GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אברום תומר: אבל אני לא רואה איזו שהיא סיטואציה שבה המורים ותיקים לא יקבלו.
אברום תומר: יש עוגה אחת לחלק, וזה משהו שלוקח הרבה שנים, כדי לשנות את הדברים האלה.
אברום תומר: מהפכות בהסכמי שכר זה משהו שהוא לא כל כך קורה, אבל אני מקווה, הלוואי ואני אתבדה.
רם שפע: אנחנו לא מזדהים עם הפסימיות הזאת, אבל בסדר, בבקשה.
אברום תומר: יש לנו רעיונות, אנחנו משתפים כל גורם שרוצה, אנחנו מאוד מפורטים מבחינת מה כדאי לעשות בהסכמי השכר כדי לתקן, ואנחנו בחשיבה מהפכנית שם.
אברום תומר: הלוואי שדברים ישתנו.
אברום תומר: זה תלוי בלחץ הציבורי שיהיה, ובלחץ של כל קהילה חינוכית.
אברום תומר: אני רק רוצה להגיד שבאמת אין מחסור, אם מסתכלים על כמות המורים בארץ בכללותה, ביחס לכמות התלמידים, לכאורה יש לנו המון מורים.
אברום תומר: יש לנו יחס תלמידים, יש מחקר שאני מוכן להעביר למי שרוצה, שאנחנו גם ביחס למדינות אחרות יחס התלמידים למורה פה הוא נמוך.
אברום תומר: זאת אומרת מעט תלמידים על כל מורה.
אברום תומר: הבעיה היא שהמשאב של המורים בארץ מנוהל בצורה ריכוזית, זו כמעט המדינה היחידה בעולם המפותח שבה כל עובדי ההוראה מועסקים מלמעלה על ידי משרד החינוך.
אברום תומר: ברוב המקומות זה על ידי בתי הספר, על ידי הרשויות המקומיות שמוד מעורבות בדבר הזה.
אברום תומר: אין שום היגיון בזה שהמחלקות, מחלקות של הרשויות המקומיות ינהלו את כל הנושא של הגננות.
אברום תומר: אבל הגורם המעסיק יהיה משרד החינוך, וזה נופל בין הכסאות, והגננת לא יודעת מי אבא ומי אמא שלה.
אברום תומר: אז דיברו פה הרבה על מורים, אבל המצב של הגננות הוא לא פחות קשה היום, גם בהיבט של מחסור, של תנאים, מצב מאוד קשה.
אברום תומר: אני חושב שזו שאיפה, אפרופו חשיבה מהפכנית, אני חושב שביום שבו, כל הנושא של העסקה, גם של מנהלים אגב, יש חסמי כניסה גדולים לנושא של הניהול, וגם הוא נעשה בצורה ריכוזית, וארוכה מידיי, ובסוף הרבה מנהלים בסוף מתי הם נכנסים, באוגוסט, בשבועות האחרונים, כי הם נכנסים על תקן כביכול זמני, כי לא מצאו דרך המכרז.
אברום תומר: יש בזה כשלים שאין להם אח ורע בעולם.
אברום תומר: צריך להוריד את הדברים למטה.
אברום תומר: כשמשאב מנוהל על ידי המדינה הוא מנוהל בשלומיאליות.
אברום תומר: בצורה לא יעילה.
אברום תומר: וזה נכון גם למשאב אנושי.
אברום תומר: אני מקווה שכמה שיותר מהר, כמו במדינות אחרות, הרשויות ייכנסו לעניין הזה הרבה יותר חזק, ובתי הספר עצמם.
אברום תומר: בתי ספר היום, כשהם רוצים לתת תוספות שכר, יש להם בעיה משפטית לעשות את זה.
אברום תומר: הם לא גוף מעסיק.
אברום תומר: הכל צריך להיות או דרך עמותה, או דרך רשות מקומית.
אברום תומר: צריך להפוך את בתי הספר לישויות משפטיות עצמאיות, שיהיה להם את היכולת באמת, גם שאם שנה הבאה יהיה להם, כמו שמנכ"לית משרד החינוך אמרה, שיהיה מיליון שקל לכל בית ספר, אז כבר דו"ח דברת מ-2005 הציע שהכסף הזה יוכל לשמש גם להעסקה, גם לתוספות שכר, בעיקר בפריפריה.
אברום תומר: צריך לוודא שבתי ספר יוכלו להשתמש, בכסף הגמיש הזה, גם לתוספות למורים, כמו שיולי תמיר הציעה.
אברום תומר: גם שהתפקידים, שבהם למנהל, שיהיה יותר כסף לתוספות לתפקידים, שהתפקידים יהיו יותר גמישים, ושגם כן יאפשרו למנהל להשפיע על התגמול של המורים הצעירים.
אברום תומר: אני מקווה שהדברים האלה יגיעו גם למשא ומתן.
רם שפע: כדי שלא יווצר פה רושם שאנחנו יותר מידיי מסכימים, אין ברירה, בוער בי להגיד, אני מתכוון, ברמה האישית, ואני שמעתי את זה מכולם, באמת לעודד ולדחוף לדיפרנציאציה בהסכם הזה.
רם שפע: זה ברור שאחת המטרות הגדולות בהסכם, והוא יימדד גם על פי זה, האם הוא הצליח באופן משמעותי להעלות את השכר של המורים המתחילים.
