GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יחיאל חזן: רגע, רגע, סלח לי, שטרית, לא יהיה פה שוק ולא כל אחד ידבר עם השני.
יחיאל חזן: יש פה סדר, בסדר?
ענבל גבריאלי: ואז כמובן גם אני שאלתי, או-קיי, אז הוא לוקח עכשיו את הסובטקס והוא חוזר לחיים ואז מה?
ענבל גבריאלי: עד סוף החיים מבחינתי הוא נרקומן.
ענבל גבריאלי: כמו שאגב גם מי שנגמל הוא נרקומן, הוא פשוט מכור לא פעיל.
ענבל גבריאלי: יש מכור פעיל ויש מכור לא פעיל.
ענבל גבריאלי: אבל פה הוא עדיין נזקק למעשה הפיזי שלהמשיך ולקחת משהו.
ענבל גבריאלי: ואז הבנתי שיש פשוט כאלה שהם היו נרקומנים 30 ו40- שנה ושהם לא יכולים להיגמל, זה אחוז מאוד קטן.
ענבל גבריאלי: אבל בשור התחתונה גם אלה שמטפלים בהם בסובוטקס מורידים להם את המינון עד אי שימוש.
ענבל גבריאלי: הסיפור היותר מעניין הוא שפניתי לשר הרווחה, פניתי לשר הבריאות.
ענבל גבריאלי: היה שיתוף פעולה, יחיאל, מקסים.
ענבל גבריאלי: עמדנו להקים מרכז גמילה, היה מקום, היה כסף ,היה הכל.
ענבל גבריאלי: לא היתה ממשלה פתאום וזה נפל בין הכיסאות.
ענבל גבריאלי: אם יש כאן נציג של משרד הרווחה, אז אל"ף, אני אשמח, (יש נציגה) אני אשמח אם היא יודעת משהו ומה קורה.
ענבל גבריאלי: וככה בבושה מלאה אני מוכרחה לומר לכם, שאם ככה הייתי צריכה לעבוד בשביל מרכז גמילה אחד שגם הוא לא הוקם, מאין תבוא הישועה.
יחיאל חזן: חבר-הכנסת דניאל בנלולו ואחרי כן יובל.
1028: תראו, חברים, כשאני מסתכל על תקופות ואני מסתכל על תקופה לפני 30 שנה כשהגעתי ארצה ממרוקו והגענו לפנימייה.
1028: כי באתי עליית הנוער.
1028: ושם שמישהו היה מעשן סיגריה, או אה, הוצאנו אותו החוצה לגמרי, לא דיברנו אתו.
1028: לאחר מכן תקופה קצרה הגיע הנושא של האיידס.
1028: והיום אם זה או הבן או הבת שלי, אומרים לי: "אבא, תשמע, בוא תראה מה קורה בתוך בתי-הספר".
1028: זה תפקידנו.
1028: ואני אומר פה לידידי יושב-ראש הוועדה ולחברת הכנסת ענבל גבריאלי, תפקידנו פה בצד הזה לדאוג לתקציב.
1028: זה התפקיד שלנו פה להילחם עם כל משרדי הממשלה.
1028: אבל כשהתקציב מגיע, התפקיד הוא לשים אותו 70 אחוז להסברה ו- 30 אחוז לאותם המקומות האלה שהולכים לגמילה.
1028: הייתי פעם חבר מועצת עיר לפני שהייתי חבר-כנסת והייתי אחראי גם על הרווחה.
1028: ולא פעם באו אלי לדלת ואמרו לי: "דני, תעזור לנו במיטה בגמילה".
1028: עכשיו אני אומר לכם חבר'ה, אין שום תחליף לגמילה.
1028: לא התחליף, הדברים האלה שאתם אומרים וכו', אין תחליף למקום שאתה נמצא בו, אתה חי שם, אתה שוהה שם, אתה מקבל את ההשראה שאתה בא לשם על-מנת לקבל את הגמילה.
1028: אתם יכולים להגיד שאתם לא מסכימים אתי, אבל אני רוצה לומר לך דבר אחד.
1028: לי יש גם את האפשרות להגיד לך שלקחתי לשם אדם, הוצאתי משמה אדם נקי.
1028: לעומת זאת לקחתי אדם שנתתי לו תחליף מבית-מרקחת והוא חזר לזה אחרי יומיים.
1028: חברים תקשיבו, אנחנו רוצים את אותה מטרה.
1028: אני לא מתווכח איתך, אבל אני אומר את דעתי.
1028: עכשיו תקשיבו חברים, כל הבעיה שלנו מתחילה ונגמרת בתוך הבית.
1028: כשהילד שלי יוצא בערב, אומר לי: "אבא, צוחקים עלי".
1028: אני אומר לו: "למה?" הוא אומר לי: "אתה מתקשר אלי כל חצי שנה".
1028: אמרתי לו: "בוודאי שאני אתקשר אליך עד שאתה תגיע למיטה".
1028: אני יושב פה בישיבות אצלי בלשכה ואני אומר לעוזרת שלי, "הילד גמר בית-ספר, תתני לי אותו לטלפון אם הוא הגיע הביתה".
1028: זה הכל מתחיל בהורים.
1028: אני לא ישן בלילה אם הבת שלי והבן שלי לא הגיעו הביתה לישון.
1028: ואני אנדנד להם כל חצי שעה ואני אומר לאותו ילד.
ענבל גבריאלי: בחצי שעה מטלפון לטלפון אתה לא יודע מה הוא עושה.
