GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מאיה נורי: אבל אנחנו מדברים כאן על שכירות.
מאיה נורי: זו האלטרנטיבה היום של צעירים לגור בשכירות ונגור בשכירות לצערנו כנראה כל החיים שלנו וצריך להתחיל להתעסק בנושא הזה ולא רק לחפש למכור דירות.
ענבר בזק: אז אני יש לי וויכוח על זה, כי אני חושבת שהשכירות היא לתקופת זמן שכן צריך לתת לאנשים, כמו בליסינג באוטו – אני בסוף התקופה יכולה להחליט "אוקיי, זה לא מתאים לי".
רם שפע: את צודקת מאוד בתיאוריה, רק שהפרקטיקה היא שכשהם יגיעו לגילאים 30 או 36 או 40, לא תהיה להם שום אפשרות לקנות דירה ולכן השכירות תצטרך להימשך.
איתן גינזבורג: ובסוף המשאב של הקרקע הוא משאב מתכלה, כי בסוף כשאת בונה עליו אי אפשר עשיו להרוס.
איתן גינזבורג: אפשר להרוס אותו ולבנות יותר.
ענבר בזק: אבל גם הצעירים מתבגרים, אז אתה אומר על אנשים שבגיל 60 נזכרו?
איתן גינזבורג: רגע, רגע.
רם שפע: זאת כרגע המציאות, כן.
רם שפע: זה מה שקורה.
איתן גינזבורג: בסוף אם בונים בניין ועכשיו אחרי 20 שנה מוכרים אותו, אז זהו, צריך לבנות עוד בניין כי לא תישאר קרקע.
רם שפע: נראה לי שגזלנו לאוראל את זכות הדיבור.
ענבר בזק: נכון, צריך כל הזמן לבנות בניינים.
איתן גינזבורג: אין, בסוף תיגמר הקרקע.
רם שפע: קודם כל שיתחילו בלצופף, במקום לדרוס בוותמ"לים, אבל זה כבר סיפור אחר.
אוראל יפרח: אז רק כדי להשלים את הנקודה הזאת.
אוראל יפרח: קודם כל מבחינה תפיסתית, אנחנו רואים עין בעין את התפיסה גם של חבר הכנסת גינזבורג, אנחנו רוצים שייווצר פה מלאי שרק ילך ויגדל ויתרחב, ושלא נגיע בעוד 20 שנה ויתחילו דירות לצאת מתוך, אנחנו לא מחפשים פה איזו אמבטיה שייכנסו מים וייצאו, אלא שאנחנו רוצים משהו שרק ילך ויתפתח.
אוראל יפרח: לכן, מה שאנחנו עושים בכיוון הזה זה כמה מהלכים: אחד, צריך להבין שהיזמים עשו שינוי תפיסתי דרמטי.
אוראל יפרח: ממצב שבו הם מתייחסים לפרויקטים האלה במח"מים קצר של שנתיים – שלוש של לבנות ולמכור, הם מדברים כבר על טווחים של 20 שנה וכל השוק צריך להיכנס לתוך הדבר הזה – המממנים, המוסדיים, כולם צריכים להתכנס לתוך הדבר הזה וכבר הגענו ל-20 שנה ומה שאנחנו צופים כרגע ואנחנו רואים את זה גם, יזמים יחזיקו את הנכסים האלה למרות שתיפתח להם המגבלה המכרזים אחרי 20 שנה.
אוראל יפרח: בעינינו וזה גם מה שאנחנו שומעים מהם, הם ירצו ויחליטו להמשיך לגוון את פרוטוקול הנכסים שלהם ולהחזיק את הנכסים האלה מעבר ל-20 שנה.
אוראל יפרח: אנחנו רואים חברות שמוקמות היום, קרנות reid וכדומה, אשר מוקמות אך ורק בשביל להחזיק נכסים לטווח ארוך ולכן גם אם המגבלה המכרזית הזאת תוסר בעוד 20 שנה, ככל שהשוק יתפתח הם יחזיקו לתקופה ארוכה.
אוראל יפרח: אבל זה לא מספיק לסמוך על השוק ומה שאנחנו צריכים לעשות זה גם מעבר ומה שאנחנו עכשיו בוחנים ואני אשמח להגיע, אי מקווה בחודשים הקרובים בשביל להציג את זה – אנחנו רוצים להאריך את טווחי המכרזים שלנו מעבר ל-20 שנה, גם באזור המרכז, אבל לנסות גם ללכת לפריפריה.
אוראל יפרח: כלומר בפריפריה לנסות ולעבור מתקופות של 15 שנה ל-20 שנה ובמרכז ללכת ולחצות את ה-20 שנה.
רם שפע: אבל מה, מה מונע את טווח הזמן?
אוראל יפרח: אני אסביר, אני תיכף אסביר.
רם שפע: הרי זו מדיניות שאפשר לשנות.
אוראל יפרח: אז אני תיכף אראה את המודל ואני אסביר.
אוראל יפרח: יש פה בסוף בעיה כלכלית.
איתן גינזבורג: לא הפשירו.
רם שפע: מי?
איתן גינזבורג: האוצר.
אוראל יפרח: לא, יש פה בעיה כלכלית ואני תיכף אראה את זה.
אוראל יפרח: אבל זו הנקודה.
איתן גינזבורג: למה אתם לא נותנים לגופים ציבוריים?
