול יותר.
רחל בר המבורגר: אותו הדבר גם בסמים האחרים ואני מפנה שוב את תשומת הלב לאקסטזי שהוא בשיעורים לא מבוטלים כאשר לגבי האופייטים למשל יש דווקא דיווח על משתמשים פחות, כנראה שיעורי המניעה, דברי המניעה מצליחים לגרום לילדים לעשות חושבים אבל עדיין לא כשמדובר בסמים במסיבות, כנראה.
רחל בר המבורגר: אני אמרתי ששישה אחוזים מדווחים על שימוש ב"חגיגת" וכשלושים ושלושה אלף תלמידים , אני מקווה שבסקר הבא לאחר שהוצאנו את ה"חיגית" מחוץ לחוק הוא יהיה כמו כל הקטגוריה הזאת של סמים אסורים לפי חוק, כי אם יש ויכוח אם מותר או אסור להוציא מחוץ לחוק או להכניס, אני חושבת שזה ששומרים על החוק במדינת ישראל עוזר לנו לקבץ את התופעה לממדים נמוכים יותר מאשר מהדיווחים מהעולם הגדול.
אורית נחמני: לגבי ה- "חגיגת" בהקשר לסקר הבא, מה שאנחנו רואים היום שפיצוציות ובשווקים החבר'ה הצעירים ובני הנוער מתייחסים לכל האמפולות כאל "חגיגית", זה שם שיווקי, לאו דווקא אם יש בו קטינון או לא, אז חשוב גם להתייחס לזה כי את מתייחסת ל"חגיגת" בהקשר לקטינון.
רחל בר המבורגר: באותה תקופה זה מה שהיה, בסקר הבא תהיה לנו בעיה להבדיל מה הם ענו לנו על "חגיגת".
שמאי גולן: אני לא הבנתי, מה זאת אומרת הפיצוציות מלאות בחומרים שהם אסורים ושהם לא קטינון, איזה סוג של חומר?
אורית נחמני: למשל פלואורום, יש ארבעה חומרים שאנחנו אמורים להכניס אותם לפקודה, וניתן לראות שבפברואר 2008 כשנכנסו שנים עשר חומרים חדשים, ביום למחרת מה שראו בפיצוציות אלו הנגזרת של אותם חומרים.
רחל בר המבורגר: אני רוצה לומר שברגע שהכנסנו את ה"חגיגת", בעצם הכנסנו אותו דרך השם הכימי כחומר אסור על פי חוק, עדיין הילדים תופסים את השימוש והם קונים בפיצוציות כחומר אסור לפי חוק לפחות בתפיסה הציבורית.
רחל בר המבורגר: אני מקווה שככה זה יהיה וזה נכון שזה לא מאה אחוזים החומר הכימי שאליו אנחנו מתכוונים כשאנחנו מדברים על קטינון.
יהודה נוימרק: צריכים לשים לב בסקר הבא לגבי שיעור שימוש ב"חגיגת", אם זה נובע מכך שזה הוכנס לחוק או מזה שהילדים ידווחו עכשיו פחות, כי עכשיו הוא אסור על פי חוק, האם השפעת החוקיות משמעותית?
רחל בר המבורגר: לגבי הדיווח של הילדים, בכל הסקרים האלה אנו מתמודדים עם בעיית אמת בדיווח, ויש לנו מספר שאלות שמנסות לתת לנו אינדיקציה כמה אמת יש בדיווח.
רחל בר המבורגר: להפתעתנו, מספר המכחישים קטן ממספר המגזימים ובשני המקרים זה בקצוות ולא משפיע על הסטטיסטיקה.
יהודה נוימרק: מאה שישים וארבעה בני נוער מתוך כל הסקר הגדול שלכם דיווחו על הסם הפקטיבי.
רחל בר המבורגר: נכון, והסם הפקטיבי לא השתנה בשיעורי השימוש.
רחל בר המבורגר: הוא נשאר קבוע באחוז המדווחים, משנת 1989 ועד לשנת 2005, לא היתה עליה ולא היתה ירידה.
רחל בר המבורגר: זאת אומרת שיעור מסוים של בני נוער מדווחים על משהו שלא היה ולא נברא והם חושבים שזה אולי סם, זה נתון שידוע לנו ומאוד חשוב לנו להבין אם הינו רואים עליה או ירידה היינו מתחילים לחשוב מה כאן קורה.
רחל בר המבורגר: ישנה קבוצה של אנשים שרוצים לדווח על כל סם ומלבד שזה יהיה סם בעיניהם.
