GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איתן גורני: יש לנו מקום אחר לצעירים מתחת לגיל 18.
איתן גורני: במלכישוע, הייתי עכשיו בסיור בוגרים של ילדים.
קולט אביטל: כמה אחוזים מבין ה-60%?
קולט אביטל: איך מתחלקים ה-60%.
קולט אביטל: כמה מבוגרים וכמה צעירים?
עמי קרצ'מר: רובם צעירים.
עמי קרצ'מר: אני לא יכול להגיד לך אחוזים, כי לא עשיתי את זה, אני יכול לבדוק.
עמי קרצ'מר: אבל רובם צעירים.
קולט אביטל: כמה מבין האנשים שיש לכם, זה אנשים של הומלסים שעומדים בפינות רחוב, ואתם אוספים אותם?
עמי קרצ'מר: היום יש לנו בסביבות 10%, כתוצאה מפעילות של המכרז האחרון של משרד הרווחה, יש לנו 12 מיטות שמיועדות למקרי חירום.
קולט אביטל: הם מגיעים הנה בלית ברירה?
עמי קרצ'מר: חלק מהם פתאום גילו את אמריקה ברגע שהם הגיעו לפה.
עמי קרצ'מר: ואז הרצון הגיע.
קולט אביטל: ישנו רצון להישאר?
עמי קרצ'מר: בוודאי.
עמי קרצ'מר: רובם נשארים כאן.
יחיאל חזן: יש לי עוד שאלה.
יחיאל חזן: נניח שבחור עבר פה את כל התהליך.
יחיאל חזן: הלך להוסטל ונקלט במעגל החיים.
יחיאל חזן: אנחנו יודעים על מקרים שהם חוזרים בחזרה.
יחיאל חזן: כתוצאה מהסיורים שלי בשטח, אני מבין שחלק גדול מאותם נגמלים, כיוון שהם ממשיכים לחיות על מתדון, או תלות רפואית אחרת, הם בעצם ממשיכים להיות טפילים על החברה.
יחיאל חזן: הם לא יכולים לסייע לעצמם.
יחיאל חזן: נכון, אתם מצילים פה את האנשים.
יחיאל חזן: כשהם כבר מסיימים את ההוסטל, והופכים להיות עצמאיים, אני יודע שאנחנו כמדינה כמעט ולא נותנים להם שום מענה.
יחיאל חזן: מצד אחד יש השקעה גדולה שלכם של עשייה, האם אתם נתקלתם בתופעה שהאנשים האלה חוזרים לפה, וכמה חוזרים?
עמי קרצ'מר: יש לנו מספר אנשים שאנחנו רואים אותם פעם שנייה.
עמי קרצ'מר: הכרתי אדם שהגיע פעם שלישית.
עמי קרצ'מר: העברתי אותו כמובן למקום אחר, כי זה אומר למה אני אתן עוד מאותו דבר, אם הפעמיים הקודמות לא הספיקו.
עמי קרצ'מר: אבל באופן עקרוני יש מספר מקרים.
עמי קרצ'מר: אחוז קטן יחסית מגיע פעם שנייה.
עמי קרצ'מר: אני יודע שיש נשירה מטיפול ולא מגיעים.
עמי קרצ'מר: זאת אומרת יש נשירה בחוץ, לאחר מכן הולכים להשתמש, ולא מגיעים, מתגלגלים לבתי סוהר.
עמי קרצ'מר: לפעמים נותנים להם עוד הזדמנות.
מאיר חנוכה: אני מכור לסמים, לצערי הרב אני מכור לכל החיים.
מאיר חנוכה: היום אני נקי 9 שנים, אני מדבר על נקיון טוטלי מכל דבר שמשנה את מצב הרוח.
מאיר חנוכה: אני בעצמי עברתי פה טיפול, ובהמשך אגיד לכם מה אני עושה היום, מעבר לזה שאני עובד עם "זוהרים", אני עובד היום עם בני נוער, בתי ספר, עובד עם הורים.
מאיר חנוכה: אפשר להגיד עבודה מאוד רגשית, וזו עבודה יום-יומית עם אוכלוסיות שונות.
מאיר חנוכה: אחד מהדפוסים החזקים של המכור, זה התלות.
מאיר חנוכה: אתה בעצמך דיברת על תלות.
מאיר חנוכה: אנחנו תלותיים בסם, תלותיים באמא, תלותיים במשפחה, באיזשהו מקום תקועים בהתפתחות שלנו.
מאיר חנוכה: ישנם אנשים שיצרו תלות למסגרות.
מאיר חנוכה: הגיעו למוסדות, הגיעו לפנימיות, הגיעו לבתי סוהר, באים לבתי ספר, יוצאים לבחוץ, לא מוצאים את עצמם, מהר מאוד מחפשים את המסגרת.
מאיר חנוכה: לא כולם יודעים לבנות את המסגרת של המשפחה, כי להתחיל את החיים מההתחלה זה מאוד קשה.
מאיר חנוכה: בדרך הזאת יש דרך אחת, מי שיילך בדרך הזאת ויעשה את הדברים מה שהוא למד פה – אני חסיד של קהילות טיפוליות.
מאיר חנוכה: אני מעריך מאוד, אני חושב שכולם תורמים, וכולם עושים, וכל דבר צריך לכבד.
מאיר חנוכה: אבל באיזשהו מקום בקהילה אתה עובר תהליך שנותן לך את כל האלטרנטיבות להתחיל את החיים שלך מנקודה מסויימת, ולבנות אותם כי אתה יוצא מפה עם כלים.