רם שפע: ובאופן כללי לתגמל בעוד אמצעים.
רם שפע: רק חשוב לי להגיד, פה אני אומר את זה לכולם, לתפיסת עולמי, גמישות ואוטונומיה זה דבר מצויין, אבל בסוף אנחנו מדברים על משרד חינוך של מדינה, שמקנה את הערכים הכי קריטיים לילדים ולילדות שלנו.
רם שפע: וצריך לשים לב איפה אנחנו חוצים את הגבול בין גמישות והרחבת האוטונומיה לבין הפרטה, שהיא מצב שיכול להוביל אותנו למקומות מסוכנים.
רם שפע: אני לא רוצה להתחיל לספר על כל השירותים הרווחתיים שהמדינה הפריטה בשנים האחרונות, ומה זה עשה לחלק מהשירותים, שהיום אנחנו מנסים לראות איך מחדש אני מצליח לדאוג לטיפול פסיכולוגי, שלא יחכו שנים בתור.
רם שפע: אז אני רק שם את זה פה, צריך להגמיש, צריך אוטונומיה.
אברום תומר: אם אפשר רק משפט אחד על זה רם, אנחנו רוצים ללמוד ממדינות שלוקחות את החינוך בצורה,
רם שפע: לכן אמרתי, לא בצחוק, אנחנו בהסכמה פה.
רם שפע: כלומר גמישות, בהקשר הזה, היא מצויינת.
רם שפע: אני רק רוצה להגיד שצריך לשים לב איפה הקו עובר, שלא נגזים בנושא הזה.
רם שפע: אבל תודה רבה, ממש.
רם שפע: נעבור עכשיו לד"ר דוד מעגן, מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, שגם לך יש כמה נתונים להציג, ותודה רבה לך שאתה מצטרף אלינו.
דוד מעגן: אני רוצה רק לומר כמה מלים על הנושא של עזיבת מורים חדשים, נשירת מורים חדשים.
דוד מעגן: בסך הכל זו תופעה שהיא מאוד משמעותית, בעיקר בחמש שנים הראשונות.
דוד מעגן: אנחנו יכולים לראות את הנתונים באמת כעבור השנה הראשונה, יש נשירה גדולה, עזיבה גדולה של מורים.
דוד מעגן: כעבור שנה, שנתיים אנחנו יכולים לראות שזה בעצם הולך, כעבור חמש שנים, די מתכנס לאחוז אחד שעוזב את המקצוע.
דוד מעגן: אנחנו מציגים כאן נתונים של בעצם שני עשורים בממוצע.
דוד מעגן: זה תהליך העזיבה שאנחנו מזהים בנתונים לאורך השנים.
דוד מעגן: זה די חוזר על עצמו, די עקבי.
רם שפע: זה נתונים שאתם הצגתם כבר, או שיצרתם את זה עכשיו?
דוד מעגן: הנתונים האלו, נתונים כאלו ואחרים על עזיבת מורים חדשים מוצגים כל הזמן, בין אם בהודעות לתקשורת, בסקירות, לגורמי מקצוע במשרד החינוך, לגורמים אחרים.
דוד מעגן: אבל שוב, זה בעצם ההתנהלות.
דוד מעגן: עכשיו אני חייב לומר גם ולציין, אני מניח שאין לנו מידע על מקצועות דומים, אחרים, בשוק העבודה.
דוד מעגן: אבל אני מניח שגם במקצועות אחרים ותחומי עיסוק אחרים התופעה הזו חוזרת על עצמה.
דוד מעגן: סביר להניח שבכל מקצוע יש איזה אחוז נשירה בשנים הראשונות, אבל לא יודע לומר אם זו בעיה מאוד אקוטית לגבי מורים בשונה ממקצועות אחרים.
איל רם: גרפים זה תלוי תמיד איך מראים אותם.
איל רם: אני אומר, הנתון שנראה פה, אגב אני חושב שהמציאות הנוכחית היא יותר גרועה, אבל לפי הגרף זה שנים עשר אחוז בשנה ראשונה, זאת אומרת עשרה מורים נכנסו, פחות או יותר אחד עזב בשנה הראשונה.
איל רם: תחשבו על כל מקצוע שהוא, אנחנו ביחס לעולם לא מאוד שונים בדבר הזה.
איל רם: דוד יאשר את זה אני חושב, אנחנו מדברים על זה לא מעט.
דוד מעגן: התופעה הזו בסך הכל קיימת בהרבה מדינות בעולם, אנחנו לא חריגים בנושא הזה.
דוד מעגן: אין לנו איזו בעיה קריטית בישראל.
דוד מעגן: אני חושב שזו תופעה קיימת.
דוד מעגן: אבל אני רוצה להראות כמה נתונים מעודדים ברשותכם, אם נתקדם לשקף הבא.
דוד מעגן: בגדול מה שאנחנו רואים שבהשוואה לשנות התשעים יש כאן מגמת ירידה.
דוד מעגן: כאן אנחנו מציגים בעצם את אחוז המורים שעוזבים בתוך חמש שנים ראשונות.
דוד מעגן: זה עמד על עשירם וחמישה, עשרים ושבעה אחוז.
דוד מעגן: וזה התכנס לכיוון העשרים אחוז בשנים האחרונות.
דוד מעגן: בעשור האחרון.
