GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תלמידה: למרות שיש השפעה, בכל-זאת לדעתי זה תלוי בי כי אם אני לא רוצה לעשן, אף אחד לא יכריח אותי לעשן, וגם אם אני אתחיל לעשן, אוכל לנסות להפסיק.
תלמידה: למרות שנאמר כאן שאחוז הנגמלים הוא נמוך, בכל-זאת אם מפסיקים לעשן בהתחלת העישון, יש יותר סיכויים להפסיק.
טל: אני חושבת שחשוב לפעמים להבין את העמדה השנייה אפילו שלא מסכימים אתה.
טל: אני חושבת שזה יכול להיות תלוי בהורים כי בסופו של דבר איך שהאדם גדל להיות זה מתבטא במה שהוא לומד בבית ובמה שהוא מקבל מההורים שלו .
טל: בסופו של דבר, אם אנחנו רוצים לכבד את ההורים שלהם, אנחנו מקבלים מהם מסרים רבים שיכולים להשפיע.
טל: אני בהחלט יכולה להבין איך מישהו מתחיל לעשן, כאשר הוריו לא עודדו אותו והעבירו אליו דעה הפוכה.
טל: אני חושבת שאם אדם החליט להיות הורה, הוא צריך לקחת את האחריות ולחנך את ילדיו לדברים שישמרו עליו.
טל: אני חושבת שזה חוסר אחריות מצד ההורים אם הם לא מלמדים את ילדיהם לפעול בצורה הנכונה.
תומר: מישהו יכול לומר למה אף אחד לא בחר באפשרות הראשונה?
תומר: יכול להיות שאם יש לחץ מהסביבה ואתה לא יודע שהדבר מזיק, אלא אתה חושב שזה דבר נכון, נסו לדמיין לעצמכם שאתם במקום הילד הזה שההורים שלו מעשנים ואף אחד לא אומר לו שזה דבר רע.
תלמיד: אני רוצה לומר משהו בקשר לריח של העישון.
תלמיד: אם ההורים עישנו בזמן שהתינוק היה בבטן, התינוק כבר התרגל לריח של העישון ולמד לאהוב אותו.
תלמיד: לכן אני תומך בדעה הראשונה של התלמיד ששואל האם אהפוך להיות מכור לעישון בגלל הוריי, כי ברגע שאתה מריח את הריח של העישון ואתה אוהב אותו, זה גורם לך לרצות לעשן וגם אם לא תעשן, עדיין תהיה מושפע מהעישון ומהתוצאות שייגרמו בעתיד.
תומר: אם מתרגלים לעישון בגיל צעיר, כנראה שבאמת זה לא תלוי בך.
ערבה: גם המבוגרים מוזמנים להשתתף בדיון שהוא פתוח לכולם.
יובל רביבו: אני חושב שכאן יש שילוב של שני הגורמים.
יובל רביבו: כמובן שהדברים תלויים רק בנו ואני יכול לתת לכם דוגמה אישית.
יובל רביבו: אני מעולם לא עישנתי סיגריה ולא נמשכתי אליה, אבל היו סביבי חברים שעישנו וזה היה חלק מהתרבות של אותם זמנים.
יובל רביבו: אותי זה אף פעם לא משך.
יובל רביבו: אתן לכם דוגמה שנתקלתי בה בעבר במשטרה כאשר עצרנו נער שהשתמש בסמים בכמויות גדולות מאוד, ופתאום קיבלתי טלפון מאביו ששאל אותי למה עצרנו אותו, למה אנחנו פותחים לו תיק ולמה הוא במעצר.
יובל רביבו: אמרתי לו שמדובר בכמויות אדירות של סמים, הנער משתמש בסמים, סוחר בסמים, מספק לחברים אחרים, אבל האבא לא הבין את מהות העניין.
יובל רביבו: אז הבנו שהמסר שהנער מקבל מהבית הוא מסר שמשפיע על ההחלטות שלו.
יובל רביבו: אי אפשר לנתק את מה שאתה מקבל מהבית, להתמודד עם מה שקורה בחוץ ולהתנתק ממה שקורה בבית.
יובל רביבו: לכן יש חלק חשוב גם להורים ויש כמובן חלק חשוב לאני שלך ולעצמאות שלך.
בלהה נוי: כמו שאתם רואים גם בין מבוגרים יש חילוקי דעות ואני קצת חולקת עליך.
בלהה נוי: מכיוון שראיתי שהדיון הוא כל כך בוגר, אני רוצה להכניס מושגים שלומדים בפסיכולוגיה ובחינוך והם נקראים מוקד שליטה פנימי לעומת מוקד שליטה חיצוני.
בלהה נוי: אני חושבת שאנשים נחלקים על פי האמונה שלהם במוקד השליטה.
בלהה נוי: אם השליטה על החיים שלנו נמצאת בתוכנו, או אנחנו קורבנות של נסיבות.
בלהה נוי: אני חושבת שככל שאדם מתקרב יותר אל האמונה שהחיים שלו בידיו, הגורל שלו בידיו, גם אם הנסיבות מאוד קשות, גם אם הפיתויים מאוד קשים, האדם הזה מגיע הרבה יותר רחוק והוא אדם הרבה יותר אוטונומי וחופשי להחליט, דבר אליו אנחנו שואפים, לחנך אתכם להיות אנשים שיש לכם דעה עצמית.