מאיר חנוכה: לצערי הרב ישנם אנשים שהקטע של יציבות, הפחדים מלגדול, מלקחת אחריות, מביא למצב מהר מאוד שהם חוזרים להשתמש.
מאיר חנוכה: חזרה לשימוש זה הרס עצמי טוטלי, גם כלפי האדם, גם כלפי המשפחה שלו, אבל במיוחד כלפי החברה.
איתן גורני: אני רוצה לומר בשם הרשות למלחמה בסמים, שנעשית פה עבודה מקצועית נהדרת.
איתן גורני: והעבודה שנעשית כאן אינה נופלת ומשתווה בכל לכל הקהילות היפות והמפוארות.
איתן גורני: ואם מישהו מכם מכיר את מלכישוע שהיא אוניית הדגל שלנו, ממש מפוארת, כמו מקומות אחרים.
איתן גורני: הרבה יותר יפים מהמקום הזה.
איתן גורני: עבודה מקצועית שנעשית כאן היא לעילא ולעילא.
איתן גורני: אני אומר את זה בשם כל המשרדים, לא רק בשם הרשות.
איתן גורני: לגבי מצבו.
איתן גורני: מצבו הפיזי פחות מכל המקומות האחרים, יש לזה סיבות היסטוריות.
איתן גורני: הם באו וזרקו את עצמם על הסלעים, בהתחלה לא נתנו להם להיות, אחרי זה הם היו בחזקת נסבלים.
איתן גורני: עד שהם הגיעו בכלל למעמד של חוכרים, ישבו על הקרקע, כי הם קבעו עובדה, ובאמצע, הן שתי מועצות אזוריות, מטה יהודה ויואב.
איתן גורני: הגבול עובר באמצע, יוצר בעיות.
איתן גורני: זו קרקע חקלאית, אסור לבנות עליה.
איתן גורני: רק לפני 3-4 שנים, לא היה כאן חשמל.
איתן גורני: היה גנרטור שהרשות קנתה, והיה מתקלקל כל יומיים.
איתן גורני: במאמץ אדיר שלנו, יחד עם מנכ"ל חברת חשמל דאז - - -
קולט אביטל: איך זה עבר מהפנתרים לרשות?
איתן גורני: הפנתרים פשטו את הרגל.
איתן גורני: נכנסו כאן לתסבוכת ולחובות.
איתן גורני: ואז ביקשו מהרשות לקחת על עצמה את הניהול.
איתן גורני: כמה שנים הרשות ניהלה את המקום, ולאחר שהעמידו אותו על הרגליים, כי היא העבירה אותו לעמותה, שבגילגולים שונים היא קיימת עד היום.
איתן גורני: לפני חמש שנים בערך, הבאנו לכאן חשמל במאמץ עם חברת חשמל, בהתנגדות של חיל-האוויר שאתם שומעים אותם.
איתן גורני: כאן זה מקום לאימונים.
איתן גורני: בקיצור, הבאנו לכאן חשמל, וחברת חשמל בעצמה בנתה בהתנדבות את כל הקווים הפנימיים, כי הכל היה הרוס.
איתן גורני: לא היו כאן אישורי בנייה.
איתן גורני: מפעל הפיס שאישר כסף, וחפץ ביקרו של המקום, היקצה כסף.
איתן גורני: הכסף היה מונח כמה שנים, היינו כל הזמן אנחנו הרשות, עוד לפני שהעברנו את הפעילות למשרד הרווחה.
איתן גורני: היינו איתם במשא ומתן להחזיק את הכסף, והם החזיקו אותו שלוש-ארבע שנים.
איתן גורני: בסוף באו ואמרו, ניקח את הכסף, נשים אותו במקום אחר.
איתן גורני: כשיהיה כאן אפשר, ניתן כאן.
איתן גורני: מה שקרה בינתיים, מפעל הפיס שינה את הסיסטמה של האגודה שלו.
איתן גורני: ועל זה אני רוצה שתדעו.
איתן גורני: פעם הוא היה נותן כסף למקומות ולנושאים.
איתן גורני: אחד הנושאים שהוא נתן להם כסף, היה נושא הגמילה מסמים.
איתן גורני: אז הוא נתן שלושה סוגי הקצבות – לבנייה, לשיפוצים ולרכישת ציוד.
איתן גורני: כל אחת מהקטיגוריות האלה, בהתייעצות יחד עם הרשות, כמעט כל שנה בנינו בניין חוסן, ואחרי זה הם נתנו למלא אותו בציוד, ונתנו גם לשיפוצים.
איתן גורני: המון מקומות שיפצנו.
איתן גורני: הם עברו לסיסטמה של עבודה, כמו שהזכירה כאן לפי רשויות.
איתן גורני: כל רשות בוחרת לעצמה פרוייקט שבשבילו היא מקבלת כסף, והשאר היא לוקחת עליה.
איתן גורני: תל אביב לקחה לפרוייקט גולדה, לתיאטרון הקאמרי והאופרה.
איתן גורני: כל הכספים של מפעל הפיס של תל-אביב הלכו לשם, ואז לכל הדברים האחרים לא נותנים.
איתן גורני: לכן, היום כשבאים לרשות, ואומרים לה לאיזה מטרות את רוצה?
איתן גורני: היא לא בהכרח הולכת למטרה של הסמים.
איתן גורני: יש להם את סדרי העדיפויות שלהם.
