GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אהרון שבי: זה נכון, אבל הנתונים שלנו עדיין נוגעים לכך שסביב שלושה, ארבעה סוגי סמים, מעבר למה שצויין כאן, הקטמין והבינג', אנחנו עדיין נמצאים, גם לגבי אוכלוסיה של להט"ב על רצף ההתמכרות עם קנביס, עם אלכוהול וגם אופיאטים, ברמה כזו או אחרת, והסמים הנוספים שקיימים.
אהרון שבי: זה לפחות הנתונים שאנחנו אוספים אותם בהקשר הזה שלנו.
אהרון שבי: המערכת היא בעבודה.
אהרון שבי: צריך לציין שמערכות הטיפול של המשרד עומדות בפני עצמן.
אהרון שבי: כששוחחת עכשיו עם פאולה זה רצף נוסף של עבודה.
אהרון שבי: המערכת היא אך ורק של משרד הרווחה בהקשרים האלה, ולכן יש לה את היכולת לייצר איזו שהיא עבודה פסיכוסוציאלית מותאמת לאוכלוסיה הזאת, כולל הגעה והתאמה של המענים לאוכלוסייה.
אהרון שבי: אז אנחנו בתחילת הדרך, אפשר לומר, אנחנו עם פיתוח עתידי בהקשרים האלה, ואני מקווה שזה יאפשר ליותר אוכלוסיה מהקהילה להגיע ולצרוך את השירות, וגם להגיע ליעד הסופי.
אלון טל: אהרון, אני מודה לך על המידע המדוייק.
אלון טל: וכן חלק מהמטרה של היום הזה בכנסת, והדיון הנוכחי זה באמת להעלות את המודעות של כולנו, בטח ליושב ראש הוועדה, אבל גם לך.
אלון טל: ואני מקווה אם אתה הקשבת שמעת שיש פה באמת קהילה שזקוקה למנת יתר, סליחה על הביטוי, של סיוע ועזרה.
אלון טל: אני באמת רוצה לחזור לאתגר החינוכי.
אלון טל: אני מבקש לשמוע את קרן רוט איטח, ממשרד החינוך.
אלון טל: אנחנו מדברים הרבה על הטיפול, אבל מה עם הטיפול המניעתי, או התערבות עוד בגיל צעיר, כדי למנוע.
אלון טל: אשמח לשמוע איך משרד החינוך רואה את הסיפור.
קרן רוט איטח: אני קרן רוט איטח, מנהלת היחידה למניעת שימוש לרעה בסמים, אלכוהול וטבק, בשירות הפסיכולוגי ייעוצי.
קרן רוט איטח: אנחנו עושים הרבה מאוד פעולות שקשורות בחיזוק מיומנויות התמודדות עם אתגרי החיים, כדי למנוע ולצמצם את השימוש בחומרים.
קרן רוט איטח: יש לנו מערך של פעילויות, במסגרת תכנית כישורי חיים, החל מהגיל הרך, שהמטרה שלהם בעצם לפתח את מיומנויות החוסן כדי להתמודד עם אתגרי החיים.
קרן רוט איטח: אנחנו לא עושים אבחנה בפעולות המניעה שלנו בין אוכלוסיית הלהט"בים לכלל האוכלוסיה.
קרן רוט איטח: אנחנו מכוונים את הפעולות שלנו לכלל הילדים.
קרן רוט איטח: אבל יש לנו יחידה נוספת במשרד, שזו היחידה לקידום מיניות ולמניעת פגיעה בילדים ובנוער, שאם גיא ציין קודם את החסמים ואת הקשיים שהקהילה הלהט"בית נתקלת, בקבלה העצמית, בעניין של הדחייה החברתית, בעניין של ההומופוביה, אנחנו עושים המון פעולות שמטרתן להגביר את הידע ואת המודעות של צוותי חינוך.
אלון טל: מאיזו גיל אתם מתחילים?
קרן רוט איטח: בעיקר בחטיבת הביניים ובחטיבה העליונה.
אלון טל: לגבי הסיוע הספציפי לקהילה הזאת.
אלון טל: כי זה בדיוק הגיל שאני מניח שהזהות המינית מתחילה להיות סוגיה.
אלון טל: ואנחנו רוצים, כדי למנוע את ההתמכרות הסמים צריך להתחיל כמה שיותר מוקדם, שאנשים ירגישו טוב עם עצמם ולא יחפשו את הפתרון באמצעות סמים.
קרן רוט איטח: הפעולות שאנחנו עושים באמת יותר ממוקדות בחטיבת הביניים ובחטיבה העליונה, בכמה מישורים.
קרן רוט איטח: מישור אחד זה באמת הגברת הידע והמודעות של הצוותים החינוכיים לדבר הזה.