איתן גינזבורג: ציבוריים אשכרה, לא חברות ציבוריות.
איתן גינזבורג: גופים ציבוריים, הכוונה עיריות, באמצעות החברות הכלכליות שלהן או למדינה לעשות את הדברים האלה.
איתן גינזבורג: זו שאלה שאך אחד לא עונה לי עליה.
איתן גינזבורג: חוץ מזה שלא סומכים על הפוליטיקאים.
אוראל יפרח: לא, לא אז אני אענה.
אוראל יפרח: היום אני חייב להגיד ש"דירה להשכיר", חוץ מזה שהיא רגולטור וחוץ מזה שהיא משווקת פרויקטים היא גם יזמית.
אוראל יפרח: אנחנו רוכשים פרויקטים מיזמים פרטיים, משלימים את ההקמה, מאכלסים את הפרויקט והופכים אותו לנכס מניב.
אוראל יפרח: אגב, 100% מהדירות בפרויקטים האלה שאנחנו רוכשים ומחזיקים – 100% דירות.
אוראל יפרח: אותנו מעניין דבר אחד.
רם שפע: 100% דירות לשכירות.
אוראל יפרח: בדיוק, 100% שכירות.
אוראל יפרח: אותנו מעניין דבר אחד בסוף, שהנכס בסיס הזה יישמר לתמיד לשכירות ארוכת טווח.
אוראל יפרח: אז זה הדבר השני.
אוראל יפרח: הנקודה השלישית זו איזו שהיא לקונה שיש היום בחוק.
אוראל יפרח: החוק היום בישראל או התכנון היום בישראל יוצר מצב של ייעודי מגורים.
אוראל יפרח: יש ייעוד מגורים שזה מגורים למכירה, אין היום ייעוד להשכרה ארוכת טווח.
אוראל יפרח: אם היה ייעוד למגורים להשכרה.
איתן גינזבורג: יש, יש.
איתן גינזבורג: לא נכון.
אוראל יפרח: מה, בתוספת השישית?
אוראל יפרח: זה לא.
איתן גינזבורג: זה לא מה?
אוראל יפרח: זה לא נותן מענה.
איתן גינזבורג: חברים, שטחים חומים היום מיועדים גם לדיור בר השגה.
איתן גינזבורג: אתם, זו לא השאלה, העניין הוא שאתם לא מאפשרים בכלל, אתם פשוט לא מאפשרים וזו גם לא מדיניות.
איתן גינזבורג: אתם לא מאפשרים לא לממשלה ולא לעיריות להקים דירות, זו המציאות.
איתן גינזבורג: אז תתנו לי מענה על זה, אל תגידו לי "אין קרקעות, ייעודיים, לקונה חוקית".
איתן גינזבורג: אתם, כשאתם רוצים לשנות חוק, משנים את החוק.
איתן גינזבורג: אתם לא מאפשרים לעירייה שרוצה בכך, אלא אם כן זה בבעלותה ואז היא לא שואלת אתכם שום דבר, לעשות דירות כאלה וגם לא נותנים להם את הכלים החוקיים לדבר הזה.
אוראל יפרח: אז אני חייב לתקן, אנחנו היום מאוד מעודדים את זה.
אוראל יפרח: יש לנו פיילוט היום עם עיריית ירושלים שאנחנו מתכוונים לעשות פרויקט לשכירות ארוכת טווח בקרקע חומה.
אוראל יפרח: התיקונים שעשינו במסגרת חוק ההסדרים מאפשרים את הדבר הזה ואנחנו תומכים בדבר הזה ולכן אני אומרת באמת, אני לא חושב שיש פה פערים, יש פה איזו שהיא אמירה.
רם שפע: יש עוד חסמים שיכולים לפתור את כל הדברים שהתחלתם בחוק ההסדרים?
אוראל יפרח: כן.
אוראל יפרח: אז תיכף אני אציג לכם הכל ברשותך, רק נתחיל את המצגת ואני מגיע גם לנקודות האלה.
רם שפע: אוקיי, עוד לא התחלת את המצגת.
אוראל יפרח: אז ככה, כמה מילים על שוק השכירות בישראל לעומת העולם, בסדר?
אוראל יפרח: בואו ננסה להבין רגע את העסק ברמה קצת יותר מאקרו וניכנס למיקרו, לתוך השוק הישראלי.
אוראל יפרח: היום בישראל היחס בין בעלות לשכירות נע בסדר גודל של 70% בעלות 30% שכירות.
אוראל יפרח: כשאנחנו עושים השוואות בין לאומיות, בעיקר למדינות ה-OECD ובנטרול מדינות מזרח אירופה, אנחנו רואים ששיעור הבעלות לעומת שכירות הוא סביר פחות או יותר, ישראל נמצאת פחות או יותר בטווח הסביר.
אוראל יפרח: אנחנו לא רואים איזה שהם שינויים משמעותיים.
אוראל יפרח: אלא מה?
ענבר בזק: בארצות הברית הרבה פחות, יש הרבה יותר שכירות.
אוראל יפרח: אז בארצות הברית, גם שם וגם במדינות אנגלו-סכסיות אחרות ובמדינות מערב אירופה, אנחנו רואים פחות או יותר את היחסים האלה, אבל יש שינוי משמעותי והוא הסיפור פה לדעתי.