רחל בר המבורגר: לגבי השימוש בסם כל שהוא לאורך זמן בגילאי שתיים עשרה עד שמונה עשרה, סם כל שהוא מושפע בעיקר בעליה בשימוש בקנאביס וזאת תמונת המצב.
רחל בר המבורגר: זאת אומרת שאם נעשה אקספלורציה לשנת 2009 יכול להיות שאנחנו שוב במגמת התייצבות ואם והיה והקנאביס לא יעלה בשיעורי השימוש כי יש נטייה לעליה בשיעורי המשתמשים בקנאביס.
רחל בר המבורגר: אחוזי השימוש החד או הדו פעמי לאורך זמן.
נסים זאב: מה דוחף אותם לקנאביס?
רחל בר המבורגר: אני חושבת שהדיבור מסביב להתרה שלו, מסביב לכך שאולי הוא לא חומר אסור כמו כל החומרים האחרים, ישנו ויכוח בציבור.
שמאי גולן: ההתייחסות החברתית ואי אכיפה, אין הרתעה, זה סם שנוי במחלוקת כי חלק גדול מהם סבור שזה בעצם בסדר, ואני מדבר על הארץ.
גלעד נתן: בארצות הברית למרות שזה אסור, יש הרתעה וענישה, עם זאת אחוז הנוער המשתמש בקנאביס הוא הרבה יותר גבוה.
רחל בר המבורגר: הרבה יותר גבוהים בכל השנים ובקנאביס במיוחד, זה נכון.
רחל בר המבורגר: אני רוצה לומר שגם בארצות הברית מתקיים אותו ויכוח, זה לא שארצות הברית לא מתווכחת בנושא.
רחל בר המבורגר: אני אומר שלקנאביס יש מקום נפרד ואני שמה לב לתופעה ואני מפנה את תשומת הלב לתופעה של השימוש בחומר המאוד מרוכז בחשיש וזה הנושא שאני רציתי להביא בפני הוועדה.
רחל בר המבורגר: אם יש עליה בשימוש זו עליה בחומר המאוד מרוכז, איך הם מגיעים לחשיש?
רחל בר המבורגר: לחומר שהוא למעלה מעשרים אחוזים THC אני לא יודעת, אבל יש כאן תופעה חברתית, זאת אומרת שהמשתמשים שהם מרגישים שמותר להם או שאולי זה חומר שהוא פחות בפיקוח או מכל סיבה אחרת מרשים לעצמם ללכת למחוזות שאנחנו צריכים להיזהר מהם מאוד מאוד.
רחל בר המבורגר: אין ספק היום בעולם המדעי שקנאביס THC זה חומר שגורם להפרעות בתפקוד והוא בעצם מפריע בתפקודי מוח וגורם לאותם מחלות מוח כמו כל סם פסיכו-אקטיבי אחר, השימוש בחומרים היום נתפס כמחלה שצריך להתמודד איתה וצריך להבין איך להתמודד איתה, זו לא יותר התחושה הזאת שאנחנו חושבים על משהו שהוא פסיכולוגי ונוכל במילים שלנו לטפל באנשים אחר כך, הבעיה היא חמורה מאוד והטיפול בילדים שמתחילים בגיל מקודם בשימוש בקנאביס, שמתחילים בגיל מוקדם לעשן יוצרים לעצמם הפרעות מוחיות מאוד חמורות שהרפואה מנסה להתמודד עם סוגיות של איך נעשה, יותר ויותר מבינים שזו לא בעיה מוראלית, יותר מבינים שאנחנו מתעסקים באנשים חולים וכדי שהם לא יהיו חולים נתחיל למנוע מהם את השימוש כמה שיותר מוקדם.
רחל בר המבורגר: לגבי השימוש החד פעמי, או דו פעמי, בדרך כלל בקנאביס ישנה עליה בהיקפי השימוש בהתנסות של החד או הדו פעמית לעומת יתר החומרים.
רחל בר המבורגר: השימוש הרב פעמי הרבה יותר נפוץ בכל החומרים, זאת אומרת שיש לנו כאן תופעה שילדים שאם הם משתמשים הם לא עושים את זה פעם או פעמיים אלא הם משתמשים שימוש קבוע הרבה פעמים.
רחל בר המבורגר: זה ההבדל, פעמיים מול הרבה מאוד פעמים לאורך השנים.
רחל בר המבורגר: כשהתחלנו בשנת 1989-90, זה היה פחות או יותר שווה בשווה, וככל שהשנים עברו יש יותר משתמשים רב פעמיים מאשר חד פעמיים ולשאלתך גליה שחם שאם אנחנו לוקחים חומרים כמו אקסטזי או קוקאין זו התמונה, הרבה יותר שימוש רב פעמי מאשר שימוש חד או דו פעמי וזאת אומרת שזה לא סתם שעושים את זה.
