GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גיא ישראל יוסף: בשירות שלנו עובדים כרגע רק אני, אנוכי, עובד סוציאלי, והאדם שיושב לימיני, שתיכף יציג את עצמו, נועם, שהוא מדריך התמכרויות.
גיא ישראל יוסף: אנחנו שני האנשים היחידים שעוסקים בתחום הזה באופן ייעודי בכל מדינת ישראל.
גיא ישראל יוסף: לשירות שלנו יש כרגע קרוב לשמונים אנשים ברשימת המתנה.
גיא ישראל יוסף: וכמו שציינתי בנייר עמדה אנחנו מדברים על מעל מאה אלף פונים פוטנציאלים בפריסה ארצית.
גיא ישראל יוסף: אם עשרה אחוז מהאוכלוסיה הם להט"בים, וכשלושים אחוז מהם צורכים בצורה מוגברת סמים, אז אנחנו מדברים על כמות מאוד גדולה של אנשים, שכרגע לא מקבלים מענה.
גיא ישראל יוסף: חשוב גם לומר דבר אחד אחרון, השימוש בסמים בצורה עצימה קשור גם לנתוני בריאות ירודה, הידבקות ב-HIV, מחלות מין, קשור לאובדן תעסוקתי, קשור לאובדן של יחסים, קשור לאובדנות.
גיא ישראל יוסף: קשור גם בין היתר לעובדה שהדבר הזה חוצה מגזרים.
גיא ישראל יוסף: הוא לא קיים רק אצל צעירים או רק אצל מבוגרים.
גיא ישראל יוסף: לנו בעבודה שלנו פגשנו אבות, שמתמודדים עם זה.
גיא ישראל יוסף: אבות לילדים.
גיא ישראל יוסף: פגשנו אנשים צעירים, אנשים מבוגרים, נשים טרנסיות, גברים הומואים.
גיא ישראל יוסף: המבוגר אצלנו בן ששים ושלוש אם אני לא טועה.
גיא ישראל יוסף: הצעירה אצלנו בת עשרים ושתיים, כי אנחנו לא מקבלים מתחת לשמונה עשרה.
גיא ישראל יוסף: והיו המון פניות מבני נוער.
אלון טל: אני מודה לך מאוד.
אלון טל: אני אציין שלאחרונה סיימתי ספר מצויין, זה נקרא אימפריה של הכאבים.
אלון טל: זה מדובר על משבר אופיואי, ואני שמח לשמוע שכנראה השימוש באופיואים, לפחות בקהילה, לא שונה, לפחות מבחינת דפוס, מהקהילה הרחבה.
אלון טל: זה באמת סיכון גדול.
אלון טל: אני אבקש לשמוע נציג מארגון מעברים.
אלון טל: אני מעוניין לשמוע, אנחנו מדברים על סימפטומים, והשאלה האם מישהו יכול לדבר על נסיונות למנוע התמכרות במקור.
אלון טל: מה ההסברה הפנימית בתוך הקהילה הגאה.
עומד אלעד: קוראים לי עומר אלעד, אני גם עובד סוציאלי.
עומד אלעד: אני מנהל את מערך עו"ס טרנס בעמותת מעברים לקשת הטרנסית, זה כרגע המערך הסוציאלי היחידי שמוקדש לקהילה הטרנסית בישראל.
עומד אלעד: עמותת מעברים כולה מוקדשת לקידום הקהילה הטרנסית בישראל.
עומד אלעד: ואני עובד סוציאלי כעשר שנים, ובין השאר עבדתי גם בנושא של התמכרויות, מחוסרי דיור וכו'.
עומד אלעד: אני רציתי לדבר היום בעצם, גיא תיאר מאוד יפה את אוכלוסיית הלהט"ב והשימוש בסמים, וגם הזכיר את הקהילה הטרנסית, שבאמת יש לה מאפיינים ייחודיים.
אלון טל: הבנתי שכל מה שהוא אמר על הקהילה ההומוסקסואלית זה עוד יותר נכון לגבי הקהילה הטרנסית, מבחינת אחוז המשתמשים והיקף המצוקה.
עומד אלעד: נכון.
עומד אלעד: אין הרבה מחקר בנושא, יש ממש מחקרים בודדים שנעשו בישראל וגם בעולם על הקהילה.
עומד אלעד: אבל כולם באופן גורף מצביעים על הנתונים האלה, כולל נתונים מאוד מאוד גבוהים של אובדנות, של מצוקה.
עומד אלעד: הקהילה הטרנסית מתמודדת עם הרבה מאוד דברים.
עומד אלעד: יש הדרה חברתית מאוד מאוד חמורה, קשיים בתעסוקה, והמון המון דברים שאנחנו יודעים מהמחקר על התמכרויות שהם מאפייני סיכון, בנוסף לטראומה ולדברים שגיא הזכיר.
עומד אלעד: אני רציתי בעיקר להתייחס לכמה נושאים.
עומד אלעד: גם לעניין שגיא הזכיר שאין מענים ייעודיים, בתוך המענים הקיימים הקהילה הטרנסית מתמודדת עם הנושא של מגדר, וכל המענים כיום עד כמה שאני יודע מחולקים לפי מגדר.
עומד אלעד: וזה קושי עיקרי שמתמודדים איתו בקהילה.