קרן רוט איטח: לשונות, לנטייה המגדרית, למאפיינים של הקהילה הלהט"בית.
קרן רוט איטח: אנחנו עובדים בסיוע עם מרכזי הסיוע ועם הגופים שעובדים עם הקהילות הלהט"ביות, ואנחנו מקדמים סדנאות בתוך בתי הספר, שבאות להגביר את הידע והמודעות לסוגיות האלה, גם לצוותים חינוכיים וגם לתלמידים.
קרן רוט איטח: זו פעילות שמתוקצבת בכמיליון וחצי שקל ייעודית לנושא הזה.
קרן רוט איטח: ובנוסף אנחנו גם מלווים בתי ספר שיש בהם יציאה מהארון של תלמידים, מלווים את הצוותים החינוכיים במידת הנדרש כדי לעזור לאותם תלמידים ולסייע להם.
איתן גינזבורג: מה זה במידת הנדרש?
אלון טל: אולי נעשה הפסקה קצרה, כי אני לא יודע עד כמה חבר הכנסת איתן גינזבורג, שהצטרף אלינו לוועדה, ברוך הבא אדוני, הוא בטח צריך להיות בעוד שתי ועדות, אם אתה רוצה להתייחס לסוגייה, ואז נחזור אליך.
איתן גינזבורג: תודה אדוני היושב ראש על ההפסקה המתודית.
איתן גינזבורג: ואני מברך את הוועדה, ואותך, שאתה עומד בראשה, ואת מנהלת הוועדה, ואת כל הצוות שנענו לבקשה שלנו לקיים דיון מיוחד בשימוש בחומרים ממכרים בקרב הקהילה הגאה.
איתן גינזבורג: הכנסת היום עוצרת פחות או יותר את פעילותה, או מייחדת את פעילותה לעסוק בכל תחומי החיים שנוגעים לקהילה הגאה.
איתן גינזבורג: והסיפור של עניין ההתמכרויות, סמים וגם אתגרי הצעירים הוא מאוד רלוונטי לקהילה הגאה.
איתן גינזבורג: אנחנו יודעים שהתופעה של צריכת סמים בקהילת הלהט"ב היא מאוד נפוצה, גם ביחס לאוכלוסייה הכללית.
איתן גינזבורג: ויש נייר עמדה שהופץ לוועדה, ואני לא רוצה להרחיב יותר מדיי,
אלון טל: נעשתה עבודה טובה, ונתנו את המחמאות המתבקשות.
איתן גינזבורג: אבל צריכים לחשוב מה זה אומר ששלושים אחוזים מקהילה שלמה צריכים להשתמש בסמים כדי לחגוג, כדי לקיים יחסי מין, כדי לחיות עם הפחדים והרגשות המודחקים שלהם כדי להתמודד עם המצב שבו הם נמצאים.
איתן גינזבורג: כדי להיות לעתים מסוגלים להיות מי שהם באמת.
איתן גינזבורג: או אולי זה בעצם כדי להתמודד עם החיים שלהם תוך כדי המורכבות החברתית.
איתן גינזבורג: ואני שמח שאתם מקיימים על זה דיון ומעלים את הנושא על סדר היום.
איתן גינזבורג: זה נושא שלא תמיד נעים לדבר עליו.
איתן גינזבורג: לא תמיד נעים להסתכל עליו בעיניים.
איתן גינזבורג: עדיף לדחוק אותו.
איתן גינזבורג: זה קצת כמו תופעת ההטרדות המיניות בקהילת הלהט"ב.
איתן גינזבורג: עד היום לא דיברו על זה.
איתן גינזבורג: פתאום זה התפרץ, אבל זה היה שם לאורך שנים.
איתן גינזבורג: צריך לראות מה הכלים שאנחנו מתמודדים איתם כדי למגר את התופעה הזאת, וכדי לצמצם אותה.
איתן גינזבורג: ברור שלטעמי הסיפור של מערכת החינוך הוא קריטי בהקשר הזה.
איתן גינזבורג: לכן תהיתי מה זה אומר אנחנו מתערבים כשצריך, או מסייעים כשצריך.
איתן גינזבורג: אני חושב שהבסיס הוא מערכת החינוך.
איתן גינזבורג: ברור שהיום העסק הזה נפוץ בצורה הרבה יותר רחבה למשל מהתקופה שאני הייתי בבית ספר.
איתן גינזבורג: היום נערים וילדים, בגילאי שתים עשרה, כבר משתמשים בסמים כאלה ואחרים.
איתן גינזבורג: ואנחנו צריכים לראות איך הדברים האלו מטופלים.