דוד מעגן: אני חושב שיש כאן איזה גורם שהשפיע כאן על התהליך הזה, ואיל יוכל לומר על זה מילה.
דוד מעגן: זה בעצם תהליך ההתמחות של מורים חדשים.
דוד מעגן: שאני חושב שבמידה מסויימת צמצם גם את החוסר ודאות מצד המורים החדשים.
דוד מעגן: כי השנת התמחות בעצם אפשרה להם להבין לאן הם נכנסים.
דוד מעגן: וגם מבחינת בתי הספר.
דוד מעגן: ובמובן הזה התמחות, אני חושב, תהליך הסטאז',
איל רם: אני אגיד שבאמת דיון קשה, אבל ככה רגע אם אומרים משהו חיובי, אז ב-2018 פורסם דו"ח של ה-OECD, שהראה שמדינת ישראל היא המדינה במקום הרביעי לחיוב בעולם מבחינת כמות התמיכה במורים חדשים.
רם שפע: איזה פרמטרים זה מדד?
איל רם: בעיקר ראיונות עם מורים, שסיפרו מה יש להם.
איל רם: זאת אומרת מבחינת ההתמחות היא באמת מאוד סייעה לדבר הזה.
איל רם: כמובן פה זה 2014, אני חושב שמאז,
רם שפע: אני חושב שהסוף של הגרף של 2014 מלמד אולי על המצב, ואם אנחנו בראש רואים איפה אנחנו נמצאים עכשיו, זה מצב קשה.
דוד מעגן: אני ברשות
דוד מעגן: כם הייתי עובר לשקף הבא, כי אני חושב שבשקף הבא הדברים הרבה יותר ברורים.
דוד מעגן: בעצם אנחנו השווינו כאן את שיעורי העזיבה של מורים בחמש שנים הראשונות.
דוד מעגן: בעשור האחרון לעומת מה שהיה בעשור של שנות התשעים.
דוד מעגן: ואתם יכולים לראות בצורה מאוד ברורה, בעצם ירידה, אפילו הייתי אומר ירידה דרמטית באחוזי הנשירה של מורים חדשים.
דוד מעגן: יש כאן שיפור משמעותי, גם בסך הכל, במגזר הערבי והחרדי יש מגמת עלייה, אבל בעיקר מרבית המערכת אנחנו רואים ירידה משמעותית באחוזי הנשירה של מורים חדשים.
דוד מעגן: וזה נתון שבסך הכל, לטעמי, מאוד מעודד.
דוד מעגן: כמה מתוכם בעצם שורדים את החמש שנים הראשונות, וזה השלב הקריטי.
דוד מעגן: כי ברגע ששורדים את החמש שנים הראשונות, האחוז שעוזב הוא כבר הרבה יותר קטן, והולך ומתכנס לכיוון האפס.
דוד מעגן: אז אני חושב שזה נתונים מעודדים, במגזר הממלכתי.
רם שפע: אתה יודע להגיד מילה, השוואה מצויינת וחשובה אבל היא בכל זאת נוגעת ל-2010-2014.
רם שפע: אני מניח שיש מגמות אחרות מאז.
רם שפע: אתה יודע להגיד מה הן?
דוד מעגן: כשאנחנו מסתכלים על נשירה בתוך חמש שנים זה מגביל אותנו באפשרויות.
דוד מעגן: אני רק אומר, על מנת להבטיח שאין מצב שמורה עוזב לשנה אחת וחוזר, זו תופעה שקיימת, די שכיחה במערכת, אנחנו לוקחים מקדם בטחון,
איל רם: בעצם 2014 זה 2019 אתה מתכוון?
דוד מעגן: נכון.
דוד מעגן: זה הנתון הכי מעודכן שיש כרגע.
דוד מעגן: אבל אם תסתכל על נשירה כעבור שנה, גם זה נתון שאפשר להסתכל.
דוד מעגן: ברשות
דוד מעגן: כם הייתי רוצה להציע איזה שהם הסברים קלים למה התופעה הזאת קורית.
דוד מעגן: לא כל כך ברור העניין הזה.
דוד מעגן: אני חושב, כמו בכל תחום, ככל שהיקף המשרה של אדם שנכנס לתעסוקה הוא יותר גבוה, הוא יותר מחוייב ויותר מוטמע במקצוע.
דוד מעגן: ולכן מה שאנחנו רואים שאחוזי הנשירה של מורים חדשים מאוד מושפעים מהיקפי המשרה.
דוד מעגן: וצריך לזכור שמורים חדשים בתחילת הקריירה, וזה איל יכול גם כן להעיד על זה, הם לא מקבלים אחוזי משרה משמעותיים.
דוד מעגן: לפעמים זה שישים אחוז, חמישים אחוז, ארבעים אחוז.
דוד מעגן: ולכן בעצם המחוייבות שלהם, אל תשכחו שאנשים צריכים להתפרנס.
דוד מעגן: ברגע שהם עובדים בהיקפי משרה נמוכים, כי המערכת לא מסוגלת להציע להם היקפי משרה מלאים, עבודה מלאה, אז באופן טבעי זה יוצר תופעה של זליגת האנשים למקצועות אחרים, ועזיבת המערכת.
דוד מעגן: זו אינדיקציה שהייתי לוקח אותה בחשבון, אם אפשר ככל שההיקף משרה יותר גבוהה אז שיעורי ההתמדה יותר גבוהים.
