GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכאל בן-ארי: עיר כמו חולון, בת-ים ורמת-גן מסרבות לפתוח למרות שהן יכולות לפתוח.
23637: יכול להיות שאם יש נקודה משמעותית של התייחסות ל-15 הגדולות, שאולי הן מסרבות, שווה להזמין נציג שלהן לדיון ולהעלות את הנקודה הזאת.
23637: אני חשבתי שההתייחסות מדברת על הרשויות הקטנות שמסרבות לפתוח או המועצות המקומיות, אבל תיקנו אותי ואמרו לי שדווקא הרשויות הגדולות לא רוצות את זה בגלל המיתוג או הסטיגמה או מסיבות אחרות שהן לאו דווקא סיבות תקציביות.
23637: יכול להיות ששווה להזמין את נציג 15 הגדולות לאחד מהדיונים ולבחון את הנקודה הזאת.
יהודית ליכטנזון: אני מההכשרה המקצועית דווקא של בני הנוער ואני נמצאת שנים רבות במערכת הזאת של הנוער.
יהודית ליכטנזון: מדובר בבני נוער שמכשירים את עצמם דרך הכשרה מקצועית בתעודות בבתי הספר המקצועיים של משרד התעשייה.
יהודית ליכטנזון: אנחנו באמת עושים הרבה מאוד עבודת מניעה בדומה למה שנעשה במשרד החינוך.
יהודית ליכטנזון: אנחנו מוצאים תקציבים מן הגורן ומן היקב ועושים עבודת מניעה ככל שרק יכולים ובעניין הזה בשנים האחרונות אפילו תוקצבנו ועושים עבודה לא רעה בנושא, אבל היא רעה מבחינת התוצאות שאתה רואה כאשר באמת הנושא של האלכוהול הוא דבר קשה.
יהודית ליכטנזון: אני עוברת עכשיו על כל ועדות ההיגוי של כל התוכניות שלנו ואני רואה שאלכוהול הוא אחד הנושאים שאין לנו פתרונות טובים לעניין.
יאיר גלר: אין טיפול בכפייה.
איריס פלורנטין: נכון שאין טיפול בכפייה, אבל יחד עם זאת לגבי בני נוער אפשר להפעיל את חוק הנוער עם כל המוגבלות שלו.
מיכאל בן-ארי: יש מוגבלות.
יהודית ליכטנזון: מדובר בנערים בני 17 ו-18 וחבל.
יהודית ליכטנזון: רואים אותם פשוט נזרקים.
מיכאל בן-ארי: הם נגמרים לנו מול העיניים.
יהודית ליכטנזון: בדיוק.
יהודית ליכטנזון: זה גורם לתסכול גדול.
יהודית ליכטנזון: אני חושבת שצריך לשנות את החוק.
מוחמד ברכה: ללכת לטיפול בכפייה?
יהודית ליכטנזון: אני לא יודעת.
יהודית ליכטנזון: כן.
יהודית ליכטנזון: משהו ברמה הזאת.
מיכאל בן-ארי: אולי בחוק הנוער, טיפול והשגחה, צריך להיות אלמנט של כפייה.
יהודית ליכטנזון: זאת נקודה שצריך לחשוב עליה.
מיכאל בן-ארי: כמו שיש את הטיפול הפסיכיאטרי בכפייה, גם כאן צריך להיות טיפול בכפייה.
מיכאל בן-ארי: אנשים נגמרים, וחבל.
אורנה גורכובר: בגמילה זה מאוד קשה כי גם כשזה לא בכפייה ואדם בוגר שמבין, אנחנו רואים מה זה הכוח של ההתמכרות.
אורנה גורכובר: הרוב חוזרים להשתמש.
איריס פלורנטין: יש ניסיון שעשינו בשנתיים האחרונות כולנו ביחד אבל לא התקדמנו הרבה אתו ואני אומר איפה זה נמצא כרגע.
איריס פלורנטין: בנושא הנוער ישבתי עם פקידת הסעד הראשית אצלנו במשרד והיא נתנה לי רשימה של שלושה עמודים של מה אנחנו צריכים לעשות כדי לשכנע שייכנס סעיף כזה לחוק הנוער, שלא אומר אחר כך שיש מסגרות ואפשרות.
איריס פלורנטין: גם אם יש מסגרות, להחזיק ילד בן 17 בניגוד לרצונו, זה קשה.