איתן גורני: לכן נפלנו כולנו, מהבחינה הזאת נפלנו מהעגלה, ולכן קשה לקבל מהפיס כספים למקום הזה.
איתן גורני: אלא אם כן, יבוא ראש המועצה ויגיד, השנה את ההקצבה שלכם אני עושה.
איתן גורני: בסך הכל הם קיבלו אישורי בנייה שמונה חודשים.
איתן גורני: היתרים שהם יכולים לבנות.
איתן גורני: מי שרוצה יש גם פה וגם אצלנו, עמי העביר לי העתק של כל המפות.
איתן גורני: בינתיים קרן רש"י נותנת כסף, והרבה כסף לנושא של סמים.
איתן גורני: אנחנו עובדים איתם, והם באמת נותנים הרבה.
איתן גורני: כל השנים האלה היה משא ומתן עם קרן רש"י, והיא נתנה התחייבות ל"רוח מדבר".
איתן גורני: לכפר הזה שאנחנו מקימים אצל שמוליק קריפמן בדרום, ושם שמוליק קריפמן כראש המועצה האזורית, כן לקח את זה לפרוייקט גם למפעל הפיס וגם לתורמים, והוא נוסע ומתרים בעולם.
איתן גורני: קרן רש"י התחייבה למקום ההוא, כי כל אותו זמן לא היתה כאן אפשרות לבינוי.
איתן גורני: וגם כאשר הם שאלו אותנו, אמרנו להם דוגרי.
איתן גורני: תשמעו כרגע אי אפשר לבנות ב"זוהרים" בינתיים תנו את הכסף לדרום, וצריך בדרום.
איתן גורני: כל האזור דרומית לפה, כאן הנקודה הדרומית שיש טיפול.
איתן גורני: הנגב, באר שבע, הבדואים, צריכים גם מקום משלהם.
איתן גורני: מה עוד שאנחנו מתכננים שם גם מרכז שיקומי שיעשה את שלב ב'.
איתן גורני: יהיה שם גם מרכז גמילה, אבל גם שלב ב' שאנשים שנגמלו ממקומות אחרים, יוכלו לבוא וללמוד כל מיני מקצועות.
איתן גורני: כלומר, אין רשות אחת נוגעת בחברתה, צריך כסף לפה, וצריך לתת כסף לפה.
איתן גורני: אנחנו במגעים עם קרן רש"י גם.
איתן גורני: בנוסף לזה אני ביום חמישי בבוקר בא הנה.
איתן גורני: יש לנו מתרים מאגודת הידידים שלנו מארצות הברית.
איתן גורני: את המיליונים הוא עוד לא הביא, אבל רק התחיל לעבוד.
איתן גורני: אנחנו מנסים להשיג להם תרומות.
קולט אביטל: מתרים זה מישהו שעובד מטעמכם בשכר?
איתן גורני: לא מטעמנו.
איתן גורני: יש לנו אגודת ידידים בארצות הברית.
קולט אביטל: היתה גם אגודה גדולה שסוזי אבן עמדה בראשה.
איתן גורני: לא שאני מכיר.
איתן גורני: לא בתחומים שלנו.
איתן גורני: אליקים רובינשטיין כן.
איתן גורני: הוא היה יושב הראש הראשון שלנו.
איתן גורני: וכשאליקים היה מזכיר, ושמיר היה ראש ממשלה, הם דפקו בעצמם בדלתות של נדיבי עם והביאו כסף.
קולט אביטל: אחר כך בוז'י הרצוג?
איתן גורני: בוז'י הרצוג היה עכשיו, עד לפני זמן הוא גם עזב.
איתן גורני: אני אבוא ביום חמישי הנה עם המתרים של אגודת הידידים שלנו, שילמד ויראה, שיידע במסעותיו בארצות ניכר, לבוא על פתחי נדיבים, ולנסות להתרים אותם.
איתן גורני: אני רוצה שגם הפרוייקט הזה יהיה במסגרת הדברים.
איתן גורני: עד שיפול על מיליונר שיגיד הנה אני נותן מיליון.
איתן גורני: היו לנו כאלה.
איתן גורני: היו לנו תורמים שתרמו מאוד אלפי דולרים, ורואים את זה גם בבית אור עקיבא, וגם במלכישוע.
איתן גורני: ולפה עכשיו צריך להתחיל את כל העבודה.
אתי גלוון: הקהילה הזאת מאוד ייחודית, המטפלת באוכלוסייה מאוד קשה, אוכלוסייה שאף מלה אחת את לא מקבלת, וחשוב להדגיש את זה.
אתי גלוון: הקהילה עובדת בשיתוף פעולה מלא עם משרד הרווחה, בתכניות מאוד ייחודיות.
אתי גלוון: בהחלט מקבלים את תמיכת המשרד.
אתי גלוון: המבנה פה הוא בעייתי, כבר הרבה שנים אנחנו מתמודדים עם זה.
אתי גלוון: צריך לקחת בחשבון את הנושא של הרשות, שכל שנה ניתן באופן זמני בגלל המבנה הרעוע.
אתי גלוון: אנחנו נתמוך בכל דרך על מנת לעזור לקהילה הזאת.
אתי גלוון: לגבי השיקום, אני גם מפקחת על יחידות לטיפול בנפגעי סמים ביחידות.
אתי גלוון: לצערי יש הרבה חזרות של מטופלים אלינו ליחידות.
אתי גלוון: אבל אנחנו ניתן את ההזדמנות גם אם זה פעם שנייה או שלישית, כי אנחנו מאמינים שאם מטופל מגיע אלינו - - -
יחיאל חזן: הבעיה שלי אחרת לגמרי.