דוד מעגן: זה אנחנו מצאנו בהרבה נתונים שניתחנו.
דוד מעגן: כאן אנחנו רואים בדיוק את התהליך שדיברתי עליו, את ההבדלים בשיעורי העזיבה של מורים כעבור שנה לפי התמחות.
דוד מעגן: זה הבדלים דרמטיים.
דוד מעגן: מורים חדשים שלא עברו התמחות, ואני אומר, דיברו כאן לפני כן מנהלות בתי ספר, וכן הלאה, שהן מגייסות מורים מכל הבא ליד.
דוד מעגן: וצריך לזכור, ברגע שמגייסים מורים שלא עברו את התהליך הסדור, של הכשרה, התמחות וכן הלאה, התופעה הזו של נשירה היא הרבה יותר משמעותית.
דוד מעגן: וזה מה שאנחנו רואים, בשני המגזרים אגב.
רם שפע: אנחנו יודעים להגיד, סליחה שאני קוטע אותך הרבה, אני שואל אותך, ואולי איל יודע, אנחנו יודעים להגיד אם יש מגמה גדולה של מורים שנכנסים למערכת בלי הכשרה?
רם שפע: כלומר אנשים שנכנסים למערכת בלי הכשרה?
איל רם: אני אגיד שחלק, דוד אתה תגיד את זה בנתונים שיש לך, אני אגיד ברמת מדיניות.
איל רם: ברמת מדיניות לפני שש שנים בעצם התחלנו לעצור מגמה שהיתה תמיד שאנשים נכנסו בלי הכשרה.
איל רם: לא היתה מדידה לזה.
איל רם: לכן יש לנו הרבה יותר מדידה.
איל רם: בודדים נכנסים, התופעה של סטודנטים שכבר מתחילים להיות מורים עוד לפני שהם סיימו את ההכשרה נמצאת בשנתיים האחרונות בעליה.
דוד מעגן: אני ברשותך איל רוצה רק להוסיף, שוב, תזכרו, אנחנו מדברים הרבה, המערכת מתייחסת לחינוך הרשמי.
דוד מעגן: צריך לזכור שיש מערכת שלמה של החינוך המוכר שאינו רשמי, שזה בעיקר התיכונים, אבל לא רק.
דוד מעגן: ושם התהליכים הם מאוד שונים.
דוד מעגן: מנהל בית ספר תיכון, ברצותו, והוא חייב לגייס מורה למתמטיקה, מורה לפיזיקה, מדעי המחשב וכן הלאה, הוא מגייס בוגרי אוניברסיטאות, בלתי תלוי, הם עברו הכשרה לא רעה, הסבת אקדמאים וכן הלאה.
דוד מעגן: אני רק אומר, תזכרו שיש כאן
דוד מעגן: מערכת שלמה של התיכונים, שהיא פועלת במידה מסויימת בחלל אחר.
דוד מעגן: ולא כל מה שקשור למשרד החינוך.
דוד מעגן: משרד החינוך מקצה את המורים בחינוך הרשמי ליסודי, לחטיבות ביניים, לגנים.
דוד מעגן: אבל בתיכונים זו מערכת די עצמאית, והם מגייסים את המורים.
דוד מעגן: ואני רוצה לומר בהקשר הזה, כשאנחנו מסתכלים על מקורות הגיוס של מורים חדשים, צריך לזכור שלא מעט מקבלי תואר, בוגרי אוניברסיטאות ומכללות אקדמיות נכנסים בעיקר לחינוך התיכוני, ולא דרך ערוצי ההכשרה.
דוד מעגן: זה בדיוק ההבדל.
דוד מעגן: אנחנו כאן עשינו השוואה בין ערוצי ההכשרה להוראה, אם זה תעודות הוראה מהאוניברסיטאות, הסבות אקדמאים להוראה, המכללות האקדמיות לחינוך.
דוד מעגן: אנחנו יכולים לראות שביניהם אין הבדל כזה גדול באחוזי הנשירה בתוך חמש שנים.
דוד מעגן: פלוס מינוס כולם נראים אותו הדבר.
דוד מעגן: הבעיה בכל אלו שמגיעים לא מהערוצים האלה.
דוד מעגן: ושם אחוזי הנשירה מאוד גבוהים.
דוד מעגן: פי שתיים, ואפילו פי שלוש.
דוד מעגן: זה ההבדל הדרמטי לדעתי.
רם שפע: בגלל זה שאלתי אם יש מגמה של עלייה במספר האנשים שנכנסים למערכת והם לא מורים, כי אם העזיבה שלהם הרבה יותר גדולה זה יוצר עיוות מצב מאוד לא טוב.
דוד מעגן: כשחסרים להם מורים אז הם מגייסים.
דוד מעגן: ואני אומר, שוב, צריך לזכור, הרבה היבטים לבעיה הזו.
דוד מעגן: המערכת האוניברסיטאית לא מכשירה מורים לתחומי הפיזיקה, למתמטיקה, אנחנו מסתכלים על מקבלי תעודות הוראה, באוניברסיטאות מעט מאוד מקבלי תעודות הוראה, בתחומים שבהם יש ביקוש בתיכונים.
דוד מעגן: מבחינתי אני אסתפק בדברים האלו, אני חושב שהם בסך הכל די הסבירו את התמונה.