איריס פלורנטין: זה לגבי הנוער, אבל אנחנו נתקדם עם זה.
מוחמד ברכה: זה נושא של אבחנה.
מוחמד ברכה: מה זאת אומרת להחזיק?
מוחמד ברכה: אם הוא מידרדר במדרון, לא נעצור אותו?
איריס פלורנטין: אתה יכול לעשות פרוצדורה.
איריס פלורנטין: נניח שניקח את חוק הנוער היום ונמצא ונשלב כמה עילות בחוק הנוער, ונאמר שהנער כרגע מסכן את עצמו ואת סביבתו וההורים לא מצליחים לעמוד מולו ואין אפילו את חוק הנוער ונגיד שהוא חייב להיות מאושפז במלכישוע.
איריס פלורנטין: נניח שכבר סגרנו את מלכישוע ושמנו חומות ושער, דבר שלא קיים כרגע, והוא לא יכול לצאת משם.
איריס פלורנטין: אנחנו יודעים גם מבני נוער במקומות אחרים, חוץ מאשר במוסדות סגורים של חסות, שאתה לא יכול להחזיק אותם כי הם יודעים לברוח והם לא משתפים פעולה.
איריס פלורנטין: יש כאן בעיה מאוד קשה עם בני הנוער בגיל הספציפי הזה שהם לא רוצים טיפול ונצטרך להתקדם עם זה כך שלפחות נשנה את חוק הנוער במקומות שנכון לשנות אותו וגם לשנות את חוק האפוטרופסות בהקשר של הורה שלא מסוגל.
איריס פלורנטין: זה לגבי נוער ואנחנו עוסקים בו אבל זה ייקח עוד זמן.
מוחמד ברכה: זה גם יכול להרוס אותו לחלוטין, עצם ההגדרה, רק להכניס אותו להבחנה הזאת.
איריס פלורנטין: אנחנו מדברים על הקצה של הקצה ולא על אנשים רבים.
מוחמד ברכה: עצם הדיון - הייתה כוונה לחבר בין קצוות - התרחב מעבר לנושא לשמו התכנסנו ואני חושב שזה דבר מבורך ואנחנו צריכים לעשות סדר במבול הדברים בפניו אנחנו עומדים.
מוחמד ברכה: אני לא מתכוון לעשות את הסדר בשתי הדקות הבאות אלא אנחנו נמיין את הדברים אותם צריך לעשות בתחום החקיקה וגם בעניין הזה בהסתייגות רבה.
מוחמד ברכה: זאת אומרת, אני לא מתכוון לקדם חקיקה לא לפני שהיא עוברת לעיונם של הגורמים השונים כאשר כל אחד נותן את דעתו מנקודת מבטו לגבי השאלה איך אנחנו מטפלים.
מוחמד ברכה: למשל הנושא שדיברנו עליו של טיפול כפייתי, למשל הנושא של ההכרה בהתמכרות כנכות זמנית או נכות קבועה, למשל הנושא שנוגע להבטחת הכנסה ומעמד הבטחת ההכנסה אחרי גמילה, למשל המצ'ינג של 75 ו-25 אחוזים, האם יש מקום ללכת לכיוון אותן מועצות מקומיות או רשויות מקומיות שמקבלות מענקי איזון כדי להתקיים וכדי לעמוד על רגליהן ולחייב אותן באותה חובה שמוטלת או מושתת על רשויות מבוססות.
מוחמד ברכה: בוועדה ננסה לעשות מיון של הדברים ונעביר את ההצעות כפי שהתגבשו לכל הגורמים והמשרדים השונים וכן לאנשים שנמצאים בשטח.
מוחמד ברכה: ננסה לגבש משהו בעניינים האלה.
מוחמד ברכה: אם זה ייפתר על ידי התקנת תקנות – שנפנה לשר הרווחה, לשר הבריאות, לכל אחד בתחומו – מה טוב, ואם לא, יכול להיות שנלך לכיוון של חקיקה מתקנת בכל התחומים האלה.
מוחמד ברכה: הדבר הנוסף הוא מה שקורה לתנאים בהם הוועדה הזו התחילה לעסוק בנושא הזה וזה אומר ערב אישור התקציב.
