GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים מסינג: בעוד שמונה חודשים מישהו יזרים לי 4 מיליון ש"ח – ושוב אני אצא למכרז ביישובים.
חיים מסינג: שוב אקלוט מישהו, שוב אכשיר אותו, שוב אכניס אותו לעבודה.
חיים מסינג: וחוזר חלילה בשנת 2008.
חיים מסינג: צריך להסתכל פעם אחת במראה ולהגיד את האמת.
חיים מסינג: אני זועק את זה כמה שנים.
חיים מסינג: תסגרו את הרשות, מה הבעיה?
חיים מסינג: אי-אפשר לשחק עם הדברים האלה.
חיים מסינג: אם מישהו יגיד: אתה מתהולל, שאין סיבה ל-25 מיליון ש"ח בבסיס, אתה לא משתמש נכון בכספים, אתה מפנה אותם לכיבודים ולאירוחים –שמישהו יראה את זה.
חיים מסינג: אבל אם לא, 25 מיליון ש"ח זה תקציב מינימלי כדי שהרשות תוכל לחיות.
חיים מסינג: מתחת לזה אין טעם להחזיק רשות.
חיים מסינג: עוד בקשה: לפני שהאוצר או משרד ראש הממשלה מעבירים לנו כסף, תשאלו אותנו.
חיים מסינג: מה עוד צריך לבקש?
חיים מסינג: אני לא רוצה לספר על עברי, ניהלתי ארגונים קצת יותר גדולים.
נסים זאב: אילו היו רוצים לתת, היו יושבים אתך ומבקשים ממך דוח.
נסים זאב: אבל לא רוצים לתת, אז עדיף להתעלם.
חיים מסינג: לא נתקלתי בדבר כזה בשירותי הצבאי או בשירותי המוניציפלי.
חיים מסינג: תודה רבה.
נסים זאב: תודה לך.
נסים זאב: אני מבקש להצטמצם לשלוש דקות, נציגת משרד החינוך.
גליה שחם: אני רוצה לחזק את הדברים שהשמיע מר חיים מסינג ולומר שלדעתי יש חשיבות גדולה מאוד לעבודה של הרשות למלחמה בסמים בבניית מדיניות כוללנית.
גליה שחם: באמת מה שקורה היום הוא שכל משרדי הממשלה וכל הגורמים המטפלים בנושא עובדים בתיאום.
גליה שחם: זה מאוד חשוב.
רונית תירוש: גם באישור או רק בתיאום?
רונית תירוש: אתם צריכים אישור מהרשות?
רונית תירוש: זה לא מוגדר בסמכויות הרשות?
חיים מסינג: הרשות צריכה לתאם את עבודת המשרדים תחת תוכנית עבודה.
רונית תירוש: אם הוא הגורם המומחה?
נסים זאב: הוא גורם מייעץ.
נסים זאב: משרד החינוך הוא סמכות על.
נסים זאב: גם משרד הרווחה.
איתן גורני: זו שאלה די היפותטית, כי לפחות במצב הדברים בשנים האחרונות, כל המשרדים הנוגעים בדבר והרשות עובדים יחד בהרמוניה.
איתן גורני: השאלה לא עולה.
רונית תירוש: ואם יתחלפו פרסונות וזה יעלה?
גליה שחם: הסמכות המקצועית שלנו היא בנושא חינוך, בזה אנחנו עוסקים.
גליה שחם: מבחינה זו אנחנו הסמכות המקצועית.
גליה שחם: כמובן, לתיאום יש חשיבות רבה מאוד.
גליה שחם: אני שמחה שרונית תירוש כאן, בכהונה שלה במשרד חל שינוי משמעותי מאוד בטיפול בנושא.
גליה שחם: תקציב משרד החינוך לטיפול בנושא הוכפל פי ארבעה.
גליה שחם: בדיוק אז נכנסתי לתפקיד.
גליה שחם: היום התקציב הוא 9.2 מיליון.
גליה שחם: התקציב הזה מאפשר בנייה של מערך טיפול.
גליה שחם: אנחנו מתמודדים עם סמים, אלכוהול, טבק וחומרים נדיפים.
נסים זאב: אז התקציב נשאר אותו דבר, נכון?
רונית תירוש: היא מדברת על חמש שנים של קיצוצים דרמטיים.
רונית תירוש: כששר או מנכ"ל מחליט שזה בסדרי העדיפויות שלו, זה נעשה למרות הקיצוצים.
רונית תירוש: בשנת 2007 המשרד מקבל תוספות תקציביות, הוא לא מקוצץ, ולכן הייתי מצפה שיגלו מנהיגות חינוכית בעניין.
רונית תירוש: אולי נקרא להם בסיכום לעבות את התקציב.
רונית תירוש: זה מתחיל ונגמר בחינוך.
רונית תירוש: כל תרופות הפלא בהמשך, זה אחרת.
נסים זאב: שמתי לב שהתקציב ל-2007 לא קוצץ בקטע הזה.
רונית תירוש: בוא לא נסתפק בזה.
גליה שחם: נכון, הוא לא קוצץ.
גליה שחם: הוא מאפשר ניהול של הנושא, אבל הוא לא מאפשר הקצאת שעות ספציפיות לדיונים בכיתות.
גליה שחם: הוא כן מאפשר העלאת המודעות בנושא והשתלבות במערכת הקיימת.