איתן גינזבורג: גם להכשיר עובדים, גם להוסיף תקנים, וודאי ודאי להתייחס לאלו שכבר הגיעו למצב שבו הם התמכרו, ומשתמשים בסמים כאלה ואחרים.
איתן גינזבורג: אגב לא כולם מכורים, יש כאלה שמשתמשים באופן תדיר, אני לא בטוח שזה ברמה של התמכרות, אבל זה ברור שזה מצב של שימוש תדיר, וגם לזה צריך להתייחס בצורה כזו או אחרת.
איתן גינזבורג: התופעה הזאת, של צריכת סמים מוגברת בקהילה הגאה, היתה ואולי עודנה במובן מסויים, אבל היא בהחלט תופעה מושתקת, שלא מדברים עליה יותר מידיי.
איתן גינזבורג: צריך לדבר עליה, טוב שאתם מדברים עליה, טוב שהחלטתם לקיים דיון על הנושא הזה, כי הוא נושא שנדחק לשוליים.
איתן גינזבורג: אני רוצה לברך אתכם ולהודות לכם.
איתן גינזבורג: לצערי אני לא יכול להישאר לכל הדיון, אבל אני מאוד מודה לכם על קיום הישיבה, ונשמח גם לקרוא את הסיכום שלה, ולראות איך מתקדמים מכאן ואילך.
קרן רוט איטח: אני רק אשמח אם תוכל לשמוע את התשובה שלי.
אלון טל: אני רק אגיד שמה שעולה בינתיים מהדיון, ועוד לא סיכמתי אותו, אני שומע במשרדים שהמודעות לקיום של צרכים מיוחדים, ופער מאוד גדול, אנחנו לא רואים את הביטוי התקציבי לזה.
אלון טל: אבל זה נדבר על זה לקראת הסוף.
איתן גינזבורג: וזה לא בהכרח הסמים שאנחנו מכירים.
איתן גינזבורג: זה עולם אחר לגמרי.
קרן רוט איטח: הסיפור של החינוך הוא בשני מישורים.
קרן רוט איטח: פעם אחת במניעה של השימוש בחומרים, ואיך אנחנו מסייעים למתבגר להתמודד עם אתגרי החיים בכל מיני סוגיות, כולל בנטייה המינית, ללא שימוש בחומרים.
קרן רוט איטח: זה פעם אחת בחינוך המניעתי האוניברסלי.
קרן רוט איטח: בכיוון השני זה איך אנחנו גם מחנכים את הילדים לסובלנות לאחר, ביניהם הקהילה הלהט"בית, ובכלל איך אנחנו מקבלים את השונה.
קרן רוט איטח: וכשאני מדברת על הליווי של ילדים שיוצאים מהארון, הליווי היותר ספציפי ויותר פרטני, וההתמודדות עם הקשיים שעולים סביב הסיפור של יציאה מהארון, לזה התכוונתי בליווי כשצריך.
קרן רוט איטח: הכיוון הוא בשני מישורים – פעם אחת בכיוון החינוכי, של לקבל את הקהילה הלהט"בית כחלק מהחברה, במובן של קבלת האחר וקבלת השונה.
קרן רוט איטח: והפעם השנייה באמת הליווי היותר ספציפי ויותר פרטני, כולל הכשרה של צוותים חינוכיים, גם בחלק של השיח המניעתי, וגם בליווי של יציאה מהארון.
קרן רוט איטח: זאת היתה הכוונה, ואני מקווה שהדברים הובהרו.
אלון טל: אנחנו קודם כל מקבלים בברכה את נוכחותה של חברת הכנסת מיכל רוזן, תודה רבה שהגעת אלינו.
אלון טל: אני מניח שכמו ח"כ גינזבורג יש לך עוד כמה תחנות במהלך הבוקר.
אלון טל: אם את רוצה להתייחס לסוגייה, אנחנו כמובן נשמח מאוד לשמוע.
מיכל רוזין: אני אשתדל כן להישאר ולהקשיב, לפחות לחלק מהדיון.
מיכל רוזין: קודם כל אני רוצה לברך על קיומו של הדיון, ועל קיומו של יום זכויות הקהילה בכנסת.
מיכל רוזין: יזמנו אותו לפני כמה שנים, יחד עם חברת הכנסת יעל גרמן, ומירב מיכאלי ואחרים.
מיכל רוזין: ואני גאה שהיום הזה נהיה אפילו אני אגיד יום "משעמם" בכנסת.
מיכל רוזין: איך איזה ריגוש של וואו, יש יום זכויות הקהילה.
מיכל רוזין: זה כנראה אומר משהו טוב.
אלון טל: זה לא אומר שהצרכים פחתו,
מיכל רוזין: חס ושלום, בדיוק הפוך.