יחיאל חזן: יש פה השקעה מאוד גדולה, גם של המדינה בצד שבכל אופן היא מזרימה כספים לא רק לזרים, אלא בכלל לכל מי שמטפל באותם חולים.
יחיאל חזן: לפי דעתי, בקצה, איפה ששם צריך להמשיך למצוא להם מענה הולם, תעסוקה, מתנ"ס, מועדון, או הכשרה - וכבר חושבים הנה הבן-אדם עומד על הרגליים -דיברתי על זה עם מנכ"ל משרד הרווחה.
יחיאל חזן: לפי דעתי, המדינה עושה טעות גדולה מאוד מבחינת התהליך הזה שהיא לא ממשיכה אותו.
יחיאל חזן: למשל כשנסעתי איתכם ליפו, ראיתי שם מעל 200 אנשים שבאים לקחת את המנה שלהם, יש כאלה יומית או שבועית, או חצי שבועית של מתדון.
יחיאל חזן: הרי הנגמל מקבל תחליף לסם.
יחיאל חזן: זה לא כמו מאיר חנוכה שאני משוכנע שהוא נקי.
יחיאל חזן: הוא אמר אני נקי לגמרי.
יחיאל חזן: גם רואים את זה כשהוא מדבר.
יחיאל חזן: אבל כשאתה מטייל שם, ואתה רואה שישנם אנשים שהם עדיין תלויים במין תחליף לתרופה, אז אתה מבין שבעצם בתהליך הזה יש בעייה מסויימת.
יחיאל חזן: אולי אפילו בעייה גדולה מאוד, כי יש פה השקעה גדולה של כסף, כשאני מסתכל על התקציב הכללי, לא רק של הרשות אלא בכלל של כל משרדי הממשלה.
יחיאל חזן: בקצה, אנחנו לא נותנים את הדעת.
יחיאל חזן: אני לא איש מקצוע, אבל בגלל שאני בא מהתחום העסקי, אני רואה את זה כמו עסק.
יחיאל חזן: פשוט ישנה בעיה.
איתן גורני: בסוף הכל נופל על כסף.
איתן גורני: כשהרשות בזמנו העבירה את הקהילות הטיפוליות בהסכם למשרד העבודה והרווחה, לקחנו על עצמנו כפרוייקט הבא את הנושא של טיפול אמבולטורי בנוער.
איתן גורני: חשבנו שנעמיד את הטיפול האמבולטורי בנוער 3-4 שנים על הרגליים, ונעביר אותו גם למשרד הרווחה, ואז ניקח שוב פרוייקט אחר, כשהכוונה היתה יחד עם הרווחה להתלבש על נושא השיקום.
איתן גורני: היום, המצב הוא כזה.
איתן גורני: טיפול בנוער כרגע משרד הרווחה לא יכול לקחת מאיתנו, אלא אם כן נעביר את כל התקציב.
איתן גורני: אם נעביר את כל התקציב, אז לא יהיה לנו בשביל שיקום.
איתן גורני: כלומר, הצעד הבא שאנחנו רצינו לעשות, להתלבש על נושא השיקום.
איתן גורני: מה שאנחנו היום מנסים, יחד עם משרד הרווחה, לעבוד עם ביטוח לאומי, עם הכשרות מקצועיות, עם קרן מפעלים.
איתן גורני: אנחנו רוצים להשתלב בתכנית ויסקונסין.
אתי חורי: הנושא השני הוא בהקשר של השיקום שאתה אומר לאחרי כן, זה לימודי עברית, לימודי אולפן, שבעצם עד לפני שנה, משרד הרווחה הוא זה שמימן לנו לימודי השכלת יסוד.
אתי חורי: אותם מטופלים שהיו זקוקים לזה, היו מקבלים שעות לימוד מורה.
אתי חורי: מטופל שהגיע לכאן בלי לדעת קרוא וכתוב, יצא מכאן לפחות כשהוא יודע לקרוא, יודע לכתוב, יודע קצת על המדינה, דברים בסיסים באזרחות, קצת חגי ישראל, קצת מכל דבר.
אתי חורי: הופכים אותו מבור לאחד שיכול לקרוא עתון בבוקר.
אתי חורי: לאחר שמשרד הרווחה הפסיק את המימון, העבירו אותנו לקבל תקציב ממשרד העבודה, שעשה כאן פרוייקט מאוד יפה, זה היה קורס גינון מעשי, שזה נותן להם גם איזשהם כלים להמשך.
אתי חורי: קבוצה של עשרה אנשים שיוכלו לצאת מכאן עם מקצוע, עם תעודה של מקצוע של גנן מעשי.
אתי חורי: לפני שבוע עשינו כאן את המבחן של משרד העבודה, זה היה פרוייקט יפה מאוד.
אתי חורי: רק שוב, אין לו המשך.
אתי חורי: עשו פעם אחד את הקורס, ואמרו לנו זהו, נסגרו הברזים אין תקציבים.
אתי חורי: כרגע, המצב הוא כזה, שבקהילה אנחנו לא יכולים לספק את השירות הזה של לימודים בכלל.
אתי חורי: אין לימודי עברית.
עמי קרצ'מר: אין לימודי עברית, אין לימודים מקצועיים, אין העשרה, אין כלום.
אתי חורי: משרד הקליטה נתן לנו בשנה שעברה תקציב של 13,000 שקלים.
אתי חורי: זה יפה, זה תודה, אבל זה מעט.