עומד אלעד: יש כיום חוזר של משרד הבריאות שכן נוגע בקהילה הטרנסית, ואני חושב שמאוד נכון לפעול במסגרת הוועדה הזאת, והעיסוק בהתמכרויות וסמים, ליישם את החוזר הזה בהתאם.
עומד אלעד: זה חוזר מאוד טוב, שכמה מהכותבות שלו בחדר.
עומד אלעד: בנוסף אני חושב שמשהו שלי מאוד חשוב, מהניסיון האישי שלי והמקצועי, הנושא של מענים בטווח.
עומד אלעד: אני חושב שמיזעור נזקים זה משהו שבאופן כללי אין בישראל, מענים של מיזעור נזקים, והם מאוד מאוד נכונים לקהילה הטרנסים.
עומד אלעד: מיזעור נזקים, אני רק אגיד בכמה מלים, זו שיטה טיפולית בהתמכרויות, שהיא על איזה שהוא רצף.
עומד אלעד: כשמתמודדים עם ההתמכרויות בתוך הרצף הנפשי והטיפולי, ולא בהכרח הפסקה מיידית.
עומד אלעד: אני רואה את זה בעבודה שלי המקצועית כמשהו שהקהילה הטרנסית מאוד זקוקה לו.
עומד אלעד: אני חושב שהקול הזה בכלל קיים בקהילה הטיפולית בישראל סביב התמכרויות, אבל אני כן רוצה,
אלון טל: האם הטכניקות של הטיפול באנשים שהם סובלים באמת מהתמכרות קשה, הן שונות?
אלון טל: פשוט אולי הרקע הפסיכולוגי שונה, אבל בעצם, לפעמים זה טיפול תרופתי, מה מאפיין את המענה שאנחנו צריכים לתת, אם הוא שונה, או דומה?
עומד אלעד: אני חושב שהמדינה נדרשת לאיזה שהוא רצף של מענים.
עומד אלעד: אני כן סבור שהעובדה שאנשים טרנסים, וגם הקהילה הגאה באופן כללי יש להם מאפיינים ייחודיים, זה אומר דרשני, ודורש גם להתאים באמת את המענים, גם הקיימים וגם כאלה שצריך להקים.
עומד אלעד: כמו שגיא אמר, וגם נועם ידבר, אני בעצם מקבל פניות מהקהילה הטרנסית.
עומד אלעד: למשל בשנה שעברה היו לנו אלף ארבע מאות פניות, כאשר יש לנו פניות שקשורות להתמכרויות אין לנו כמעט לאן להפנות אנשים.
עומד אלעד: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם הארגונים הקיימים, בשנה שעברה גם הקמנו ביחד עם גיא ונועם קבוצה ייעודית לנשים טרנסיות, ולמדנו ביחד שמדובר באוכלוסיה שממש דורשת עבודת חיזור ושימור, ולא כי אין צורך, אלא כי יש טראומה מאוד מאוד קשה במפגש עם כל המערכות, כל מערכות הבריאות, בריאות הנפש וגם התמכרויות.
עומד אלעד: אני כן אגיד שיש מספר מענים שאני הסתכלתי על הפרוטוקול ב-2018, מהיום הזה שעסק בנושא, מאז באמת יש מספר מענים שקמו.
עומד אלעד: כמו לצידך, שזה שירות שמשלב נשים טרנסיות.
עומד אלעד: יש את הפעילות של גיא ונועם.
עומד אלעד: אבל זה ממש פעילות מאוד מאוד מזערית ביחס לצורך.
אלון טל: אני מבקש לדעת, שמענו מספרים שאני חושב שבכל העולם אני שומע, על עשרה אחוז מהציבור שמזדהה כהומוסקסואל.
אלון טל: השאלה, יש לכם הערכה לגבי מה הגודל של הקהילה שזקוקה לעזרה?
עומד אלעד: קשה להעריך, אבל ההערכות הן בין אחוז לשלושה אחוז, שזה משהו בין חמישים אלף למאה חמישים אלף אנשים.
עומד אלעד: לצורך העניין זה שווה ערך לקהילה האתיופית בישראל.
עומד אלעד: זו אוכלוסיה מאוד מאוד גדולה, עם מאפיינים ייחודיים משלה.
עומד אלעד: אני כן אגיד שלפני שנה כבר יצרו איתי קשר ממשרד הבריאות וביקשו לעשות יום עיון בנושא.
עומד אלעד: מאז זה תקוע במשרד הבריאות, אני חושב שהכשרות וימי עיון זה משהו שעולה שוב ושוב.
אלון טל: אנחנו תיכף נשמע ממשרד הבריאות.
אלון טל: אתם בינתיים מציגים את הצרכים.
אלון טל: יש לך איזה משפט לסיום?
עומד אלעד: כן, אני חושב שבאמת הצורך בהכשרות ובמענים ייעודיים, לצד התאמה של מענים זאת הדרך לקדם את הנושא.
עומד אלעד: תודה.
אלון טל: נועם, בתור אחד משני אנשי המקצוע שבאמת עוסק בזה, נשמח לשמוע ממך.
אלון טל: באמת הייתי רוצה לשמוע לא רק על ההיבט כשיש מי שכבר הגיע אחרי שהוא כבר מכור לסמים, אלא איך נוכל באמת לפנות לאותם צעירים כדי שכל שימוש באלכוהול וסמים יהיה מדוד, או בשליטה, ובטח לא מגיע להתמכרות.