דוד מעגן: יש כאן עוד היבטים שקשורים לשכר של מורים.
דוד מעגן: אני אומר, הפער בשכר בין מורים צעירים, בתחילת הקריירה, למורים בשיא הקריירה, גם לפני עשרים שנה הוא עמד על פי שתיים.
דוד מעגן: היום, בשנים האחרונות, הוא הולך וגדל לכיוון הפי שתיים ורבע.
רם שפע: אני ראיתי אפילו נתונים יותר גבוהים.
איל רם: זה כאילו הולך ומחריף בגלל הסכמים קודמים, כי הוותק עולה ואז הפער ממשיך לעלות.
איל רם: גם מה ששירה אמרה, שההסכם האחרון הוא באמת, של עוז ותמורה, מתחיל לומר את זה לראשונה.
דוד מעגן: במובן הזה אנחנו חייבים לומר עוד נקודה אחת, שבהשוואה למדינות ה-OECD פערי השכר בין מורים צעירים לותיקים הם כמעט הכי גדולים ב-OECD וצריך לקחת את זה בחשבון.
דוד מעגן: ורפורמת השכר, שתי הרפורמות המובילות – אופק חדש ועוז ותמורה, לא עשו טוב לעניין הזה, וקצת הרחיבו את הפערים, בין מורים צעירים לותיקים.
דוד מעגן: אני סיימתי, תודה רבה.
רם שפע: זה היה חשוב, ונתן לנו העמקה.
רם שפע: יש לנו עוד כמה דוברים אחרונים.
רם שפע: צליל תמיר, בבקשה.
רם שפע: צריך להגיד בשביל הגילוי הנאות שגם שיתפנו פעולה כסטודנטים, וגם למדנו יחד בסמינר הקיבוצים, אי אז.
רם שפע: אז רק נציין זאת.
צליל תמיר: תודה על הזכות לדבר.
צליל תמיר: אני מורה זו השנה השמינית.
צליל תמיר: דיברו קודם על השתלמויות של מורים, זה באמת מאוד חשוב.
צליל תמיר: אז אני גם מורה, גם מחנך וגם כל מיני תפקידים בבית הספר שלקחתי על עצמי לאורך השנים, וגם בעיקר אני חונך מורים חדשים בבית הספר, גם סטודנטים להוראה.
צליל תמיר: ומעבר לנתונים ששמענו עכשיו, אני בעיקר שומע את המורים, ואני יודע מההיכרים שלי עם כל החברים שלי המורים ועם עצמי.
צליל תמיר: קודם כל זה מדהים שיש פה קונצנזוס בין אנשי השטח, שהוא די מדהים והוא הגיוני, אבל זה רק מדגיש את הפער בין השטח לבין מה שקורה בפועל, וכמה הדברים לא משתנים, למרות שיש כזה קונצנזוס רחב בין כל אנשי השטח.
צליל תמיר: ובאמת, אני לא רוצה לחזור על הדברים שנאמרו, שאני באמת מסכים איתם, אני אתמקד במשהו אחד.
צליל תמיר: יש פה שני סוגים של שיח שצריכים להשתנות בהקדם, והם ישפיעו בעיניי גם על המציאות בשטח.
צליל תמיר: ויש את השיח הציבורי שדיברנו עליו של המורה כבייביסיטר, שמדי פעם בא בדרישות, לכסף, ובאמת זה מה שאנחנו רואים מהנציגים שלנו בתקשורת, וזה מאוד מאוד בעייתי.
צליל תמיר: ויש את השיח הפנימי שלנו, של מערכת החינוך, שהוא שיח של הישרדות של המורים החדשים, שהוא גם מאוד מאוד בעייתי.
צליל תמיר: הוא מציאותי, אבל הוא בעייתי והוא לא יכול להמשיך.
צליל תמיר: ובאמת השיח הזה, והשינוי של השיח, הוא קריטי להמשך של למשוך אנשים איכותיים להוראה.
צליל תמיר: למדו איתי אנשים מאוד מאוד איכותיים חינוך.
צליל תמיר: לא כולם המשיכו, ואנשים מאוד מאוד טובים לא המשיכו.
צליל תמיר: ויש פה פער.
צליל תמיר: אז באמת הפער של המעמד החברתי צריכים לפתור אותו בעניינים של שכר, ודיברו על זה פה אנשים שמבינים בזה הרבה יותר ממני, וזה מאוד מאוד חשוב.
צליל תמיר: רק להבין את האבסורד, מורה חדש, מורה צעיר חדש שנכנס למערכת, אם יש לו מזל והוא מקבל אפשרות להגדיל את המשרה שלו זה אומר שהוא ייקח הרבה מאוד שעות, כשהוא חסר ניסיון, והרבה תפקידים, רק כדי להגיע לאיזה שהוא רף שכר נורמלי, שמורים ותיקים, שעושים הרבה הרבה פחות, והם דווקא אלה עם הניסיון, ירוויחו יותר ממנו בסופו של דבר.
צליל תמיר: אז גם על זה צריך לחשוב, כי אנחנו רוצים שמורה חדש יעבוד משרה מלאה, מצד שני צריך גם ניסיון כדי לעשות את כל התפקידים האלה ולא להישחק על השנה הראשונה שלו.
צליל תמיר: אבל באמת החלק שאני יותר רוצה להתמקד בו זה העניין של ההישרדות בתוך המערכת.