רחל בר המבורגר: אחוז הילדים ילדי הארץ ועולים – העולים משתמשים יותר מילידי הארץ.
רחל בר המבורגר: סוגיית נפגעי טרור, שאלו אותי הרבה פעמים אם בדקנו אותה, אלה שאמרו שהם נפגעי טרור או לפי כל מיני קטגוריות לעומת אלה שאמרו שאינם, הם יותר מעשנים, יותר צורכים אלכוהול, יותר בחומרים נדיפים, יותר סם.
רחל בר המבורגר: סוגיית נוער מנותק, את הנוער המנותק אנחנו לא סוקרים כל פעם, אבל ניתן לראות שלפחות פי שניים מהנוער המנותק לעומת הנוער הלומד עושה שימוש בחומרים למיניהם לאורך כל הדרך.
רחל בר המבורגר: אנחנו בדקנו אותם בשנת 1998 ובשנת 2005 שוב, אני משווה את הנוער הלומד לנוער המנותק ואתם יכולים לראות שהנוער המנותק הוא נוער של קידום נוער, זה לא הנוער שיושב על הברזלים וזה לא נוער שאנחנו מגיעים אליו, זה נוער שנמצא במסגרות של קידום נוער, ובשימוש בכל חומר הם בערך פי שניים באחוזים לעומת הנוער הלומד.
רחל בר המבורגר: לשאלה השימוש העכשווי לעומת השימוש בעבר, ככל שמדווחים על זמן עבר כך יש יותר מדווחים, בשבוע האחרון ישנם פחות אנשים שמדווחים לעומת החודש האחרון, לעומת השנה או אי פעם, אבל, ולזה אני רוצה להפנות את תשומת הלב, כשאני הולכת לאוכלוסייה של בני נוער, תלמידים בני שתיים עשרה עד שמונה עשרה שהם ערבים אצלם אין את התופעה הזאת, זאת אומרת שמי שמשתמש הוא משתמש גם בשבוע האחרון וגם בחודש האחרון, אין תופעה של דעיכה וזה סגנון שאם אנחנו לא נעבוד עליו אז יש לנו אוכלוסייה שלמה של בני נוער שגדלים במדינת ישראל כשהם מגיעים לסמים ולא משנה אם הם התנסו אי פעם והפסיקו להתנסות או בשנה האחרונה והפסיקו, הם ממשיכים להתנסות והם מדווחים גם בשבוע האחרון שהם יושבים בכיתה, זו אוכלוסייה מאוד בעייתית ואני חושבת שאם לא נדע לתת את המענה אנחנו נאבד אותה מהר מאוד והם יסתובבו ברחובות.
רחל בר המבורגר: לגבי השתייה, אם דיברנו על משקה אלכוהולי כלשהו, אז עשרים וחמישה אחוזים מהתלמידים דיווחו שהם השתכרו.
רחל בר המבורגר: נוער מנותק שותה פי שניים, מבוגרים עשרים ושניים אחוזים, כעשרים אחוזים מהתלמידים אמרו שהם שתו בחודש האחרון, לא אי פעם בשנה האחרונה, בחודש האחרון כעשרים אחוזים מהתלמידים שתו חמש מנות בבת אחת, זאת אחר זו, זו הטענה שלי שאם יש כבר שימוש השימוש הוא מוקצן ואנחנו נצטרך להתמודד גם עם השימוש המוקצן הזה.
נסים זאב: דוקטור יהודה נוימרק בבקשה.
יהודה נוימרק: אני מתנצל מראש אם קיימת חפיפה בין הנתונים, מכיוון שנתבקשתי לתת סקירה וכמובן חלק גדול מהנתונים במידע שיש ברשותנו היום בא מהסקרים של הרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול, ולכן אני גם אתייחס לנתונים של הרשות.
יהודה נוימרק: מה האפידמיולוגיה יכולה לתרום לחקר שימוש בסמים וחומרים ממכרים?
יהודה נוימרק: זה תחום ההתייחסות שלי במחקר, בעיקר בארבע מנגנונים ביולוגיים וכדומה, ואדבר על כך בהמשך.
יהודה נוימרק: יש להתייחס לסקרים למרות שזה נותן לנו את החלון הראווה הכי רחב והכי מוכר שיש, ובכל אופן ישנה מגבלה של דיווח וכיסוי של הסקרים כפי שרחל בר המבורגר אמרה שזה מתייחס לילדים או נוער שנמצאים בכיתה באותו יום, אותו נוער שהוא משתמש יותר ואולי נפלט מהמסגרת החינוכית ולכן הם לא מכוסים בסקרים שנעשים.