נועם בירנבאום: קוראים לי נועם בירנבאום.
נועם בירנבאום: אני מדריך בשירות מטרה להט"ב, יחד עם גיא.
נועם בירנבאום: ובעצם מדובר כאן קצת ביציאה מהארון בשבילי, במובן הזה.
נועם בירנבאום: הדיון הזה שמתקיים כאן הוא על אוכלוסיה שאני חלק ממנה.
נועם בירנבאום: כלומר אני בעצמי מכור נקי, להט"ב, שכל האיפיונים שדוברו כאן עד עכשיו, על הקהילה שלי, מתייחסים אליי בעצם.
נועם בירנבאום: אני ניצול של הסצנה הזאת.
נועם בירנבאום: בתור התחלה הייתי רוצה להגיד, שוב, כמו שגיא אמר, תודה רבה על המעמד הזה.
אלון טל: תודה על האומץ לבוא ולדבר.
אלון טל: זה לא מובן מאליו.
נועם בירנבאום: זה מאפשר לי, זה איפשר לי בתור התחלה לקבל טיפול ולקבל מענה, ככה שאני אוכל היום לתת מענה לאנשים אחרים מהקהילה שלי, ולייצג כאן את החברים שלי.
נועם בירנבאום: אז תודה על זה.
נועם בירנבאום: לשאלה שלך קשה לי להתייחס כרגע.
נועם בירנבאום: אני חושב שיש כאן מרכיבי זהות כל כך עמוקים, שצריך טיפה להבין קודם את השורש של הדבר הזה בשביל להבין איך למזער את הנזקים מראש.
נועם בירנבאום: אני אנסה לסבר את האוזן סביב מה שאני מנסה להגיד.
נועם בירנבאום: אני זוכר כילד, בשנות השמונים, את הדברים שאני שמעתי על קהילת הלהט"ב, על מה זה אומר להיות גיי.
נועם בירנבאום: על כל מיני תחלואות של הקהילה הזאת.
נועם בירנבאום: ונחרדתי בגיל הנעורים לגלות שאני חלק מהסיפור הזה.
נועם בירנבאום: שהמאפיינים האלה אומרים שאני גיי, ואני עלול למצוא את עצמי בסיטואציות סיכוניות, בבדידות.
נועם בירנבאום: כל המאפיינים האלה של הראשית של גיבוש של זהות, והסוד, שנמצא שם בבסיס של כל זה, אני חושב שהם חלק ממה שגורם לאדם מהקהילה הגאה, כשהוא נפגש עם עולם הסמים בתוך הקהילה, לכזה סוג של איחוד.
נועם בירנבאום: אני אדבר רגע על המימדים של הדבר הזה.
נועם בירנבאום: אני לא חושב שלא הקהילה עצמה, וגם לא אנחנו עדיין, בתור אנשי מקצוע שמטפלים בקהילה הזאת, מצליחים להבין את הסדר גודל של התופעה הזאת.
נועם בירנבאום: מספיק להיכנס לאתרי היכרויות של הקהילה, או לבוא לאירוע של הקהילה, למסיבה, לצעוד בתל אביב בימי שישי, או בימי שבת בבוקר בשביל להבין עד כמה זה ניגר לכל המרחב הזה, הקהילתי הלהט"בי.
נועם בירנבאום: כמה השפעה יש לדבר הזה.
נועם בירנבאום: אני חושב שאנחנו כמו באיזה לב של סערה, של צונמי, שבתוכו משייטים גיא ואני ברפסודה ומנסים לתת מענה לדבר הזה.
אלון טל: אני מבין כבר שהשמיכה היא קצרה ואין מספיק משאבים.
נועם בירנבאום: מאוד מאוד קצרה.
נועם בירנבאום: בלי שום שיווק שאנחנו עושים בשנתיים של הפעילות הזאת לשירות שלנו, ואפילו להיפך קצת, אנחנו אפילו מנסים לדחוף פניות, להגיד אנחנו לא זמינים לזה כרגע.
נועם בירנבאום: בלי שום שיווק יש לנו רשימת המתנה ממש מהחודש הראשון של חמישים איש, שרק הולכת וגדלה.
נועם בירנבאום: אני רק יכול לדמיין מה יקרה אם נוכל לספר שאנחנו קיימים, ולא להסתיר את זה.
אלון טל: אני בא מעולם אחר של הסביבה, ומדיניות הציבורית, ואני רוצה באמת להשוות את זה לשאלה של הפקקים.
אלון טל: אפשר תמיד לנסות לבנות יותר ויותר כבישים, ולהעסיק יותר ויותר מדריכים, אבל אפשר גם לנסות לעשות ניהול ביקושים.
אלון טל: והשאלה איך לדעתך, בנוסף באמת, יש פה מאה אלף אנשים ברשימת המתנה, אני מתרשם מכל זה, אבל אני חוזר לזה, אני לא מזמן נתתי הרצאה בנושא שינויי אקלים אמנם למכינה.
אלון טל: מה אפשר לעשות כדי לשנות מעט את התרבות הזאת, מכיון שאתם, זה כמו ילד הולנדי, ישים עוד אצבע ועוד אצבע.
אלון טל: צריכים אולי לחשוב על הצונמי שהזכרת.
נועם בירנבאום: תראה, זו שאלה טובה.