גליה שחם: במסגרת התקציב הזה: בכל בית ספר יש יועץ חינוכי או עובד הוראה אחר שאחראי לנהל את הנושא בתוך בית הספר, כדי שהוא יקבל את המקום הראוי לו.
גליה שחם: האמונה שלי ושל האשים שעובדים אתי היא זה המקום שבו צריך לעשות את מרב העבודה.
גליה שחם: כי כשכבר מגיעים לטיפול ולגיל המבוגר יותר, יכול להיות שההשקעות אדירות, ואפשר לראות את זה בתקציבים, אבל ההצלחות הרבה יותר קטנות.
נסים זאב: אין אפילו הרצאה אחת כוללת לכלל הכיתות הגבוהות?
גליה שחם: יש, בוודאי.
גליה שחם: בחלק הלימודי-חינוכי, במסגרת של בית ספר יסודי, וגם בגיל הרך בגן הילדים, יש שיעורים שנקראים "כישורי חיים".
גליה שחם: אגב, הם לא חלק מהתקציב שלי.
גליה שחם: אני משתלבת בתוך תקציב נוסף, שמוקצה לשיעורי "כישורי חיים".
גליה שחם: בחטיבת הביניים ובתיכון התוכניות משתלבות בשיעורי מחנך, וזו בעיה.
גליה שחם: לפחות הייתי מצפה שבחינוך העל יסודי נתחיל להקצות לזה לפחות שעת הוראה אחת.
גליה שחם: אני לא יכולה להגיד שנושא האלכוהול הוא בצד, אצלנו הוא מאוד באמצע.
גליה שחם: כשאנחנו עוסקים בסמים אנחנו עוסקים בכול – לא בסוג מסוים של סם, אלא בתופעה ההתנהגותית, שמתחילה בגיל ההתבגרות.
גליה שחם: היא מתחילה אז.
גליה שחם: כל הסקרים וכל המחקרים של הרשות למחמה בסמים מלמדים שגיל התחלת השימוש בכל החומרים – גם עישון סיגריות, גם חומרים נדיפים גם אלכוהול וגם סמים לא חוקיים – זה בגיל 13, כלומר בגיל חטיבת הביניים.
גליה שחם: שם מתחילים את העבודה היותר ממוקדת בנושא של שימוש בחומרים.
גליה שחם: אנחנו נאבקים על זמן תלמיד וזמן מורה.
גליה שחם: אבל מבחינת התקציב הצבוע עיקר הפעילות היא להכשרות של אנשי צוות להנחיה, להדרכה ולשיחות עם התלמידים.
גליה שחם: כמובן, יש תוכניות מובנות לכל הגילאים.
גליה שחם: בשנה האחרונה, בשיתוף עם הרשות למלחמה בסמים, הכנסנו תוכנית שלדעתי היא מאוד מאוד חשובה – תוכנית לאיתור למידים שהם כבר נוגעים בסיגריות או באלכוהול או בסמים – איתור שלהם בבית הספר והזמנה שלהם להשתתף בקבוצות.
גליה שחם: אנחנו קוראים לזה "תוכנית אופי".
גליה שחם: הציפייה היא שבדרך הזאת, במגע הקרוב יותר, בעבודה קבוצתית שבועית, הילדים באמת ילמדו לחזק את האופי שלהם, לקבל החלטות, להיות מודעים יותר לאופן שבו הם פועלים, לשלוט בעצמם יותר.
גליה שחם: בשנה שעברה ליווינו את התוכנית בהערכה, והממצאים היו מעולים.
גליה שחם: מה שמאוד הייתי רוצה להרחיב בו הוא שהילדים מאוד רוצים שידברו אתם.
גליה שחם: היה לנו חשש בעניין זה, לא היינו בטוחים אם התלמידים יסכימו לבוא לקבוצות.
גליה שחם: לא רק שהם מסכימים, הם רודפים אחרינו.
גליה שחם: מרגישים שהם רוצים שהמבוגרים ידברו אתם, יסבירו להם, ידריכו, יקשיבו להם, ויעזרו להם להתמודד עם כל מיני דברים שהם פוגשים בגיל הזה.
גליה שחם: על סמך השנה הראשונה ההצלחה גדולה מאוד.
חיים מסינג: כל תוכנית שאנחנו עושים יחד, יש מחקר הערכה שמלווה אותה, כדי לבדוק את האפקטיביות, אם להמשיך אתה.
גליה שחם: מעבר לתקציב הזה, במשרד החינוך, במסגרת של קידום נוער – שזה שייך לחינוך הלא פורמלי, ובמסגרת של החינוך ההתיישבותי, הפנימיות וכפרי הנוער וכו' – הרבה מאוד תקציבים מופנים לזה.
גליה שחם: כאן מופיע התקציב שבפירוש צבוע אך ורק לנושא של טיפול בסמים.
נסים זאב: בבקשה, יצחק.
יצחק אהרונוביץ': קודם כול, אני רוצה להצטרף לדברים שאמר חיים מסינג.
יצחק אהרונוביץ': אני שמתי לב שהוא דיבר מהלב.
יצחק אהרונוביץ': כאחד שעובד אתך באופן שוטף, אני רוצה לומר שלטעמי יש פה בעיה בשיטה.
יצחק אהרונוביץ': למה הכוונה?
יצחק אהרונוביץ': עוד מעט נגיע לתקציב, אבל כולנו צריכים לבוא ולשאול מה הגדרת המטרה.