בלהה נוי: הנימוקים ששמעתי הם באמת בכיוון הזה של מוקד שליטה פנימי ואנחנו מכירים הרבה מאוד אנשים שחיו בתנאים הכי קשים שבעולם וזה לא רק העניין של עישון או לא עישון.
בלהה נוי: אתם יכולים לקחת את כל התנהגויות הסיכון, אלימות, סמים, ולא רק התנהגויות סיכון, והשאלה היא האם אני רק מושפע, האם אני רק מגיב, או שאני מחליט.
בלהה נוי: ככל שאתם תכוונו את עצמכם ותאמינו בעצמכם שאתם יכולים להחליט, החיים שלכם יהיו הרבה יותר בשליטתכם.
בלהה נוי: תזכרו, מוקד שליטה פנימי.
קריאה: האם יש גיל מסוים שאנחנו יכולים לומר שהמוקד הזה בוגר מספיק כדי להיעזר בו?
קריאה: בכל-זאת יש תקופת ילדות שלהורים כן יש השפעה מאוד גדולה.
קריאה: האם אפשר לציין איזושהי נקודת מפנה מבחינת היכולת של המוקד להשפיע?
בלהה נוי: ההשפעה של ההורים תמיד צריכה להיות גדולה ובדרך כלל הורים אוהבים את הילדים ורוצים את טובתם, אלא שבמקרה הזה אין להם שליטה על עצמם.
בלהה נוי: אני כן אתייחס, כי הזכרתם את קולברג שפיתח את דיוני הדילמה וניסה את הדילמות האלה על אסירים מבוגרים והרבה פעמים אסירים הגיבו בצורות מאוד נכונות בהתנהגויות הרצויות.
בלהה נוי: יש פה שני דברים – יש יכולת שכלית, וראינו שהתלמידים מבחינת היכולת השכלית לתת נימוקים, ולא משנה לאיזה דעה, היכולת השכלית מאוד מתקדמת, אבל יש הבדל בין הפוטנציאל השכלי לבין התנהגות בפועל ואנחנו רואים שהרבה מאוד אנשים מאוד אינטליגנטיים, כאלה שיכולים להיות פרופסורים, אבל עדיין ההתנהגות שלהם תהיה התנהגות עם מוקד שליטה חיצוני.
בלהה נוי: לכן אני חושבת שכל אחד יכול והתפקיד שלנו כמחנכים הוא לעזור.
בלהה נוי: אני מאוד מתפעלת מהנימוקים.
בלהה נוי: זה לא כל כך משנה לאיזה דעה, אבל הבגרות של הנימוקים היא מאוד גבוהה.
לינסיה מצנר: תודה לכל המשתתפים.
לינסיה מצנר: גם מהדיון הקצר הזה אנחנו לומדים הרבה.
פארח: אני יושב-ראש המועצה למניעת התמכרויות בעיר כרמל ועיקר פעילותי היא עם הנוער ועם הקהילה.
פארח: מקובל ורצוי שכל הזמן נעביר את העשן לאחרים ונאמר שזה בגלל דבר כזה או אחר, אבל מהצד השני אנחנו לא יכולים להתעלם מהגורמים שיכולים להתערב ולהשפיע על החברה.
פארח: אנחנו רוצים להאמין ואנחנו רוצים לחזק את האני של המתבגר ושל הנער כדי שהוא יתמודד ותהיה לו שליטה פנימית להתמודד עם תופעות חברתיות כמו עישון והתמכרויות שונות לתחלואי החברה, אבל אנחנו גם לא רוצים – ואני כבוגר לא רוצה – להתעלם מן האחריות המוטלת עלינו, על עצמנו.
פארח: כאן אנחנו רוצים שבני הנוער והילדים הם אלה שיעלו את המודעות בקרב ההורים שלהם ולא ישבו בצורה פסיבית ויאמרו שההורים גרמו להתנהגותם.
פארח: מצד אחד אנחנו רוצים שהילדים יאמרו את האני מאמין שלהם וינקטו עמדה משלהם כלפי כל תופעה, אבל מהצד השני אנחנו גם רוצים להעלות את המודעות אצל הבוגרים כנגד התופעות ולא לתת להם להתנהג בצורה חופשית בדברים שיכולים להשפיע על הבריאות שלנו.
ירדן קליימן: אני רוצה לספר לכם סיפור אמיתי.
ירדן קליימן: ילד בכיתה ג' בבית ספר כלשהו הגיש את המחברת למורה והמורה גילתה שכל המחברת מלאה בציורים של סיגריות.
ירדן קליימן: המורה לקחה את המחברת למנהלת והמנהלת הזמינה את אביו של הילד.
ירדן קליימן: האב סיפר שהוא מצייר ביחד עם הבן שלו את הציורים האלה.
ירדן קליימן: זה רק מעיד עד כמה להורים יש השפעה על הילדים.
ירדן קליימן: אני יכולה לומר לכם שההורים שלי מאוד משפיעים על כל דבר שאני עושה בחיים וכל דבר שהם ימליצו לי לעשות, אני אקבל זאת כי אני יודעת שזה לטובתי.
ירדן קליימן: בהחלט להורים יש השפעה מאוד גדולה על הילדים וטוב שכך, להוציא את המקרה הספציפי הזה עליו סיפרתי לכם.
ערבה: זה לא רק השפעת ההורים.