אתי חורי: בכל אופן זה היה בשנה שעברה, השנה אין לנו.
קולט אביטל: ממה מורכב התקציב שלך, מה מקורות המימון שלך.
קולט אביטל: מי הם האנשים כשאת בונה את התקציב, כמה את מקבלת מזה, כמה מזה.
אתי חורי: התקציב בעצם מורכב משני אלמנטים או שלושה.
אתי חורי: אלמנט אחד והעיקרי זה משרד הרווחה, שאנחנו מקבלים פר-מיטה.
יחיאל חזן: סליחה על הבורות, כמה משרד הרווחה משלמת פה על מיטה?
אתי חורי: בערך 4,000 שקלים לחודש פר אדם.
קולט אביטל: מה העלות שלכם?
אתי חורי: יותר גבוהה.
אתי חורי: יש השתתפות עצמית של כל מטופל, שזה בגובה של הבטחת הכנסה שלו.
אתי חורי: משהו כמו 1,200 שקלים, ביטוח לאומי.
אתי חורי: הדבר השלישי שהוא בסימן שאלה, מה אנחנו הצלחנו לגייס תרומות.
קולט אביטל: הבסיס הוא משרד הרווחה.
קולט אביטל: משרדים אחרים זה אד-הוק.
אתי חורי: זה לא בצורה מאוד רופפת, זה היה חד-פעמי.
אתי חורי: היה מאוד נעים לעבוד איתם, אבל זה היה נקודתי.
עמי קרצ'מר: רק לסבר את האוזן, בשירות בתי הסוהר, מיטה עולה 9,000 שקלים, וכאשר שופט מחליט שאדם כחלופת מעצר הגיע אלינו, זה אומר שהמדינה בצורה מסויימת מרוויחה.
עמי קרצ'מר: למרות שהעלות שלנו לא פחות גדולה מאשר בתי הסוהר.
אתי חורי: והתועלת היא הרבה יותר גדולה מבחור כאן מאשר בבית סוהר.
קולט אביטל: גם אתם הייתם צריכים לקבל מה שמקבלים בתי הסוהר.
עמי קרצ'מר: הלוואי.
אתי חורי: לפחות כנגד אותו בחור שנמצא בחלופת מאסר.
יחיאל חזן: כמה כאלה יש בחלופת מאסר?
אתי חורי: למעלה מ-50%.
עמי קרצ'מר: אני רק רוצה להוסיף לגבי הבנייה.
עמי קרצ'מר: הצלחנו לגייס משרד אדריכלים מאוד גדול, שמוכן לתת לנו בהתנדבות את כל האדריכלות עד גמר המבנה.
עמי קרצ'מר: הם עושים עבודה נהדרת איתנו.
עמי קרצ'מר: הם מנסים עכשיו גם להביא אנשי מקצוע נוספים, אבל באמת זה עשרות אלפי דולרים מהבחינה הזאת.
סטלה קורבלינקו: קצת יותר משנה הכרתי את המקום.
סטלה קורבלינקו: הצענו להגיש בקשה לתמיכות של משרד הקליטה, כל שנה יש אפשרות להגיש, זה לא חד-פעמי.
קולט אביטל: יכולה להיות גישה אחרת.
קולט אביטל: הגישה צריכה להיות, לא כגוף נתמך, אלא משום שהעולים האלה, אם השרה אמרה שהעדיפות הראשונה זה ללמוד עברית, צריך להקצות לכל מקום לימודי עברית.
אתי חורי: כשאמרתי חד-פעמי, התכוונתי שזה היה בגדר בקשה שלנו, נענינו, אנחנו יכולים לבקש עוד.
סטלה קורבלינקו: נכון.
סטלה קורבלינקו: אני חושבת שהיקף הסיוע הוא בהתאם לפרוייקט המוגש, וגם בהתאם למספר הפניות של כלל הגופים שפנו, וזה מחולק.
סטלה קורבלינקו: הייתי בקשר תמידי.
סטלה קורבלינקו: השנה אני רוצה לחזור לאותו דבר, ואנחנו נחשוב איך להגדיל את הסיוע כי זה תלוי בפרוייקט שאתם מגישים.
סטלה קורבלינקו: למשרד הקליטה אין תקציב להחזקת המקום.
קולט אביטל: אבל יש לה כסף לקורסים לעברית.
קולט אביטל: יש תקציבים מיוחדים שייוחדו בצורה יוצאת דופן, לאור סדרי העדיפויות של השרה להוראת העברית.
קולט אביטל: ולכן יש דרך אחת שאת המלצת שהיא תלך על תמיכה כעמותה.
קולט אביטל: דרך אחרת אני רוצה להמליץ עליה, והיא ללכת ישר לנושא של הוראת העברית.
קולט אביטל: שם בסל ההוא יש תקציב להוראת עברית.
אתי חורי: במשרד החינוך לא קיבלו את זה.
קולט אביטל: בסדר, זה חלק מסל הקליטה.
אתי חורי: פנינו גם למשרד החינוך, והם הגדירו את המקום כלא מקום - - -
קולט אביטל: אלא אם זה ילדים תחת גיל 18, שם הם חייבים.
אתי חורי: פנינו למשרד החינוך.
אתי חורי: אני אוכל לתת לך פרטים.
עמי קרצ'מר: הקהילה שלנו גם שמה לעצמה כדגל לעזור בכל הנושא הזה של מניעת שימוש בסמים.
עמי קרצ'מר: כתוצאה מכך אנחנו עוסקים קצת במניעה.