יצחק אהרונוביץ': אם אנחנו מגדירים מה אנחנו רוצים ואחר כך עושים עבודה מתכללת של כולם, ואחר כך קובעים את הבסיס – בונים כך את התקציב לשנה או לשנים הבאות.
יצחק אהרונוביץ': אני מבין מהדברים של חיים, שדיבר בצורה גלויה ביותר, וגם קראתי את הדוח של המחקר אצלנו, שהדברים נעשים – ושוב זה לדעתי, אני אומר זאת בזהירות רבה – בשליפה או מהיום למחר.
יצחק אהרונוביץ': אין ראייה ארוכת טווח.
יצחק אהרונוביץ': אין גוף שמתכלל את כל הדברים, ואני רואה את הרשות כגוף מתכלל.
יצחק אהרונוביץ': אני הולך להחלטה של מנכ"ל משרד ראש הממשלה לשעבר, אילן כהן.
יצחק אהרונוביץ': יש פה הציטוט שלו: הרשות תתכלל את כל הגופים, תבנה את התוכנית ותפקח.
יצחק אהרונוביץ': כל משרד ידע לעשות את העבודה שלו, אבל יהיה מישהו שיעשה את העבודה עבור המנכ"ל, כי מטבע הדברים הוא עושה עוד כמה דברים.
יצחק אהרונוביץ': אני שומע שקם פה מנכ"ל הרשות ואומר: העבודה לא רצינית, אף אחד לא שואל מה הצרכים, אף אחד שלא עושה סיכום של מהלך שנת העבודה שחלפה – אם זה היה בסדר או לא, אם צריך להוסיף או להוריד.
יצחק אהרונוביץ': אני אומר לכם שכאדם מהצד, שמכיר קצת את הנושא בתחום האכיפתי, זה נראה לא טוב.
יצחק אהרונוביץ': נתת מספר, מי קבע שהוא מספיק?
יצחק אהרונוביץ': כל אחד מעלה את הדרישות.
יצחק אהרונוביץ': מי קובע סדרי עדיפויות?
יגאל גידרון: יש מנכ"ל חדש, רענן די-נור, לא צריך לתת לו הזדמנות?
יצחק אהרונוביץ': הוא כבר עובד כמה חודשים.
יצחק אהרונוביץ': אני לא בא לפרסונה אישית.
יצחק אהרונוביץ': דווקא כדי לעזור למנכ"ל צריך להגיד: בואו נממש את החלטת המנכ"ל הקודם, לתת לרשות להיות האינטגרטור ולתכלל את כל הדברים.
יצחק אהרונוביץ': נאמר שמשרד החינוך צריך כך וכך.
יצחק אהרונוביץ': מי יותר מבין בדברים האלה: יגאל, איציק או מישהו אחר?
יצחק אהרונוביץ': יש פה רשות.
יגאל גידרון: יש כאן מנכ"לית לשעבר.
יגאל גידרון: זה לא עובד כך.
יגאל גידרון: השיטה לא עובדת כך.
יגאל גידרון: אפשר להתווכח אם היא טובה או לא.
יצחק אהרונוביץ': אני מתרעם על השיטה, אני מתחיל בשיטה.
יגאל גידרון: הכתובת היא הממשלה.
יצחק אהרונוביץ': אתה מייצג את מנכ"ל ראש הממשלה.
יצחק אהרונוביץ': אני מתרעם על השיטה.
יצחק אהרונוביץ': בא אדם, ולטעמי, בצניעות שלי, הוא מבין קצת יותר מכולנו פה.
יצחק אהרונוביץ': הוא אומר: משה פה לא עובד.
יצחק אהרונוביץ': זורקים את העניין זה על זה.
יצחק אהרונוביץ': קראתי את הדוח הזה.
יצחק אהרונוביץ': לטעמי, אם רוצים מישהו שיעשה את העבודה, שיסכם, שיהיה גוף – כמו המל"ל לראש הממשלה – מישהו שיעשה עבודת מטה, למה לא לבצע את זה?
יצחק אהרונוביץ': זה לגבי השיטה, שבעיני היא לא נכונה.
יצחק אהרונוביץ': אני מתרעם על כך.
יצחק אהרונוביץ': שנית, לגבי המשרדים עצמם: מטבע הדברים כל אחד מהמשרדים רוצה יותר.
יצחק אהרונוביץ': יש פה משרדים שונים: חינוך, רווחה, בריאות, ביטחון פנים.
יצחק אהרונוביץ': כל אחד חושב שמגיע לו יותר, ובצדק.
יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת תירוש אומרת: אם לא נעצור את זה בגיל הרך, אחר כך הם יהיו ברווחה, או מאחורי סורג ובריח בבתי הסוהר.
יצחק אהרונוביץ': יש כאן שלבים.
יצחק אהרונוביץ': לא צריך לשכנע את המשוכנעים.
יצחק אהרונוביץ': כולנו רוצים יותר.
יצחק אהרונוביץ': אולי האוצר לא, אולי, הוא לא אויב, אבל אולי כך זה מבחינת סדרי העדיפויות.
יצחק אהרונוביץ': יש סדרי עדיפויות, אני יושב בדיוני תקציב.
יצחק אהרונוביץ': מבחינתנו, כשאני רואה מול השנה הקודמת יש לנו ירידה של 43%, זה זועק.
יגאל גידרון: למה הכוונה?
יגאל גידרון: כרגע הצגנו גרף.
רועי גולדשמידט: הכוונה בין השינויים לבין המקור.