1028: בסדר, אבל אני משתדל, מה אני יכול לעשות.
1028: אבל אני אומר חברים, אני רוצה לומר לכם אבל לספר סיפור אחד קצר.
1028: נוכחתי פעם אחת באחת ההופעות ברדיו אצל אייל מדני והגיע לשם ב4- בבוקר אדם בן 42.
1028: בחור יפה תואר, תאמינו לי, אספו אותו מהרחוב.
1028: הביאו אותו לשם, יובל גם היה אתנו אז.
1028: הבאנו אותו לחדר ובא נישק אותנו וחיבק אותנו ואומר לנו: "מה שתגידו, עכשיו תביאו לי מיטה, אני הולך לגמילה".
1028: לאיש הזה יש שלושה ילדים, כל אחד ואחד מהילדים בכירים מאוד במשק.
1028: האישה, הוא אומר: "מה, האישה תקבל אותי לא תקבל אותי".
1028: האימא כבר לא מקבלת אותו.
1028: היה בחור גמור.
1028: לקחנו אותו ב6- בבוקר הגענו לבני-ציון לאחד המקומות.
1028: עקבתי אחרי זה, האיש אחרי שבועיים חזר חזרה.
1028: בן 42, היה גמור.
1028: הבעיה שלנו הכל מתחיל במניעה.
1028: מתחיל בגיל הקטן, מתחיל בבית.
1028: ואדוני היושב-ראש, אני רוצה לבקש ממך לסיום דבר אחד.
1028: מה שלא נעשה, מועדונים זה טוב, מקומות לגמילה זה טוב.
1028: אבל נילחם אתה ואני ואנחנו חברים בוועדת הכספים, נילחם על תקציב להסברה.
1028: אדוני היושב-ראש, ברגע שלוקחים את אותו אלברט ולוקחים אותו יום יום להסברה ואת יובל, שגם כן אני מכיר אותו, אותו דבר ועוד כמה חברים שיושבים פה.
1028: ולוקחים אותם ביד להראות את זה לתלמידים, אני אומר לכם, התלמידים נרתעים.
1028: התלמידים יזהרו.
1028: הבת שלי, הבן שלי, יודעים לא ייקחו בקבוק אם הוא פתוח.
1028: כמו שאמר פה ידידי אלברט, אבל זה לא מספיק.
1028: ולכן רק צריך להוסיף בהסברה.
1028: תודה רבה אדוני היושב-ראש.
1028: אני מתנצל, אני חייב ללכת.
יחיאל חזן: אני יכול לבשר לך שאני במאבק עם האוצר הבאתי תקציב של 350 אלף ש"ח לקרית גת ובעוד שבועיים אני בא לשם עם העניין הזה, גם לקריית גת וגם לאור-עקיבא.
יחיאל חזן: אבל זאת לא השיטה.
יחיאל חזן: אם אני הולך למקום לבקר ואני רואה את הבעיה ואני הולך להילחם בשביל לשמה כסף, ככה לא פותרים בעיה.
יחיאל חזן: כי בשנת 2006 אני לא יודע מה יהיה.
יחיאל חזן: הבעיה היא בעיה אחרת לגמרי שכל משרדי הממשלה בלי יוצא מן הכלל, כאשר הם מטפלים בתחום מסוים, לא מעניין אותם התחום האחר אצל השכן, באותו משרד ממשלתי אחר.
יחיאל חזן: ולכן אני חושב שכל הנושא הזה של התקציב שכולם "מדברים עליו" הוא צריך להיות תחת קורת גג אחת שכל התכניות של כל משרדי הממשלה יהיו מאושרות על-ידי מי שבאמת בחוק הוסמך לטפל או לפחות לבקר שזה הרשות למלחמה בסמים.
איציק: אני רוצה להגיד כמה דברים.
איציק: אני שמעתי פה, ומחובתי גם להגיב לשתי הבחורות שהן תומכות בתהליך של תחליף.
איציק: באופן אישי, אני משתמש ו- 36 שנה השתמשתי, אני נספחתי ממשחק למשחק של כל מיני תחליפים ובשורה התחתונה אני מאמין שיש להם כוונה טובה והמטרה שלהם זה אך ורק לעזור.
איציק: אבל אני מחוויה אישית יכול לבוא ולהגיד שזה כישלון מראש.
איציק: אם לא לוקחים כמו שאמר חבר-הכנסת בנלולו, לא לוקחים את הבן-אדם בצורה פיזית ונותנים לו להיות בלי שום תחליף, זה לא עובד.
איציק: דווקא אני בכל אופן מדבר מהמקום שלי, מהחלק שלי.
איציק: עלי זה לא עבד וזה כמה גלגולים.
איציק: שניסיתי את כל התחליפים שבעולם וזה לא עבד.
צביקה: מתדון עלי הצליח, כי הגמילה שיובל אומר ואייל מציע, בכל העולם זה בין 2 ל8- אחוז.
איציק: האמת שהגעתי לפה וזה, אמרו לי שאתה נמצא פה, אני האמת, מה זה התאכזבתי ממך.
איציק: היתה לנו שם שיחה והיו הרבה מכורים ואתה באופן אישי הבטחת באותו חודש שאתה מגיע ואתה רוצה לראות איפה הנתונים עומדים.
איציק: מה קורה עם כל הנתונים שנתנו לך ואיפה זה עומד ואחרי חודש ושאתה לא הגעת?