צליל תמיר: והוא מתחיל כבר מהשנים בסמינר, ובהתנסות, ובסטאז'.
צליל תמיר: ובאמת יש פער, ואני לא יודע מי דיבר על זה קודם, לדעתי טל, על זה שאנחנו מתעסקים הרבה יותר מידיי בנושא הדידקטי בתוך הסמינר, והרבה פחות על מה מורה עושה בפועל עם עצמו.
צליל תמיר: ובאמת יש פה פער מאוד מאוד גדול.
צליל תמיר: גם אפילו בשנת התנסות בעצם מורה מעביר שיעור פעם אחת, אולי פעמיים.
צליל תמיר: לא מדברים איתו בכלל על התנאים שלו.
צליל תמיר: המערכת מאוד מאוד לא שקופה בפניו.
צליל תמיר: וזה משהו שאפשר וחייבים לעבוד עליו.
צליל תמיר: ברגע שאנחנו רוצים שמורה לא יעבור למצב של הישרדות, אנחנו צריכים לתת לו כלים שהוא יוכל לשלוט בחיים שלו, במקצוע שלו, וכדי לתת לו שליטה צריך לתת לו שקיפות.
צליל תמיר: צריך לתת לו אפשרות לשלוט בגורל שלו.
צליל תמיר: כרגע, המורים שנכנסים, ובאמת אני חונך אותם שנה אחרי שנה, המון מורים, השיח הוא שאנחנו לא מבינים מה קורה, אנחנו לא יודעים איך המערכת בנוייה.
צליל תמיר: ואפילו התלוש שכר, אם מסתכלים עליו, זה התלוש שכר הכי הזוי מהבחינה הזאת.
צליל תמיר: יש בו המון נתונים, המון מספרים, אפילו אני עם הניסיון, גם אני לפעמים יש סעיפים בתוך השכר שלי, וגם אני מאלה שעובדים גם בעוז לתמורה וגם באופן חדש, זה בלתי נסבל, המציאות הזאת.
צליל תמיר: ובאמת אנחנו חייבים לטפל בעניין של השקיפות.
צליל תמיר: הפערים בין משרד החינוך לבין השטח הם עצומים.
צליל תמיר: מורה שצריך להגיע אפילו למשרד בשביל משהו רוב הפעמים חוזר עם הזנב בין הרגליים, כי הוא לא הגיע בזמן הנכון, בשעה הנכונה, והוא לא מדבר עם הבנאדם הנכון, באמת זה פערים קטנים כאלה שאני סתם זורק, משיחות עם מורים, אבל הדברים האלה נצברים.
צליל תמיר: וזה ביחד עם תנאי העסקה קשים, ובאמת יש פה המון דברים שלמנהלים המדהימים אין מה לעשות עם זה.
צליל תמיר: כי יש פה פערים שהם הרבה מעבר אליהם.
צליל תמיר: זה קריטי.
צליל תמיר: זה מה שאני רציתי להתמקד בו, וזה דברים שלדעתי אפשר וצריך לשנות, גם מהרמה של הסמינרים, והפיקוח עליהם, וגם מהרמה של השנים הראשונות.
צליל תמיר: ובאמת הדבר שלדעתי בתי ספר עושים, לפחות בית הספר שלי עושה, ואני לא יודע כמה הדבר הזה מתוקצב, ובעצם מוערך על ידי משרד החינוך, זה העניין של החניכה.
צליל תמיר: האפשרות לתת חניכה בפועל למורים חדשים, וקבוצות תמיכה בתוך בית הספר, בקבוצות עירוניות.
צליל תמיר: החניכה הזאת, אם דיברנו קודם על העניין של מורה נותן הרבה יותר מהדידקטיקה, שזה עולם ישן, למקום הרגשי, המקום שאני נותן תמיכה רגשית בתור מחנך גם להורים, וגם לתלמידים, באמת תמיכה משפחתית הרבה פעמים.
צליל תמיר: אני הייתי מחנך שש שנים ברציפות עכשיו, והתמיכה הרגשית הזאת היא משהו מאוד מאוד משמעותי.
צליל תמיר: המחנך צריך לקבל תמיכה רגשית מבית הספר, וגם מהמערכת, אחרת הוא שוב פעם יעבור למקום של הישרדות.
צליל תמיר: בעיניי, חוץ מהעניין של השכר, ששוב, גדול עליי, כל שאר הדברים שהזכרתי פה זה דברים פתירים, דברים שאפשר לטפל בהם מייד, בלי הסכמי שכר עם משרד האוצר.
צליל תמיר: וחשוב לעשות את זה עכשיו.
צליל תמיר: הקורונה, כמו שאמרו פה קודם, היא פשוט שמה לנו את הכל במין התפוצצות כזאת, היא לא באמת שינתה שום דבר.
צליל תמיר: השיח הזה כבר היה קודם, ועכשיו זה פשוט התפוצץ.
רם שפע: היא הדגישה, והכל התפוצץ לנו בפרצוף.
רם שפע: נראה לי שאמרת את זה מצויין.
רם שפע: זה היה נראה לי מובן מאליו, אז לא אמרתי את זה בהתחלה, אבל אם מישהו במקרה בדיון הזה ולא יודע, אז גם אני חלק מהסטטיסטיקה.