ערבה: אם אני גדלה בבית של מעשנים, זה יכול להשפיע עליי מאוד.
ערבה: אני אישית גדלה בבית של מעשנים ואני מסתובבת עם ילדים רבים שמעשנים, אבל אני גם יודעת לומר לא.
ערבה: הבעיה היא שיש ילדים שלא יודעים לומר לא ואנחנו כאן כדי לעזור להם ורוצים שכל אחד מכם יעזור להם.
תלמיד: אני חושב ששתי הדעות הן נכונות.
תלמיד: גם ההורים שלי משפיעים מאוד על מה שאני עושה, אבל מצד שני אני גם יודע לקחת את הדברים הטובים יותר, אם אני חושב שהם אומרים לי משהו שלדעתי הוא לא נכון, אני אומר להם זאת ושואל.
תלמיד: אם לא אקבל תשובה מצדיקה, לא אעשה את מה שהם אומרים.
תלמיד: ההחלטה אם לעשן או לא היא החלטה שתלויה רק באדם עצמו.
תלמיד: אם אחליט לעשן, זאת תהיה החלטה שלי, אבל הגורמים שעלולים להשפיע על ההחלטה שלי זו הסביבה בה אני חי.
תלמיד: אני חושב שהסביבה שלנו צריכה להיות מספיק בוגרת, מספיק טובה ומספיק הגיונית כדי להפעיל לחץ בכיוון ההפוך, להפעיל לחץ נגד עישון, וכך ההחלטות האישיות יהיו טובות יותר.
לינסיה מצנר: תודה רבה לכל אלה ששיתפו אותנו בנימוקים שלהם.
לינסיה מצנר: כאשר מקיימים דיון דילמה בבית ספר, אנחנו לא מסכמים בקביעת העמדה הנכונה כי אין עמדה נכונה, כי ההשפעה של ההורים היא ללא ספק מאוד מאוד חשובה ושמענו כבר את דוקטור נוי, ואין ספק שמיקוד שליטה פנימי של כל אחד מאתנו יוביל אותנו לקבלת החלטות אחראיות.
לינסיה מצנר: הדילמה השנייה שכרגע מחלקים אותה, בהקשר של הכנסת ושל המכובדים שיושבים כאן, אנחנו לא יכולים לקיים את כל מלוא התהליך כפי שאנחנו עושים אותו בבית הספר, אבל לפחות אנחנו טועמים קצת מהתהליך אותו עוברים התלמידים.
לינסיה מצנר: הדילמה השנייה גם היא מערבת התלבטות בקשר עם הורים.
לינסיה מצנר: אתם מתבקשים לקרוא את הדילמה ואני מזמינה את התלמידים להמשיך להוביל את הדילמה השנייה.
סתיו: כבוד יושב-ראש הוועדה, הרב חבר הכנסת נסים זאב, גבירותיי ורבותיי.
סתיו: גלעד ואני נציגי פרלמנט בריאות מבית הספר קשת.
סתיו: אנחנו בעיקרון כבר שלוש שנים בפרלמנט.
סתיו: עשינו מגוון פעילויות בנושא מניעת עישון ונזקי העישון ונציג בפניכם את הדילמה הבאה.
גלעד: דילמה של תלמידת כיתה י"א.
גלעד: "במשפחתי אבי מעשן.
גלעד: יום אחד בשיחה שהתפתחה ליד השולחן בארוחת הערב הבטיח אבא לכולנו שהוא מפסיק לעשן.
גלעד: הוא נקב בתאריך ומאז כולנו ציפינו לא לראותו יותר עם סיגריה בפה.
גלעד: אכן, מאותו ערב לידינו הוא לא עישן.
גלעד: יום אחד הגעתי לעסק בו אבי עבד, הוא לא שם לב לכניסתי ולתדהמתי ראיתיו מעשן.
גלעד: הוא עשה זאת בטבעיות שהוכיחה לי שאולי הוא מעולם לא הפסיק.
גלעד: הייתי בהלם.
גלעד: אבי מצטייר בעינינו וגם בעיני אחרים כאדם ישן והגון.
גלעד: האם ייתכן שאבא שיקר?
גלעד: הבטיח ולא התכוון?
גלעד: התכוון ולא עמד בזה?
גלעד: מדוע הוא לא סיפר לנו את האמת והוא עושה זאת מאחורי גבינו?
גלעד: כל השאלות הציפו אותי בבת אחת".
גלעד: אני מבקש להציג בפניכם שתי עמדות ומבקש מכם לבחור באחת מהן.
גלעד: האם עלי לשוחח עם אבי על מה שראיתי?
גלעד: האם עלי לשמור בליבי את העובדה, כדי לא להבין אותו?
גלעד: האם מישהו בחר בעמדה הראשונה?
תלמידה: אני מבית הספר בג'לג'וליה.
תלמידה: בחרתי בסיטואציה הראשונה – האם עלי לשוחח עם אבי על מה שראיתי.
תלמידה: אני חושבת שאם אבא שלי יכול להתאפק, לשלוט בעצמו ואמר לנו שלא יעשן מולנו כך שלא יזיק לנו, אבא שלי גם יכול להתאפק ולא לעשן בעבודה.
תלמידה: אני הייתי הולכת לשוחח אתו ולברר אתו למה הפר את ההבטחה שהבטיח.