יהודה נוימרק: לפעמים הסקרים אינם מספיק גדולים כדי לעלות על שינויים לאורך זמן ולכן עם כל המוגבלויות אנחנו מתייחסים לרצף צריכת החומרים הממכרים מההזדמנות הראשונה ועד ההתמכרות, אם נתייחס לשנייה לקצה הזה לקצה הפתולוגי יותר לפי הערכות של כחמישה עשר אלף מכורים כפי שלוועדה הזאת ידוע, חמישים עד מאה אלף אלכוהוליסטים בארץ, תלוי איך מגדירים מיהו אלכוהוליסט, מכור וכדומה וכדומה, פעם היו אומדנים הרבה יותר גדולים והיום האומדנים לפי הרשות למלחמה בסמים מסתובבים סביב החמישה עשר אלף מכורים.
יהודה נוימרק: בזמן האחרון, הוועדה דנה הרבה בנושא של הטיפול, מערך הטיפול מסובך כפי שאתם יודעים והוא עלה מהדוח שיצא לפני כחודש מגלעד לוועדה.
יהודה נוימרק: לגבי השאלה אלו מסגרות ומי צריך להפעיל את כל המסגרות?
יהודה נוימרק: זה נושא לדיון בהזדמנות אחרת.
יהודה נוימרק: אם כבר מדברים על הזדמנויות, אני חסיד גדול בחקר העניין של הזדמנויות, כי שמענו עד עכשיו שלגבי השימוש הראשון כבר "איחרנו את הרכבת", ילד או נער שכבר השתמש והוא כבר ברצף של שימוש והלאה, הוא יפסיק או לא יפסיק אבל הוא כבר השתמש והוא מנוסה.
יהודה נוימרק: הנושא של ההזדמנות הוא נושא קריטי בעיניי ואנחנו יודעים שילד שמתחיל או שיש לו הזדמנות בגיל צעיר יותר יש סיכוי רב יותר שהוא ישתמש וכמה שהוא משתמש בגיל צעיר יותר ככה הוא מסתבך בסמים, ולכן יתכן שדחיית הזדמנויות עשוי להקטין את נזק הסמים.
יהודה נוימרק: אנחנו רואים את חשיבות המרכיב של ההזדמנות או שלב ההזדמנות בשלושה גרפים, אנחנו מתייחסים כאן לשימוש כל שהוא בסם ואנחנו יודעים וגם כל העולם שגברים זה יותר מנשים, ששים אחוזים, גברים גם נוטים יותר לדווח על הזדמנות יותר מנשים, אבל ברגע שאנחנו מתייחסים רק לאותן נשים שדיווחו על הזדמנות כבר אין פער בין המינים, זאת אומרת שההבדל בשימוש בין גברים ונשים ונובע מההבדל בין ההזדמנויות, איך הזדמנות מוגדרת על ידי גבר שהוא חושב "כן, אני מכיר מישהו מהמילואים ואני הייתי יכול כך וכך ...," לעומת אולי אישה שמישהו שהוא לא בא הג'וינט ואומר תקחי היא לא תגיד שהיתה לה הזדמנות, את זה צריך לחקור ואני חושב שאם אנחנו מתייחסים רק על השימוש בפעם הראשונה אנחנו איחרנו.
יהודה נוימרק: אנחנו רואים גם מהנתונים של הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול, אני מתנצל על קיצור השם אבל אני גם התנגדתי בוועדה הזאת על השם של המלחמה בסמים ובאלכוהול כי אנחנו לא נלחמים נגד אלכוהול, זה לא לא חוקי, זה חלק מהתרבות שלנו ולפחות בחלק מאיתנו.
יהודה נוימרק: שלושים אחוזים מהילדים מדווחים.
נסים זאב: המאבק בהתמכרות.
יהודה נוימרק: זה לא מה שנאמר, תמיד אמרנו שיש מספיק מלחמות בעולם וגם בארץ.
נסים זאב: בנגע הסמים.
יהודה נוימרק: אני לא יודע אם אנחנו צריכים להלחם.
יהודה נוימרק: שלושים אחוזים מהילדים כאן טוענים שהם יודעים איפה להשיג, וניתן לראות את מה ששמענו על ירידה בעשרה אחוזים בשימוש בסמים קשים.
יהודה נוימרק: רחל בר המבורגר התייחסה לנושא של חומרים נדיפים, חומרי הסנפה ואני רוצה שוב לשים את הדגש על זה, יש הרבה סיכונים בריאותיים, גם פיזיים, גם פסיכולוגיים שקשורים לשימוש.