מוחמד ברכה: לכן אני פונה שוב למשרד הרווחה, לגברת פלורנטין, שתנסה להצביע על כמה דברים שאת חושבת שקשה בלעדיהם ולא אחזור על הדברים כי הם כבר נאמרו.
מוחמד ברכה: יש כמה תחומים שבאמת צריך לתת להם מינוף מסוים בהצעת התקציב ושר הרווחה כמובן יתגייס לטובת העניין.
מוחמד ברכה: אני כיושב-ראש הוועדה וכחבר בוועדת ההסכמות במה שקשור לחוק ההסדרים אתגייס לעניין.
מוחמד ברכה: אני חושב שיש מקום גם לדבר עם יושב-ראש הכנסת בעניין הזה.
מוחמד ברכה: גם החברים האחרים, כל אחד בתחומו, יאמר במה הוא חושב שצריך להתמקד.
מוחמד ברכה: הצעת התקציב תונח ב-16 לחודש על שולחן הכנסת והמשרדים השונים יודעים מה יש להם ומה אין להם.
מוחמד ברכה: מי שרוצה לחכות עד ה-16 לחודש, יכול לחכות ולבחון את הדברים ולהפנות את תשומת לבנו.
מוחמד ברכה: אתם אנשי המקצוע, אתם האנשים שחיים בתוך העניין הזה, בתוך המערבולת הזאת.
מוחמד ברכה: אני מוכרח לומר שאחרי כל ישיבה אני יוצא מדוכא יותר.
מוחמד ברכה: אני מדוכא מרוחב התופעה ומצרות הטיפול והמענים שניתנים.
מוחמד ברכה: זאת המנטרה עליה אנחנו חוזרים כל הזמן, שזה לא נושא שבמחלוקת, זה לא נושא של ימין ושמאל, של ערבים ויהודים, אבל כמה פעמים אפשר לומר את הדברים האלה?
מוחמד ברכה: אני מודה לכולם על ההשתתפות ועל התרומה.
מוחמד ברכה: אני מקווה שבשלב מסוים – ואני אומר את זה לאנשי השלטון המקומי – אנחנו נקיים מפגשים על בסיס אזורי, היכן שאנחנו מזהים שיש בעיה יותר גדולה.
מוחמד ברכה: אני למשל יודע שבאזור המשולש הדרומי יש קטסטרופה ואנחנו נרצה להתמקד במקום הזה.
מוחמד ברכה: בכל אופן אנחנו מאוד מצפים לעזרתך בהכוונה ובעזרה לוועדה להתמקד בדברים שאתם חושבים אותם לחשובים.
מוחמד ברכה: אתם תאמרו לנו ואנחנו אחר כך נחליט אם כן או לא.
מוחמד ברכה: רבותיי, ברוכים הבאים.
מוחמד ברכה: אנחנו בוועדה למאבק בנגע הסמים, מנהלים סדרה של ישיבות בכנסת הזאת, הכנסת ה-18 כדי לסקור את התחומים והגופים שעוסקים בעניין.
מוחמד ברכה: ערכנו עד כה כמה ישיבות למי שעקב והיום אנחנו מתמקדים בעניין של טיפול וגמילה ושיקום מחוץ לקהילה ובתוך הקהילה.
מוחמד ברכה: אבל אני רוצה להקדים ולומר שכנראה אנחנו הולכים לתקופה קשה, במיוחד בימים הקרובים.
מוחמד ברכה: מחר יובא תקציב המדינה לאישור בקריאה ראשונה ואחר כך יתקיימו דיונים בתוך הוועדות השונות על סעיפי התקציב וחוק ההסדרים על מנת להביא אותם להצבעה בקריאה שנייה ושלישית עד ה-14 ביולי.
מוחמד ברכה: והתקציב הונח היום רשמית על שולחן הכנסת ומה שהממשלה מתכננת לא מבשר טובות בלשון המעטה.
מוחמד ברכה: אמנם יש מי שמרגיע ואומר שאנחנו נמצא תקציבים ייחודיים או הרשאה להתחייב וכל מיני דברים כאלה אבל לפחות בגוף התקציב, תקציב הרשות למשל עומד על 10 מיליון.
מוחמד ברכה: תקציב השיקום בשירות בתי הסוהר זה 14 מיליון.
מוחמד ברכה: זה הרבה פחות ממה שצריך.