יגאל גידרון: קודם כול, שמרכז המחקר והמידע יבדוק את המספרים, כי האחוזים לא כל כך מדויקים.
יגאל גידרון: אבל בלי שום קשר, תבדקו בפועל.
יגאל גידרון: התקציב רק גדל.
יגאל גידרון: משהו לא מסתדר.
יצחק אהרונוביץ': אם המספרים לא נכונים,
חיים מסינג: מי הגדיל אותו?
יגאל גידרון: אתה אישית הגדלת אותו.
יגאל גידרון: זה כסף שמדינת ישראל שמה.
חיים מסינג: אבל הבסיס חשוב, אנחנו מדברים על הבסיס.
יגאל גידרון: אבל אי-אפשר לומר שהתקציב קטן כשבפועל הוא גדל.
יגאל גידרון: לפחות בואו נדבר על אותו מכנה משותף.
רונית תירוש: עושים הבחנה בין בסיס לתוספות.
רועי גולדשמידט: בסיס התקציב קטן.
יגאל גידרון: יש פה חברת כנסת שהיתה מנכ"לית.
יגאל גידרון: חס ושלום אם היא היתה מתייחסת רק לבסיס של המשרד ולא לתוצאה.
רונית תירוש: מותר לו להתלונן.
נסים זאב: אתה מדבר על התוצאה של 2006, וזה הבסיס של 2007.
יגאל גידרון: אני מדבר על מבחן התוצאה.
נסים זאב: יש השוואה בין בסיס לבסיס לבין מה שיצא בפועל לבסיס של עכשיו.
יצחק אהרונוביץ': אם הוספתם, זה היה כי גיליתם שצריך להוסיף.
יצחק אהרונוביץ': זה שבונה את התוכנית, שמכין אותה לשנת העבודה, צריך להכניס את התקציב האמיתי שעומד לרשותו.
יגאל גידרון: לכן שאלתי למה התייחסו.
יצחק אהרונוביץ': הדבר האחרון: אני לא יודע למי לפנות, אולי ליושב-ראש, אבל צריך לדרוש להכין משהו שהוא לא מהיום למחר ולא מהיום ל-2007, אלא תוכנית רב-שנתית.
יצחק אהרונוביץ': נגע הסמים לא ייעלם, זה רק עולה, אנחנו רואים את הנתונים.
יצחק אהרונוביץ': צריך לבנות משהו מערכתי.
יצחק אהרונוביץ': אני יכול לתת דוגמאות מהעולם, חייבים ללכת על דגם לטווח ארוך.
יצחק אהרונוביץ': ובנושא החילוט, אפשר לקבל גם הכנסה ולא רק תוצאה.
רונית תירוש: אני מבינה את השיטה כך: יש שני מקורות תקציב, מה שניתן לרשות על-ידי משרד ראש הממשלה וכן תקציבים של המשרדים השונים, שבהחלטה של מנכ"ל או שר מחליטים להוסיף, להוריד או לא לתת בכלל.
רונית תירוש: הרשות נותנת להם חלקים מסוימים מהתקציב, אבל במשרד החינוך למשל, התקציב הוא 9 מיליון והרשות נותנת סכום קטן.
רונית תירוש: עיקר העבודה של הרשות הוא מחקרים, שזה מאוד חשוב: כשרוצים תוכנית אסטרטגית חשוב שהיא תתבסס על מארג נתונים.
רונית תירוש: יש גם ההערכה, בדיקת תוכניות קיימות בשוק הרחב על-ידי המשרדים.
רונית תירוש: הם יבדקו עד כמה זה יעיל.
רונית תירוש: גם מציעים הצעות לחקיקה וכו'.
רונית תירוש: לגבי השיטה, טוען מר מסינג טענות על בניית התוכנית התקציבית של הרשות.
רונית תירוש: כי אין לו שליטה, הוא בונה תוכנית מקצועית על הרצוי, ואתם לא מתייחסים לזה בכלל, כנראה, כי המספרים מדברים בעד עצמם.
רונית תירוש: גם אם אתם נותנים תוספות, וכולנו נשמח על כך, הטענה הבסיסית היא כשיש תקציב חלקי מאוד בבסיס, וכאן יש כמעט הכפלה שהיא לא בבסיס, קשה לתכנן תכנון אסטרטגי.
נסים זאב: בפרט שמדובר במכפלה, זה לא עוד 10%.
רונית תירוש: זה נתח גדול מאוד.
רונית תירוש: מר מסינג אומר שהתפקיד שלו, כל כולו, הוא לא לטפל במכורים או לחנך את הגיל הרך, אלא תפקידו לעשות תכנון רב-שנתי וכו'.
רונית תירוש: באופן אינהרנטי הנגזרת של תפקיד כזה היא שיהיה תקציב בבסיס.
רונית תירוש: הוא אומר:
רונית תירוש: אם אתם לא רוצים, סגרו את הרשות, אבל זאת מהותה.
רונית תירוש: אני מדברת בשמו, ואם אני מבינה נכון, הוא אומר: התוספות לא שוות, גם אם הן מכפילות את התקציב, כי בפועל זה בזבוז כספי ציבור: אני שולף דברים כאלה ואחרים, כי פתאום יש לי כסף.
רונית תירוש: אבל אילו ידעתי מראש שיש לי, באופן קבוע, הייתי מתכוונן לתוכנית מצוי ולא רק לתוכנית מצוי.