גלעד: מישהו רוצה להתייחס לסיטואציה השנייה?
תלמידה: אני מבית ספר אורט רמות.
תלמידה: אני חושבת שאסור לי לשמור את הדברים שלי בבטן כי יכולה להיווצר סיטואציה ממש לא נעימה כאשר אני מבקשת כסף מאבא לטיול או משהו, ואם הוא לא ייתן לי אני אומר לו שהוא מעשן למרות שהוא הבטיח לא לעשן.
תלמידה: זה לא כל כך יעזור לו אם אני אשמור את הדברים בבטן אלא אני אוכל לעזור לו רק על ידי זה שאני כן אדבר אתו.
גלעד: אני בחרתי בעמדה מספר 1, האם עלי לשוחח עם אבי על מה שראיתי – וזה בגלל שאני מאמין ביחסים פתוחים.
גלעד: עם ההורים שלי אני מדבר על הרבה דברים, ואם הייתי רואה את אבי מעשן, יכול להיות שזה היה גורם לו לרגשות אשם, אבל אני חושב שהוא היה מבין שהוא אכזב אותי.
גלעד: אני חושב שאין אבא שרוצה לאכזב את הילד שלו ולכן הוא היה מפסיק לעשן, דבר שהיה טוב לשני הצדדים.
קריאה: אני מבקשת להפנות את תשומת לבכם לנקודה מאוד חשובה שהיא קיימת בדיוני הפרלמנט.
קריאה: שמתם לב שהמנחים שלנו שיתפו אתכם גם במה שהם חושבים וגם במה שהם חווים וגם בעמדות האישיות שלהם, דבר שהוא מאוד חשוב מפני שאז הדיון הוא פתוח ואמיתי.
קריאה: אני מזמינה את כולכם לראות את הדיונים האמיתיים כי כאן כולנו מאופקים בגלל כבוד המקום, כאשר בדיונים שמתקיימים יש הרבה מאוד רגשות וחשיבה, הכול עולה והדיונים הם מאוד מאוד משמעותיים.
לינסיה מצנר: תודה רבה לתלמידי בית ספר קשת ולכל המשתתפים.
לינסיה מצנר: אחד הכישורים שמאוד חיוניים לנו כבני אדם היא היכולת לנהל שיחה בין תלמיד לתלמיד, בין מבוגר לתלמיד, בין מורה לתלמיד, בין מורה להורים ובין ילדים להורים.
לינסיה מצנר: דרך הדילמות אפשר לפתח גם את הכישורים האלה של ניהול דיבור אמיתי כאשר כל אחד מכבד את העמדה של בן השיח שלו וזה בהחלט יוביל לחשיבה ולליבון.
לינסיה מצנר: שוב תודה לכל מי שהוביל את דיוני הדילמה.
לינסיה מצנר: אנחנו עוברים להדגמה השלישית ואנחנו מזמינים את תלמידי אורט רמות להציג את פעילות בית הספר שלהם.
דרורה קרניאל: באורט רמות פרלמנט הבריאות פעיל כבר מספר שנים אבל השנה הוא היה פעיל במיוחד ומעבר ליציאה להשתלמויות הייתה גם פעילות מאוד ענפה בבית הספר שהגיעה לשיאה ביום הבריאות שערכנו ממש לא מזמן ותיכף תראו תמונות מהיום הזה.
דרורה קרניאל: בכוונה שמנו כאן תמונה של אביב ופריחה בבית הספר, כי אנחנו חושבים שהבריאות מתקשרת לאוויר צח, לפרחים, ובוודאי לחיים ללא סיגריות.
דרורה קרניאל: לכן עישון לא בבית ספרנו.
דרורה קרניאל: זה בית-הספר שלנו.
דרורה קרניאל: השאיפה שלנו היא למנוע עישון ולקדם בריאות.
דרורה קרניאל: כאשר חשבנו על יום הבריאות אמרנו שלפחות רשמית לא נמקד אותו כל כך רק במניעת עישון - למרות שבסופו של דבר הוא כן היה מאוד ממוקד בזה – אלא הוספנו גם קצת לקראת הקיץ טיפול בנזקי שמש ועוד כמה דברים כמו תזונה נכונה וכולי.
דרורה קרניאל: כאמור, הדבר העיקרי היה נושא מניעת העישון.
דרורה קרניאל: לפעילות היו שותפים כל אנשי בית הספר.
דרורה קרניאל: מנהלת בית הספר שנאלצה לעזוב את הישיבה – ומביעה התנצלות על כך – משום שעכשיו מתקיים בתיכון מבחן בגרות במתמטיקה והיה קשה להשאיר את בית הספר בלי נוכחותה ובצדק, נתנה את ברכתה לכל הפעילות בנושא.
דרורה קרניאל: אני פעלתי כרכזת, היועצות פעלו, אחות בית הספר הייתה מאוד פעילה, המורים היו פעילים, יש לנו בבית הספר גם חיילים מתנדבים שהיו פעילים, וכמובן מועצת התלמידים שרק חלק ממנה נמצאת כאן - כולם נתנו יד לפעילות.
דרורה קרניאל: הייתה היערכות ופעולת הכנה מאוד יפה עם הרבה מאוד ישיבות של חברי המועצה.
דרורה קרניאל: קבענו שם ליום הזה והוא מודעות לבריאות.