אוראל יפרח: בישראל מתוך שוק השכירות החופשי, הספורדי, שתיכף נדבר על המחלות שלו, נכון לעד לפני כמה שנים ולפני שהוקמה "דירה להשכיר", אפס אחוז מהדירות היו דירות לשכירות קונצרנית – מה שנקרא "שכירות ארוכת טווח".
אוראל יפרח: לעומת זאת, במדינות ה-OECD, אותן המדינות שאני מדבר עליהן, בין 20% ל-65% משמש לטובת הדבר הזה והשאיפה שלנו זה לסדר את השוק בכל הפרמטרים הנדרשים על מנת שנוכל להתקרב לאזורים האלה.
אוראל יפרח: היעד שלנו בתוך עשור זה להגיע ל-10% משוק השכירות, ש-10% יהיה שכירות לטווח ארוך.
אוראל יפרח: אני מזכיר שהיום, לצערי כמובן, אנחנו עוד לא הגענו לשם ואנחנו נמצאים בפחות מאוחז אחד, אבל אנחנו כבר במספרים גדולים שצומחים משמעותית.
אוראל יפרח: אז מה קורה היום בשוק הישראלי?
אוראל יפרח: השוק הישראלי, בניגוד למדינות OECD אחרות, ששם יש רגולציה מאוד כבדה גם ובעיקר על המשכירים וזה ניכר בכל מיני פרמטרים, אני לא אלאה אתכם בפרטים ובנושאים האלה עכשיו, אבל יש רגולציה כבדה סביב הסיפור הזה.
אוראל יפרח: בישראל זה לא קורה ולכן, מה שקורה היום זה שוק ספורדי של בעלים פרטיים.
אוראל יפרח: תקופות השכירות מאוד קצרות, סטודנט או צעיר היום כשנכנס, אני למשל כשעבדתי פה במשרד האוצר וחייתי פה בירושלים, כל שנה החלפתי דירה וזה לא בגלל שלא הייתי שוכר טוב, זה מה שהשוק עשה.
אוראל יפרח: פעם אחת למשל, הבעלים של הדירה החליט שהוא מפצל את הדירה שגם ככה הייתה מפוצלת, בפעם השנייה לא תיקן את האינסטלציה ובפעם השלישית בעל הדירה העלה את מחירי השכירות בצורה דרקונית שהייתי חייב לעזור וזה הסיפור של צעירי מדינת ישראל היום וזה בירושלים, בתל אביב ואתם יודעים מה?
אוראל יפרח: זה גם הולך לפריפריה, גם שם זה קורה.
אוראל יפרח: יש חוסר יציבות לשוכר בצורה דרמטית, אנחנו רואים את כל הכוח נמצא אצל המשכיר ולא אצל השוכר ולכן, האמת היא שיש לנו שקף שאנחנו בדרך כלל מציגים אותו בדיונים קצת פחות פורמליים.
רם שפע: ועוד לא דיברנו פה על תיווך, אפשר לדבר גם על זה תיכף.
אוראל יפרח: גם על תיווך, נכון.
אוראל יפרח: אנחנו מראים איזה שהוא שקף בדרך כלל, שמראה כל מיני חוזים ויש חוזים שהם ברמה של "אתה גר בנכס, אבל לי מותר להיכנס לדירה ולישון בחדר שלך או אם המשיח יגיע בתוך 30 יום אתה מחויב לפנות את הדירה", בסדר?
אוראל יפרח: השוק בסוף הוא קיצוני לטובת המשכיר ואנחנו צריכים לטפל בזה.
אוראל יפרח: אני לא מדבר פה בכלל על רמת תחזוקה נמוכה וכן הלאה.
אוראל יפרח: מה אנחנו רוצים לעשות ומה אנחנו עושים היום?
אוראל יפרח: אז בעצם המודל שלנו נשען על עשרה עקרונות או "עשרת הדיברות" לצורך העניין.
אוראל יפרח: ראשית זה יציבות וודאות, אנחנו עושים הסכמים ארוכי טווח לכעשר שנים.
אוראל יפרח: דייר עכשיו שנכנס לדירה, צעיר שנכנס אליה יודע שיש לו שקט לעשר שנים.
אוראל יפרח: בנוסף, יש לו את הגמישות המרבית ואם הוא רוצה לעזוב מחר כי הוא עבר לעבודה בעיר אחרת, אין בעיה והוא יכול לעשות את זה.
אוראל יפרח: מחיר שכר הדירה ידוע מראש, הוא יודע היום כמה הוא ישלם בשנת 2032, בסדר?
אוראל יפרח: אלה הטווחים שאנחנו מאפשרים.
אוראל יפרח: כמובן שכל החוזה הוא בפיקוח המדינה ואנחנו מפקחים על הדבר הזה.
אוראל יפרח: סטנדרט הבניה הוא בדרך כלל הוא מעל השוק, יש incentive פנימי ליזם להקים את הפרויקט באיכות גבוהה, כי הוא הולך לתחזק אותו לתקופה ארוכה ואנחנו מדברים פה על קומפלקס שלם, עם קהילות שמתפתחות שם וכמובן שירותים ותחזוקה – לא רק בבניין, אלא גם בתוך הדירה.
אוראל יפרח: ליזמים שזוכים אצלינו בפרויקטים יש s.l.a, מטפטף הברז או המזגן לא עובד?
אוראל יפרח: הוא חייב בתוך מספר שעות להגיע ולעשות את בתיקונים שנדרשים וזו רמת השירות שאנחנו רוצים.