מוחמד ברכה: אבל אנחנו נתחיל את המאבק הזה וננסה להיעזר בשר אהרונוביץ שהוא שר ביטחון פנים שאליו הועבר העניין של טיפול במאבק בנגע הסמים והטיפול ברשות בעצם.
מוחמד ברכה: שאר המשרדים הם פועלים כל אחד בתחומו.
מוחמד ברכה: אני מבקש, כל מי שידו במלאכה הזו לנסות לתרום ולעדכן ולהסב תשומת לב לגבי התקצוב של התחום שעליו אתם מופקדים כל אחד במקומו על מנת שנוכל, אני מקווה, לתרום למצב שהתקציב הזה יעלה והמערכה הזו, המערכה המקודשת, זה לא מליצה, באמת לא מליצה, למאבק בנגע הסמים תקבל דחיפה.
מוחמד ברכה: אני הודעתי בישיבה הקודמת, רבים מכם לא היו אבל חלק היה, שאני אהיה גם כנראה בוועדת ההסכמות על מה יצא ומה ייכנס לחוק ההסדרים.
מוחמד ברכה: אני מאוד מבקש שכל אחד בתחומו יעיין, יש את האפשרות, או ייעזר בגלעד וינסה לסמן את הצרכים של המצוי לעומת הרצוי שגם כן נוכל לקדם את זה בתוך ועדת ההסכמות לפני אפילו שזה מובא לוועדות ולפני שזה מובא להצבעה במליאת הכנסת.
מוחמד ברכה: אני באמת רוצה לברך את כולם עוד פעם ואני מציע שתחילה אנחנו נעשה סבב היכרות שנדע מי יושב סביב השולחן.
מוחמד ברכה: אחר כך נתחיל ונשמע את סקירותיכם לגבי התחומים שאתם מופקדים עליהם או שאתם עוסקים בהם.
מוחמד ברכה: (סבב היכרות) אנחנו מתחילים עם הרשות לשיקום האסיר.
מוחמד ברכה: אדוני המנכ"ל בבקשה אם אתה ערוך ומוכן.
שלמה בקיש: למעשה אני מתחיל משיחה שהיתה לי אתמול עם גלעד.
שלמה בקיש: זו היתה שיחה טלפונית.
שלמה בקיש: הרשות לשיקום האסיר מטפלת בכאלפיים עד אלפיים חמש מאות, אלפיים ארבע מאות אסירים מדי שנה בשנה שמשתחררים מבתי כלא השונים במדינת ישראל.
שלמה בקיש: סך הכול משתחררים כחמשת אלפים אסירים בארץ מדי שנה.
שלמה בקיש: אנחנו מדברים רק על האסירים הפליליים כי אנחנו מטפלים אך ורק באותה אוכלוסיה של האסירים הפליליים.
שלמה בקיש: השיקום נעשה אצלנו ברשות בשני נתיבים מרכזיים כאשר חלק מהאסירים חוזרים חזרה לקהילה והטיפול נעשה בקהילה, וחלק קטן אחר הטיפול נעשה בתוך ההוסטלים.
שלמה בקיש: יש לרשות לשיקום האסיר 7 הוסטלים ברחבי המדינה שמטפלים באמת בנושא הזה, בעיקר בנושא של סמים.
שלמה בקיש: נכון שאנחנו מטפלים במגוון רחב של עבריינות, לא רק דווקא בסמים, אבל בתוך ההוסטלים שלנו האוכלוסייה הגדולה שמגיעה לשם זו באמת האוכלוסייה שהיתה מכורה לסמים, והם נקלטים בהוסטלים שלנו ל-9 חודשים.
שלמה בקיש: לאחר מכן שנה נוספת הם גרים בקרבת ההוסטל.
שלמה בקיש: אני מדבר באמת בעיקר על האוכלוסייה הזו שנמצאת בהוסטלים.
שלמה בקיש: אנחנו דואגים למצוא להם מקומות עבודה.
שלמה בקיש: בהחלט כולם בלי יוצא מן הכלל בהיותם שם עובדים באותם מקומות עבודה שאנחנו דואגים להם.
שלמה בקיש: מדי ערב בשובם מהעבודה אנחנו בודקים שהם אכן לא לקחו סמים בהיותם בעבודה באותו יום, מדי ערב.
מוחמד ברכה: בעבודה הם חופשיים לחלוטין?