עמי קרצ'מר: קבוצות נוער מכל מיני בתי ספר בארץ מגיעות אלינו לפה להרצאות ולסיור.
עמי קרצ'מר: כאשר מאיר הוא האחראי על הנושא הזה.
עמי קרצ'מר: בנוסף לכך, חיילי צה"ל, כפי שאתם יודעים שהתופעה גם נמצאת בכל יחידות צה"ל המובחרות, והפחות מובחרות מגיעות אלינו לפה.
מאיר חנוכה: היום הגיעה אלינו יחידת דרום מורות חיילות שעובדים בקריית מלאכי, שדרות, וחבל אשכול, מעלה הבשור, הבשור, והאזורים של המושבים והקיבוצים.
מאיר חנוכה: מורות חיילות שעובדות בתוך בתי הספר.
מאיר חנוכה: הן הגיעו לכאן ביום שהתחיל בתשע וחצי והסתיים בשעה שתיים וחצי.
מאיר חנוכה: זה יום שכרוך בהרצאה על המקום, המבנה של המקום, מה אנחנו עושים כאן.
מאיר חנוכה: אחר כך סיור בקהילה.
מאיר חנוכה: אנחנו מחלקים אותן לקבוצות, מסבירים להן על התהליך.
מאיר חנוכה: ואחר כך נכנסים לשיחה כדי לנסות לתת להם כלים כדי לזהות ילדים שנמצאים במצבי סיכון, ולהפנות אותם לגורמים המתאימים שלפני שהם יגיעו למצב שהם יאבדו את עצמם.
מאיר חנוכה: אני נהנה להיות פה היום.
מאיר חנוכה: אני שומע דברים מאוד ענייניים, וגם רואה אנשים אמפטיים וזה עושה לי טוב מהבחינה האישית שלי.
מאיר חנוכה: כמו שאמרתי אני מכור לסמים, אני נקי תשע שנים.
מאיר חנוכה: לא תכננתי להשתמש בסמים, ואני אומר לכם במלוא הכנות.
מאיר חנוכה: כילד ראיתי הרבה מכורים לסמים, נגעלתי מהם, פחדתי מהם, התנהגות ברוטאלית.
מאיר חנוכה: אבל יש משפט שאני יודע אותו, שאף אחד לא יודע מה יהיה איתו מחר.
מאיר חנוכה: אף אחד לא יכול להגיד לי זה לא יקרה, זה יכול לקרות לכל אחד.
מאיר חנוכה: אנחנו אנשים שונים.
מאיר חנוכה: אחד הדברים שאמרתי למשפחה שלי, כשישבתי מול המשפחה שלי, הם אמרו לי מאיר, איך זה שאנחנו גדלנו באותו בית שאתה גדלת, ואתה הגעת לשימוש בסמים, ואנחנו לא הגענו לשימוש בסמים.
מאיר חנוכה: אמרתי, אני מאיר ואתם זה אתם.
מאיר חנוכה: מבחינה רגשית הייתי ילד מאוד מופנם, ילד שחווה המון דברים עם עצמו.
מאיר חנוכה: אבל בקטע המופנמות לא שיתפתי אף אחד, לא סיפרתי לאף אחד דברים.
מאיר חנוכה: כי כילד הייתי מאוד מאוכזב מלראות דברים של צביעות, מלראות דברים שמבטיחים ולא מקיימים.
מאיר חנוכה: כילד, אתה מחפש למלא את כל החסכים האלה בחוץ, ואתה נכנס לתפקידים שלא שייכים לך בכלל.
מאיר חנוכה: מחפש חשיבות, מחפש עליונות, רוצה לבנות ביטחון עצמי, רוצה לבנות דימוי עצמי.
מאיר חנוכה: באיזשהו מקום, אתה גם מתאכזב מהחברה בחוץ.
מאיר חנוכה: אחד הדברים ששמר עלי זה השפיות.
מאיר חנוכה: התחלתי את השימוש שלי בגיל 19.
מאיר חנוכה: אחד הדברים ששמר על השפיות זה שהייתי שחקן כדורגל.
מאיר חנוכה: הכדורגל עזר לי לפרוק את האגרסיה הפנימית שלי, לשחרר את הרגשות שלי.
מאיר חנוכה: בתחום הכדורגל הצטיינתי מהר מאוד, מגיל 12 הייתי בנבחרות ישראל.
מאיר חנוכה: בגיל 14 הייתי קפטן נבחרת הנערים של ישראל.
מאיר חנוכה: בגיל 16 הייתי קפטן נבחרת הנוער של ישראל.
מאיר חנוכה: אין בן אדם בתל-אביב שלא הכיר אותי.
מאיר חנוכה: בגיל 16 שיחקתי בהרכב הראשון של מכבי תל-אביב.
מאיר חנוכה: היה לי חוזה במכבי תל אביב.
מאיר חנוכה: היה לי כסף.
מאיר חנוכה: מבחינה חיצונית היה לי הכל.
מאיר חנוכה: היה לי מעמד, אבל מבחינה פנימית הייתי אותו מאיר – חסר ביטחון עצמי, אותו מאיר עם הבעיות שלו.
מאיר חנוכה: אבל מאיר אדם שאיבד את האמונה.
מאיר חנוכה: אני לא ראיתי אנשים שאיכפת להם.
מאיר חנוכה: אני לא אוהב את האנשים שמחבקים אותי כדי להגיד שחיבקתי אותם.