איציק: היינו 46 איש ולצערי בגלל שכל הבירוקרטיה וכל התהליך, נפלו 36 איש בכל התהליך.
איציק: אתה מבין, אז אם הדברים היו זורמים ורצים, אני יכול להגיד לך עכשיו אני נכנסתי לתהליך של גמילה ואני בשביל להיכנס למרכז יום שזה תהליך שבדיוק זה צריך לקחת שלושה ימים, תהליך של בירוקרטיה.
איציק: ואני נסחפתי שמה קרוב לשלוש וחצי חודשים.
ענבל גבריאלי: מה אמרו לך, למה משכו את זה?
יחיאל חזן: אני אגיד לך מה הבעיה שלו.
יחיאל חזן: בשביל להסיע אותו לאשקלון הוא צריך כסף.
איציק: לא, לא.
איציק: לאשקלון, ברגע שנכנסתי למרכז יום אני ראיתי איך המנהלת מנהלת שם את המקום.
איציק: היא חושבת שהיא מנהלת את המקום שמה בתור מפעל היי-טק, אתה מבין.
איציק: ודרך זה ראיתי איך הבירוקרטיה שלה באה ומתבצעת.
איציק: אני יודע שהמטפלת שלי שולחת את הטופס הורדה בשביל להתקבל ואם אין אישור של תשלום שלי, אותה זה לא מעניין.
איציק: ואני אמרתי לה: "עופי" ממרכז יום, בגלל שנכנסתי לעימות, היא לא מסתכלת על הנפש שעומדת להתפרק באותו רגע, אתה מבין.
איציק: הם לא מסתכלים, הם לוקחים אותנו בתור, מה אני אגיד לך, לוקחים אותו בתור סחר של גרעינים.
איציק: וזה לא עובד ככה.
יחיאל חזן: אני דרך אגב, אני רוצה לומר לך דבר אחד.
יחיאל חזן: שאני כחבר-כנסת חשבתי שאם האצבע שלי באוצר, אני אביא את הכסף יותר מהר.
יחיאל חזן: אבל טוב מאוחר מאשר בכלל לא.
יחיאל חזן: אז במקום שזה היה לפני חודשיים, אז יש עכשיו את ה350- אלף ש"ח לקרית גת.
יובל אלמגור: אני נקי 12 שנה.
יובל אלמגור: גם יש לי תשובה בשבילך.
יובל אלמגור: אני בדיוק חשבתי מה שחשבת על חבר-כנסת יחיאל חזן, אבל אני רוצה להגיד לך , אני לא האמנתי בחלומות הורודים שלי בכלל הוא יבוא לסיור.
יובל אלמגור: אתה יודע מה זה חבר-כנסת.
יובל אלמגור: אמנם הוא יושב פה, הוא לובש חולצה לבנה ועניבה.
יובל אלמגור: ואני אומר לכם כי הוא מכבד פה את המקום.
יובל אלמגור: הוא בכלל לא כזה, הוא אדם יותר פשוט ממני.
יובל אלמגור: והאדם הזה בא ונכנס לתוך כפר נוער היום שאני עובד בו עם 130 ילדים.
יובל אלמגור: יעני, ממרוסקי החברה הישראלית.
יובל אלמגור: ובאתי, אמרתי לו: "יחיאל, בוא תעשה סיבוב".
יובל אלמגור: הוא הקדיש את כל הזמן, הכנסתי אותו, לא השארתי לו חור בתוך הכפר שהוא לא היה.
יובל אלמגור: גם היה חבר-הכנסת בנלולו שמה, בבר-מצווה שעשינו וגם את, אני מאוד התרגשתי לשמוע אותך, ענבל גבריאלי.
יובל אלמגור: וגם את מוזמנת לשם, אני מוכן לעשות לך סיור ולראות את הילדים.
יובל אלמגור: כפר הנוער קרית יערים.
יובל אלמגור: אני רוצה להגיד לכם, אני מכיר את עולם הסמים בשימוש עצמי, בהזרקה, בהרחה, בכל.
יובל אלמגור: אני מכיר את הסמים בכל דרך שאפשר להחדיר אותו לגוף.
יובל אלמגור: אני מכיר את כל סוגי הגמילה, כולל את המתדון.
יובל אלמגור: מתדון בסך-הכל זה מוות איטי.
אלי בן שטרית: סליחה.
אלי בן שטרית: אנחנו עברנו את מה שאתה אומר, לא התחלת.
אלי בן שטרית: אם אנחנו חיים.
אלי בן שטרית: בגלל מה שאתה אומר, היום אנשים יש להם סטיגמה גם נגד המתדון והם עדיין מרוסקים ברחוב.
אלי בן שטרית: אני עם 3,500 איש שחיים בעזרת מתדון.
אלי בן שטרית: אז תדבר בשם מה שאתה עושה.
אלי בן שטרית: גם אני הייתי נקי 10 שנים.
יובל אלמגור: אני מדבר אתך מהמקום שלי.
אלי בן שטרית: זה לא מוות איטי.
אלי בן שטרית: תן לי לסיים, מתדון לא גורם לשום נזק.
ענבל גבריאלי: שניה רגע, הויכוח מיותר.
ענבל גבריאלי: כי אתה מביע את דעתך.
יובל אלמגור: שיטרית, אני אומר לך, בעקבות המתדון.
יחיאל חזן: הרי הזמנתי אותך לפה רק בגלל שאני רוצה לעזור לכם.
יחיאל חזן: אז בוא נשמע את האחד ואת השני.