רם שפע: למדתי הוראה, עשיתי סטאז', ואחריו שוב, הגעתי פה לאירוע הזה.
רם שפע: אבל רוב חבריי הטובים, חלקם עזבו, חלקם לא, אבל מרגישים את אותן תחושות קשות, שכל המורים בעצם שדיברו פה מדברים עליהן, של תחושת השרידות.
רם שפע: אגב משלל בעיות.
רם שפע: אבל תחושת השרידות היא שלעצמה בעיה כשאנחנו מדברים על מורה שצריך לקום בבוקר, עם איזו תשוקה אדירה לתת את כל מה שיש לו לתלמידים, שגם הם נמצאים במצוקה.
רם שפע: אז אולי שם אחת הבעיות הקשות שלנו ביותר.
רם שפע: הצטרף אלינו ידידי חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.
אוסאמה סעדי: תודה אדוני היושב ראש, על הדיון החשוב הזה.
אוסאמה סעדי: אנחנו במרתון של ועדות היום, אז אני באתי בכל זאת לאור חשיבות הנושא.
רם שפע: סגרת את חוק האזרחות?
אוסאמה סעדי: תסגרו ביניכם קודם.
אוסאמה סעדי: העניין הזה של המורים וצעירים וצעירות, אני מדבר על החברה הערבית, שיש לנו כמעט חמש עשרה אלף מורים ומורות שהם מובטלים.
אוסאמה סעדי: וכמובן שכולם צעירים וצעירות, בתחילת דרכם, אחרי שלמדו שלוש שנים, במכללות, באוניברסיטאות, עשו תעודת הוראה.
אוסאמה סעדי: אתה היית יו"ר התאחדות הסטודנטים, ואני הייתי יו"ר התאחדות הסטודנטים הערבים, ואנחנו יודעים מה זה סטודנט, ומה זה השקעה, והשקעה כספית, והשקעה מבחינת מאמץ וזמן ומשפחות שמצפות לסיום התואר.
אוסאמה סעדי: והם מסיימים את התואר, ואחרי זה מובטלים.
אוסאמה סעדי: לא עובדים.
אוסאמה סעדי: אנחנו מעלים את הסוגיה הזו שנים כבר, ואין פתרון.
אוסאמה סעדי: ואז אומרים תעשו הסבה.
אוסאמה סעדי: אז תציעו הסבה.
אוסאמה סעדי: אם יש אפשרות לעשות הסבה תציעו הסבה למורים ולמורות האלה.
אוסאמה סעדי: יש מחסור, אתה יודע, הייתי יו"ר ועדת חינוך וקיימנו כמה דיונים, יש מחסור במורים ומורות בחברה ובבתי ספר יהודיים.
אוסאמה סעדי: אז אפשר לקלוט, היום אין שום בעיה, יש נכונות מצד רובם של המורים והמורות לבוא וללמד.
אוסאמה סעדי: והם מלמדים את כל המקצועות.
אוסאמה סעדי: וסיימו תעודות הוראה.
אוסאמה סעדי: והם מחכים להזדמנות שלהם לשלב אותם בתוך מערכת החינוך.
אוסאמה סעדי: ואני אישית, שהתעסקתי בנושא הזה של העברות של מורים ומורות מהדרום לצפון, בסוף הפתרון היה שקלטו את המורים והמורות האלה בבתי ספר יהודים.
אוסאמה סעדי: וזה אולי בסמוך למקום המגורים שלהם, אבל זה יותר פי כמה קל מאשר לאותה מורה או אותו מורה, ויש כאלה אדוני היושב ראש, שיוצאים כל יום מהצפון, מהמרכז, לדרום, ובחזרה.
אוסאמה סעדי: יש מורות נשואות, שאני יודע שהן יוצאות בשעה חמש, חמש וחצי בבוקר, על מנת להגיע בשבע וחצי, רבע לשמונה.
אוסאמה סעדי: מסיימות את יום הלימודים וחוזרות חזרה לבית שלהן, והן אמהות לילדים.
אוסאמה סעדי: איזה חיים אלה.
אוסאמה סעדי: לכן אני אומר, כאשר יש מחסור, ומחפשים מורים ומורות, בבקשה, זה חלק מהפתרון.
אוסאמה סעדי: הסבה זה חלק מהפתרון.
אוסאמה סעדי: אולי הוצאה של חלק מהמורים שיש להם ותק,
רם שפע: אני לא רוצה לקטוע אותך, אבל אני רוצה לתת רעיון שנאמר כאן קודם.
רם שפע: דיברנו על הנושא הזה, כי הוא מטריד את כולנו.
רם שפע: אחד הכלים שדיברנו עליהם פה, לקראת הסכם שכר חדש שאמור להתהוות בתקופה הקרובה, זה לייצר גם תמריצים למורים ומורות ערביות שבעצם מובטלות בגלל שאין מקום, ללמד בבתי ספר יהודיים.
אוסאמה סעדי: זה אחד מהפתרונות.
אוסאמה סעדי: פתרון אחר, יש כאלה שכבר מלמדים עשרים שנה, עשרים וחמש שנה, שלושים שנה, ועוד לא הגיעו לגיל הפנסיה.
אוסאמה סעדי: אז אפשר גם לתת פנסיה למורים ולמורות האלה, ולצאת, ולעשות הסבה למשהו אחר אחרי שהם כבר לימדו שלושים שנה ועשרים וחמש שנה, ולקלוט את המורים והמורות הצעירים, עם מרץ חדש.