יהודה נוימרק: אנחנו שומעים יותר ויותר על ילדים שנופלים מגגות אחרי שהם מסניפים את גז המזגנים, זה סוג הסם השכיח ביותר בקרב נוער בכל הגילאים, אנחנו רואים כאן שישה אחוזים לעומת שישה עשר אחוזים בכיתות י' של הסנפה לעומת קנאביס, רואים גם כמו בכל הסוגים השונים של הסמים, שאין הבדל בין בנים ובנות, ולגבי שימוש בהסנפה זה גם החומר הראשון שמשתמשים בו, זה הגיל הממוצע שבו מתחילים.
יהודה נוימרק: זה זמין, זה בבית ואפשר להשיג את זה ואפשר לקנות את זה בלי בעיה, אם גונבים אז ניתן לגנוב ביתר קלות קוקאין או משהו אחר.
יהודה נוימרק: אנחנו רואים שהגיל הממוצע לשימוש בהסנפה הוא שתיים עשרה, ויש דיווחים מהסקר האחרון שלכם שילדים כבר בגיל שש, שבע ושמונה מסניפים.
יהודה נוימרק: למה ילדים משתמשים?
יהודה נוימרק: יש גם גורמים הקשורים לרמה האינדיבידואלית וגם לתא המשפחתי וגם לקונטקסט האקולוגי סביבתי וכדומה, כמעט אף אחד מהגורמים האלה אינם מכריחים ילד להשתמש בסמים, יש גורמים שמאפשרים לו ביותר בקלות להשתמש אז זה לא גורם לו להשתמש, קצת יש את הגנטיקה, לחץ חברתי, הגורם הכי חזק גם בארץ וגם בהרבה מאוד מדינות בעולם זה חוסר השגחת ההורים על ילדים, ילדים שחוזרים הביתה בשעה מוקדמת וההורים שלהם עובדים, הילדים פותחים את הדלת ונכנסים, הם בסיכון הכי גבוה גם בארצות הברית, גם באירופה וגם בארץ ובסקר שנעשה לפני כמה שנים נשאלו הורים עד כמה הם יודעים איפה ומתי חוזר הילד ומה הוא עושה, ומתי בפעם האחרונה דיברתם עם הילד על שתייה וכדומה, התשובה היתה כמעט אפס.
יהודה נוימרק: העניין של הטרור גם משחק תפקיד, גם העניין של נוער עולה, כאן בוועדה הזאת לפני שנתיים היה דוח שהוגש לוועדה בנוגע לנוער עולה, ולמרות שהם מהווים רק שלושה עשר אחוזים מכלל הנוער להם כארבעים אחוזים מהתיקים במשטרה, ארבעים אחוזים הם של נוער עולה, אם זו אפליה ורודפים אחריהם דווקא לפתוח להם תיק?
יהודה נוימרק: אם זו הגירה סלקטיבית ואנחנו מקבלים לכאן את בני הנוער הבעייתים יותר?
יהודה נוימרק: אם זה כתוצאה שלילית של התהליך ההגירה?
יהודה נוימרק: נשאיר את זה פתוח.
יהודה נוימרק: סקר מחקר שנעשה לפני כחמש שנים, על ידי רחל בר המבורגר והרשות בקרב סטודנטים, מראים שעורים קצת יותר גבוהים לגבי שימוש בסמים אבל גם כן לחקור באילו אוניברסיטאות יש יותר ובאילו מגמות.
יהודה נוימרק: אין הרבה נתונים מהצבא, למרות שאנחנו חוקרים את הנושא של שימוש הסמים בצבא, על ידי סקר שנעשה ביום השחרור מאז 1982, והדברים היחידים שאישרו לנו לפרסם לפני ארבע שנים, היו מוגבלים מאוד וזה גם לקח לנו חמש שנים לקבל אישור מהצבא לפרסם אותם.
יהודה נוימרק: עכשיו הם מתחרטים שנתנו לנו אישור, אבל אנחנו רואים קשר שלילי חזק ומובהק בין השכלה לשימוש, ככל שההשכלה גבוהה יותר כך פחות מדווחים על שימוש, אם זה בגלל שפחות מדווחים או פחות משתמשים נשאיר את זה פתוח כאחד מהמגבלות אבל אנחנו רואים את זה בהרבה מקומות בעולם.
נסים זאב: זה חלק מהסודיות של הצבא.
יהודה נוימרק: אנחנו עושים את הסקר ביום השחרור, זה הדבר האחרון שהחייל עושה לפני שהוא משתחרר לגמרי, הוא יושב לבד בחדר והשאלון אנונימי וכדומה.