דרורה קרניאל: החלטנו את מי אנחנו מביאים להרצות, איך ייראה היום וכולי.
דרורה קרניאל: כל זה נקבע בהרבה מאוד ישיבות בהן ישבנו.
דרורה קרניאל: כמו שאתם רואים, היום הזה התקיים ממש לאחרונה.
דרורה קרניאל: החלטנו שיהיה סבב של פעילויות והחלטנו שאנחנו משקיעים את המאמצים שלנו הפעם בחטיבת הביניים ולא בתיכון.
דרורה קרניאל: התיכון עכשיו עסוק במבחני בגרות וחששנו שלא יהיה להם כוח וראש פנוי לנושא הזה.
דרורה קרניאל: מאחר שרצינו התייחסות רצינית, אמרנו שהיום יהיה עבור חטיבת הביניים.
דרורה קרניאל: לאור ההצלחה, אולי נחשוב על פעולה בתחילת שנה הבאה לתלמידי התיכון.
דרורה קרניאל: קירות בית הספר קושטו בפוסטרים ובעבודות שחלקן הילדים הכינו, כאשר חלק גדול המועצה עשתה, חלק אספנו מהאגודה למלחמה בסרט ומלשכת הבריאות, וגם האחות הביאה חומר מהמקומות שלה.
דרורה קרניאל: הגענו לכמויות גדולות של דברים שאפשר לקשט אתם ובהמשך תראו איך נראה בית הספר.
דרורה קרניאל: היו הרצאות, הרצאה של רופא, הרצאה של אישה שדיברה בקשר לגיל ההתבגרות, ואנחנו נראה עכשיו איך זה נראה בפועל.
דרורה קרניאל: כאן אתם יכולים לראות את חברי המועצה ובצד אפילו רואים את החייל.
דרורה קרניאל: כך נראה בית הספר כשהיה כולו לבוש בריאות.
דרורה קרניאל: קישטנו את הקירות לקראת היום הבינלאומי ללא עישון שיבוא.
דרורה קרניאל: יש דברים שהיו לפני כן, כי הפעילות כבר הייתה לפני כן לגבי מניעת עישון.
דרורה קרניאל: אלה תמונות של הפעילויות, אלה תמונות של חזיר שהיה מעשן פסיבי במשך שלוש שנים ואתם רואים ריאות של חזיר בריא לעומת ריאות של חזיר חולה, ואלה תמונות שהיו על הקירות.
דרורה קרניאל: היה לנו דוכן בו חילקנו לתלמידים את החוברות, את המדבקות, והייתה שם פעילות של חתימות על עצומה נגד העישון הפסיבי.
דרורה קרניאל: סביב החתימות היה שלב מאוד מעניין כאשר ילדים עמדו מסביב והיו ויכוחים ודיונים.
דרורה קרניאל: כאן המנהלת שלנו חותמת.
דרורה קרניאל: היה מצב שילדים ישבו, דיברו והתווכחו סביב העניין הזה וזה היה בצורה לא פורמאלית.
דרורה קרניאל: בכיתות, הדילמות האלה ועוד פעילויות.
דרורה קרניאל: לקראת הסיום עשינו משוב ופרלמנט התלמידים קיבל את הנקודות הגבוהות ביותר.
דרורה קרניאל: ההצלחה הגדולה ביותר הייתה של העמיתים בכיתות.
דרורה קרניאל: כאן המורה עומדת בצד כשהיא אדישה לגמרי והילדים מקשיבים בצורה מדהימה.
דרורה קרניאל: על הלוח אפשר לראות כל מה שהם כתבו.
דרורה קרניאל: כאן אתם רואים את הרופא שנתן הרצאה בנושא הבריאות, מניעת עישון, וכאן רואים את כל הילדים מרותקים להרצאה.
דרורה קרניאל: התמונה הזאת מאולפן התקשורת, כאשר נירה שוויקי נתנה הרצאה בליווי של סרטים וקטעי קולנוע.
דרורה קרניאל: הפעילות בכיתות כללה שעה בה דיברו על הדילמות ועל כל נושא הבריאות ואחר כך הכנת סיסמאות ופוסטרים אתם קישטו את הכיתות.
דרורה קרניאל: הנה סיסמה אחת שיצאה עם ציור של תרנגול שמקיא סיגריה.
דרורה קרניאל: "אנחנו סובלים, אתם מעשנים".
דרורה קרניאל: בסיום לא ויתרו על עזרה בניקיון ובית הספר נשאר מאוד יפה.
דרורה קרניאל: כולם החליטו פה אחד לא לעישון וגם לא לעישון פסיבי.
לינסיה מצנר: תודה לדרורה ולבית ספר אורט רמות.
לינסיה מצנר: אנחנו מזמינים את הגימנסיה העברית לחלק האחרון של התוכנית כדי שיראו סימולציה קטנה של פעילות שתיעשה בבית הספר.
תלמידה: שלום.
תלמידה: אנחנו תלמידי ח' בבית הספר גימנסיה.
תלמידה: אנו חברי פרלמנט הבריאות.
תלמידה: הצטרפנו לפרלמנט הבריאות במטרה להגביר את המודעות שלנו ושל חברינו לסכנות שבעישון סיגריות ונרגילה והתמכרויות אחרות כגון אלכוהול וסמים.
תלמידה: במהלך השנתיים האחרונות השתתפנו במפגשים של הפרלמנט העירוני במקומות שונים ברחבי ירושלים.