נועם בירנבאום: חייבים להתייחס אליה באיזה שהוא שלב.
נועם בירנבאום: אני לצערי לא נמצא שם כרגע.
נועם בירנבאום: אני נמצא במקום שנותן מענה לאנשים,
אלון טל: אתה מרגיש שהעזרה שלך מצליחה?
אלון טל: יש לך כבר שנתיים ניסיון, אז תן אולי דוגמאות,
נועם בירנבאום: חוץ מזה שאנחנו השירות היחיד שנותן באמת מענה לקהילה, לקהילת הלהט"ב סביב עניין ההתמכרויות, אנחנו גם שירות שדוגל בשיטה של מיזעור נזקים.
נועם בירנבאום: כלומר אנחנו לא רק, הרבה מהמקומות שנותנים היום מענה להתמכרויות אומרים שחור או לבן.
נועם בירנבאום: אחד או אפס.
נועם בירנבאום: או שמפסיקים או שממשיכים.
נועם בירנבאום: אין התלבטות.
נועם בירנבאום: אין איזה ניסיון טיפה להוריד את הווליום לדבר הזה.
נועם בירנבאום: כשאנחנו מבינים שיש כאן מינעד, שיש כאן אפשרות לבוא במגע עם האנשים של הקהילה, שנמצאים עדיין אולי בשימוש שהוא ספורדי יחסית, או נמצאים בהתלבטות סביב השימוש שלהם, ובכל זאת להשאיר את הדלת פתוחה ולאפשר לדיון הזה להתקיים,
אלון טל: מכורים אנונימיים ממה שאני מבין הם בגישה של הכל או כלום.
אלון טל: כלומר מי שמתחיל עם הדרינק הראשון הוא כבר במדרון חלקלק שהוא חוזר מייד להתמכרות.
אלון טל: זאת לא הגישה שלך אני מבין.
נועם בירנבאום: הגישה שלי, האישית, שלי עם עצמי, היא מאוד כזאת.
נועם בירנבאום: אני יודע שאני לא יכול אפילו טיפה.
נועם בירנבאום: אבל זה שזה נכון לגביי, או זה שאני גיליתי באיזה שהוא שלב, מאוחר נורא, בתוך התהליך שלי, שאני לא יכול טיפה אחת, זה לא אומר שאני לא יכול לקבל אנשים, ולבדוק איתם איך ההתמכרות שלהם משפיעה על החיים שלהם היום.
נועם בירנבאום: איך אני יכול לעזור כשעדיין יש טיפה שימוש, או כשיש שימוש הוא עדיין לא יצא לגמרי משליטה.
אלון טל: אז לפני שנעבור למשרד הבריאות, אני רוצה איזה איזון מגדרי, ויש קהילה לסבית שלא שמענו.
אלון טל: אם מישהו פה רוצה לדבר על כך.
דפנה גרינר: שמי דפנה גרינר, אני עו"ס קלינית, אני מנהלת את הקליניקה לייעוץ וטיפול במרכז הגאה בתל אביב.
דפנה גרינר: אני קודם כל רוצה לחזק את הדברים שאמרו הדוברים לפניי.
דפנה גרינר: אני חושבת שגיא תיאר בצורה הטובה ביותר גם את הסוציאליזציה לשימוש בחומרים ממכרים, וגם את החוסר הקיים במענים מתאימים ומדוייקים לקהילה הגאה, ובכלל זה גם הקהילה הלסבית.
דפנה גרינר: אנחנו רואים הבדלים מסויימים בשימוש בקרב נשים להט"ביות, בעיקר נשים לסביות ובי-סקסואליות.
דפנה גרינר: מבחינת סוגי הסמים אנחנו רואים יותר שימוש באלכוהול,
אלון טל: אני לא יודע אם זה עדיף, אם כבר להתמכר אלכוהול נשמע לי פחות גרוע מהחומרים ששמענו עליהם אצל הגברים.
אלון טל: איך את רואה את זה, כבעיה?
דפנה גרינר: אני חושבת שזה פחות אולי משנה סוגי ההתמכרות.
דפנה גרינר: אני חושבת שהדברים הדומים זה גם חוויות של טראומה ומצבי דחק, וגם צורך בחיבור ובהשתייכות, שהיום הקהילה הלהט"בית בכלל מוצאת את זה דרך שימוש בחומרים ממכרים.
דפנה גרינר: אנחנו לא דיברנו גם על התמכרות, לא הייתי מההתחלה בדברים שגיא אמר, אבל גם על התמכרות לסקס, גם החיבור בין סמים לסקס.
דפנה גרינר: אני חושבת שבקרב אולי נשים לסביות כמו שאנחנו יודעים בכלל אצל נשים, הדברים הם עוד יותר מתחת לרדאר, אנחנו פחות רואים את זה בתוך התרבות הכללית, בתוך מסיבות או בחברה היותר רחבה.
דפנה גרינר: ואנחנו רואים כמו מה שאנחנו מכירים, גם לגבי פגיעות מיניות ואלימות בקשרים בין נשים, כשהדברים קורים בתוך יחסים, בתוך בתים, בתוך קהילות שהן יותר אינטימיות וסגורות.
דפנה גרינר: ולכן החשיבות של המניעה וההסברה היא מאוד גדולה, כי צריך להגיע אליהן.