שמאי גולן: הצבא הוא דווקא אחד מהטובים בעניין הזה, הם עובדים איתנו באופן פתוח לחלוטין והם מבצעים תכניות הסברה ומניעה ואכיפה והיום אפילו טיפול בצורה בלתי רגילה, זה שהם לא רוצים לחשוף את זה בכל מקום זה בסדר, אבל פועלים בזה והם עושים יופי של עבודה.
רחל בר המבורגר: לגבי הצבא, אנחנו עורכים סקר כל שנתיים בנוסף על הסקר שאתם עושים, על חיילים בשירות סדיר במהלך השירות ולא ביום השחרור, ואלה כמה גרפים שלא ראיתם – אין הבדל בשיעורי השימוש בינם לבין אותה קבוצת גיל שהם לא חיילים, זאת אומרת שאם אנחנו בודקים את הגיל מגיל שמונה עשרה עד גיל עשרים ואחת ובודקים את מי שסקרנו שהוא לא חייל, זאת אומרת שהוא לא בצבא, אין הבדל ביניהם, זאת אומרת שזו תופעה של הגיל יותר מאשר שהצבא לא הצליח למנוע אותה אולי בהתחלה, בשנים הראשונות, נכון להיום הם בצבא אבל הם גם אזרחים.
יאיר גלר: צודק חבר הכנסת נסים זאב שאומר, שדווקא בצבא זה היה צריך להיות דווקא פחות מאחר והמסגרת יותר נוקשה עם יכולות אכיפה מאוד משמעותיות, והם ידועים לחקור את עצמם, המחקרים של הצבא הם מאוד מפולחים וממוקדים.
יהודה נוימרק: לא מדברים דווקא על השימוש בתוך הבסיס, אנחנו שואלים שאלות שימוש לאו דווקא בסיס.
שמאי גולן: יש לנו שימוש בסמים גם ביחידות לוחמות, תוך כדי פעילות מבצעית.
שמאי גולן: המקרים האלה ישנם ומוכרים לנו, הרוב באמת משתמש כשהוא בחופש בסוף שבוע במקומות הבילוי.
יאיר גלר: אבל הוא נחשף הרבה יותר לפעולות הסברה בתוך הצבא, והציפייה היתה שכתוצאה מזה הוא ישתמש פחות.
יהודה נוימרק: בסקר שלנו, אנחנו שואלים את החיילים אם הם היו חשופים וכמה זה השפיע עליהם.
יהודה נוימרק: הסקר שעשה קצת הדים לאחרונה, לגבי פרסום המאמר המשווה בין שבעה עשרה מדינות, לא נעשה ע"י ארגון בינלאומי אלא נערך ע"י משרד הבריאות.
יהודה נוימרק: הקבלן שביצע בשטח, היה הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה עם המשאבים של ישראל.
יהודה נוימרק: אנחנו אחת מעשרים ושמונה מדינות שערכו את אותו סקר, זה סקר בתוך האוכלוסייה אבל זה לא סקר של ארגון הבריאות העולמי.
יהודה נוימרק: סקר של חמשת אלפים איש מעל גיל עשרים ואחת, כאן זה רק מבוגרים ולא בהתמקדות בנוער ואלו הנתונים שמאוד קרובים לנתונים ששמענו עכשיו לגבי העישון, אלכוהול ותרופות ללא מרשם או לצרכים שלא לפי המרשם לגבי אי פעם, אם מבוגר מדווח על שימוש וזה אחד עשר אחוזים, עשרה אחוזים בקרב בני נוער אז יתכן מאוד שזה אותו שימוש שהם עשו בכיתה י' או יא' פעם אחת ולא המשיכו.
יהודה נוימרק: יש כמה דברים שמדאיגים אותנו, זה לפי הגיל - הצעירים יותר למעלה והמבוגרים יותר למטה, שתייה, או שימוש באלכוהול או שתית האלכוהול הולך וגובר ולמרות כל מה שאנחנו מנסים להוביל, אבל עישון גם בקרב הצעירים וגם בקרב המבוגרים נשאר פחות או יותר זהה, מה שכן עולה זה השימוש בחומרים, בתרופות, חומרי הרגעה ללא מרשם, וקנאביס ששמענו שהוא תופעה של הצעירים ולא של המבוגרים, יתכן שזה עניין שאנשים היום בגיל שישים וחמש כשהיו נוער לא היו חשופים וזה יכול להיות שזה עניין של דיווח זיכרון וכדומה אבל אלו הנתונים.
יהודה נוימרק: זה השימוש הראשון עד גיל חמש עשרה ועד גיל עשרים ואחת, כאן אנחנו רואים שרוב השימוש וגם בקנאביס וגם באלכוהול וגם בעישון מתחיל בסביבות גיל שמונה עשרה עשרים ואחת.