תלמידה: במפגשים אלה למדנו על הסכנות שבעישון ושמענו הרצאות רבות מפי אנשים שנפגעו מעישון.
תלמידה: ההרצאות האלו נתנו לנו את הכלים כדי להעביר את הידע שנרכש לחברי כיתתנו.
תלמיד: במסגרת הרחבת פעילות הפרלמנט לטיפוח אורח חיים בריא, בחרנו לפעול, לטפח ולשפר את מראה בית הספר ולדאוג לניקיונו.
תלמיד: פעילות זו באה לידי ביטוי בפיתוח חדרי השירותים כדי להפוך אותם לנקיים יותר וראויים לשימוש.
תלמיד: לפני מספר שנים חברי פרלמנט הבריאות חיברו אמנה נגד עישון.
תלמיד: השנה שידרגנו אותה והחתמנו עליה תלמידים, מורים, הורים והנהלה.
תלמיד: בעקבות הניסוח החדש של האמנה, מנהלת חטיבת הביניים הפסיקה לעשן.
תלמיד: פרלמנט הבריאות הינו מסגרת נוספת בה ניתנת אפשרות לתלמידים לקחת אחריות על עצמם ועל חבריהם, והנה דוגמה אחת.
נגה טובלי: אני מורה בגימנסיה.
נגה טובלי: אני יודעת שכולכם עייפים ורעבים ולכן נעשה את זה קצר.
נגה טובלי: אספתי מספר בודד של תלמידים מפרלמנט הבריאות שעובד מאוד יפה בגימנסיה.
נגה טובלי: רשמתי על הלוח עישון ושאלתי אותם מה זה אומר להם ומה זה עושה להם.
נגה טובלי: הם ענו דברים נהדרים ואנחנו נביא לכם משהו קטן ממה שעלה כאשר שני נושאים שיעלו הם הנושא של פרסומות מזיקות ולחץ חברתי.
נגה טובלי: אני משאירה את הבמה לתלמידים.
תלמיד: כשאתה בוחר לא לעשן, אתה נשאר בשליטה.
תלמיד: מהי שליטה.
תלמיד: שליטה היא כלי לשליטה עצמית.
תלמיד: במהלך חיינו מופעלים עלינו הרבה לחצים מכל הכיוונים, מהמורים, מהאחים, מההורים ומהחברים.
תלמיד: מופעל עלינו לחץ לאבד שליטה באמצעות עישון סיגריות.
תלמיד: כשאתם מודעים לסיכון שבעישון, אתם מבינים עד כמה פוגע פרסום הטבק.
תלמיד: בואו נצפה ביחד בקטע המדבר על פרסומות מזיקות ופיתויים לעשן.
תלמיד: כשהחבר הכי טוב שלך מבקש ממך לעשן, מה אתה היית עושה אם היו מופעלים עליך לחצים לעשן?
תלמיד: בואו נראה מה קרה לגיל עם חבריו.
תלמיד: תוכלו להתמודד עם המצב.
תלמיד: לסיום.
תלמיד: גופך הוא כמו סביבתך הפרטית.
תלמיד: אם כל אחד ישגיח על גופו שלו ויאמץ לו חלופות בריאות בשעות הפנאי, יתכן שכדור הארץ שלנו יהיה מקום בריא יותר.
תלמיד: בואו נתחיל בבחירה לומר לא לעישון.
רחלי: אנחנו שלוש שנים בפרלמנט הזה והוא נתן לנו כלים לומר לא ולעזור לאנשים אחרים להפסיק לעשן.
רחלי: כמה מהחברים הכי טובים שלנו שהיו מעשנים בקביעות, הפסיקו והפכו ללא מעשנים לידינו.
תלמידה: הפרלמנט הזה נתן לנו את הידע איך להתמודד עם אנשים שמעשנים לידינו, איך להחליט החלטות, איך לפתור דילמות ולהגיע להחלטה הכי נכונה שאפשר להחליט אותה.
תלמידה: בקשר לעישון, הפרלמנט הראה לנו את כל הנזקים שהעישון גורם להם ואת ההשלכות שיש על מי שמעשן.
לינסיה מצנר: חברים, הייתם גם נחמדים וגם חכמים, ואנחנו גאים בכם מאוד מאוד.
לינסיה מצנר: שמענו על מנהלת חטיבת הביניים שהפסיקה לעשן.
לינסיה מצנר: יש לנו בית ספר ששבע מורות בחדר המורים הפסיקו לעשן בעקבות הפעילות של הפרלמנט.
לינסיה מצנר: אני רוצה לשתף אתכם בדבר אחרון.
לינסיה מצנר: אנחנו עובדים כבר שלוש-ארבע שנים ואנחנו חושבים שאנחנו עושים עבודה מאוד חשובה, ואתם מוכיחים שצדקנו, אבל כל דבר צריך להיבדק בצורה מקצועית.
לינסיה מצנר: השנה מתקיימת הערכה של אנשי מקצוע על כל הפעילות ואני מקווה שגם לה תהיה תרומה לצמצום המצב ונגיע למצב שבתי הספר יהיו נקיים מעישון ויהיה בהם אוויר חופשי מעישון.
לינסיה מצנר: מבקשים מאתנו להציג עכשיו עוד רשויות כי לא רק משרד החינוך ולא רק בתי הספר פועלים.