דפנה גרינר: כי הן ברזולוציות יותר גבוהות.
דפנה גרינר: אם אני כבר קיבלתי את רשות הדיבור אז חשוב לי להגיד שבאמת השירותים הקיימים, ואנחנו יודעים בעיריית תל אביב שיש מענים לאוכלוסיה הכללית שנמצאת בתוך האיזורים האלה של ההתמכרות, הם לא עונים באופן מספיק טוב ומדוייק לצרכים של האוכלוסיה הלהט"בית בכללותה, ובתוך זה כמובן גם הצרכים של הנשים הלסביות.
דפנה גרינר: אני מנהלת בעצם צוות לטיפול ציבורי של עשרה מטפלים ומטפלות, שמומחים בטיפול בסוגיות ספציפיות שקשורות לקהילה הלהט"בית.
דפנה גרינר: אבל הטיפול הזה הוא טיפול שאין לו שום תיקצוב עירוני או תיקצוב ממשלתי בוודאי שלא.
דפנה גרינר: אנחנו יחידה שקמה מתוך הצרכים של השטח, אחרי הרצח בב-נוער, ואנחנו מקימים את עצמנו, ואנחנו הולכים לקראת, ואנחנו עושים הנחות, ואנחנו הולכים באמת לקראת המטופלים כמה שאפשר.
דפנה גרינר: אבל אנחנו עסוקים בלממן את עצמנו.
דפנה גרינר: ולכן יש לנו פה מטפלים עם גוף ידע מאוד עשיר שלא יכולים להעניק אותו למי שלא יכול לשלם תשלום כלשהו.
אלון טל: אני יכול לבקש ממך לעזור לנו ברזולוציה של עד כמה יש לכם אפשרות לסייע לקטינות וקטינים, איזה תיעדוף צעירות וצעירים מקבלים?
דפנה גרינר: קודם כל אנחנו צריכים להפריד בין קטינים לבין צעירים.
דפנה גרינר: גם בשירותי הרווחה זה יחידות שהן שונות.
דפנה גרינר: כל טיפול נפשי, כל טיפול פסיכולוגי לקטינים צריך להיעשות באישור הורים.
אלון טל: זו בעיה, אולי כי ההורה לא כל כך יודע,
דפנה גרינר: אתה צודק לגמרי.
דפנה גרינר: אני רוצה להגיד שני דברים.
דפנה גרינר: קודם כל הבעיה, כמו שגיא תיאר את זה, הבעיה היא לא רק של קטינים וקטינות.
דפנה גרינר: יש שם אולי יותר סיכון, כי הסוציאליזציה מתחילה בגילאים האלה, ההסללה מתחילה בגילאים האלה.
דפנה גרינר: ויש לנו יכולות, דרך חוק נוער, להפעיל אותם כשצריך כדי לאפשר לילדים לקבל טיפול.
דפנה גרינר: אבל אני רוצה לדבר על זה שגם חבר'ה שהם כבר בגירים, ורוצים לקבל טיפול, אנחנו רואים אנשים שלא יכולים לממן.
דפנה גרינר: וברגע שגיא הוא העובד הסוציאלי היחיד שיכול לתת טיפול ללא עלות, אנחנו לא יכולים לעזור למאות ואלפים שהם חבר'ה צעירים, יותר או פחות, וגם מבוגרים, שזקוקים לקבל את המענה הזה.
דפנה גרינר: יש מי שיודע לתת את המענה הזה מבחינה מקצועית.
דפנה גרינר: אבל ללא תיקצוב אנחנו לא יכולים לתת את המענה.
אלון טל: הנקודה מאוד ברורה.
אלון טל: אני מבקש עכשיו לשמוע ממשרד הבריאות, אני חושב שאנחנו, אני תמיד אומר שאנחנו ברגע היסטורי ברגע שהמשרד נמצא בהנהלת אישה שגדלה בזה.
אלון טל: ואני חושב שמבחינת הקהילה הלהט"בית, זה שיש אדם גאה עומד כשר בריאות, אולי זה מן חלון הזדמנויות שלא היה בעבר.
אלון טל: אז לכן אני מבקש לדבר עם ד"ר פאולה רושקה ממשרד הבריאות, לשמוע איך המשרד רואה את האתגר הזה.
אלון טל: בבקשה, בוקר טוב.
פאולה רושקה: קודם כל אני רוצה לומר שאני כמנהלת המחלקה לטיפול בהתמכרויות כבר כמה שנים טובות פועלת באיזו דרך בעצם לתקציב שניתן לנו, שלצערנו זה לא מספיק.
פאולה רושקה: בשיתוף פעולה עם הקהילה הלהט"ב, עם אוניברסיטת תל אביב, איפה שיש קורס מנטורינג לקהילה הטרנסית, ואנחנו היינו שותפים וגם נתנו הרצאות שם בתחום הסמים.
פאולה רושקה: אנחנו גם היינו שותפים כמשרד בתרגום לעברית של אתר שקיים באנגליה, שעוסק בעצם בנושא של מין תחת השפעת חומרים, שזו תופעה מאוד נפוצה בקרב האוכלוסיה הלהט"ב, וגם הטרנסים.
פאולה רושקה: כדי שבאמת גם אנשים יוכלו להיכנס לאתר ולבצע טיפול עצמי לפי השיטות של מיזעור נזקים שמוצעות שם.