רונית תירוש: זה בדיוק הפער שנוצר בגלל המבנה של העברת התקציבים.
רונית תירוש: הרשות היא מין אנדרוגינוס.
רונית תירוש: במשרד החינוך מתכננים תוכנית וגם מתקצבים אותה.
רונית תירוש: כאן זה לא בשליטתו.
רונית תירוש: אז הוא אומר: אם זאת השיטה, לפחות שבו אתי ותראו מה אני רוצה.
רונית תירוש: אני מבינה שהוא מעדיף לדבר רק על בסיס, ככל שניתן.
יגאל גידרון: את מכירה מישהו שלא מוכן לדבר על בסיס?
רונית תירוש: אני מסכימה.
רונית תירוש: לכן אמרתי לו שלא ייקח את זה אישית, כולם סבלו.
נסים זאב: הוא יכול לתכנן על 31 מיליון ש"ח עכשיו?
איתן גורני: איך אנחנו מגישים תקציב לשנה הבאה, מה אנחנו כותבים?
איתן גורני: היום אנחנו בנובמבר.
איתן גורני: עד דצמ' צריך להגיש תקציב.
נסים זאב: אתה עוצר אותו מלהכין תוכנית, יגאל.
יגאל גידרון: לכן הוא העביר תוכנית ביום חמישי למנכ"ל משרד הראש הממשלה.
יגאל גידרון: תיקבע לו פגישה בתקופה הקרובה, כך ביררתי היום, ואני מניח שתעלה השאלה מה הוא יכול לתכנן.
רונית תירוש: זה תכנון רק לשנה.
יגאל גידרון: לא הייתי עושה כלום לפני כן.
חיים מסינג: אני רוצה להוסיף עוד משהו, שאתה לא מודע לו, במקרה סימה מודעת לו.
חיים מסינג: זו לא טענה ולא כלום, אלו עובדות: בחודש יוני פניתי לכל מי שרלוונטי לעניין, בבקשה להתחיל להסתכל על שנת 2007.
חיים מסינג: נכון, היתה מלחמה, היא הסיטה הרבה דברים, אבל הייתי גם בפגישה שהציגה לפורום המטה במשרד ראש הממשלה את הבעיה הזאת בעיקרה.
חיים מסינג: זה היה עיקר ההצגה.
חיים מסינג: הפגישה הזאת נקבעה ביוזמתי.
חיים מסינג: אבל זה לא משנה ביוזמת מי.
חיים מסינג: אני חוזר שוב לעניין השיטה: עכשיו זה מאוחר.
חיים מסינג: אני פניתי בזמן, כי אנחנו כבר מכירים את זה.
נסים זאב: חיים, יש עוד הרבה דוברים, אני מבקש לקצר.
רונית תירוש: לסיכום הדברים, כדאי להתכוונן להמלצות לשינוי השיטה.
נסים זאב: זה מקובל, כולם דיברו על זה.
סטס מיסז'ניקוב: אני מתנצל שלא הייתי בתחילת הישיבה.
סטס מיסז'ניקוב: אני חבר בוועדת הכספים, ובסופו של דבר זה יגיע אלי.
סטס מיסז'ניקוב: יגאל, אני מבין למה אתה מתכוון, אני פונה אליך כי אותך הציגו בשם ואני לא מכיר את הנפשות הפועלות.
סטס מיסז'ניקוב: אתה מתכוון למה שנקרא תקציב הכוללני, שנמצא בכל מיני משרדי ממשלה.
סטס מיסז'ניקוב: אז אני ממשיך.
סטס מיסז'ניקוב: אם אתה מתכוון רק לרשות, לפחות דבר אחד לימדו אותי בבית ספר, וזה לראות מה גדול יותר.
סטס מיסז'ניקוב: בשנת 2006 תקציב הרשות בבסיס היה 19 מיליון ש"ח והשנה הוא 15 מיליון ש"ח, בלי תוספות ובלי דברים אחרי שאגע בהם.
סטס מיסז'ניקוב: אז אני רואה קיטון, של 16%.
סטס מיסז'ניקוב: אני נחשפתי לרשות, ואיציק הרבה יותר, כשסיעת ישראל ביתנו החליטה לתמוך ברשות למלחמה בסמים כי ראינו שהתקציב שלה קטן מדי.
סטס מיסז'ניקוב: בהסכם התקציבי של שנת 2006, החלטנו להוסיף 6 מיליון ש"ח לרשות.
סטס מיסז'ניקוב: ישבתי עם חיים הרבה, הוא הציג לי את תוכנית העבודה, מה נעשה, וגם מהן התוצאות, וראינו את הדלתא, מה התווסף: עוד שלוש ניידות, עוד חומר הסברה, מרכזי הגמילה היו על סף קריסה וקיבלו תוספת תקציבית.
סטס מיסז'ניקוב: ומבחינתי לא פחות חשוב מכל השאר – סוף-סוף התחיל טיפול באוכלוסייה שמבחינת כל הנתונים מהווה חלק גדול מאוד מהנגועים גם בסמים וגם באלכוהול, העולים החדשים.
סטס מיסז'ניקוב: לפי המספרים הבעיה במגזר הזה חריפה ב-40% מהיחס של העולים באוכלוסייה.
סטס מיסז'ניקוב: כעת יש חומר הסברה, ניידות, מרכזי גמילה וכו' בשפות נוספות, וגם יש קו חם בשפות שונות וכו'.