מיכל רוזין: אני רוצה, מכיוון שאני לא באתי ללמד אתכם, אתם מכירים את הנושא יותר טוב ממני, אני באתי ללמוד מכם, אני כן רוצה להגיד שאני חושבת שיש שינוי, גם במשרדי הממשלה, לפחות בחלקם, בוודאי במשרד הבריאות, עם שר הבריאות, הוא גם יגיע לכנס בצהריים ויפרט את המהלכים שהוא עושה, אבל אין ספק שיש הבנה יותר טובה של הנושא סביב הקהילה.
מיכל רוזין: אין ספק, אני לא מדברת עכשיו במישור של בעיות התמכרויות שיש בכל קבוצה וקהילה, אני רוצה להתמקד בקהילה הגאה כי אני חושבת שחלק גדול מסיפור ההתמכרויות נובע גם מאופי הקהילה, וגם באמת מהקושי של היציאה מהארון, ההתמודדות עם החברה, והמקום הזה זה המקום שלנו להתערב, זה המקום שלנו להקל, בין אם זה במערכת החינוך, במערכת הבריאות, במערכת אכיפת החוק וכו'.
מיכל רוזין: בסוף הצורך בשימוש בחומרים שעוזרים לנו לברוח מהמציאות גובר ככל שמצב הנפשי קשה יותר, ומצבי החיים קשים בהתמודדות איתם.
מיכל רוזין: ולכן ככל שנקל על החברה והקהילה אז נראה פחות התמכרויות.
מיכל רוזין: יש כן מאפיינים ייחודיים מאוד בהתמכרויות בקהילה, שהם קצת נעלמים מהעין.
מיכל רוזין: ואני חושבת שזה אחד הדברים שאנחנו אולי צריכים לשים עליהם דגש.
מיכל רוזין: אולי בהבדל מהתמכרויות אחרות, המתמכרים בקבוצות אחרות יש איזה קונספציה לגבי התמכרויות שהן נחשבות לגיטימיות, או לא נחשבות אולי התמכרויות.
מיכל רוזין: כלומר אם אני צורך באופן קבוע סם לצרכים, אם זה במסיבות, ואם זה מחברים ואם זה מפרטנרים כאלה או אחרים, זה לא נחשב להתמכרות.
מיכל רוזין: כי זה חלק מהשיגרה.
מיכל רוזין: חלק מהחיים.
מיכל רוזין: החברה לא מזהה הרבה פעמים את ההתמכרות הזאת, כי אנחנו רגילים, התמכרות, אנחנו מסתכלים על אנשים ואומרים זה מכור, הוא מתנהג כך וכך.
מיכל רוזין: זו קהילה מאוד מתפקדת, רובם בתפקוד מאוד גבוה.
מיכל רוזין: כשאתה רואה אדם שהולך לעבודה ומתפקד וכדומה אתה לא חושב על זה, שכשהוא מגיע בערב הביתה הוא צורך באופן קבוע.
מיכל רוזין: הפער הזה הוא יוצר את הדיסוננס, שמצד אחד אנשים מאוד מתפקדים, בעמדות מאוד מאוד גבוהות, ומצד שני התמכרויות.
מיכל רוזין: גם קשה למערכת לזהות.
מיכל רוזין: אנחנו יודעים על חוסר היכולת של מערכות הבריאות בעצם לתת את המענה המתאים.
מיכל רוזין: כאשר הולך אדם מהקהילה לרופא, בדרך כלל או שהרופא לא יידע בכלל שהוא מהקהילה, או שגם אם הוא יגיד לו, הוא לא יבין מה זה אומר.
מיכל רוזין: הוא לא יידע לשאול אותו את השאלות הנכונות.
מיכל רוזין: הוא לא יידע אפילו לשלוח אותו לבדיקות המתאימות.
מיכל רוזין: הרבה פעמים יש הדרדרות במצב רפואי כי או לא מספרים לרופא שאני מקהילת הלהט"ב או שהרופא לא יודע איזה בדיקות חשוב לשלוח אותי ואיזה מענה.
מיכל רוזין: וכך גם בנושא ההתמכרויות.
מיכל רוזין: אפילו לא יודעים, אנחנו תמיד אומרים לשאול את השאלה, ברגע שרופא יידע לשאול האם אתה משתמש בכזה או אחר, האם אתה שומר על עצמך, הדברים האלה הם לא קיימים.
מיכל רוזין: ולכן אני חושבת שיש פה איזו הסוואה שקיימת, שצריך להתמודד איתה באופן אחר.
מיכל רוזין: גם בתוך הקהילה, וגם אל מול הקהילה.
מיכל רוזין: ואני אשמח לשמוע יותר מכם.
אלון טל: תודה רבה על הדברים החשובים.