אלון טל: אני רוצה להתחיל לפני זה אם אפשר.
אלון טל: האם את שותפה להערכה שהצרכים של הקהילה הזאת הם אכן שונים, ואולי יותר גדולים מהציבור הרחב.
פאולה רושקה: קודם כל זו אוכלוסיה באמת שונה, כפי שהדוברים הקודמים אמרו.
פאולה רושקה: חלק מהם מתפקדים ברמה גבוהה.
פאולה רושקה: הם לא רואים את עצמם כמכורים.
פאולה רושקה: ובאמת לא כולם מכורים.
פאולה רושקה: חלק מהם עושים שימוש, כמו שנאמר פה, שימוש מזיק בחומרים בעיקר בסופי שבוע, במסיבות ובנסיבות שונות.
פאולה רושקה: אז הם לא אנשים כביכול שנראה אותם ברחוב, או זה לא אנשים שנראה אותם במסגרות הרגילות להתמכרויות.
פאולה רושקה: הם גם לא מזדהים עם האוכלוסיה של המכורים הכבדים.
פאולה רושקה: ולכן המענים צריכים להיות מותאמים לאוכלוסיה הספציפית הזאת.
פאולה רושקה: הם צריכים יותר להיות בכיוון של מיזעור הנזק ופחות בכיוון של גמילה או הפסקה טוטאלית.
פאולה רושקה: למרות שעם הזמן חלק מהאנשים האלה גם לצערנו מגיעים למצבי קצה, גם אישפוז לגמילה.
אלון טל: אבל אני מבקש בכל זאת, נשמעת פה טענה שדווקא בגלל הרקע הפסיכולוגי המיוחד, והאתגר הנפשי המיוחד למי שיוצא מהארון, שיש פה אולי צורך בטיפול שונה.
אלון טל: האם משרד הבריאות שותף להנחה הזאת?
פאולה רושקה: תראה, עובדה שאנחנו הקמנו מסגרת כזאת לנשים שעברו טראומות מיניות, וזנות, ולטרנסים, ביחד.
פאולה רושקה: אנחנו רואים שיש פה אוכלוסיה שצריכה טיפול קצת שונה.
אלון טל: ומה עם אותם עשרה אחוז מהציבור שכנראה הוא הומוסקסואלי, את חושבת שגם הם, מבחינת ההתייחסות של משרד הבריאות צריכים לקבל מענה שונה, מיוחד?
פאולה רושקה: תראה, אנחנו צריכים יותר הכשרות לצוותים, ואנחנו באמת מתכננים הכשרה כזאת.
פאולה רושקה: כי חלק מהאנשים, הייתי אומרת יותר הטרנסים, זה עוד יותר מסובך כי גם חלק מהם לוקחים הורמונים, גם הצוות צריך להבין את ההשפעה של הטיפול ההורמונלי, גם על המצב הנפשי וגם על המצב הגופני של אותם הטרנסים.
פאולה רושקה: זאת אומרת יש פה אתגרים מסוגים שונים.
פאולה רושקה: וגם סוגי החומרים, כמו שפה הוזכר, קצת שונים.
פאולה רושקה: ולכן הצוותים צריכים קודם כל הכשרות.
פאולה רושקה: למשל לפני כמה שנים נעשתה הכשרה לתחום בריאות הנפש בנושא הטיפול בטרנסים.
פאולה רושקה: ואנחנו גם מתכוונים, אני מקווה, אם יהיה לנו תקציב, לעשות הכשרה כזאת.
פאולה רושקה: אנחנו באמת מארגנים יום עיון, כמו שהוזכר פה, על השימוש בסמים באוכלוסיית הטרנסים, בבית חולים איכילוב, שזה באמת יהיה שם שותף פעיל, ד"ר רועי צוק, שאני רואה אותו גם פה בין המשתתפים.
פאולה רושקה: ואנחנו מנסים לקדם את הנושאים האל.ה למשל הרבה מאוד אנשים גם מהקהילה הלהט"בית משתתפים במסיבות, וד"ר רועי צוקר ארגן איזו השכרה.
אלון טל: אני רוצה לשאול אותך, אנחנו שמענו פה הערכה שאולי קבוצת הסיכון, עד מאה, עד מאתיים אלף אנשים.
אלון טל: נמצאים לידי שני אנשים יחידים בשכר שמקבלים, וכל הכבוד לעיריית תל אביב, תיכף נשמע מראש אגף הרווחה שם.
אלון טל: אבל האם משרד הבריאות לא צריך להסתכל על התמונה הגדולה ולהגיד תשמעו, יש פה צרכים מיוחדים, לתקצב את הסיפור הזה קצת, במיוחד אם זו קבוצת סיכון גדולה יותר.
פאולה רושקה: אנחנו עשינו ישיבה בסוף דצמבר בשביל להעלות את כל הצרכים המיוחדים של האוכלוסיה הלהט"ב וגם של האוכלוסיה הטרנסית.
פאולה רושקה: ובאמת עלה צורך בהרבה מאוד תקציבים נוספים, גם לזיהוי מחלות זיהומיות, HIV במיוחד, על הבדיקות למחלות מין,
אלון טל: כן, אבל אנחנו מדברים על התמכרויות היום.
אלון טל: ואני מניח שברגע שהרב ליצמן היה שר הבריאות רוח המפקד היתה אחרת.