סטס מיסז'ניקוב: האלכוהול הוא תחום מאוד חשוב.
סטס מיסז'ניקוב: שוב, מהיכרות עם חיים ועם הרשות לא ראיתי שיש תוכנית בשנת 2006 לטפל בדבר החשוב הזה.
סטס מיסז'ניקוב: כשאני לוקח את כל המכלול ואת הדלתא שהתווספה, רק בזכות הסכום של 6 מיליון ש"ח שאנחנו הוספנו לגוף, וכשאני רואה את הקיצוץ בבסיס התקציב – אני רואה את מה שמייד יורד לטמיון.
סטס מיסז'ניקוב: אגב, לא הזכרתי את המפעילים בשטח שיחדרו לשטח, שיטפלו לא רק במאקרו.
סטס מיסז'ניקוב: עכשיו אני מבין עד כמה יפגום הקיצוץ של 4 מיליון ש"ח.
סטס מיסז'ניקוב: חלילה, אני לא מעלה על הדעת שמישהו מעניש את הרשות משום שחושבים שיש סיעה שתמיד תוסיף להם בהסכמים קואליציוניים כאלה ואחרים.
רונית תירוש: תעלה על הדעת.
סטס מיסז'ניקוב: אני לא מעלה על הדעת שמשרד האוצר משחק משחקים כאלה.
סטס מיסז'ניקוב: המנכ"ל בטח הציג את הנתונים, מה הרשות יכולה לעשות ומה היא צריכה לעשות, ושמעתי את התוכנית הרב-שנתית שלו.
סטס מיסז'ניקוב: אם יש כאלה משחקים, זה פסול מעיקרו.
סטס מיסז'ניקוב: לדעתי הפגישה עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה יכולה להועיל הרבה.
סטס מיסז'ניקוב: אנחנו, סיעת ישראל ביתנו, ודאי שנשתדל לשמור על איזון תקציבי מוגדל לרשות, אבל זה לא מונע מהממשלה לתקצב את הרשות כפי שראוי לה.
נסים זאב: זה מחייב.
רונית תירוש: בסוף הם אשמים.
נסים זאב: הם צריכים להתנות את זה בכך שהממשלה לא תוריד את התקציב.
נסים זאב: הם הולכים לעשות את החישובים מראש, לוקחים את זה בחשבון מראש.
סטס מיסז'ניקוב: כשאני מסתכל על משרדי הממשלה האחרים, על הבסיס התקציבי, אני רואה שבמשרדי הממשלה שקיבלו תוספת לתקציב בתוקף הסכמים עם סיעות שונות – בסיס התקציב שלהם קטן בערך באותם סכומים.
סטס מיסז'ניקוב: אני אומר שזה חמור מאוד.
סטס מיסז'ניקוב: מישהו משתמש בעזרה שמעניקות סיעות בהסכמים קואליציוניים כטריגר להעניש את הרשויות.
סטס מיסז'ניקוב: תודה.
מרינה ששון: שלום, אני ממלאת את מקומה של מנהלת השירות לטיפול בהתמכרויות.
מרינה ששון: משרד הרווחה, באמצעות השירות לטיפול בהתמכרויות, עובד בתיאום ובשיתוף פעולה מלא עם הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול.
מרינה ששון: אפרופו הנושא של אלכוהול, שבמקרה זאת המומחיות שלי, צר לי מאוד שהנושא לא על המפה כמו שצריך.
מרינה ששון: אני שמחה לשמוע את משרד החינוך כאן.
מרינה ששון: אנחנו אומרים כבר שנים שנושא האלכוהול חמור אפילו יותר ובטח לא פחות מבעיית הסמים.
מרינה ששון: אין לנו אלא לתמוך בעבודת הרשות ולצפות להמשך שיתוף הפעולה.
נסים זאב: באיזו אוכלוסייה אתם עוסקים?
מרינה ששון: השירות לטיפול בהתמכרות של משרד הרווחה מפעיל ומפקח ומתקצב יותר מ-180 מסגרות לטיפול בנפגעי אלכוהול, סמים והימורים, שזה תחום נוסף, שאולי עוד ידובר עליו הרבה בעתיד, כי גם זו פצצה מתקתקת.
מרינה ששון: אגב, משרד החינוך כן הרים את הכפפה בעניין, ואני מקווה שגם אחרים.
מרינה ששון: יש מעל 180 מסגרות לטיפול בנפגעי סמים, מסגרות אמבולטוריות, מרכזי יום, מרכזי יום למבוגרים, מסגרות למבוגרים, מסגרות לנוער, קהילות טיפוליות, הוסטלים וכו' – כל הרצפים הטיפוליים מרגע שאדם מבקש לקבל שירות טיפולי.
מרינה ששון: יש המון פרויקטים שקשורים לעבודות עם בני נוער.
מרינה ששון: השנה היה פרויקט נהדר בשיתוף הסוכנות היהודית, עם בני נוער יוצאי אתיופיה ובני נוער יוצאי חבר העמים.
מרינה ששון: יש שם בעיה קשה ביותר, יש שם בני נוער בני 13-15 עם בעיות שתייה וסמים קשים.
מרינה ששון: יש פרויקטים בשיתוף פעולה עם הביטוח הלאומי, בכל התחומים, מבני נוער ועד מבוגרים.
מרינה ששון: יש תיאום מלא עם משרד הבריאות ומשרד החינוך, בכל מה שקשור לתחומים שלהם.