נסים זאב: האם ערכתם איזשהו סקר לגבי מי הפסיק לבד, וכמה הפסיקו לבד בלי עזרה?
יהודה נוימרק: יש כאן את כל הגרפים ואנחנו כותבים מאמר על סמך הנתונים האלה על עישון ועישון בעבר ועישון היום, ומה מנבא העישון בעבר והפסקת עישון, זאת אומרת שאם אותם גורמים מנבאים עישון היום, דבר שכן עלה אצל רחל בר המבורגר וכן עלה כאן לדוגמה אצל ערבים למרות ששיעור העישון נמוך יותר, אבל שיעור ההפסקה הוא ללא הבדל, זאת אומרת שמרגע שמתחילים ממשיכים, יכול להיות שזה בגלל שיש פחות הסברה במגזר הערבי, יכול להיות שיש פחות לחץ אני מקווה שפעם הבאה כשאני אשב כאן אני אוכל לדווח על כל העיבוד בנושא של העישון, אני חושב כמובן שזו אחת מהבעיות הכי גדולות.
נסים זאב: השוק שם יותר פתוח וגם יותר זול.
יהודה נוימרק: כולם רוצים לדעת היכן אנחנו ממוקדמים מבחינת המדינות בעולם, אני לא חסיד גדול של השוואות בינלאומיות, אני חושב שחשוב יותר להשוות לאורך זמן בתוך הארץ לעומת מה שקורה בעולם, אבל מתוך השבע עשרה מדינות שנכנסו להשוואה כאן אנחנו נמצאים במקום חמשה עשר מלמעלה, כמעט למטה, חמישים ושמונה אחוזים זה נמוך יותר, ארבעים ושמונה אחוזים בעישון, זה לא רע אבל בקאנביס אנחנו די גבוהים ואנחנו במקום שביעי מתוך שבעה עשרה מדינות.
יהודה נוימרק: למה יש הבדל בין עישון לקנאביס ולמה יש הבדל בין אלכוהול לבין קאנביס?
יהודה נוימרק: אני אגיע לחלק מהתשובה.
נסים זאב: מתוך מה נבחרו השבעה עשרה המדינות?
יהודה נוימרק: הם נבחרו מכל העולם, מאפריקה, מאסיה, מדרום אמריקה וגם ממזרח.
יהודה נוימרק: המאמר הזה ורוב המאמרים עד היום, יצאו מטעם האמריקאים שאחראים על כל המערך של הסקרים האלה והם אוהבים לעשות בינלאומיים כדי להראות כמה עבודה הם עושים, כמו שאמרתי אני השוואתי את זה כי הרבה שואלים אבל זה תלוי לאילו מדינות משווים כאן, כשכתבנו את המאמר הזה היו רק שבעה עשרה מדינות ולקחנו את כל המדינות שהצטרפו, היום יש הרבה יותר וגם ממדינות ערב.
יהודה נוימרק: למרות שאנחנו לא שותים הרבה ביחס לאירופה ולהרבה מדינות בעולם, אחוז העונים על הקריטריונים של בעיה באלכוהול, קריטריונים מקצועיים פסיכיאטריים של DSM4, זה בדיוק ארבעה אחוזים של אירופה.
נסים זאב: מהם הקריטריונים?
יהודה נוימרק: זו סדרה ארוכה של שימוש לרע, זה שאלון ארוך ששואל האם אתה ממשיך לשתות למרות שאתה יודע שזה פוגע בתפקוד שלך, האם אתה שתית כשאתה ידעת שזה מסכן את החיים שלך?
יהודה נוימרק: האם פעם נעצרת?
יהודה נוימרק: וכדומה.
יהודה נוימרק: יתכן שאנחנו רגישים יותר לאלכוהול שאותו אנחנו שותים מעט, ולמרות שאנחנו שותים מעט אנחנו מסתבכים איתו יותר מאשר במקומות אחרים, יכול להיות שכפי שאמרתי שזה משהו תרבותי, יכול להיות שאנחנו מדווחים יותר על דבר קטן שפעם קרה לנו כששתיתי והיה לי קצת כאב ראש אחר כך אז דיווחתי על זה.
יהודה נוימרק: מי שמעיר אירי שלא קם בבוקר בלי כאב ראש, זה בסדר גודל אחר, זה יכולה להיות איזו רגישות ביולוגית שזה התחום שאני אוהב.