אוראל יפרח: יפתח קודם דיבר על אלטרנטיבה, אני חושב שאם לוקחים את כל שוק הדיור בישראל, בערך 2 מיליון או 2.5 מיליון דירות, מתוך זה בערך יש 800,000 דירות להשכרה, ברור שכל השוק של 800,000 דירות להשכרה יעדיפו לגור בפרויקט הזה, אבל אנחנו לא צריכים לעצור שם.
אוראל יפרח: המודל הזה הוא צריך להיות גם אלטרנטיבה איכותית לדיור בבעלות.
אוראל יפרח: מי אמר שצריך לקנות דירה, מי אמר שצריך להשתעבד לכל המשמעויות של המשכנתא?
אוראל יפרח: ואנחנו רואים מה קורה היום עם המשכנתאות.
מאיה נורי: רגע, הבניין עצמו הוא לצמיתות?
מאיה נורי: הוא לשכירות לצמיתות, לתמיד?
אוראל יפרח: לא, אז הבניין בגלל שהמודל הוא במודל שאני תיכף אציג פה, הוא מודל שבעצם בסוף נשען על ערך כלכלי שצריך להביא מהקרקע, אנחנו מאפשרים ליזם למכור את הנכס הזה בלי מגבלות בעוד 20 שנה ובעקבות זאת, מה שאתם יכולים לראות פה שמכירת הדירות בסוף התקופה יוצרת את היוון ההכנסות הנדרש בשביל ליצור את הכדאיות הכלכלית.
אוראל יפרח: זאת נקודה חשובה, התחלתי לדבר עליה ואני חושב ששווה לעשות על זה דיון, אבל רק בואי נעבור לשקף הבא כדי שנוכל להתקדם.
ענבר בזק: אבל המכירה היא רק לזוג שגר בנכס או לכל מי שרוצה?
אוראל יפרח: לא, כיום זה פתוח לכל מי שרוצה.
ענבר בזק: ולא נותנים עדיפות לזוג?
אוראל יפרח: כרגע לא.
אוראל יפרח: יש מודלים שמדברים גם על הדבר הזה, אבל כרגע זה לא קורה.
אוראל יפרח: מבחינת תמונת מצב של איפה אנחנו פרוסים, אני כבר אסיים.
רם שפע: כן צריך להזדרז, כי יש הרבה אנשים וב-11:00 יש מליאה אז אסור לנו להמשיך, אנחנו לא יכולים להמשיך את הדיון על שעת המליאה.
אוראל יפרח: הבנתי, אז שתי דקות, ממש כמה דקות ואני מסיים.
אוראל יפרח: מבחינת פריסה של הפרויקטים אני מזכיר לכם שחברת "דירה להשכיר" הוקמה ממש לפני כמה שנים והיום אנחנו נמצאים כבר ב-16,000 יחידות דיור.
אוראל יפרח: אתם יכולים לראות פה את הפריסה הגיאוגרפית, זו פריסה גיאוגרפית מאוד רחבה.
אוראל יפרח: לא רואים שם למטה, אבל גם באילת יש לנו עכשיו פרויקט ובעצם בשנת 2021 שיווקנו 6,500 יחידות דיור, בשנת 2022 אנחנו כבר נשווק לפי היעד הממשלתי כ-10,000 יחידות דיור והדבר הזה אמור להמשיך ולקפוץ.
אוראל יפרח: זה כמובן תלוי בחלוקת העוגה של המדינה.
אוראל יפרח: הרי בסופו של דבר הקרקעות של המדינה זה משאב מוגבל, אפשר לחלק את זה לשוק חופשי ואפשר לחלק את זה למחיר למשתכן וצריך לדעתנו לחלק יותר או להעמיד יותר לפרויקטים של דיור להשכרה.
אוראל יפרח: לנו היום יש את היכולת לעשות גם פי שתיים ופי שלום, אנחנו פשוט צריכים לראות הדירקטיבה הממשלתית ולהוציא כמה שיותר יחידות דיור כאלה לאוויר.
אוראל יפרח: מבחינת המודל ורק כדי להבין איך נראה בסוף אותו צעיר או אותו משק בית צעיר שנכנס לפרויקט כזה, הוא מקבל חוזה לחמש שנים עם חמש שנים אופציה, בסדר?
אוראל יפרח: בחלק מהדירות בין 25% ל-50% מהדירות הוא גם מקבל הנחה ממחיר השוק של 20%, בסדר?
אוראל יפרח: מקבל שכר דירה מופחת בשיעור של 20%, אבל לא פחות חושב – מחיר הדירה לא עולה בהתאם לשוק, בסדר?
אוראל יפרח: היום מדברים על זה שמחירי השכירות הולכים לעלות, מחירי השכירות בפרויקטים שלנו הם מקובעים, הם ברורים ולא משנה מה קורה בשוק וכמה השוק משתנה.
אוראל יפרח: אנחנו רואים עכשיו מה קורה עם האירועים הגלובליים שקורים היום בעולם וגם בישראל, הדיירים שגרים תחת פרויקט "דירה להשכיר" מוגנים וזה לא משנה מה יקרה.
רם שפע: לכל השנים?
רם שפע: או שיש איזו שהיא נקודת יציאה?
אוראל יפרח: לעשר שנים.