אלון טל: אני רוצה להתנצל מראש, אני אצטרך לעשות הפסקה של חמש דקות בדיון, אבל נחזור ונסיים את זה כהלכה.
גיא ישראל יוסף: אדוני היושב ראש, רק אשמח לענות על שאלות ששאלת ולא נענו, ולהתייחס.
אלון טל: היות ולא שמענו, רצינו לשמוע מעוד משרד ממשלתי, משטרת ישראל ביקשה להתייחס, לא בהיבט של אכיפה, אבל אם יש גורם רלוונטי מהמשרד לבטחון פנים.
מיכל רוזין: אני רק אגיד שרוח המפקד החדשה, אנחנו עובדים גם על תכנית, הוא כמובן יגיד את זה בעצמו בצהריים, על תכנית הכשרות לצוותי רפואה, צוותי סיעוד, בנושא של הקהילה.
מיכל רוזין: כי זה קריטי.
אלון טל: אני מברך את היושב ראש רם שפע, שהגיע לוועדה, ומעביר לו את המשך ניהול הישיבה.
אלון טל: (היו"ר רם שפע)
רם שפע: תודה רבה לחברי אלון טל, שהחליף אותי וניהל את הדיון, ותיכף ישוב.
רם שפע: אני לא רוצה להפריע, תמשיך בדבריך ואחרי כן אגיד כמה מלים.
דוד רועי צוקר: תודה על ההזדמנות לדבר.
דוד רועי צוקר: אני חושב שזה מאוד מאוד מרגש לראות באמת שבכלל מתקיים דיון כזה.
דוד רועי צוקר: בארבע וחצי שנים האחרונות, שבאמת כל הנושא אני חושב של הקהילה הלהט"בית והשימוש בסמים עלה יותר ויותר לכותרות, תמיד אנחנו שואלים את עצמנו בתור קהילה האם אנחנו רוצים לסווג ולקטלג את עצמנו במקום הזה.
דוד רועי צוקר: אבל אני באמת חושב שהיום אנחנו נמצאים, וצריך לנצל את התקופה הזאת, אנחנו נמצאים במקום מספיק חזק כדי לדבר על הדברים האלה, וכדי להציף את זה שכן, זו בעיה שקיימת בקהילה הגאה, כנראה יותר מבמקום אחר.
דוד רועי צוקר: וזה כמו שחברים וקולגות פה סיפרו, על סיבות כאלה ואחרות.
דוד רועי צוקר: לי מה שיש בראש זה בעיקר הסיפורים שלי, הסיפורים על מטופלים שלי, שהיום, צר לי להגיד אבל במדינת ישראל של שנת 2022 זה נכון גם להטרוסקסואלים, אבל זה נכון על אחת כמה וכמה בקהילה הגאה, אין מענה להתמכרויות במדינת ישראל בכל מה שקשור ליכולת בעצם להפנות אנשים למקומות שהם מרגישים שהם מתאימים להם.
דוד רועי צוקר: וכשאנחנו מדברים על אנשים היום שמתמכרים לסמים כמו קריסטל-מת', שזה באמת אחד מהסמים שנכנסו לארץ לפני משהו כמו שלוש וחצי שנים, ורק הולכים וגדלים בתופעה ובשימוש בהם, אני מוצא את עצמי מול מטופלים, וגם כשאני מעביר הרצאות, וכל דבר שאני עושה, הרבה פעמים זה יוצר אנטגוניזם כלפי אנשים שכבר משתמשים, הרבה פעמים הם מרגישים שאני קצת מוותר עליהם, וזה די עצוב.
דוד רועי צוקר: אבל המטרה היום שאני רואה לעצמי, ובעצמי, זה בעיקר בכל העולם של מניעה.
דוד רועי צוקר: ובעולם של לדבר על מה מותר ומה אסור, ואיך לא להגיע למצב הזה של התמכרויות.
דוד רועי צוקר: כי כשמגיעים למצב של התמכרויות במדינת ישראל, ועוד פעם, אנחנו לא מדברים על מה שנקרא ג'נקים של דרום תל אביב, אלא אנחנו מדברים על מטופלים שהם עורכי דין ביומיום, הם רופאים, הם כל מה שלא תדמיינו לכם, והם אנשים שלא מרגישים גם שהמענה שקיים היום במדינת ישראל הוא בכלל מתאים להם, אפילו במסגרות פרטיות.
דוד רועי צוקר: יש מסגרות מאוד בודדות, שגם בהן יש לא מעט בעיות, כמו וילה בהרצליה, ואני באמת באמת חושב שאם יש משהו שצריך לצאת מכאן זה באמת איזו שהיא מחשבה על מה אנחנו יכולים לעשות כדי לתת יותר משאבים לעולם הזה.