יובל אלמגור: בעקבות המתדון אני עברתי שלוש מוות קליני.
יובל אלמגור: דופק הלב שלי הגיע ל17-.
יובל אלמגור: אני בנס של אלוהים יושב פה.
יובל אלמגור: יכולתי גם לא לשבת פה.
יובל אלמגור: רק בגלל המתדון ולא בגלל ההרואין ולא בגלל הקוקאין.
יובל אלמגור: רק שתבין.
יובל אלמגור: אני באופן אישי לא מאמין במתדון.
יובל אלמגור: אני אומר שזה עוד גלגל שסוחט כספים, לשלם משכורות ולקנות את החומרים ולעשות שקט תעשייתי במדינה.
יובל אלמגור: היום נמצא במקום לא לעשות שקט תעשייתי במדינה.
יובל אלמגור: להתמודד עם הסמים בחורמה.
יובל אלמגור: כלומר, יושב-ראש הוועדה, יחיאל חזן, אני חושב אתה צריך להילחם לפני כספים.
יובל אלמגור: הכספים זה לא פותר את הכל.
יובל אלמגור: קודם כל להעביר חקיקה שהסם שקוראים לו "קל" והכי קשה ביניהם, שניהם סמים, אין קל ואין קשה.
יובל אלמגור: כי יש סטיגמה אצל הנוער, זה קל, זה קשה.
יובל אלמגור: דבר שני ואני לא מאמין, היום להילחם בבני-נוער יש מלחמה אחת.
יובל אלמגור: לא כספים, לא להגיד להם כן ולא להגיד להם לא.
יובל אלמגור: איך אנחנו מציבים את הגבול.
יובל אלמגור: אם אני אומר לך, אצלי שאני נכנסתי לכפר לפני ארבע שנים, היה סמים בקנה מידה שאני לא האמנתי.
יובל אלמגור: היה אלכוהול, היה טיפקס, היה גז של מזגנים.
יובל אלמגור: הם משגעים אותי מהרעיונות, אני לא הכרתי מזגנים שממסטלים.
יובל אלמגור: לא האמנתי טיפקס, דבק מגע, לא האמנתי בשטויות האלה.
ענבל גבריאלי: וכל מה שקונים בקיוסקים.
יובל אלמגור: ואז אני הבנתי שהם הצליחו לעבוד עלי ומה שאני ידעתי, הבנתי שאני כזה קטן מולם.
יובל אלמגור: אני גומר לטפל במשהו, הם כבר מביאים לי שיטה חדשה.
יובל אלמגור: וכל שיטה לוקחת זמן.
יובל אלמגור: כלומר, הגעתי לפתרון גם של הסמים, גם של הדבק, של כל נושא ההתמכרויות.
יובל אלמגור: אתם לא תאמינו, לרמת אפס.
יובל אלמגור: ואתם מוזמנים לבוא ולעשות סיור ולדבר עם בני-הנוער.
יובל אלמגור: כלומר, הדבר היחידי שהצלחתי בו זה לשים את הגבול ולהגיד, סטופ.
יובל אלמגור: איך אני שמתי את הגבול.
יובל אלמגור: אם תפסתי ילד מעשן סיגריה, אני לא מדבר על טיפקס וסמים ואלכוהול בערב שבת שיש להם את הדיסקו בתוך הכפר.
יובל אלמגור: לא, אם תפסתי ילד שעשן יוצא לו מהפה.
יובל אלמגור: אני מבוגר, אני נשוי, יש לי ילדים.
יובל אלמגור: הוא עדיין ילד בגיל 11, יש הבדל ביני לבינו.
יובל אלמגור: לי מותר לנהוג, לא אסור.
יובל אלמגור: אז יש הבדל בינינו.
יובל אלמגור: שתהיה גדול, תחליט לתפוס סיגריה, אין לי בעיה, שתהיה חייל אין לי בעיה.
יובל אלמגור: כרגע שאתה בחסותי אתה לא תעשן ואתה לא תעשה כי יש גבולות.
יובל אלמגור: אני רוצה להגיד לכם, באיזשהו מקום אנחנו מעלימים את העין במתכוון.
יובל אלמגור: אנחנו יודעים שהם מעשנים.
יובל אלמגור: אבל הוא חופר את עצמו מתחת לאדמה כדי לקחת שתי סחיבות סיגריה.
יובל אלמגור: אז אני יודע שהשגתי מטרה שכדי להשתמש מעל סיגריה, הוא צריך להפוך את כל הכפר או לברוח מהכפר.
יובל אלמגור: והמטרה שלי לא להבריח אותו כדי לעזור.
יובל אלמגור: כי הוא מסוציו-אקונומי מאוד נמוך, כמו שאני באתי.
יובל אלמגור: אני לא הגעתי לאן שהגעתי בגלל שגדלתי במקום.
יובל אלמגור: ואני רוצה להגיד שאני מכור מן המכורים.
יובל אלמגור: אני לא מאמין בכל הסיסמאות של כל התכניות שיש בעולם.
יובל אלמגור: אני מאמין לדבר אחד, אדם שרוצה להיגמל, שום תחליף, שום סיפורים, שום כלום.
יובל אלמגור: הולך, סובל ונגמל.
יובל אלמגור: בעיית הסמים בעולם, חבר-הכנסת, יושב-ראש הוועדה, בעיית הסמים בעולם לא רק בישראל, היא לא של אף אחד, זה בסך-הכל תוצאה.