לינסיה מצנר: תודה לכולם.
פטריק ביתן: אני יושב במרכז השלטון המקומי, גוף שמרכז כ-256 רשויות מקומיות ממגזרים שונים, עם ערים גדולות וערים קטנות, מגזר יהודי, מגזר ערבי, מגזר חדרי.
פטריק ביתן: היום הוא יום חג למרכז השלטון המקומי אבל ללא ספק היום הזה הוא יום החג של פרלמנט הנוער.
פטריק ביתן: אני רוצה להודות לגברת שושנה שוהם על מפעל החיים שלה.
פטריק ביתן: מה שקורה בירושלים, מה שעושה משרד החינוך, הוא המודל ל-256 רשויות מקומיות בישראל.
פטריק ביתן: הפעילות שלכם שאולי נראית לכם ברורה, משפיעה על כ-7 מיליון אנשים.
פטריק ביתן: מעבר לזה תודה אישית על שיתוף הפעולה עם גליה שחם ודגנית פלס.
פטריק ביתן: כבר סיכמנו ברמה הלאומית שאת המודל של פרלמנט הנוער בירושלים נאמץ ברשויות אחרות עם הליווי ויישום הלקחים שלכם.
פטריק ביתן: הייתי רוצה שתהיה לכם פרספקטיבה על איך זה נראה במדינה כולה.
פטריק ביתן: יש מספר רשויות מקומיות שרוצות לשתף אתכם באותו ניסיון, אבל דעו לכם שלמשל ברמת השרון, במגזר הדרוזי- בדליה ועוספייה - במגזר הערבי – באום אל פאחם ובג'לג'וליה - במגזר החרדי – במודיעין עילית שהיא עירייה מאוד פעילה ובבני-ברק, ומעל לכל בעיריית פתח-תקוה, שם ראש העיר החליט לא מזמן שכל העיר תהיה עיר ללא עישון – בסופו של דבר אלה רשויות שעוסקות בנושא ואולי מזווית אחרת של הפעילות.
פטריק ביתן: הפעילות למעשה היא במספר מעגלים כאשר מעגל אחד הוא מעגל האכיפה.
פטריק ביתן: תפקיד הכנסת הוא ליזום חקיקה וגם ליישם אותה.
פטריק ביתן: הפעילות של החינוך מתבצעת דרך משרד החינוך, פעילות ההסברה וההורים מתבצעת דרך המתנ"סים וההורים, מתבצעת פעילות קופות-החולים והמערכת הרפואית שפועלת ומקדמת, פועלות האגודות שתורמות והמתנדבים בהן, פועלות העמותות השונות וכמובן עמוד התווך הוא הנוער שבסופו של דבר מקדם את הפעילות.
פטריק ביתן: נימה אישית.
פטריק ביתן: אני בא מצה"ל, הייתי סגן-אלוף בחיל רפואה, ואני יכול לומר לכם שהפעילות שלכם היא לאו דווקא בתחום העישון אלא אתם דור ההמשך, אתם דור העתיד של המדינה, ואחריות המודעות וההשפעה שלכם מלמטה למעלה היא כזאת כי בסופו של דבר אתם אלו שינהיגו את המדינה בעתיד כאשר כבר היום למעשה אתם משפיעים.
פטריק ביתן: בוודאי מפקדכם בצה"ל יזכו לדור עתיד שהוא מופת לישראל.
פטריק ביתן: אני רוצה להציג את סגנית ראש העיר רמת השרון ובהמשך את סגן ראש העיר דליה ועוספייה ששניהם רוצים לשתף אתכם ואולי גם לשמוע מכם את דעתכם לגבי המודל של רמת השרון והמודל של דליה ועוספייה וכך נוכל ללמוד אחד מן השני.
נורית אבנר: אני סגנית ראש עיריית רמת השרון ואחראית על תיק החינוך, תיק התרבות, תיק הנוער ואני גם יושבת-ראש מועצת נשים יישובית ואני מאוד שמחה וגאה להיות אתכם כאן היום.
נורית אבנר: תודה לך חבר הכנסת נסים זאב יושב-ראש הוועדה על האפשרות שאתה נותן לנו כאן להציג את התוכנית שלנו.
נורית אבנר: כמובן תודה גדולה על כך שנתת לבני הנוער במה כדי שיוכלו לספר על התוכנית הקיימת בירושלים בפרלמנט הבריאות.
נורית אבנר: אני רוצה לומר לכם בנימה אישית שמאוד התרשמתי מהתוכנית הזאת, מאופן ההצגה ובתפיסת האני מאמין שלי אני חושבת שאנחנו צריכים לשתף אתכם הרבה בדברים האלה כי זה אחרת כשאנחנו באים ואומרים לכם אל תעשו ואל תעשו.
נורית אבנר: אנחנו צריכים להיות אתכם בגובה העיניים, ביחד אתכם ולהביא אתכם למצב כזה שאתם לבדכם תגיעו למסקנות האלה, כי כשזה בא מכם וכשאתם השגרירים ומעבירים את זה הלאה לבני הנוער בכיתות המקבילות, בכיתות מתחתיכם, אני חושבת שיש לזה משמעות הרבה יותר חזקה מאשר כשאנחנו, הסמכות, אומרים לכם תעשו כך ואל תעשו כך.