דוד רועי צוקר: מה שקורה בעיריית תל אביב הוא מאוד מאוד מבורך, יואב והחברים שלו עושים עבודה מדהימה.
דוד רועי צוקר: אבל כמו שהם אמרו לכם, אני כשאני שולח לשם אנשים אני מראש יודע שאני פשוט משלח ממני אנשים כדי שיגידו להם אין מקום, אנחנו מצטערים, אנחנו מלאים לגמרי.
דוד רועי צוקר: ואני באמת לא יודע כבר לאן לשלוח אותם.
דוד רועי צוקר: אני יכול להגיד לכם שברמה של הדברים שאנחנו כן עושים, בשנים האחרונות הבנתי, ביחד עם חברים פה ועם שותפים, אפילו ברמה הפרטית, אני בכלל מומחה למחלות זיהומיות, גם ברמת חינוך של הציבור, הקהילה הגאה, ספציפית בסמים שיותר רלוונטים, מה מותר לה ומה אסור לה, הכל מתוך הבנה שהכי טוב זה לא לעשות כלום, אבל אם כבר אתם עושים תדעו לפחות איך לא לסיים בבית חולים, או יותר גרוע מזה.
דוד רועי צוקר: יש פה את הנציג של המשטרה, אני העברתי לקצונה הכי בכירה במשטרת ישראל לפני שנתיים וחצי בדיוק הרצאה על זה, והרבה פעמים הדיונים על זה, כשבאה אוטוריטה ומדברת על זה ואומרת שאם מטופל מצא כדור אקטסטזי, והוא עשה ומרגיש סך הכל, סיים את היום כמו שצריך איתו, אז שיקנה כמה כאלה ואותם יעשה במהלך השנה.
דוד רועי צוקר: תחשבו איזה שיח זה יוצר.
דוד רועי צוקר: כי מצד אחד המשטרה רואה את הדברים בשחור ולבן, אבל לגמרי הם מודים בעצמם שהאכיפה בעניין הזה היא מאוד מאוד מזערית.
דוד רועי צוקר: ומצד שני, זה מאוד מאוד עדיף שאם אתה יודע ששרדת כדור מסויים או חומר מסויים, תמשיך להשתמש בו,
רם שפע: סליחה שאני קוטע אותך, יש פה שאלה של חברת הכנסת רוזין, ואני רוצה לאפשר לעוד כמה אנשים לפני שאנחנו מסיימים.
מיכל רוזין: עברת מאוד מהר על העניין הזה, אבל כרופא איך בעצם מגיע אליך מטופל, איך הוא בעצם חושף, איך הוא בעצם משתף.
מיכל רוזין: אתה שואל?
מיכל רוזין: אתה מביא אותו למקום הזה?
מיכל רוזין: כי אחת הבעיות שאני עמדתי עליהן זה בדיוק המקום הזה.
מיכל רוזין: כשבעצם מגיע מכור או מתמכר או משתמש לרופא, באותו רגע הרופא, הוא לא ישתף מרצונו החופשי, הוא לא יגיד אני אתמול הייתי במסיבה ולקחתי חומר, או אני משתמש שלוש פעמים בשבוע.
מיכל רוזין: איך מגיעה השיחה הזאת, אם אתה יכול רגע לשתף אותנו.
מיכל רוזין: אתה שואל, אתה מוביל למקום הזה, איך זה קורה?
דוד רועי צוקר: אני יכול להגיד שהיום אני נמצא במקום, ועדיין לפעמים אני נופל בדברים, ולפעמים אני מרגיש שקצת פספסתי.
דוד רועי צוקר: אבל בגדול אני חושב שהיום אני הגעתי עם המטופלים שלי, ובמרפאת גן מאיר, המרפאה הגאה, וגם באופן כללי מפניות, למקום כזה שמטופלים ממש מרגישים בנוח לדבר איתי על זה.
דוד רועי צוקר: צריך לזכור שבתור רופאים אני תמיד מתייחס לזה, עוד פעם, חוקי או לא חוקי זה פחות, אני לא שוטר.
דוד רועי צוקר: אני מסתכל על זה כמו כשמישהו בא אליך ואומר אני משתמש בסמים, הרבה פעמים התגובה של רופא שלא למד את הנושא הזה, מתוך חוסר הידע שלו, הכי קל להגיד זה לא חוקי, אל תיגע בזה, אל תעשה את זה.
דוד רועי צוקר: אבל אני קצת מסתכל על זה כמו להגיד למישהו שמן סתום את הפה, תפסיק לאכול, או למישהו עם סכרת תפסיק לאכול סוכרים.
דוד רועי צוקר: זה הכי פשוט להגיד, אבל זה לא מתכתב עם המציאות.