יובל אלמגור: זה להרדים כאב.
יובל אלמגור: אחד מרדים כאב שהוא נאנס; אחד מרדים שההורים הרביצו לו; אחד מרדים שלא היה מה לאכול בבית.
יובל אלמגור: כל אחד יש לו את הבעיה שלו.
יובל אלמגור: עכשיו אדולן אותו דבר, זה סם שמרדים את הכאב.
יובל אלמגור: בואו נתמודד עם המציאות.
יובל אלמגור: הילד הכי צעיר שהשתמש בסמים היה בגיל 10.
יובל אלמגור: אם היה ילדים בכיתה א' ב', אני מסכים איתך, אני גם בטוח לא מאמין, בטוח שיש ילדים בכיתה א'-ב' שמשתמשים.
יובל אלמגור: כשאני אמרתי זה עוד ירד לגילאים האלה, צחקו עלי.
יובל אלמגור: אני זוכר פה.
יובל אלמגור: תודה רבה.
אייל מדני: אני ברשות
אייל מדני: כם אעשה את זה קצר, כי אני חייב ללכת לאזכרה, אבל תודה על ההזדמנות.
אייל מדני: אני באופן אישי מרגיש באוויר שיש, בוא נגיד, תכונה או דברים חדשים שאולי עוד מעט יקרו במדינה הקטנה שלנו.
אייל מדני: עם המעוף החדש שיחיאל חזן מביא, שחברי-כנסת היום פה התייצבו, הייתי מאוד מאוד מופתע.
אייל מדני: במהלך השנה אני פוגש למעלה מ-25 אלף בני-נוער בהסברה ברחבי בתי-הספר השונים, במסגרת הפרויקט "בגובה העיניים" של עמותת "כינור דוד", אנחנו יושבים בסמינר אפעל ברמת אפעל.
אייל מדני: יש לנו פרויקט בנושא סמים, אלימות ואלכוהול, בשיתוף ובשילוב עם משרד החינוך.
אייל מדני: והכל חשוב, כל מה שאמרו פה כולם הכל חשוב.
אייל מדני: אבל המפתח לדעתי זה כמו שלימדו אותנו בגיל מאוד צעיר לא לקטוף פרחי בר, בגיל מאוד צעיר להתחיל הסברה נכונה.
אייל מדני: ועם הסברה נכונה הילדים שלנו לא יגעו.
אייל מדני: כי אני עד היום לא קוטף פרח בר.
אייל מדני: כי לימדו בגן לא לקטוף.
אייל מדני: איך ומה, צריכים לחשוב עם צוות עם היגוי נכון לעשות.
אייל מדני: היום אנחנו מכיתה ז' מגיעים לבתי-הספר ברחבי הארץ ומסיימים בסוף השנה בבית הנשיא עם הישגים של כל בית-ספר ובית-ספר.
אייל מדני: אחת הבעיות המרכזיות, כמו שהעלה פה חבר-הכנסת בנלולו ויחיאל חזן דיבר על זה וענבל גבריאלי.
אייל מדני: זה תקציב נכון לטובת הסברה.
אייל מדני: כי כן יש בעיה תקציבית.
אייל מדני: כי בתי-הספר בבעיה מאוד קשה כי אסור להם לקחת מההורים עכשיו.
אייל מדני: אתם מכירים את החוקים החדשים.
אייל מדני: בסך-הכל יושב-ראש הוועדה, אם נצליח בעזרת השם, הכפלת את התקציב ושגם תהיה חלוקה נכונה וצודקת של התקציב, למי שזה יגיע לרשות למלחמה בסמים, אז יעזור לו המון להתמודד עם הבעיה.
אייל מדני: עם אחת הבעיות הרציניות והאקוטיות של מדינת ישראל.
אייל מדני: עבדכם הנאמן כתב ספר צנוע שנקרא" אויב בשער", אולי חלקכם קראתם אותו, סיפורים מהחיים.
אייל מדני: כותב טור כבוד ב-80 מקומונים בכל הארץ ומגיש פעמיים בשבוע תכנית רדיו, כדי לנסות לצמצם.
אייל מדני: אני מודה לכם על ההקשבה.
אייל מדני: אני מתנצל, אני חייב ללכת לאזכרה.
אייל מדני: וענבל גבריאלי אני מחבק אותך על המלים החמות שאמרת.
שלמה בוחניק: קודם כל אני מודה לך על העבודה שאתה עושה.
שלמה בוחניק: ובתור אדם שמשתמש במתדון, תחליף שלא מסכימים אתו או כן מסכימים, כל אחד זה אינדיבידואלי עצמו.
שלמה בוחניק: אני בן-אדם שעובד עצמאי ונמצא במסגרת מתדון חמש שנים כבר.
שלמה בוחניק: אחרי שניסיתי את כל סוגי הגמילות למיניהם, הצליחו לא הצליחו, כל אחד לעצמו.
שלמה בוחניק: זהו, יש לי רק להגיד דבר אחד לגבי המתדון.
שלמה בוחניק: לי לפחות באופן אישי זה הצליח וזה עובד וזה עבד.
שלמה בוחניק: וימשיך להיות טוב ואני מגדל בית עם ילדים.
שבתאי לויט: אני רוצה לגעת בנושא הדיון עצמו, אחרי כל האמוציות שהיו פה.
שבתאי לויט: אנחנו יודעים שטיפול כלשהו, אם גמילה או מתדון, כל טיפול מקטין את השימוש בסמים, את העבריינות הנלווית לזה וגם את האלימות.