אלון טל: היום אנחנו בעידן אחר.
פאולה רושקה: למרות שפתחנו את "לצידך" דווקא בזמן שהשר ליצמן היה מכהן.
אלון טל: אני פשוט אומר, עכשיו יש אולי נכונות יותר מלשכת השר לתת לכם רוח גבית לתת מענה.
אלון טל: אני שואל אם יש לך חזון, איזו שהיא תכנית.
אלון טל: אנחנו שומעים פה באמת על צרכים עצומים שלא מקבלים מענה ממשרד הבריאות.
אלון טל: אולי זאת הזדמנות בשבילך באמת לבקש את המשאבים שאת צריכה בשביל לטפל.
פאולה רושקה: אנחנו כבר ביקשנו, אין לי עדיין תשובה לכך.
פאולה רושקה: ביקשנו הרבה מאוד מענים, כולל הכשרה של פסיכיאטר, שיישא למקום שיש בו התמחות בנושא, ולממן את השנה הזאת, וכשהוא יחזור יוכל להדריך פסיכיאטרים אחרים איך לטפל באוכלוסיה הזאת, כולל בתחום התמכרויות.
פאולה רושקה: יש לנו תכנית סדורה, השאלה מה התקציבים שנקבל אדוני.
אלון טל: אני שואל אותך אפילו לגבי היקף התקציבים.
אלון טל: הדעה הרווחת, לפחות בתוך הקהילה, לדעתי היא שהם מסוגלים לטפל באתגר הזה, אולי קצת יותר טוב מקופות חולים רגילות, או תכניות כלליות.
אלון טל: האם לא חשבתם על תכנית של מענקים, להעצים את אותם מענקים?
אלון טל: אם יש פה באמת, שמענו את ראש האגף שבאה ובאמת אומרת אנחנו לא יכולים לתת מענה בתוך הקהילה מכיוון שאנחנו במחסור עצום בכספים.
אלון טל: בנושא הזה של ההתמכרויות, האם יש אפשרות באמת לחשוב על מימון מיוחד, או קול קורא כזה ציבורי לקראת שנת התקציב הקרובה, באמת לחשוב על זה.
אלון טל: כי אני חושב שדווקא השר הנוכחי יתמוך ביוזמה כזו אם היא תבוא מדרג מקצועי של המשרד.
פאולה רושקה: זה רעיון חשוב דווקא מה שאתה מעלה פה, של לבקש קול קורא.
פאולה רושקה: אנחנו גם מול מפעל הפיס מנסים לבקש תכנית כזאת עבור התמכרויות נוספות של האוכלוסיה הלהט"ב והטרנסים, נקווה לקבל תקציב.
פאולה רושקה: אנחנו מאוד מאוד מנסים לקדם את זה, בכל מיני צורות.
פאולה רושקה: נקווה באמת, זה נושא חשוב מה שאתה מעלה, וברור למשל, אנחנו לפני כמה שנים במרפאה רצינו לגייס פסיכיאטר מהקהילה כדי שנוכל לזהות מוקדם את השימוש בחומרים ואת המצוקות, ולא מצאנו אף פסיכיאטר שהיה מוכן להשתתף בזה.
פאולה רושקה: גם פסיכיאטר היום זה משאב,
אלון טל: כן, הבנתי שאנחנו במחסור ארצי בהקשר הזה.
אלון טל: אני רוצה להמר שבתוך הקהילה הגאה יש הרבה מאוד פסיכולוגים שהיו שמחים מאוד להתגייס אילו היתה תמורה בסיסית.
פאולה רושקה: אני רק רוצה לומר שיש לנו באמת תכנית סדורה, ואפרופו היום עיון הזה שהתחלתי לדבר עליו, הוא יתקיים במאי בבית חולים איכילוב, אנחנו נשמח להפיץ את התאריך ולראות חלק מהחברים בקבוצה שישתתפו.
פאולה רושקה: זה אולי יעלה גם את הצרכים המיוחדים שהקהילה הזאת צריכה.
פאולה רושקה: וגם בשיתוף פעולה עם רפואת הלהט"ב, של אר"י, שזה גם ארגון מאוד חשוב שקם לפני כמה שנים.
פאולה רושקה: אז אנחנו מוכנים לשיתופי פעולה.
אלון טל: תודה רבה ד"ר רושקה.
אלון טל: אנחנו בכנסת באמת בשנה שעברה היתה קפיצת מדרגה מבחינת תקציב משרד הבריאות, נראה לי שנשארו כמה פירורים כדי להתמודד עם זה.
אלון טל: אני מבקש לדבר עם אהרון שבי, מנהל השירות לטיפול בהתמכרויות במנהל תקון, משרד העבודה, הרווחה והבטחון החברתי.
אלון טל: בוקר טוב אדוני, איך אתה רואה את הנושא הזה, את הקהילה הזאת והצרכים, איך משרד הרווחה רואה את זה.
אהרון שבי: בוקר טוב, אני רוצה קודם כל לציין שמה שהוצג כאן על ידי גיא הוא בעצם חלק מהמערכת של משרד הרווחה, ולתת טיפה נתונים שיבהירו את קווי העבודה.
אהרון שבי: ככלל, ברגע זה מבחינת משרד הרווחה יש לנו כשלוש מאות שלושים ותשעה מטופלים להט"בים על רצף ההתמכרות, מתוכם ארבעים ושישה בני נוער, וחלק מהם מטופלים בתל אביב.