שלמה בקיש: הם חופשיים לחלוטין.
שלמה בקיש: הם עובדים במקומות עבודה שונים על ידי אותם מעסיקים ידידים שאנחנו דואגים להם למקומות עבודה.
שלמה בקיש: והם בהחלט כמו כל עובד אחר.
שלמה בקיש: הם לא חייבים אפילו בפגישה הראשונה או השנייה עם המעביד לספר שהוא אסיר משוחרר.
שלמה בקיש: אלא אנחנו מציעים להם לעשות את זה במשך הזמן כדי לא לגרום באמת לרתיעה מצד המעסיק.
שלמה בקיש: אחרי שהוא כבר מתקבל כעובד אז הוא יכול בהחלט במשך הזמן לספר.
שלמה בקיש: מה שאנחנו יכולים לומר שאכן כל אותם האסירים המשוחררים שמגיעים אלינו להוסטלים, 90% משוקמים בבדיקה שנעשית על ידי פרופסור אמיר לפני מספר שנים.
שלמה בקיש: פרופסור אמיר הוא פרופסור לקרימינולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים.
שלמה בקיש: הוא עשה אצלנו מחקר ומצא שגם אחרי 5 שנים לאחר שהם סיימו את ההוסטל האנשים האלה שמרו על ניקיון ולא חזרו חזרה לעולם העברייני.
מוחמד ברכה: באחוזים טוטאליים?
שלמה בקיש: באחוזים כן.
שלמה בקיש: באחוזים טוטאליים.
שלמה בקיש: מעל ל-90%.
שלמה בקיש: כן.
שלמה בקיש: בהחלט הם לא חזרו חזרה לעולם העברייני.
שלמה בקיש: זאת אומרת באמת השיקום בהוסטל מצליח מאוד בגלל שהטיפול הוא מאוד מאוד אינטנסיבי.
שלמה בקיש: האסיר המשוחרר המגיע לשם בהחלט מקבל טיפול דרך גם השיקום התעסוקתי, שהוא יוצא לעבודה, עובד, חוזר.
שלמה בקיש: גם בתוך ההוסטל הוא מקבל טיפול על ידי העובדים הסוציאליים שנמצאים איתו בהוסטל.
שלמה בקיש: בהחלט הטיפול הזה מאוד מצליח.
שלמה בקיש: הבעיה שלנו הייתי אומר אדוני היושב ראש שאין לנו מספיק הוסטלים והתקציב של הרשות לשיקום האסיר הוא תקציב דל.
שלמה בקיש: הזכרת, זה נכון שכולם בוכים על התקציב אבל לגבי הרשות לשיקום האסיר בהחלט אפשר לומר, אני נמצא בתפקיד כחמש וחצי שנים.
שלמה בקיש: אותו התקציב של 14 מיליון מלווה אותנו במשך כל השנים האלה, ואני שמעתי שהתקציב הזה למעשה הוא אותו תקציב שהיה עוד לפני בואי לתפקיד.
שלמה בקיש: אני מאוד מקווה, למרות הצמצומים שישנם השנה, שסוף סוף אנחנו נקבל תוספת תקציבית בשנת 2009.
שלמה בקיש: זה בוודאי יוכל לעזור לנו לשקם את האסירים המשוחררים.
מוחמד ברכה: אתה יודע או שאתה מעריך?
שלמה בקיש: לא.
שלמה בקיש: אני יודע.
מוחמד ברכה: ולקראת 2010?
שלמה בקיש: אני שמעתי את זה ממנכ"ל משרד הרווחה.
מוחמד ברכה: הרי אנחנו מאשרים תקציב לשנתיים.
שלמה בקיש: אני חושב שזה יהיה ב-2009 וגם ב-2010.
שלמה בקיש: לשנתיים הקרובות תוספת אם בהחלט זה יעבור את כל המשוכות.
מוחמד ברכה: 200 אלף שקל זה נחשב לתוספת?
שלמה בקיש: אני מדבר על 5 מיליון.
מוחמד ברכה: בין 2009 ל-2010.
מוחמד ברכה: 200 אלף שקל.
שלמה בקיש: זה מה שראית?
שלמה בקיש: רגע וב-2009?
אבי דיאמנט: ב-2009, 14 מיליון 218 אלף.
מוחמד ברכה: על כמה זה עומד היום?