מאיר חנוכה: לא אוהב את האנשים שעושים לי טובה בגלל שהם מרחמים עלי.
מאיר חנוכה: היה קשה למצוא אנשים שהלב השמאלי שלהם רחב.
מאיר חנוכה: אנשים שאיכפת להם, אנשים שיקבלו אותי כמו שאני.
מאיר חנוכה: אבל שוב, עיניים של ילד, זה לא עיניים של מבוגר.
מאיר חנוכה: ילד רואה את החיים בצורה אחרת, כשאתה גדל אתה אומר איזה טיפש הייתי.
מאיר חנוכה: נכון, הייתי טיפש.
מאיר חנוכה: לא הייתי מעשן סיגריות, הייתי רק שותה אלכוהול מדי פעם.
מאיר חנוכה: בגיל 17 ניסיתי פעם אחת לעשן חשיש.
מאיר חנוכה: האמת שזה גרם למצב שלא עניין אותי מאף אחד.
מאיר חנוכה: באיזשהו מקום ניתק אותי מהרגשות שלי, אבל זה היה מקרה חד-פעמי בגיל 17.
מאיר חנוכה: ואז בגיל 19 טסתי לנבחרת הנוער לחו"ל למחנה אימונים בגרמניה.
מאיר חנוכה: זה היה מחנה אימונים לקראת אליפות העולם לנוער שהיה אמור להתקיים באוסטרליה ובניו-זילנד.
מאיר חנוכה: מי שאימן אותי אז בנבחרת היה דרור קשטן.
מאיר חנוכה: לפרשה הזאת קוראים פרשת קובלנס.
מאיר חנוכה: בטיסה הזאת חרגנו מהכללים, עשינו דברים לא מקובלים של שחקני נבחרת.
מאיר חנוכה: זה הגיע לראשי המשלחת.
מאיר חנוכה: מראשי המשלחת להתאחדות, מההתאחדות לעיתונות, העיתונות בארץ חגגה על זה במשך חודשיים, כתבות בעיתונים.
מאיר חנוכה: ואז ועדת משמעת של ההתאחדות של הכדורגל החליט לתת לנו עונשים למען יראו וייראו.
מאיר חנוכה: אני ועוד חמישה שחקנים קיבלנו עונשים מאוד חמורים.
מאיר חנוכה: אותי הרחיקו לצמיתות מהנבחרת, לקחו לי את הספורטאי המצטיין מהצבא, והרחיקו אותי מהליגה לשישה חודשים.
מאיר חנוכה: זה היה עונש חמור מאוד, שגרם לי להתבייש מעצמי, להתבייש מהמשפחה שלי.
מאיר חנוכה: הייתי הולך ברחובות, אנשים היו מדברים, הייתי חושב שאנשים מדברים עלי.
מאיר חנוכה: אנשים צוחקים, הייתי חושב שאנשים צוחקים עלי.
מאיר חנוכה: ממש, נכנסתי למצב שהייתי מבולבל לגמרי עם עצמי, וחשבתי על מה בלי שליטה, חשבתי על החשיש שעישנתי פעם אחת בגיל 17, וחזרתי לעשן חשיש.
מאיר חנוכה: התחלתי עם חברים מאוד "טובים".
מאיר חנוכה: עישנתי במשך חודש חשיש, מהר מאוד הגעתי אחרי חודש לעשן את החשיש, לא היה חשיש היה קוק פרסי.
מאיר חנוכה: זה הירואין בצבע חום.
מאיר חנוכה: אמרו לי תנסה, זה יעשה לך טוב.
מאיר חנוכה: ביום שנגעתי בזה 11 שנה לא הפסקתי להשתמש בסמים.
מאיר חנוכה: בהתחלה זה עשה לי טוב, לאט לאט התפתחתי בתחום הזה.
מאיר חנוכה: אתם יודעים, בחיים קורים דברים שכבר אין לך שליטה.
מאיר חנוכה: ברגע שאתה מאבד את הדרך, אתה כבר יכול לאבד את עצמך.
מאיר חנוכה: מהר מאוד מצאתי את עצמי אחרי הצבא טס לדנמרק.
מאיר חנוכה: התחתנתי שם, יש לי ילדה שם.
מאיר חנוכה: הגעתי למצב שהנחיריים נסתמו.
מאיר חנוכה: עברתי לוורידים של הידיים.
מאיר חנוכה: שלוש פעמים עברתי מוות קליני.
מאיר חנוכה: עזבתי את דנמרק ובאתי לישראל, לא ידעתי מה זה קהילה טיפולית.
מאיר חנוכה: הייתי בשיחה אצל פסיכולוג מאוד חכם.
מאיר חנוכה: הוא אמר, מאיר לך לקהילה טיפולית.
מאיר חנוכה: אמרתי לו מה זה קהילה טיפולית, הוא אמר לי, זה מקום שיקלפו אותך כמו שמקלפים בצל.
מאיר חנוכה: המלה הזאת מצאה חן בעיניי מכיוון שאני חי את החיים, ואני לא יודע מי זה מאיר.
מאיר חנוכה: באתי לזוהרים, עברתי כאן טיפול שהוא טיפול מאוד קשה.
מאיר חנוכה: הוא גם טיפול בתנאי פנימייה וגם טיפול פיזי ונפשי.
מאיר חנוכה: אבל כאן קיבלתי מודעות עצמית מאוד גבוהה לעולם הרגשי שלי.
מאיר חנוכה: כאן שינתי את צורת החשיבה שלי, כאן שיניתי את ההתנהגות, כאן בניתי את הביטחון, כאן בניתי את הדימוי.