רם שפע: אולי נעשה להם כמו בצבא, הם יצאו לפנסיה בגיל ארבעים ושתיים, הכל יהיה יותר פשוט.
אוסאמה סעדי: הלוואי שיקבלו פנסיה כמו בצבא.
אוסאמה סעדי: אנחנו באותו צד בעניין הזה.
אוסאמה סעדי: ולכן אני אדוני היושב ראש, טוב שאתה מעלה את הסוגיה הזו ואת הנושא החשוב הזה.
אוסאמה סעדי: באמת מדובר, אם רק בחברה הערבית יש לנו כמעט חמישה עשר אלף, אז בחברה בכלל יש עוד עשרות אלפים, וצריך למצוא תעסוקה.
אוסאמה סעדי: כי בלי תעסוקה מה יש לצעירים האלה לעשות?
אוסאמה סעדי: אבטלה, ועוד פנאי ועוד פנאי.
אוסאמה סעדי: ולכן יש לנו אלימות,
רם שפע: ואז יש אלימות, ואז מתפלאים למה יש פשע.
רם שפע: וכשאני אומר כל פעם מחדש, כשמדברים על פשיעה בחברה הערבית, וחושבים שאם יוציאו נשק הכל יהיה בסדר, לא, זה מתחיל בחינוך, והפערים שם.
רם שפע: ושלא נדבר על תחבורה בתוך הערים, ואז תעסוקה.
רם שפע: הכל ביחד מייצר את המצב הקשה שאנחנו נמצאים בו של אלימות.
רם שפע: בכלל אגב בחברה, אבל בחברה הערבית.
רם שפע: אז אוסאמה, אתה תהיה שותף להמשיך המהלכים בעניין הזה, ואני יודע שאתה רץ ממקום למקום.
רם שפע: נמצא אתנו אלון באום, יושב ראש אגודת סטודנטים במכללת אורנים.
רם שפע: אני מניח שמייצג קולות משמעותיים של הרבה אגודות סטודנטים, שמנסות לעשות הרבה דברים בעניין הזה.
אלון באום: תודה רבה על הכינוס של הדיון בנושא החשוב הזה.
אלון באום: אני פה בשם החברים שלי, שמלמדים בשעות האלה, והמצב הוא באמת מצב של הישרדות.
אלון באום: זה נאמר פה הרבה, אני לא רוצה גם לחזור על הרבה מהדברים שנאמרו, אבל באמת היכולת לעבוד או לשרוד חמש או עשר שנים כדי להגיע למשרה מלאה, ולהגיע לשכר שיכול לכבד באמת את העבודה ואת העשייה המשמעותית הזאת, הוא מצב שהוא אבסורדי.
אלון באום: אנחנו בוחרים מקצוע לימודים, לומדים ארבע שנים, ובסוף מגיעים למצב שהשכר שלנו נראה מאוד דומה לשכר המינימום.
אלון באום: ויש לזה מחירים במוטיבציה, מחירים בחיי המשפחה, בניהול משק בית.
אלון באום: אני כן קושר בין מורים מתחילים למורים צעירים, ככה שבסוף גם מדובר בשלב של רכישת בית, של זוגיות, של הקמת משפחה.
אלון באום: ולפי הנתונים גם ששירה בתחילת הדיון העלתה, על מנת להגיע לשכר של מעל עשרת אלפים שקל, אם אני צריך לחכות עשר שנים, בטח ובטח בשלב של גידול ילדים, אז כמו שנאמר פה קודם נגזר עליי לחיות בעוני.
אלון באום: אני כן אגיד לגבי חלק מהסוגיות או ההשערות שהיו פה, אז באמת אני מאוד תומך גם במעבר של סטודנטים מהחברה הערבית למגזר הממלכתי, יש אצלנו במכללות לא מעט סטודנטים שבעצם העתיד התעסוקתי שלהם תלוי בזה.
אלון באום: אני כן חושב שצריכה להיות מעטפת ראוייה ומתאימה לסוגייה הזאת.
אלון באום: בסוף מדובר בהיבטים חברתיים שיכולים להיות גם לא פשוטים.
אלון באום: דיברנו על מחסור של מורים במרכז, נראה לי שלא עלתה פה עדיין הסוגייה של עלויות המחייה במרכז.
אלון באום: יש קשר מאוד הדוק בין השניים.
אלון באום: עם שכר של מורה בקושי סוגרים את החודש בפריפריה, אז על אחת כמה וכמה במרכז.
אלון באום: ולדעתי הפתרון של לגור אצל ההורים הוא פתרון נוח לחיים הסטודנטיאליים,
רם שפע: זה לא פתרון קבע.
אלון באום: ונושא אחד שגם לדעתי סמדר העלתה אותו, הוא הנושא באמת של ההכשרה שלנו כסטודנטים להתמודדות עם סוגיות ותופעות חברתיות.
אלון באום: בסוף אני, ואני מאוד מחזק את מה שאמרת, אני סבור שהפתרון למרבית התופעות החברתיות שלנו היום בחברה בישראל נעוץ וטמון בחינוך.
אלון באום: ובשביל זה גם ההכשרה צריכה להיות הרבה מעבר להכשרה דידקטית.