שבתאי לויט: ולכן אם הנושא היום זה סמים ואלימות, אז צריך לקחת בחשבון את הנושא הזה של להגדיל את התקציב גם לטיפול.
שבתאי לויט: הנושא השני שאני רוצה להגיד אותו.
שבתאי לויט: אתמול היתה מסיבת עיתונאים באשדוד עם ראש העיר ועם מנכ"ל הרשות למלחמה בסמים והם הראו דוגמה של עיר שבמאבק משולב של מניעה וטיפול, ויש שמה שירותי טיפול הכי מפותחים בארץ, כל המרכז מתדון שיש פה כמה נציגים שלו.
שבתאי לויט: הם ראו פשוט קשר ישיר בין הגדלת שירותי הטיפול, להקטנת העבריינות באשדוד.
שבתאי לויט: אשדוד היא העיר עם אחוז פשיעה הכי נמוך, גם בהשוואה לרעננה וכפר-סבא, בעבירות שקשורות להתמכרות.
שבתאי לויט: זאת אומרת, פריצה לרכב והוצאת הרדיו-טייפ או דברים כאלה.
שבתאי לויט: הדבר השלישי שאני רוצה להגיד, השטח הזה מלא אמוציות ומלא סיפורים אישיים כואבים מכאן ועד אלסקה.
שבתאי לויט: אבל אי אפשר לנהל מדיניות לפי סיפורים כואבים.
שבתאי לויט: בסופו של דבר, צריך לבדוק מה מועיל ומה טוב ומה אפשר לעשות עם הכסף הקיים.
שבתאי לויט: אני חושב שהוועדה צריכה לשאוף גם לעניין הזה בדיונים שלה.
שבתאי לויט: ואני מאוד אבל מעריך את זה שאתם נותנים מקום לאנשים פה.
שבתאי לויט: צריך להתמודד עם שני הדברים האלה.
גלית גבע: אני רציתי להגיד כמה דברים.
גלית גבע: אני מפקחת מחוז ירושלים של השירות לטיפול והתמכרות במשרד הרווחה.
גלית גבע: כמה תגובות למה שעלה כאן לעניין שדיברו על הנושא של החשיבות של המניעה.
גלית גבע: אין ספק שזאת צריכה להיות מטרה.
גלית גבע: זאת מטרה מאוד חשובה בכל הטיפול בבני-נוער.
גלית גבע: רק אסור לנו לשכוח, שוב, אני מצטרפת לדבריו של שבתאי לנושא של הטיפול והחשיבות של הטיפול, שהמדיניות שלנו, של המשרד, הנושא של מניעה זה לא מספיק להביא הצגה מבית-הספר.
גלית גבע: צריך לתת את הכלים לצוות הבית-ספרי שידע לאבחן, לזהות, לאתר ולתת את המענה בבית-הספר ולהכיר את גורמי הטיפול השונים שנמצאים בקהילה במידה וישנה בעיה.
גלית גבע: כלומר, זה לא מספיק להביא הצגה ומה שנעשה.
גלית גבע: אין ספק אי אפשר להתעלם, קודם כל לעניין הוועדה שאנחנו מדברים על נושא של אלימות והתמכרות, זו בעיה מוכרת ויש שילוב וזה פועל יוצא של התמכרות ואלימות.
גלית גבע: כשישנה אבחנה בין סוגי האלימות השונים להתמכרויות השונות.
גלית גבע: כלומר, לאלכוהול יש את האלימות הספציפית שלה שזה נהיגה בשכרות, ולעומת הסמים השונים, זה אלימות אחרת.
גלית גבע: ומכור לא יבחל בשום אמצעי כדי להשיג את הסם שלו.
גלית גבע: ואני חושבת באופן כללי אנחנו כשירות, קצת לא נתנו כאן מקום למה שכן נעשה וכן נעשים דברים וכן יש שירותים בשטח וכן יש שירותים בשטח ושנותנים מענה טיפולי ברמות שונים.
גלית גבע: אם זה מרכז יחידות לטיפול בהתמכרות שגם לנוער וגם למבוגרים.
גלית גבע: אם זה מרכזי יום.
גלית גבע: כמובן שאנחנו רוצים תגבור, כלומר כמשרד הרווחה שתוספת תקציבית לא מבוטלת יכולה לאפשר לנו לתת תגבור ויותר מענים למה שקיים.
גלית גבע: יש דברים שנעשים.
גלית גבע: יש שירותים מאוד מפוארים.
יחיאל חזן: אף אחד לא מזלזל במה שנעשה היום בעבודה מאוד קשה ועם תקציב זעום.
יחיאל חזן: בסך-הכל מה שרציתי להדגיש בדברים שלי זה שהתקציב של מדינת ישראל, למשל הרשות, כי אני לא רוצה עכשיו להיכנס לבריאות, למשרד הרווחה, שגם שמה זעומים מאוד.
יחיאל חזן: התקציב שמדינת ישראל מקדישה לנושא הזה זה פשוט לעג לרש.
יחיאל חזן: לא יכול להיות מן מצב שראש-ממשלה שזה איום אסטרטגי על מדינת ישראל ומצד שני בבסיס התקציב 11 מיליון ₪, הדברים לא מסתדרים.
גלית גבע: אני מסכימה באמת האחוזים.
יחיאל חזן: אין לי ספק שהעבודה שנעשית במרכזי גמילה או במשרד הרווחה או במשרד הבריאות או בכל מי שפועל, גם במשטרה, אין לי ספק שהעבודה שהיא נעשית היא עבודה ברוכה.