יהודה נוימרק: מה שיש לנו בארץ, זו קבוצת עולים מרוסיה ששם לפחות שותים הרבה, היהודים שותים פחות ואני לא אומר שהרוסים הם לא יהודים אלא אני אומר שברוסיה שותים יותר, לגבי הערבים זה לא כל כך ברור, ואם עושים מחקר כפי שעשיתי בחקר המקורות של הקוראן רואים שזה לא תמיד היה אסור לשתות אצלם, אבל ברגע שההלכה אסרה הרבה אז אמרו שזה אסור בכלל ולכן הם אסרו את זה לגמרי, עכשיו שמענו משהו שהוא מדאיג קצת שאחד המופתים הוציא פסק הלכה שאפשר לשתות משקאות אלכוהוליים עד חמישה אחוזים ריכוז של אלכוהול.
יהודה נוימרק: ההתייחסות של המקורות היהודיים בדרך כלל הם חיוביים לשתיית אלכוהול אבל לא תמיד, יש הרבה הרבה מאוד ואפשר לתת שיעור ארוך.
יהודה נוימרק: מגיל אפס עד גיל שמונה ימים אנחנו חשופים לאלכוהול גם בליל שבת גם בהבדלה וגם בחתונה ובכל אירוע שיש ובכל אופן אנחנו לא שותים, אנחנו כמעט בקבוצת המדינות הנמוכות יותר, אנחנו רואים שאנחנו בסדר גודל אחר.
איריס יוגב: השאלה אם אתה מחשב את זה לפי סך כל האוכלוסייה מול סך הכל האלכוהול הנמכר באותה שנה?
יהודה נוימרק: כן, וזה בדיוק ה- WMI.
יהודה נוימרק: כמו שראינו שחמישים אחוזים לא שתו בשנה האחרונה, חצי אחוזים במצרים כולם לא שותים או לפחות כך מדווחים, ברוב המדינות העולם עשרה עד עשרים אחוזים מדווחים שהם לא שותים אלכוהול, אצלנו מחצית מהאנשים מדווחים על אי שתייה.
יהודה נוימרק: תמיד אמרנו שזה משהו תרבותי, משהו מההלכה הדתית, התיאוריות האנתרופולוגיות, אמרו שכיוון שאנחנו משתמשים בטקסים דתיים אז להשתמש בזה לשימוש רע, זה כאילו שימוש נגד הדת.
יהודה נוימרק: תיאוריה אנתרופולוגית אחרת אומרת, שיש לאויבים שלנו מספיק נשק נגדנו כמו למשל כשהם אומרים עלינו שאנחנו גזלנים וכו', אז לא צריך לתת להם עוד נשק להשתמש בו ולהגיד שאנחנו גם אלכוהוליסטים.
יהודה נוימרק: זו תיאוריה נפוצה הרבה שנים, בספרות האנתרופולוגית והתרבותית.
יהודה נוימרק: לאחרונה התחלנו לחשוב על דברים ביולוגיים גנטיים, שזה התחום שאני חוקר ואני לא אסבך אתכם בכל האנזימים הקשורים בזה וכדומה.
יהודה נוימרק: המחקרים שלנו מראים שבאמת זו פונקציה, הקשר שבנאדם מפרק את האלכוהול זו פונקציה של הגנים שלו ואצל היהודים המצאות של הגן המגן שגורם לאנשים לא לשתות הרבה יותר נפוץ מאשר באוכלוסיות אחרות ולכן יכול להיות אולי זה ההסבר שאנחנו לא אוהבים לשתות, אולי להסביר "יש לו וטוב לו יש לו ורע לו", תלוי בגנים אבל חכמינו זיכרונם לברכה אולי לא ידעו על הגן ואולי כן.
יהודה נוימרק: אני רוצה להראות עד כמה זה מסובך, נתונים של הרשות משנת 1995, זה לא חשוב וזה לא העניין של כמה הם מעודכנים יותר או לא, אם אנחנו מסתכלים על השתייה בחודש האחרון אנחנו רואים שיהודים מדווחים הרבה יותר, פי שניים מאשר ערבים בארץ, וגם רואים את זה בקרב הגברים וגם אפילו יותר בקרב הנשים, ארבעים ושישה אחוזים מהגברים הערבים מדווחים על שתייה, וזה לא רק הנוצרים, אז בשנת 1995 לא שאלו אם הוא נוצרי או האם הוא מוסלמי, אבל שבעים שמונים ותשעים אחוזים.
יהודה נוימרק: כשאנחנו מדברים על שתייה מרובה, ההגדרה היא שתיית חמש מנות אלכוהול תוך שעות ספורות.
יהודה נוימרק: פתאום אנחנו רואים שערבים לוקחים אותנו למרות שזה לא מובהק, רואים את זה גם בקרב נשים וגם בקרב גברים, אין הבדל.