נורית אבנר: אגב, בנימה אישית.
נורית אבנר: אני עישנתי, אמנם לא יותר מקופסא ביום, אבל התחלתי לעשן בצבא.
נורית אבנר: היום לצערי הרב מתחילים לעשן בגיל יותר צעיר.
נורית אבנר: כשנכנסתי לתפקיד בעירייה לפני שלוש וחצי שנים, הייתי מעשנת כ-4-5 סיגריות ביום.
נורית אבנר: היה יום אחד מאוד משמעותי בחיי שנהג מונית אמר לי שלא נעים לו להעיר לי, אבל יש ריח לא נעים של סיגריות ממני.
נורית אבנר: האמת היא שבעיניי זו הייתה קצת חוצפה מצידו לומר לי את זה וקצת נעלבתי ונפגעתי, אבל מיד הוא אמר לי שהוא היה במצב שלי והוא הפסיק לעשן.
נורית אבנר: הוא המליץ לי גם לקחת סוג מסוים של כדורים.
נורית אבנר: לקחתי את זה לתשומת ליבי.
נורית אבנר: הייתי כל כך עצבנית והלכתי לפיצוציה לקנות סיגריות.
נורית אבנר: אמר לי המוכר בפיצוציה שאמנם לא נעים לו להעיר לי, אבל הוא יודע שבתחילת הקדנציה הייתי קונה קופסת סיגריות פעם בשבוע ועכשיו הוא רואה אותי קונה קופסת סיגריות כמעט כל יום.
נורית אבנר: אמרתי לעצמי שאם שני אנשים באותו יום העירו לי הערות בקשר לסיגריות, זה כנראה סימן מלמעלה.
נורית אבנר: נכנסתי למשרד שלי ואמרתי למזכירתו הנאמנה שהיום שני אנשים העירו לי על הנושא הזה ושתסתכל איך אני מעשנת את הסיגריה האחרונה בחיים שלי.
נורית אבנר: לקחתי אותה, כיביתי אותה במאפרה וכבר שלוש שנים אני בלי סיגריות.
נורית אבנר: לא רק שהפסקתי לעשן אלא זה מגעיל אותי ובכל מקום שאני נמצאת אני מנסה להשפיע על אנשים שיפסיקו לעשן.
נורית אבנר: הבן שלי התחיל לעשן לפני צבא והוא אמר לי שאם אני רוצה שהוא לא יעשן, אני חייבת להפסיק.
נורית אבנר: עשיתי אתו הסכם שבמידה ואני מפסיקה לעשן, הוא מפסיק לעשן.
נורית אבנר: הוא היה בצבא במצבים קשים, אבל גם הוא לא מעשן.
נורית אבנר: גם בעירייה הכנסנו חוק שלא מעשנים בבנייני העירייה ואנחנו עושים את כל המאמצים כדי לאכוף זאת.
נורית אבנר: לא באתי לדבר כאן
נורית אבנר: רק על הנושא של העישון אלא אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת ולספר לכם על מה שקורה ברמת השרון.
נורית אבנר: נמצאת אתי כאן גברת פזית הק שהיא ראש הרשות למניעת אלימות והתמכרויות ברמת השרון.
נורית אבנר: הרשות הזאת קמה במטרה להוות יחידה עירונית עצמאית שהתפקיד שלה הוא לתאם וליזום פרויקטים בין הגורמים השונים, העירוניים והארציים, שעוסקים בצמצום עבריינות, אלימות, בריונות, שימוש בסמים ובחומרים ממכרים נוספים.
נורית אבנר: את המכניזם הזה מוביל ראש העיר שלנו, מר איציק הוכברגר שהוא גם משמש ראש הוועדה היישובית בנושא הזה.
נורית אבנר: אצלנו הרציונאל שמלווה את כל הפעילויות הוא הרעיון של הקהילה למען קהילה והמטרה היא לקדם את המאבק לצמצום האלימות ושימוש בחומרים הממכרים תוך הקפדה על בנייה של תוכנית יישובית מערכתית שמתחילה מהגיל הרך ומסתיימת עם גיוס בני הנוער.
נורית אבנר: התוכנית היישובית נבנית בשיתוף פעולה עם הגורמים השונים בעיר כמו אגף החינוך, אגף הרווחה, הפיקוח, המתנ"סים וכמובן שיתוף פעולה עם גורמים חוץ-עירוניים שזו המשטרה, הרשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול.
נורית אבנר: בניית התוכנית היישובית היא תוך הגדרה ברורה כאשר כל אחד יודע מה התפקיד שלו וכל אחד צריך לדעת מה הוא צריך לעשות כדי לשנות ולטפל בבעיה בהווה ולמנוע את הבעיות שיכולות להופיע בעתיד.
נורית אבנר: כל התוכניות השונות פונות למעגלי הקהילה הרחבים מתוך כוונה ליצור הפנמה כמה שיותר משמעותית בקרב התושבים בכל הגילאים.
נורית אבנר: אחד המעגלים המשמעותיים לגבי הצמצום של ההתנהגות הסיכונית אצל בני הנוער הוא קהל המבוגרים ועליהם אני רוצה לדבר כי הם סוכני משנה שעוטפים את הילדים בגילאים השונים ומחקרים רבים מצאו שנוכחות המבוגר מקטינה את הרמה של האלימות ואת השימוש בחומרים הממכרים.