יחיאל חזן: והעבודה שאם היא לא היתה נעשית, המצב היה הרבה יותר קשה וגרוע.
יוסי מלר: אז קודם כל, לחזק ידיו של יושב-ראש הוועדה, יחיאל חזן, על הביקור ובאמת ירידה לשטח, איסוף נתונים ולעלות לתודעה את העניין.
יוסי מלר: חבר'ה, רבותיי, זה לא בושה להגיד, כסף זה לא המטרה.
יוסי מלר: זה האמת, זה אמצעי.
יוסי מלר: הטכנולוגיה התפתחה, אנחנו במדע יודעים טוב יותר איך לעשות.
יוסי מלר: בשירותי ההתערבות העבודה הסוציאלית במשרד הרווחה ומשרד החינוך יודעים יותר טוב איך לעשות את העבודה.
יוסי מלר: אבל זה לעג לרש, פה אני מסכים לנקודה.
יוסי מלר: בוא לא נחביא, אנחנו תפקידנו להוציא את זה החוצה.
יוסי מלר: אם בעיר כמו קרית גת עם 500 מכורים ועם 800 בני-נוער שאנחנו מזהים כשמשתמשים בקבוע בחומרים השונים, אז יש לנו באמת עיר שסובלת מהתמכרות.
יוסי מלר: אם אני יכול להעמיד שם עובד 75 משרה של עבודה סוציאלית, ב-5 מכסות למרכז יום ובלי אפשרות לנייד ולתת את האפשרות שלהם להגיע לאשקלון, שצריך להילחם על כל אגורה, אז החבר'ה פה צודקים.
יוסי מלר: יוצא הרוח מהמפרשים בתהליך ואנחנו עומדים ככה לפני שוקת שבורה.
יוסי מלר: מרכז נוער, זאת אומרת, יחידה שעבדה ונתנה שירות לנוער.
יוסי מלר: כולה היה חצי משרה עובד סוציאלי ומדריך חברתי.
יוסי מלר: טיפול במאה בני-נעור עם המשפחות שלהם, בעבודה פרטנית, קבוצתית וכו'.
יוסי מלר: שנתיים אין את זה.
יוסי מלר: הנוער, אומרים החבר'ה, שהתנסו על עצמם, "מה אתם עושים לילדים שלנו, מה אתם נותנים".
יוסי מלר: אנחנו צריכים להגיד בפה מלא נותנים כלום.
יוסי מלר: אני נציג העירייה שהיא בתכנית הבראה ועד שחותמים על שיק.
יוסי מלר: אמר הבחור אלימלך על הסיפור, אל תכניסו לעירייה.
יוסי מלר: אבל תראו הדברים האלה, שוב אנחנו מגיעים לתקציב.
יוסי מלר: עכשיו יש תכנית "אסא", היא רצה, עשו תכניות הכל, אבל אם לא יגיעו המשאבים לטפל אותה, אז הדברים לא ייצאו לפועל.
יוסי מלר: אני מאוד בעד רצף.
יוסי מלר: הרצף צריך ללכת באמת מהגיל הצעיר, עם הרבה מניעה, אבל מניעה זה לא רק הסברה, מישהו נותן הרצאה או הצגה, אלא איזה תהליך שרותמים את כולם לתהליך העבודה הזה.
יוסי מלר: אז העבודה אנחנו רואים את זה בכל תחום.
יוסי מלר: רק בחודש האחרון הייתי פעמיים בתקשורת עם סיפורים שנאנסים בגיל 12 ואונסים בגיל 13 ודברים מאוד קשים שיש איזה רצף פה בין האלימות, בין התופעות של הפשיעה, בין המשאבים שלא מגיעים לנושא החברה והחינוך.
יוסי מלר: והמחיר הזה ייצא, החברה כולנו אנחנו נשתמש.
יוסי מלר: אם אני צריך לחכות לחצי שנה לאבחון פסיכיאטרי לילד, אז משהו פה לוקה בכל העניינים, לא רק בסמים.
יוסי מלר: אז חבר'ה, יפה שעה אחת קודם.
יוסי מלר: יחיאל חזן, תאסוף את הלובי החברתי שלך יחד, ואני מחזק את ידיך ואותו כסף שיבוא, תאמין לי התכנית כבר מוכנה, מיד אנחנו מוציאים ופורטים אותה לעשייה.
יוסי מלר: תודה ובהצלחה לכולם.
חזי שרפסקי: אני מנהל מרכז מתדון, מרכז למכורים נקיים וחבר ב"אשפוזית" באר-שבע.
חזי שרפסקי: קודם כל, אני מוחה, זה היה מאוד לא מדעי, סיפורים אישיים אבל בהחלט לא מדעי.
חזי שרפסקי: יש כל כך הרבה סיבות להתמכרות, כמו שאמר הבחור הזה, נאנסו.
חזי שרפסקי: אני ראיינתי לפחות אלפים שהגיעו לסמים וזה הזנחה רגשית וניצול מיני ואלימות והמון סיבות.
חזי שרפסקי: הסיפור של אילוז הוא פשטני מדי.
חזי שרפסקי: גם אני הייתי נער, גם אני עישנתי חשיש ולא הגעתי לזה.
חזי שרפסקי: וגם בגיל 14 עישנתי סיגריות והיום אני לא מעשן.