מאיר חנוכה: כאן יכולתי לפרוק את כל הכאב שהיה לי מהילדות.
מאיר חנוכה: כאן למדתי לסלוח את עצמי.
מאיר חנוכה: כאן למדתי לאהוב את עצמי, והיום אני החבר הכי טוב של מאיר.
מאיר חנוכה: אני נקי תשע שנים, אני בשביל אף בן אדם בעולם, כולל הילדה שלי, לא מוכן לתת את מה שיש לי היום.
מאיר חנוכה: אני רוצה לחיות.
מאיר חנוכה: אני אומר גם לילדים.
מאיר חנוכה: הגעתי לקהילה, בהתחלה עבדתי בתור מדריך שעושה משמרות.
מאיר חנוכה: אחר כך הפכתי להיות רכז מדריכים.
מאיר חנוכה: אחר כן הייתי אחראי על קבלת מטופלים.
מאיר חנוכה: הייתי פה אחראי על קבלה זמינה, ובקטע של לקבל מטופלים.
מאיר חנוכה: כל מי שהיה רוצה להתקבל, היייתי עושה את המקסימום כדי לקבל אותו.
מאיר חנוכה: יצאתי ללימודים, לקחתי את תחום הספורט, העברתי אותו לתחום של טיפול.
מאיר חנוכה: סיימתי קורס אתגרי לאוכלוסיות בעלות צרכים מיוחדים.
מאיר חנוכה: הקהילה באה לקראתי.
מאיר חנוכה: היום אני עובד כאן בזוהרים בחצי משרה כמטפל ייחודי.
מאיר חנוכה: אני עושה קבוצת אתגרים, אני עובד פה בהרים מסביב.
מאיר חנוכה: אני עובד על קבוצות קטנות.
מאיר חנוכה: מעבר לזה שאר הזמן שלי אני עובד בבתי ספר, אני עובד בכפר הנוער בן שמן, אחראי על כל הנושא של טיפול בקרב בני הנוער.
מאיר חנוכה: בראשון לציון אני עובד עם הרשות למלחמה בסמים כבר שש שנים.
מאיר חנוכה: אני עובד בראשון לציון, מעל 250 פעילויות בשנה אני מקבל בראשון לציון.
מאיר חנוכה: הרשות שם עובדת בצורה מדהימה.
מאיר חנוכה: אני עובד באור יהודה בבית ספר, אני עובד בקריית אונו בבית ספר בן-צבי.
מאיר חנוכה: אני עובד בקריית גת, אני עובד ביבנה, אני עובד בקיבוצים.
מאיר חנוכה: אם תשמעו סדר יום שלי, מתחיל בבוקר ומסתיים בערב.
מאיר חנוכה: אני עובד עם הורים, אני עובד עם אוכלוסיות רוסיות.
מאיר חנוכה: אני עובד עם אוכלוסיות אתיופיות.
מאיר חנוכה: אני מכור נטו לעבודה.
מאיר חנוכה: הילדים נותנים לי המון אהבה, המון כוח.
מאיר חנוכה: ילדים הם אמיתיים לטוב ולרע.
מאיר חנוכה: לגבי החבר'ה הצעירים.
מאיר חנוכה: הרבה חבר'ה רוסים מגיעים לארץ, כמו שאתם יודעים, בני נוער לא מקבלים בזרועות פתוחות את הילדים.
מאיר חנוכה: נוצר מצב של מאבקי כוח.
מאיר חנוכה: נוצר מצב של שינאה, תחרות.
מאיר חנוכה: הרבה ילדים שהם ילדים טובים באישיות שלהם, נכנסו לתפקידים של להיות אלימים עבריינים, כדי לגונן על עצמם.
מאיר חנוכה: פיתחו לעצמם תת קבוצות, ונהיו קבוצות של עבריינים.
מאיר חנוכה: אחד הדברים החזקים שאותי מטריד בבתי ספר זה שאיבדנו את הערכים.
מאיר חנוכה: למה אני מתכוון לערכים, צורת הדיבור, זה קללות, זה איומים, זה זלזול.
מאיר חנוכה: אם תשאלו את הילדים הם יגידו שזה בצחוק.
מאיר חנוכה: בצחוק דוקרים אחד את השני, בצחוק פוגעים אחד בני.
מאיר חנוכה: המטרה היא בבתי ספר באיזשהו מקום ללמד אותם לערכים, לתת להם להבין שלכולנו יש בעיות.
מאיר חנוכה: אבל הגדולה היא לדעת לדבר על הבעיות, ולדעת לבקש את העזרה.
מאיר חנוכה: לראות את הנושא של חברות אמיתית, מה זה חבר אמיתי, מה זה להיות איכפתי.
מאיר חנוכה: מה זה לכבד, להיות במקום קצת להבין את ההורים.
מאיר חנוכה: לא לראות את ההורים כאויבים וכשונאים.
מאיר חנוכה: לבוא לראות את מערכת החינוך לא כמימסד עויין.
מאיר חנוכה: הכרתי במערכת החינוך אנשים מדהימים, יועצות מדהימות, אנשים עם לב רחב.
מאיר חנוכה: אנשים שלא מוותרים על הילדים שלהם.
מאיר חנוכה: העבודה שלי מדהימה בחוץ.
מאיר חנוכה: יש לי סיפוק מהעבודה, אבל אני רוצה להגיד לכם אל זוהרים – אני מחובר למקום הזה.