דוד רועי צוקר: והמציאות היא שממשיכים להשתמש.
דוד רועי צוקר: אני מרגיש בר מזל, שמטופלים באמת מדברים איתי בצורה מאוד מאוד פתוחה על השימוש בסמים שלהם, והרבה פעמים זה ממש מציל חיים, כי זה גם הטיפים הקטנים שאתה נותן להם, שבזכותם אתה ממש מרגיש שהצלחת חיים הרבה פעמים, כולל פעולות שעשינו עם מד"א והמון דברים אחרים.
דוד רועי צוקר: ומצד שני תחשבו שיש כל מיני תרופות קבועות של אנשים, וכל מיני דברים כאלה, שברגע שמטופל מסתיר ממך את השימוש בסמים אתה מפספס הזדמנות.
דוד רועי צוקר: וההזדמנות הזאת היא להבין ולהסביר לו שאם הוא משתמש בסם מסויים ביחד עם כדורים מסויימים שהוא לוקח ככדורים קבועים מאוד יכול להיות שזה המקור לבעיות אחרות.
דוד רועי צוקר: אז יכול להיות שספציפית הוא צריך להימנע מסמים מסויימים, וזה באמת יידע.
דוד רועי צוקר: צריך לדעת ולרצות לדעת.
דוד רועי צוקר: בתור רופא, אף אחד לא מלמד את זה בבית הספר לרפואה, אתם יכולים להיות בטוחים.
דוד רועי צוקר: אין לי הרבה מה לסכם, חוץ מבאמת באמת חשוב מה שקורה כאן, אבל בעיקר חשוב לחשוב איך מוציאים יותר ויותר משאבים לעולם הזה שנקרא התמכרויות.
דוד רועי צוקר: והיום אין לו, לא בקופות, לא בבתי החולים, ולא בשום מקום, אין מענה טוב, והכל נעשה בצורה מאוד מאוד פרטנית.
רם שפע: אני לא יודע אם הייתי קובע את זה באופן כל כך נחרץ, אבל תיכף אני אתייחס לזה בסיכום שלי.
רם שפע: המענה הוא לא מספיק טוב, חד משמעית, ודאי לא לקהילה.
רם שפע: אבל יש מענים, הם משתפרים, מתפתחים מענים להתמכרויות, גם בפריסה.
רם שפע: אנחנו עוסקים בזה כל שבוע.
רם שפע: אני מרגיש שלא מספיק התייחסתי אליכם, בוקר טוב, אני יודע שכולכם דיברתם, וגם זכיתי בפעם הראשונה שחברתי חברת הכנסת רוזין מכבדת את הוועדה בנוכחותה.
רם שפע: אני אתן לעוד כמה דוברים לדבר ואז נסכם את הדיון.
רם שפע: בבקשה, רב פקד אילן מלכא.
אילן מלכא: בוקר טוב, קודם כל אני רוצה באמת לברך על קיום הדיון הזה.
אילן מלכא: אני חושב שזה חשוב מאוד להעלות את הנושא בתודעה.
אילן מלכא: משטרת ישראל רואה חשיבות רבה במפגש שבין שוטרים לאזרחים מתוך הקהילה הלהט"בית, מתוך מקום של רגישות והתייחסות נכונה, הכלה.
אילן מלכא: ולכן גם היא נותנת דגש בכל הקשור להדרכה, בכל המפגש הזה, שהוא קריטי, כי זה מה שייחרט בזכרונו של אותו אדם, לטוב ולרע.
אילן מלכא: אני מסכים לגמרי עם מה שרועי אמר קודם, אנחנו צריכים לדבר בשורש הבעיה, ולא רק בפן הפלילי החוקי.
אילן מלכא: ולכן גם כשאני מייצג את מחלקת נוער ומשפחה, אנחנו בהחלט נותנים חשיבות רבה לשירות מבחן לנוער, שבעצם מעבירים לו את המקל, על מנת להמשיך את המפגשים עם אותם קטינים, ובטח קטינים מהקהילה הלהט"בית, בכל הקשור להתמכרות לסמים.
אילן מלכא: שמעתי כאן את הנתונים.
אילן מלכא: הם מאוד בעיניי מדאיגים, בכל הקשור לבין עשרים לשלושים אחוזים יותר שימוש בסמים בקרב הקהילה הלהט"בית אני חושב שזה משהו שחייב לקבל התייחסות ממוקדת, ולכן אני מברך את עצם קיום הדיון הזה, ונשמח לסייע בכל דבר שאפשר במשטרת ישראל.