יחיאל חזן: הסיפור של אילוז נועד רק לדבר אחד, כדי להעלות את המודעות של הציבור.
יחיאל חזן: זה לא עניין מקצועי.
חזי שרפסקי: הוא לא משכנע כי הוא לא אמיתי בדרך-כלל.
חזי שרפסקי: הסיפורים של הגעה לסמים הם הזנחה רגשית הרבה יותר גרועה, ולא לינדה מתנדבת.
חזי שרפסקי: גם אנחנו חיינו, אני חייתי במושב ובקיבוץ תקופה.
חזי שרפסקי: המתנדבות זה לא היה בדיוק כך, לפחות כפי שאני זכור, אלא אם היו לך בהחלט בעיות נפשיות, אז הגעת לסמים.
חזי שרפסקי: אבל לא בתום לב מצינגלה אחד, אני לא מכיר לפחות.
יחיאל חזן: זאת אומרת, אתה אומר עמדה אחרת ממה שכולם אומרים, שבקרב בני-הנוער שהם לא באים ממשפחות קשות.
חזי שרפסקי: משפחה שהיא נראית לכאורה טובה, בהחלט יכול להיות שיש בה גם בעיות.
חזי שרפסקי: אי אפשר לומר שרק אני גר בפריפריה, שרק בפריפריה יש משפחות קשות או מצוקה.
חזי שרפסקי: יש גם משפחות מאוד עשירות שיש בעיות בתוך המשפחה ואנחנו מכירים.
חזי שרפסקי: אבל לא זה הדיון.
חזי שרפסקי: אני רוצה לומר כמה דברים.
חזי שרפסקי: אחד, ליוסי מלר.
חזי שרפסקי: אני הייתי הרבה גם אצלך ישבת.
חזי שרפסקי: לא כל-כך האזנתי לך, אבל ישבתי.
חזי שרפסקי: הייתי בקרית גת בקשר לנהל את מתדון, לטוב ולרע.
חזי שרפסקי: אני לא זוכר איך קוראים לסגן ראש העיר, חיים שלום.
חזי שרפסקי: הוא הביא לי מדריך בשם קסלסי.
יצחק בן-שטרית: מתדון זה סם הורג, נקודה.
יצחק בן-שטרית: על מה אתה מדבר?
חזי שפרסקי: טוב שאתה מדען.
יצחק בן-שטרית: אני לא צריך להיות מדען, אני מדבר, אני חוויתי את זה על הבשר שלי.
חזי שפרסקי: תסלח לי, אתה יכול לתת לי לדבר?
יחיאל חזן: בבקשה, תן לו לדבר.
יצחק בן-שטרית: מבחינתי, אתה מעודד להרג אנשים ואתה נותן להם להמשיך את ההתמכרות שלהם.
יצחק בן-שטרית: אם היית בן-אדם נוקשה מול המטופלים שלך והיית מציב להם גבולות, הם לא היו שותים את זה.
חזי שפרסקי: אתה יכול להרשות לי?
חזי שפרסקי: כמו שציינתי, אני גם מנהל מרכז יום של מכורים נקיים וגם מקבלי מתדון וגם חבר הנהלה באשפוזית.
חזי שפרסקי: כך שאני מכיר את כל התחומים.
חזי שפרסקי: אנחנו במתדון יש לנו שלוש גישות.
יצחק בן שטרית: אתה מטפל רק במתדון, נקודה.
חזי שפרסקי: סליחה, איציק, אתה לא מכיר אותי.
יצחק בן שטרית: אתה טיפלת בי, אני לא מכיר אותך?
יצחק בן שטרית: !
חזי שפרסקי: אני לא מכיר אותך.
חזי שפרסקי: קודם כל, במתדון אני מאמין כמו שאמר שבתאי כל טיפול הוא מונע.
חזי שפרסקי: ולמתדון יש שלוש גישות.
חזי שפרסקי: יש אחזקה, יש אנשים שהם פגועי נפש ושהמתדון עוזר להם, זה הותיקים ומבוגרים והוא עוזר להם מאוד.
חזי שפרסקי: מאשר הם יצטרכו להסתובב ברחובות ולהגיע לסם והם לא מצליחים להתנקות.
חזי שפרסקי: יש כאלו שבאים אלינו זמני עד שהם נכנסים לאשפוזים.
חזי שפרסקי: ויש כאלו צעירים, אנשים שיוצאים לעבוד.
חזי שפרסקי: מתוך ה-470 יש למעלה מ-55 אחוז שהם נקיים ומתפקדים.
חזי שפרסקי: אז לא לזלזל בדברים אחרים.
חזי שפרסקי: יכול להיות שלאחד זה מתאים והשני זה לא מתאים.
חזי שפרסקי: אני מאמין שטיפולים שונים מתאימים לאנשים שונים.
חזי שפרסקי: לא כולם אותו דבר.
חזי שפרסקי: יש הרבה מאוד שהסמים זה self medication של בעיות נפשיות וזה עוזר להם.
חזי שפרסקי: עכשיו לגבי קרית גת.
חזי שפרסקי: אני לא ראיתי, אני די הזדע
חזי שפרסקי: זעתי בקרית גת שהסבירו לי שהמתדון בא מ- "אדולף היטלר".
חזי שפרסקי: שלחתי מכתב לחיים שלום אחרי זה, שהוצאתי מהאינטרנט.
חזי שפרסקי: הוא לא רצה לשמוע ו"אין אצלנו ואתה הורס את האנשים, את הורג את האנשים".