אהרון שבי: כשחייבים לציין שככלל יתר האוכלוסיה מקבלת את הטיפול ביחידות השונות שמופעלות ברחבי הארץ.
אהרון שבי: והדגשים האלה והמערך של להבנות משהו ייעודי בהחלט במקום.
אהרון שבי: וזו איזו שהיא עבודה שהמשרד עשה, יחד עם עיריית תל אביב, בשנים האחרונות.
אהרון שבי: והמסגרת שנמצאת כעת, ופועלת, והוצגה מאוד יפה כאן, היא סנונית ראשונה בתוך התהליך הזה.
אהרון שבי: חייבים לציין שאפרופו כיסוי בצפון בקרוב ייפתח מרכז מטרה להט"ב על רצף ההתמכרות בעפולה, שהמשאבים כבר נמצאים,
אלון טל: אולי תוכל להרחיב ברשותך, תרחיב טיפה מה היקף המיזם הזה בעפולה, כמה אנשי צוות יש, חידשת לי, לא ידעתי שיש דבר כזה.
אהרון שבי: אני אומר שבעפולה אנחנו מדברים על בנייה של זה.
אהרון שבי: יש כבר תקציבים, הם עכשיו מייצרים את המבנה.
אלון טל: יכול להיות שבשנה הבאה אני אוכל לשמוע על מה שקורה בעפולה,
אהרון שבי: ומוקדם יותר מכך.
אהרון שבי: המרכזים הם בדומה למה שגיא ציין, זה מערכת שמדברת על עובד סוציאלי, מדריך התמכרויות, גם מתנדבים.
אהרון שבי: נותנת בנקודת זמן אחת מענה לעשרים מטופלים, ואז יש עוד קבוצות שנכנסות לתוך התהליך הזה.
אהרון שבי: המרכזים האלה, גם תל אביב, שהוצגה כאן, הם מרכזים איזוריים.
אהרון שבי: בהקשרים האלה יכולים להגיע גם אחרים.
אהרון שבי: אני חייב לציין שמשרד הרווחה מאוד מאוד פעיל בנושא הזה של מתן מענה לאוכלוסיות צעירות, שאינן רק על רצף ההתמכרות, אוכלוסיות בסיכון.
אהרון שבי: במובן הזה במסגרת שירות נוער וצעירים ואגף קהילה יש מערך גם של הכשרה, גם של עובדים סוציאלים שעכשיו עובדים ויעבדו בתוך מחלקות הרווחה בהקשרים האלה.
אהרון שבי: יש שם מערך של הדרכות שניתן לאוכלוסייה הזאת.
אהרון שבי: המשרד מאוד עסוק,
אלון טל: אני שומע ממך שבתוך משרד הרווחה אתם ערים לזה שהצרכים בתחום ההתמכרות של קהילת הלהט"ב הם ייחודיים, ושאתם כבר נערכים.
אלון טל: אני מניח שזה דבר שלא קרה, לפני עשר שנים לא היתה מודעות כזו.
אלון טל: מתי השינוי הזה חל?
אהרון שבי: הנקודה היא לא של המודעות.
אהרון שבי: המודעות היא יותר במובן של ההחלטה ללכת על מסגרות ייעודיות.
אהרון שבי: אוכלוסיה על רצף ההתמכרות בקהילת הלהט"ב טופלה בהקשר הזה, גם טופלה במובן שלנו, בתל אביב יש חמש יחידות שמטפלות בטיפול באוכלוסייה על רצף ההתמכרות, והן נותנות מענה גם כיום, במידה כזו או אחרת, לאוכלוסיית להט"ב.
אהרון שבי: הרעיון היה כחלק מעבודת צוות לומר שחלק מהאוכלוסייה לא תגיע ליחידות הכלליות, ואני חושב שבאמת במובן הזה תל אביב שמה את זה על הדוכן, לפני המשרד, ואמרה אנחנו רוצים להבנות את זה בצורה אחרת בהקשרים האלה.
אהרון שבי: יואב בן ארצי, שהוא מנהל המערכת התל אביבית באמת הניע את זה קדימה.
אהרון שבי: ומנקודה זו התחלנו.
אהרון שבי: ואפרופו תל אביב, עפולה שתיתן שירות לצפון, ואני מקווה שנוכל לכוון לירושלים ובאר שבע, יוקמו מרכזים נוספים שיוכלו לתת את המענה הזה.
אהרון שבי: בגדול צריך לומר שמעבר לכל מה שתואר כאן, אנחנו מוצאים שמירב ההתמכרויות לחומרים שהאוכלוסיה שצורכת, כמו שאמרתי, כשלוש מאות ארבעים מטופלים, היא סביב הקנביס, אלכוהול, סמי פיצוציות, הקטמין והבינג' שהוזכרו בעניין הזה.
אהרון שבי: ולפיכך הנושא הזה גם של עבודת שטח.
אלון טל: אבל שמענו שבאמת תמהיל הסמים המסוכנים בקרב הגברים לפחות של הקהילה הוא אחר.
אלון טל: זה לא אותם סמים שאמרת, שאני חושב שהם לא מסכנים לא את החיים.
אלון טל: שמענו על סם שממכר פי שלוש מקוקאין.