אוראל יפרח: זה עובד במתכונת של חמש שנים פלוס חמש שנים וזו בעצם היכולת שלנו לשמור על אותם דיירים.
אוראל יפרח: אנחנו רצינו ככה לעשות איזו שהיא בדיקה, עד כמה אנחנו מתאימים לצעירים ועשינו סקר בקרב הדיירים שכבר גרים אצלינו בפרויקטים.
אוראל יפרח: אתם יכולים לראות פה ש-77% מהדיירים בפרויקטים האלה הם צעירים עד גיל 39.
אוראל יפרח: אנחנו נעבור פה עוד שקף אחד ונראה את הניתוח הגלובלי יותר, ברמת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
אוראל יפרח: אתם יכולים לראות פה ש-58% מהשוכרים בכלל בישראל, הם בגילאי 25-44 ולכן אני חושב שיש פה מאצ' שהוא באמת מיוחד של מוצר וצורכי שוק שניתן לראות אותם בהתאם לנתונים המאקרו כלכליים במדינת ישראל.
אוראל יפרח: אנחנו נסיים בשקף הבא שבו בחרנו לתת לכם כמה דוגמאות של פרויקטים שלקחנו אותם וכמו שנציגי אגף התקציבים הציגו, לקחנו את הפרויקטים ומכיוון שיצרנו שם פרויקטים לשכירות ארוכת טווח הצלחנו להגדיל את היקפי הזכויות.
אוראל יפרח: הרשויות המקומיות מאוד אוהבות את הפרויקטים האלה, חלק מהדירות גם משווקות לבני המקום ולכן לקחנו פרויקט, מתחם במשולש הבורסה ברמת גן, שהיה בייעוד של מלטשות יהלומים – לא יודע מתי ליטשו פה יהלומים בפעם האחרונה, אבל זה היה הייעוד ובפועל הוא שימש כחניון.
אוראל יפרח: לקחנו את הפרויקט הזה ויצרנו פרויקט עירוב שימושים מיוחד, שכולל גם מעונות סטודנטים, גם דיור לצעירים, גם שטחי ציבור ומסחר ובעצם בכך יצרנו איזה שהוא מודל שהוא באמת עירוב שימושים מיוחד שהעירייה מאוד אהבה, התושבים ייהנו ממנו ואת הדבר הזה אנחנו הולכים לשכפל.
אוראל יפרח: גם באשדוד עכשיו יצרנו מתחם צעירים שממש עכשיו בהקמה.
אוראל יפרח: הנקודה האחרונה בשקף הבא ובזה אני אסיים ואני אשמח לענות לשאלות במידה ויש.
אוראל יפרח: מעבר לפרויקטים של הדיור להשכרה "דירה להשכיר" עושה עוד הרבה דברים.
אוראל יפרח: אני חושב שראוי לציין גם את פעילות מעונות הסטודנטים שאנחנו עושים.
אוראל יפרח: מה שקורה היום בעצם, זה שאנחנו מתקצבים או יותר נכון תקצבנו רשויות מקומיות ומוסדרות אקדמיים להקים מעונות סטודנטים, שגם שם דאגנו שחוזי השכירות יוכלו לתת מענה לכל תקופת הלימודים עם מחירים מופחתים ואתם יכולים לראות פה את הפריסה.
אוראל יפרח: יצאו ככה כ-2,500 יחידות דיור.
אוראל יפרח: זה הסיפור, אני חושב שמה שצריך לעשות פה זה לראות איך אנחנו מתאימים טוב יותר את המוצר הזה לאותה האוכלוסייה, לראות איך אנחנו מאריכים את התקופות ואנחנו שם וכמובן, לקבל גם את התמיכה הרגולטורית וגם את התמיכה הממשלתית לקחת עוד קרקעות ולהגדיל את ההיקפים.
רם שפע: אז אני אתייחס במשפט אחד על מנת שנוכל לעבור הלאה, יש פה הרבה דברים משמעותיים ונראה לי שזה לפחות הכיוון שרובינו, כך אני מנחש לפחות – מסכימים עליו.
רם שפע: אבל בכל זאת, אתה אמרת שאתם צריכים את התמיכה הרגולטורית, אז תגיד מה קורה, האם אתם מקבלים את הקרקעות או לא מקבלים?
רם שפע: מצליחים לבנות או לא מצליחים?
אוראל יפרח: תראה, אני יכול להגיד לך שהיום כל מה שאנחנו מקבלים יוצא לשוק מאוד מהר ובינתיים.
רם שפע: כן, זה אחלה אבל זה לא מה ששאלתי.
אוראל יפרח: נכון.
אוראל יפרח: אז תראו, יש שתי מקורות לקבל קרקעות.
אוראל יפרח: מקור אחד זה במסגרת תוכניות הוותמ"ל, אני חושב שזאת הייתה אחת ההחלטות החשובות ביותר שיצר אפיק מלאי לטובת הדיור להשכרה ולטובת דירה להשכיר" וחלק גדול מאוד של השיווק שלנו הוא תוצאה של אותן תוכניות וותמ"ליות.
אוראל יפרח: שחלק מהתוכניות הוותמ"ליות כמו שאתם יודעים, יש להם חסמים – חסמים של תשתיות, חסמים של תחבורה וכן הלאה ולכן אנחנו צריכים לקחת גם מהעוגה הכללית של שיווקי המדינה.