אבי דיאמנט: ב-2010, 14 מיליון 266 אלף.
מוחמד ברכה: מה היה התקציב ב-2008?
שלמה בקיש: 14 מיליון, 50 אלף.
שלמה בקיש: אני רוצה לומר מה שמאוד ייתכן שבאמת את ה-5 מיליון הם יעבירו לנו מתוך תקציב הפנים של משרד הרווחה.
מוחמד ברכה: התקציבים הפוליטיים?
שלמה בקיש: יכול להיות.
שלמה בקיש: אני רוצה מאוד להאמין כי גם היושב ראש, גם המנכ"ל וגם אפילו השר, הדברים האלו נשמעו וזה עבר בישיבת מועצת הרשות.
שלמה בקיש: אז ככה שזה בהחלט מפתיע אותי.
מוחמד ברכה: אתם צריכים את האישור של השר כדי להגיע, אבל אני באמת מזמין אתכם לבוא כשהשר יהיה ב-29 לחודש הזה שנוכל ללבן את הדברים ביחד ואז נגבש דברים לגבי התקציב לפני האישור בקריאה שנייה ושלישית.
שלמה בקיש: זה מאוד מפתיע אותי כי אפילו במקרה הייתי במשרד האוצר בשבוע שעבר בישיבה אחרת ודיברתי עם הרפרנט שלנו באוצר, אז הוא אמר, כן, אנחנו מקבלים תוספת של 5 מיליון כנגד תוכנית עבודה.
מוחמד ברכה: תדבר איתו עוד פעם ותעדכן את הוועדה כדי שנדע על מה אנחנו מדברים כי בסופו של דבר זה הספר המחייב.
שלמה בקיש: זה נכון.
שלמה בקיש: לכן אני מאוד מופתע.
חיים מהל: אני יכול לתת סקירה קצרה על כל המערך הטיפולי?
מוחמד ברכה: ברצון.
חיים מהל: ככה כדי לשים את הדברים על השולחן.
חיים מהל: אז בארץ המערך הטיפולי מתחלק בין כמה גורמים.
חיים מהל: משרד הבריאות, משרד הרווחה, הרשות לשיקום האסיר, שירות בתי הסוהר.
חיים מהל: הרשות למלחמה בסמים היא גוף שיוצר כל מיני מוסדות טיפוליים, יוזם שינויים במדיניות, אבל אנחנו בעצם לא אמורים לתת שירותים אלא ליצור אותם אולי בשלב הראשון שלהם.
חיים מהל: על כן מה שאני נותן פה זה לא שירותים של הרשות אלא שירותים הטיפול בסמים במדינת ישראל.
חיים מהל: הרעיון הוא כזה, אני שמי חיים ואני נפגע סמים ואני רוצה טיפול, המקום הראשון שאני צריך לפנות אליו זה לעובד סוציאלי בעירייה שלי, או במועצה, ברשות המקומית.
חיים מהל: בכל רשות מקומית...
מוחמד ברכה: אתה לא היית בשבוע שעבר.
חיים מהל: אני יודע.
מוחמד ברכה: ראינו תמונה.
חיים מהל: בסדר.
חיים מהל: אנחנו מדברים על מה שצריך להיות.
חיים מהל: יש מקומות שאין והם מפנים למקום אחר.
חיים מהל: כעיקרון הרעיון פה הוא שיש עובד שהוא מומחה לנושא סמים.
חיים מהל: ומדוע?
חיים מהל: כי זו הנקודה העיקרית.
חיים מהל: כי צריך לדעת שמכור לסמים הוא איש שהוא חולה כרונית.
חיים מהל: זה לא שמחר בבוקר הוא יהיה בריא.
חיים מהל: יכול להיות שנגמל, אני לא יודע מה יהיה עוד 5 שנים, עוד 10 שנים, כולם יספרו לנו על מאה אחוז הצלחה, 120% הצלחה, בסופו של דבר אנחנו מצליחים לגמול כ-20% מהמכורים.
חיים מהל: 80% נשארים לא נקיים לחלוטין או מטופלים קבוצתית.
חיים מהל: צריך לדעת את זה.
חיים מהל: אז הוא בא, האיש שיש לו מקום, יש לו כתובת לעירייה שלו, והעובד בעירייה יכול להפנות אותו לגמילה אם הוא צריך, הוא יכול לטפל בו אצלו בלשכה, הוא יכול להפנות אותו למרכז יום, לקהילה טיפולית, לאן שהוא צריך.