ג'ורג' במבילה: אני מהמודיעין.
ג'ורג' במבילה: אני מצטרף למה שנאמר פה לגבי שיתוף הפעולה המלאה.
ג'ורג' במבילה: אנחנו תוקפים את הנושא של הסוחרים גם ברמות הבכירות וגם ברמת השוק.
ג'ורג' במבילה: אנחנו תוקפים גם את הנושא הפיננסי: לתקוף את סוחרי הסמים גם בכיס.
נסים זאב: איך זה מתבצע?
ג'ורג' במבילה: יחידות משטרה בימ"רים עובדות לפי יעד שעוסק בסמים – יבוא הסם, הפצת הסם וכו'.
ג'ורג' במבילה: גם עובדים ברמת השטח, בקרב מי שמפיצים בשטח, וגם יש חוליות מיוחדות שהתפקיד שלהן לאתר את הרכוש של הסוחרים, כדי לפגוע בכיס שלהם.
נסים זאב: זה משפיע?
נסים זאב: מה רמת ההצלחה?
ג'ורג' במבילה: זהו מאבק קשה, אבל בשנה האחרונה הצלחנו לתקוף בהצלחה גם את הרמה הבכירה וגם את רמת השוק.
ג'ורג' במבילה: צריך להבין שבכל פעם שתופסים סוחר סמים מישהו אחר נכנס במקומו.
ג'ורג' במבילה: אין חלל ריק.
ג'ורג' במבילה: תמיד מישהו אחר מגיע, רואים את זה יפה באזורים בישראל שבהם יש כספומט מסוים שלא עובד, ואז כספומט אחר עובד קצת יותר טוב.
ג'ורג' במבילה: תמיד יש מישהו שממשיך בפעילות.
רונית תירוש: כי הצרכנים קיימים.
איתן גורני: זה עובד לפי חוקי הכלכלה, אין חוכמות.
נסים זאב: יש עוד דוברים?
נסים זאב: בבקשה, נציגת משרד הבריאות.
פאולה רושקה: שלום, אני מייצגת את מנהל המחלקה.
פאולה רושקה: לצערנו, משרד הבריאות לא מצליח כל כך לטפל באלכוהול, שזה נושא כאוב שעלה כאן.
פאולה רושקה: אנחנו עדיין משתמשים בטכנולוגיות תרופתיות מאוד ישנות.
פאולה רושקה: יש לנו קצת במה להתבייש, מול העולם כולו, כי כבר יש תרופות מאוד מתקדמות מאוד, במיוחד בנושא של גמילה וחזרה לשימוש באלכוהול.
פאולה רושקה: אנחנו מאוד תקועים בזה.
פאולה רושקה: אנחנו זקוקים להכנסת טכנולוגיות חדישות.
פאולה רושקה: יש תרופות שאין כאן ועלויותיהן גבוהות.
פאולה רושקה: בסך הכול אנחנו נותנים רופאים, שישה רופאים היום, במסגרות של עמותת "אפשר"
נסים זאב: מה ההערכה לגבי העלויות?
פאולה רושקה: מר בן משה יוסיף בעניין זה.
פאולה רושקה: גם בתחום הסמים אנחנו רוצים להכניס טכנולוגיות חדישות, למשל תרופה בשם "סיבקסון", שלא קיימת בארץ, אינה מסוכנת ולא ניתן להתמכר לה.
פאולה רושקה: אין שימוש לרעה בתרופה זו.
יגאל גידרון: תחליף הירואין?
פאולה רושקה: כן, אנחנו לא אוהבים את המילה "תחליף", אבל זה טיפול שמצד אחד טוב מאוד מבחינה אמבולטורית, כי אין בריחה של התרופה לשוק, להבדיל מ"סובוטקס", תרופה שכבר קיימת ויש סיכון לשימוש לרעה בתרופה ולמכירתה בשוק.
פאולה רושקה: זו תרופה שעלויותיה גבוהות.
פאולה רושקה: יש לנו בעיה להביא את התרופה לארץ, בגלל בעיה של פטנט.
פאולה רושקה: חברת התרופות פוחדת להביא אותה לכאן, כי אז יוציאו גנריקה וכל ההשקעות ירדו לטמיון.
פאולה רושקה: יש ארצות שבהן אין דבר כזה, ויש אפשרות להביא תרופה ולהרוויח, לפחות כמה שנים טובות.
פאולה רושקה: אז יש בעיה כי על התרופה הזאת תהיה לנו עלות נוספת לעומת ארצות אחרות, מין עונש.
נסים זאב: כי משרד הבריאות עדיין מתמודד עם תרופות מצילות חיים.
פאולה רושקה: גם היא מצילת חיים.
נסים זאב: זה בכלל לא בסדר עדיפות.
פאולה רושקה: יש עוד בעיה, ההדרכה לצוותים.
פאולה רושקה: התחלנו בזה, ובזה מאוד נעזרנו בכסף של הרשות במיוחד בקרן החילוט.
פאולה רושקה: לגבי הדרכת צוותים של חדרי מיון ושל מרפאות פסיכיאטריות ובתי חולים פסיכיאטריים, ששם היתה דחייה לעסוק בסמים.
פאולה רושקה: מאז העזרה של הרת קיימנו הרבה מאוד הדרכות ואנחנו מתכוונים להמשיך בכך.
פאולה רושקה: ההדרכות הן למד"א ולעוד גורמים, שבאמת יכולים להציל חיים.