אוראל יפרח: הוצג פה קודם לכן 100,000 שיווקים בשנה, אני חושב שאנחנו צריכים לדבר במונחים של לקבל לפחות 10% או 15% מהשיווקים האלה.
רם שפע: שרשות מקרקעי ישראל משווקים?
אוראל יפרח: שרמ"י משווקים, כן.
רם שפע: כלומר, אני מנסה להבין מה אתה אומר.
רם שפע: אתה יכול לקבל מרשות מקרקעי ישראל X יותר ממה שאתה מקבל היום וככה יהיו יותר יחידות דיור להשכרה.
אוראל יפרח: בדיוק, חד משמעית.
רם שפע: זה היה הסיפור פה.
אוראל יפרח: חד משמעית.
רם שפע: וזה לא קורה כרגע.
אוראל יפרח: כרגע אתם יכולים לראות את המספרים, תגידו לי אתם אם זה מספיק או לא.
רם שפע: האמת, נדמה שזה לא ואני עוד עדין מאוד, באתי המצב רוח יחסית טוב.
רם שפע: עד שנגיע למליאה.
רם שפע: אוקיי, כן בבקשה חברת הכנסת ענבר בזק.
ענבר בזק: ציינת את הנושא של שיווק לבני המקום, מה המדיניות אומרת?
ענבר בזק: האם יש עדיפות לבני המקום בהשכרה?
ענבר בזק: אני רוצה לפני כן רק לציין, פחות שאלה אלא יותר חצי שאלה כזה, כשראיתי שציינת את כל מה שקיים היום ומה אתם מתכננים לעתיד, מאוד בלט לי שבמה שהיום יש זה בעיקר פרויקטים במרכז.
ענבר בזק: ראיתי שכן שכבר התחלתם להיכנס לפריפריה, אז אני רוצה לדעת איך החלוקה בעצם הולכת?
ענבר בזק: בוא תסביר לי איך זה עובד ואם יש איזו שהיא בכל זאת עדיפות למרכז או גם וגם?
ענבר בזק: בנוסף, האם שקלתם או האם אתם עושים משהו כמו שבארצות הברית, ששם מאוד מקובל קומפלקסים.
ענבר בזק: קומפלקסים של יחידות קטנות ואז יש שירותים משותפים, חדר כושר, בריכה וזה, אז אם אתם עושים דברים כאלה או אם יש ביקוש לדברים האלה.
ענבר בזק: זה אמנם קצת מזכיר מעונות, אבל לא מעונות לסטודנטים אלא יותר זוגות צערים ומשפחות צעירות.
ענבר בזק: אני כן רוצה לחזור לנושא הרכישה.
ענבר בזק: אני ראיתי שהדיון פה הוא על דירות בשכירות ולא רכישה, אבל אני חושבת שאחד החסמים או ההתנגדויות של הרבה זוגות לשכירות זה שהתחושה היא שזורקים את הכסף לפח, אתה משלם ומשלם ואחרי 20 שנה לא נשארת עם הנכס וכן צריך לתת בעיני איזו שהיא אלטרנטיבה של מודל, לצורך העניין מה שיושב לי אישית בראש שזה כמו ליסינג על רכב.
ענבר בזק: אני אחרי תקופה יכולה להחליף לרכב יותר גדול – אז פה לצורך העניין לבית כי המשפחה גדולה, אני יכולה לקנות ואני יכולה גם באמת להגיד "אין לי את ההון העצמי" ולהמשיך לשכור.
ענבר בזק: אבל כן, אני חושבת שהרבה מאוד זורות אם הם ידעו שהם גרים בבית בשכירות ואחר לא יודעת מה – 10 שנים או 20 הם כן יכולים לקנות אותו וברורה לי הבעיה, ברורה לי הבעיה שאז זה בעצם מרוקן כל הזמן את השוק, אבל אני חושבת שזה כן יקל על אנשים לשכור בידיעה שבסופו של דבר בעצם כחלק מהשכירות תממן להם באיזו שהיא צורה, זה כאילו down payment על אותו הבית.
ענבר בזק: לדעתי צריך להיות גם מודל כזה.
רם שפע: זה פשוט מייצר מצב שאז המעטים תמיד יקנו את הדירות ולהמונים לא יישאר מה לשכור.
רם שפע: זאת אומרת, אני מבין את הצורך אבל זה מה שייווצר.
קריאה: כן אבל מצד שני זה התמהיל, כי בעצם זוג צעיר אין סיבה שהוא יגור בדירה שהיא דירה שתתאים לו.
רם שפע: נכון, אבל.
ענבר בזק: כן אבל מצד שני יש כאלה שרוצים.
ענבר בזק: יש כאלה שאומרים "אני רוצה לגור בשכירות כל החיים וזה סבבה".
מאיה נורי: לא, זו ממש לא בחירה – זו מציאות.
רם שפע: כן, זהו.
מאיה נורי: זו המציאות של החיים שלנו.
ענבר בזק: אבל המציאות היא ורוב הזוגות, ככה לי נראה, רוצים לקנות בית והם לא יכולים להרשות לעצמם בגיל צעיר.
ענבר בזק: אבל אם יש מודל של down payment, שבמקום שאני שם את הסכום הראשון בהתחלה ואחר כך משלם משכנתא, אני משלם שכירות למשך כמה שנים ואחרי 10 או 15 שנה אני יכול לשלם את ההפרש או משהו כזה.