חיים מהל: הוא יכול להפנות אותו לאישפוזית לגמילה, יחזור אליו וילך לקהילה הטיפולית.
חיים מהל: זאת אומרת יש מקום אחד שאחראי עליו.
חיים מהל: כעיקרון היחידות הנוספות שיש והיה, אנחנו יודעים שבדרך כלל לבוא לשיחה פעם בשבוע זה לא מספיק ואז הוא צריך הפנייה למשהו יותר ממושך אז פה יש לנו אשפוזיות לגמילה שיש יחידה מיוחדת לנוער, יש מקום מיוחד למגזר הערבי שהוא לא טהור למגזר הערבי, יש שם גם יהודים כמובן כמו שביחידות האחרות יש גם כן אוכלוסייה מעורבת.
חיים מהל: יש יחידה ספציפית לאלכוהול.
חיים מהל: המקומות האלה מממונים בדרך כלל על ידי משרד הבריאות.
חיים מהל: צריך לדעת שהאיש עובר את הגמילה, הוא צריך המשך טיפול וזו הנקודה המרכזית, זו הנקודה הבעייתית.
חיים מהל: אם היינו גומרים בחודש של גמילה או שלושה שבועות של גמילה לא היתה לנו בעיה.
חיים מהל: הבעיה היא שהוא צריך המשך.
חיים מהל: ההמשך הוא מרכזי יום.
חיים מהל: רובם מוחזקים על ידי משרד הרווחה.
חיים מהל: הם אזוריים.
חיים מהל: יש למבוגרים, יש לנוער.
חיים מהל: יש אחד בבאר שבע.
חיים מהל: אבל אם זה מספיק אנחנו מפנים את האיש להמשך טיפול לקהילה טיפולית אחרת לגמילה.
חיים מהל: האדם לא יכול לחזור לביתו מפני שיש תחנות סמים על ידו, מפני שמישהו בבית משתמש, מפני שהוא לא מספיק חזק.
חיים מהל: אנחנו מפנים אותו לקהילה טיפולית.
חיים מהל: צריך לדעת שקהילה טיפולית היא בדרך כלל לא מקום שנגמלים בו אלא באים לשלב של אחרי הגמילה.
חיים מהל: ויש שם הרבה אלמנטים שיקומיים.
חיים מהל: בקהילה טיפולית הוא לומד לחיות, לומד אורח חיים חדש.
חיים מהל: אם מגיל 15 עד גיל 30 הוא היה מכור, הוא היה רגיל לא להתפרנס, לא לחיות עם אנשים, לא לחיות במשפחה, את הכול הוא צריך בעצם ללמוד.
חיים מהל: אתה חוזר איתו לגיל 15 ומנסה לגדל אותו תוך שנה.
חיים מהל: זה קצת יומרני אבל לשנות את תפיסת החיים שלו, את אורח החיים שלו.
חיים מהל: זה הדבר העיקרי.
חיים מהל: אנחנו רואים פה קהילה של מלכישוע שאני אישית פתחתי ב-1990, היא לא נראתה כזאת גדולה.
חיים מהל: יש שם היום כמעט מאתיים איש מבוגרים ונוער.
חיים מהל: קהילה יפה.
חיים מהל: מה שמראה שיש גם מקומות יפים בארץ.
חיים מהל: עושים שם השלמות לימודים.
חיים מהל: אלו הם האלמנטים השיקומיים.
חיים מהל: אתה לומד לקום לעבוד, אתה לומד להפעיל מחשב, אתה עושה השלמת לימודים, וכן הלאה.
חיים מהל: יש יחידה באילנות קהילה טיפולית גם, ותיקה מאוד, טובה מאוד, גדולה מאוד.
חיים מהל: יש שם גם יחידה לאימהות.
חיים מהל: לא מצולמות פה האימהות עצמן.
חיים מהל: יכולה אימא לבוא עם ילד או שני ילדים לעבור שם גמילה, לעבור שם טיפול, ללמוד להיות אימא, וכן הלאה.
חיים מהל: יש יחידה נוספת בשם פוסטמדה, קהילה טיפולית לנשים בחיפה.