פאולה רושקה: בקרב הנוער אנחנו רוצים להכניס רופאים שיעבדו באל-סם, במסגרות של משרד הרווחה, כדי שתהיה נגישות פחות סטיגמה לנוער שמגיע.
פאולה רושקה: גם אלו עלויות.
רועי בן משה: אוסיף על דברי פאולה.
רועי בן משה: התקציבים של משרד הבריאות לנושא התמכרויות וגמילה נמצאים בסיס הקיצוץ של משרד הבריאות ומקוצצים מדי שנה בשנה.
רועי בן משה: בכל שנה אנחנו מתמודדים עם גידול בדרישה, עם התייקרות העלויות ועם תקציבים פוחתים.
רועי בן משה: זה נופל על הפרויקטים שאנחנו רוצים להרחיב, ואנחנו מתקשים לשמר את הקיים אף שמשרד הבריאות בשנה שעברה עשה מאמץ גדול,
נסים זאב: מה היה התקציב ב-2006?
רועי בן משה: כ-30 מיליון ש"ח, אחרי שנוספו 9 מיליון ש"ח כדי לשמר יחידות אשפוזיות של מתמכרים.
רועי בן משה: נכון שהשנה הן הוספו בבסיס התקציב, אחרי מאמץ גדול מאוד של משרד הבריאות, והכול כדי לשמר את הקיים.
רועי בן משה: התוספת הזאת היא כדי לשמר את הקיים.
רועי בן משה: לשם דוגמה, רק במכרז האחרון נדרשנו לבצע מכרז במקום התקשרות היתה בפטור ממכר, והמחירים הוכפלו – מחירים עבור מרכזי מתאדון.
רועי בן משה: כל הזמן יש התייקרויות, יש גידול בדרישה.
רועי בן משה: התוספות שאנחנו נותנים, שאי-אפשר לומר שהן לא משמעותיות, לא מספיקות לשמר את הקיים.
נסים זאב: יש מצב של גמילה ללא תרופות?
פאולה רושקה: יש גמילה מהירה, בהרדמה בבתי חולים כלליים, וגם על זה אנחנו רוצים לפתוח עוד שני מרכזים.
איתן גורני: היא ללא תרופות אבל היא מאוד יקרה.
רועי בן משה: גם אשפוז עצמו, בלי התרופות, יקר מאוד: מדובר בכוח אדם מיומן, במספר רב של כוח אדם לכל מטופל, המערכות אינן זולות גם ללא התרופות.
רועי בן משה: יש שורה של פרויקטים, שחלקם הוזכרו כאן, שנבחנו עם הרשות למלחמה בסמים, וגם קיבלו אישור עקרוני, הם נבחנים על-ידי הרשות, ואנחנו מצפים להמשיך את שיתוף הפעולה עם הרשות.
רועי בן משה: כדי למצוא מימון, בחלק מהדברים המשרד מוכן גם לשקול השתתפות ב-matching.
רועי בן משה: אבל בגלל הקושי של הרשות הפרויקטים תקועים.
רועי בן משה: השתתפות הרשות בפרויקטים שלנו, פרויקטים של טיפול או פרויקטים של מניעה – יש לנו כוח אדם שפרוש בבתי הספר, האחיות לבריאות התלמיד או אחרים עוברים, ועוד.
רועי בן משה: אנחנו מסוגלים להוציא אותם לפועל, אך זקוקים לשיתוף הפעולה של הרשות, וכמו שתואר כאן, היא מתקשה לעשות זאת.
רועי בן משה: גם אם האחיות לא יהיו שלנו, כמשרד אנחנו יכולים להפעיל את המערך לטובת משימות אחרות.
איתן גורני: המנכ"ל יצא, ואני רוצה לומר כמה דברים.
איתן גורני: הדוברים שדיברו בישיבה, ולא רק חיים, רואים את החשיבות של הרשות ואת התפקיד שהיא ממלאת.
איתן גורני: אם אנחנו חשובים וממלאים תפקיד חשוב, מן הראוי שנקבל את התקציב המינימלי הדרוש לנו כדי שנוכל לעבוד.
איתן גורני: עבדכם הנאמן היה כמה שנים עם איציק ביחידת התכנון של המשרד לביטחון פנים.
איתן גורני: בכל שנה, לפני הגשת התקציב, ישבנו עם גורמי האוצר וצעקנו עד השמים.
איתן גורני: בסוף יצאה תוכנית כלשהי ובקריאה הראשונה הוגש תקציב כלשהו, שלא היה בו כל מה שרצינו, אבל פחות או יותר היה אפשר לחיות אתו.
איתן גורני: ברשות אתה מגיע לחודש אוקטובר או נובמבר, ושנה לפניך אתה לא יודע מה לעשות.
איתן גורני: אנסה להגיד מה אני לא עושה כשיש לי 15 מיליון ש"ח: לא נוכל לממן את כל מערך הטיפול בנוער.
איתן גורני: "אל-סם" תיסגר מחר בבוקר.
איתן גורני: לא נוכל לממן את הטיפול בקהילה, לממן את הסיוע למשרד החינוך.
איתן גורני: נחתכים המון דברים.
איתן גורני: לגבי ההוצאות שלנו, כולנו משווים לשכר עובדי מדינה, כל גרוש שאנחנו נותנים, ויעיד על זה משרד ראש הממשלה, הוא בתיאום עם הממונה על השכר.