ענבר בזק: אני כן נפגשתי עם מישהו במשרד שלכם שהבנתי שכן היה מודל כזה שלא יצא לפועל.
אוראל יפרח: אז אני רגע אענה לך בקצרה ממש.
רם שפע: בקצרה ואז אנחנו נמשיך.
אוראל יפרח: אז לגבי בני המקום, כן – יש את הדבר הזה וכ-25% מהפרויקטים הם לבני מקום.
ענבר בזק: זה כמדיניות?
ענבר בזק: זה חלק מהחוק?
אוראל יפרח: זו החלטת מועצת מקרקעי ישראל ואם תרצי אחר כך, בנפרד, אני ארחיב לך על זה.
ענבר בזק: אני אשמח, כן.
אוראל יפרח: כי יש כל מיני מודלים.
אוראל יפרח: לגבי היחס בין המרכז לפריפריה והנה אני אומר את זה פה בצורה הכי ברורה ובצורה הכי פורמלית, "דירה להשכיר" כמדיניות משווקת איפה שאפשר ואיפה שצריך ואנחנו משווקים בירוחם – עכשיו יש לנו שיווק באוויר, באופקים, בשדרות יש לנו מכרז בהקמה, יש הרבה מאוד פרויקטים.
אוראל יפרח: אתם צריכים להבין את הסיפור, הביקוש למוצר הזה הרבה יותר גדולים מהקרקעות ש"דירה להשכיר" מקבלת לתוך הדבר הזה.
אוראל יפרח: אנחנו יכולים לשווק הרבה יותר, יש לנו capacity לשווק הרבה יותר, המוצר הזה נדרש בכל מקום בישראל, ממש בכל מקום ולא רק באזור המרכז, אנחנו עושים גם בפריפריה אבל אני חושב שצריך לעשות את זה הרבה יותר.
אוראל יפרח: אז זה לגבי השאלה השנייה שלך.
אוראל יפרח: לגבי הקומפלקסים, אז קודם כל בבסיס המודל שלנו הפרויקטים הם בקומפלקסים ברמת בניין אחוד, בסדר?
אוראל יפרח: בבעלות אחודה.
אוראל יפרח: זה משרת אותנו גם לצורך תחזוקה טובה יותר, ניהול טוב יותר ונכון יותר ובידול של הפרויקט שישמש למשך תקופות יותר ארוכות לשכירות.
אוראל יפרח: מה שאנחנו גם עושים, אנחנו גם יודעים היום, באמצעות תדריך תכנון שבנינו יחד עם אגף התקציבים, אנחנו יודעים היום לעשות תכנון מיטבי וממוקד לאותה אוכלוסייה ולאותו ייעוד וליצור יחידות קטנות יותר, מותאמות יותר, עם ציפוף גדול יותר וכך בעצם להגדיל את הזכויות וגם דרך הדבר הזה לסייע לפתרון בעיית ההיצע בישראל.
רם שפע: אוקיי, תודה רבה אוראל.
רם שפע: אנחנו צריכים קצת להזדרז ואני רואה שמאיה נורי ככה ובצדק על קוצים, כי היא מרגישה שאנחנו לא תמיד מבינים את הכל אפילו.
רם שפע: אז בבקשה, חברת מועצת העיר תל אביב ומחזיקה מלא תיקים שאני גם לא זוכר את כולם בעל פה.
רם שפע: רק תציגי בבקשה גם לפרוטוקול.
ענבר בזק: לפני כן אני רק רוצה לחדד שעד לא כזה מזמן אני גם גרתי בשכירות והייתי צעירה, זאת אומרת זה לא שהיום אני מבוגרת, אבל באמת, אני זוכרת את עצמי גרה בשכירות כי לא היה לי את ההון העצמי.
רם שפע: גם היום את צעירה, לא?
ענבר בזק: בסוף כן רציתי לקנות בית ואני בטוחה שיש הרבה שרוצים.
רם שפע: אז טוב, תיכף אנחנו נשמע נכון, נכון.
רם שפע: לא, את צודקת אבל השאלה היא כמה.
ענבר בזק: אולי לא בתל אביב.
מאיה נורי: אני חושבת שהחודשים האחרונים הם מייצרים חידוד מאוד מאוד גדול לגבי היכולת שלנו בכלל לחסוך כסף.
מאיה נורי: אז תודה, ושלום, שמי מאיה נורי, אני עורכת דין ואני חברת מועצת העיר תל אביב-יפו, אני מחזיקה בתיק הצעירים והצעירות ואני גם מקדמת את נושא הנגישות בעיר, שזה נושא שהוא לא קשור אלינו לדיון היום.
מאיה נורי: לפני שאני אתחיל, אני רוצה לספר לכם עליי, אוקיי?
מאיה נורי: אני משלמת כ-7,000 ₪ שכר דירה.
מאיה נורי: יש לי שתי בנות מתחת לגיל שלוש, שאני משלמת עבורן עוד כ-7,000 ₪ על גנים פרטיים.
מאיה נורי: אני ובן זוגי מתחילים את החודש במינוס של 14,000 ₪.
מאיה נורי: מי שגר פה בתל אביב צוחק לעצמו בלב ואומר "וואי מה זה המחירים הזולים האלה שאת משלמת?", כי זה ממש ממש זול.
מאיה נורי: המחירים האלה אגב, הם נכונים גם לכפר סבא, גם לראשון לציון – זה לא עניין רק של תל אביב.