חיים מהל: הוקמה על ידי הרשות והועברה בשנתיים האחרונות למשרד הרווחה שמפעיל אותה.
חיים מהל: יש כפר לאנשים שנפגעים במזרח, כפר איזון.
חיים מהל: הוא כמו קהילה טיפולית לאנשים שהם לא מכורים אבל נפגעו נפשית כתוצאה משימוש בסמים.
חיים מהל: בדרך כלל זה בהודו אבל לפעמים זה גם בארץ.
חיים מהל: באים לתקופה קצרה.
חיים מהל: ויש קהילה טיפולית עכשיו בבנייה בנגב.
חיים מהל: רוח מדבר, זה בציור וזה במציאות, אמורה להיפתח בספטמבר-אוקטובר השנה לתת פתרון לדרום הארץ כי שם יש לנו פחות מקומות טיפוליים.
חיים מהל: אני צריך להכניס פה נקודה שהיא מאוד חשובה ובזה אני מסיים.
חיים מהל: יש עוד קהילות.
חיים מהל: יש רמות יהודה, יש טייבה, בהחלט.
חיים מהל: אני לא מפרט פה את הכול אבל יש לנו מרחב די גדול ובעצם הנקודה הכי חשובה וזה היתרון שלנו כמערכת זה כשבן אדם גומר גמילה באישפוזית הוא עובר מדלת אל דלת.
חיים מהל: הוא לא חוזר הביתה.
חיים מהל: הוא הולך להמשך טיפול.
חיים מהל: ואנחנו שומרים על זה כבר המון שנים.
חיים מהל: אדם לא הולך לאיבוד בדרך.
חיים מהל: צריך לדעת שחלק גדול, אולי 80% מהתקציב הולך על 20% מהמטופלים.
חיים מהל: שאר המטופלים לא נגמלים.
חיים מהל: חלקם הגדול צריך טיפול תרופתי.
חיים מהל: הטיפול התרופתי הוא על ידי מתדון או על ידי סובוטקס.
חיים מהל: ניתן על ידי משרד הבריאות והטיפול הזה אם אנחנו מדברים על חוסר כסף שמה החסר הגדול, כי חלק גדול מהאנשים לא מצליחים להיגמל, צריך להבין את זה, והם צריכים טיפול אחר.
חיים מהל: הטיפול התרופתי שהם צריכים יכול להחזיק אותם, יכול לאפשר לחלק גדול מהם לתפקד, וזה המקום היחידי שיש לנו תור המתנה גדול.
חיים מהל: זאת אומרת יש פה בעיה.
חיים מהל: תאר לעצמך שמישהו חולה סכרת ובא לרופא ואומר לו אתה צריך אינסולין.
חיים מהל: תקבל עוד 6 חודשים, כי עכשיו יש תור המתנה.
חיים מהל: אותו הדבר פה.
חיים מהל: בן אדם רוצה להפסיק עם הירואין.
חיים מהל: אומרים לו תמתין.
חיים מהל: אז זו בעיה עיקרית.
חיים מהל: פה אני מראה לכם שגם במתדון בניגוד למה שחושבים שמישהו הוא על מתדון הוא משתמש בסם בבאר שבע יש לנו יחידה שיקומית למתדוניסטים.
חיים מהל: הם עובדים שם.
חיים מהל: מסיימים שנה שם וחלק גדול מהם נקלט בשוק החופשי.
חיים מהל: עוד דבר, עוד כמה מילים, שירות בתי הסוהר.
חיים מהל: שירות בתי הסוהר בעצם עובד במקביל.
חיים מהל: יש לו מערכת שיש בה גם גמילה, גם קהילות טיפוליות וגם טיפול במתדון, זאת אומרת אותו הדבר שהיה מה שאנחנו עושים בחוץ נעשה בתוך שירות בתי הסוהר.
חיים מהל: והיינו שותפים עם שירות בתי הסוהר בבניית התהליך הזה.
חיים מהל: כולל אפילו מדריכים שהיו מכורים שהם עובדים בתוך שירות בתי הסוהר.
מוחמד ברכה: אתם ממלאים את כל הצורך שקיים במכסות?
חיים מהל: לא יכלו להספיק פה רובם, רשות שיקום האסיר, זה ההמשך של אחרי שירות בתי הסוהר, זה בכלא שיקומי בבתי הסוהר.