מאיה נורי: אנחנו נמצאים היום במציאות שבה אנחנו לא מצליחים לחסוך שקל אחד.
מאיה נורי: גם אנשים שעובדים בהייטק וגרים בשכירות, בסופו של דבר עם ילדים בגן וכל זה – לא מצליחים לחסוך, לא מצליחים להגיע למצב ואולי הם חיים ברמת חיים מסוימת, אבל לא מצליחים לחסוך שקל ובסוף כל העניין הזה אם אתה רוצה לקנות דירה אתה צריך גם הון עצמי ולכן אנחנו הגענו למצב שאנחנו נחיה בשכירות כל החיים שלנו והדור שלנו, דור ה-Y, הדור שנכנס לשוק העבודה אחרי המשבר הכלכלי של שנת 2008, אנחנו נגור בשכירות כל החיים שלנו.
מאיה נורי: אז למה מדינת ישראל לא מייצרת מדיניות שכירות ארוכת טווח אמיתית בשוק השכירות הפרטי?
מאיה נורי: ולא רק יצירת אלטרנטיבות מוסדיות שבסופו של דבר, היעד שלהן הוא לכ-10% מכלל הדירות, אוקיי?
מאיה נורי: אנחנו צריכים את זה כי זה העתיד שלנו.
מאיה נורי: אני הולכת לגינה, הבת שלי נפגשת שם עם ילדים ששנה הבאה הם עוזבים כי הם לא יכולים להישאר בשכונה ובעיר הזאת והעלו להם עכשיו את מחיר שכר הדירה והם מחפשים בית בטירוף, אבל תפתחו ב-"יד2" דירות ואין דירות בכלל, אי אפשר למצוא היום דירות, אוקיי?
מאיה נורי: מי שמכיר את זה יודע שכשהולכים לחפש דירה עומדים בטור שלם, מנפנפים בחוזה, רושמים שיק, מוכנים לקנות את הריהוט, את המיטות ואת הארונות – הכל, כל מה שהם רוצים, לשלם מעין שוחד כזה וכל זה רק לקבל דירה שנראית כמו איזה פח אשפה, עם עובש, בלי מים זורמים, לפעמים אפילו בלי חלונות בכלל, בלי פתחי אוורור ובלי כלום וזה רק כדי לגור.
מאיה נורי: זה מצב שלדעתי הוא בלתי נסבל ומדינת ישראל צריכה לקחת על זה אחריות ואני באמת, אני מאוד מאוד מכבדת את כל הדברים האלה שאתם דיברתם עליהם, גם אנחנו, אני בוועדת התכנון והבניה ואנחנו מקדמים אלטרנטיבות לשוק השכירות, דיור בר השגה, שכירות לצמיתות – כל הדברים האלה אלו דברים מצוינים אבל בסוף יעד של עשרה אחוז והיעד הזה של העשרה אחוז הוא לא מספיק.
מאיה נורי: אנחנו חייבים לבוא והנה, כמו שרם אמר, יש מצב שאנחנו פשוט, אנשים פשוט לא יישארו פה כי יקר פה וקשה פה והמצוקה שלנו היא ניכרת, אין יום שעובר בלי שאני נתקלת במישהו והשיחה שלנו חוזרת אל מצוקת הדיור.
מאיה נורי: זה עכשיו בשיח, אנשים פשוט לא יודעים מה לעשות, לא יודעים מה יקרה מחר ולא יודעים מה יקרה מוחרתיים.
מאיה נורי: אנחנו לא יכולים עם החוסר וודאות הזאת, אנחנו צריכים קורת גג, אנחנו צריכים ביטחון.
מאיה נורי: אז עכשיו בואו נדבר על פתרונות, אז באמת מה שאני חושבת זה שאנחנו צריכים להיכנס לנושא שוק השכירות הפרטי.
מאיה נורי: אנחנו צריכים לבוא ולפקח על מחירי השכירות, בואו נגיד את זה, אוקיי?
מאיה נורי: דירות זה לא פנסיה, דירות זה משאב במחסור ואנחנו צריכים לבוא ולפקח על מחירי הדירות ומחירי השכירות בשוק הפרטי וזה נושא שמשרד השיכון לא מוכן לגעת בו.
מאיה נורי: משרד השיכון פשוט לא רוצה לגעת בו, לא רוצים את זה ובכל פעם שמנסים לקדם איזה משהו כמו מיסוי על דירה שלישית ודברים כאלה, איך שהוא זה בסוף לא מתקדם, אוקיי?
מאיה נורי: אנחנו חייבים, זה הפתרון ואי אפשר להתחמק מזה.
מאיה נורי: חוק שכירות הוגנת שחוקק היה חוק טוב ופשוט יצא ממנו כל העוקץ, אפילו הנושא של התיווך.
רם שפע: עוד לפני שהוא עבר הוציאו את העוקץ ורשם השכירויות וכל מה שהמדינה הייתה צריכה להתערב הוציאו.
רם שפע: כמה שנים אחר כך יש אולי כמה, ממש קצת, אנשים באוצר שמבינים שאולי אם נתערב בשוק אז גם אולי מצבינו יהיה טוב יותר.
מאיה נורי: בדיוק.
רם שפע: אולי, לא בטוח וגם זה התערבות מינורית.
רם שפע: סליחה שקטעתי אותך.