מיכל רוזין: אתה יכול קצת לפרט, אני באה עכשיו מוועדת בטחון פנים, ואנחנו שמענו גם מהקהילה על חוסר משווע בהכשרות לשוטרים, יומנאים, סיור, שוטרי סיור, ולכן השאלה באמת עד כמה יש הבנה בקרב שוטרים, או מה עושים כדי שתהיה הבנה בקרב שוטרים, גם לתופעה, גם להבנה, גם ליחס השונה לקהילה.
מיכל רוזין: כי בסוף השוטר רואה נער.
מיכל רוזין: האם הוא מודע, האם הוא בכלל מבין, אם עומד מולו נער מקהילת הלהט"ב, שיש פה משמעות אחרת.
מיכל רוזין: שמענו עכשיו על אלימות כלפי נוער להט"ב, שבעצם השוטר לא מבין בכלל שהאלימות היא על רקע להט"ב, ואיך הוא צריך לא לדבר ליד ההורים, וכל מיני דברים כאלה.
מיכל רוזין: מה אתם עושים באמת כדי להכשיר את הצוותים, קודם כל כדי שיראו את קהילת הלהט"ב, ושנית שידעו שהיחס צריך להיות שונה, שצריך להסתכל על זה מכיוונים אחרים.
מיכל רוזין: אותו ילד, נער, נערה, מתמודדים עם הזהות המגדרית, הזהות המינית שלהם.
מיכל רוזין: השימוש בסמים, נכון שבסוף כולם משתמשים בסמים ואתם צריכים לאכוף איסור.
מיכל רוזין: אבל האם יש הבנה עמוקה יותר, האם יש שיתוף של הרווחה במקרים האלה של בני נוער.
גיא ישראל יוסף: אני רוצה להוסיף לשאלה בהקשר של התמכרויות.
גיא ישראל יוסף: עולות טענות כלפי משטרת ישראל גם על שיטור סלקטיבי, בכל מה שמגיע לפשיטות על מפגשים מרובי משתתפים שבהם יש צריכת סמים גבוהה יותר.
גיא ישראל יוסף: וגם שמשבר השימוש בקריסטל-מת' בישראל נוצר כתוצאה משיטור מאוד מאוד גבוה סביב השימוש בסם ה-GHB או GBL.
גיא ישראל יוסף: סם האונס, לאחר פרשת אלון קסטיאל.
גיא ישראל יוסף: והיתה תחושה שהמשטרה נתנה דגש גדול מאוד על האוכלוסיה הלהט"בית שיש לה צריכה של החומר הזה, ובעצם יצרה סוג של משבר בסמים אחרים, כתוצאה מההפסקה של ההגעה של הסם הזה לארץ, יצרה משבר של סמים אחרים.
גיא ישראל יוסף: האם המשטרה מודעת, או מדברת עם השטח, ומבינה שספציפית בהקשר של התמכרויות, למשטרה יש חלק מאוד מאוד חשוב בלהיזהר ללכת בין הטיפות באיזור שבית אכיפה לבין אכיפה סלקטיבית, שיוצרת תחושה של קרימינליזציה של זהות מינית.
גיא ישראל יוסף: זה מאוד מאוד רגיש, וזה בהקשר של התמכרויות סופר חשוב.
אילן מלכא: תראו, לגבי נושא של אכיפה, בתחום הסמים, כידוע לכם משטרת ישראל פועלת ללא משוא פנים, ללא איפה ואיפה, בכל הקשור לאכיפה, לא כלפי קהילה כזו או אחרת.
אילן מלכא: אנחנו מחוייבים על פי החוק, גם לנהוג במה שנקרא הגינות, וגם כלפי כל הקהילות.
מיכל רוזין: אנחנו מבקשים איפה ואיפה.
מיכל רוזין: אני אסביר את עצמי.
מיכל רוזין: כאשר לא רואים צבעים ולא רואים שוני, בכל דבר, זה חוסר השיוויון.
מיכל רוזין: זו הגזענות.
מיכל רוזין: כשאני הולכת ברחוב ואומרת בשבילי כולם אותו הדבר זה אומר לי שאתה לא רואה שוני ולא מייצר אי אפליה ולא מייצר שיוויון.
מיכל רוזין: יש פה סוגיות ייחודיות.
מיכל רוזין: הקהילה יש לה סוגייה ייחודית.
מיכל רוזין: להגיד אני רואה את כולם אותו הדבר ואני אוכף הכל אותו הדבר, זה לא לראות את הקהילה ומה הדרישות ואיך צריך לאכוף שם נכון יותר וטוב יותר ויעיל יותר.
מיכל רוזין: כדי באמת לעזור גם לאותם אנשים לצאת מהמעגל הזה.
מיכל רוזין: אז להגיד לכולם אוכפים אותו דבר זו תשובה שהיא בדיוק הפוכה.
מיכל רוזין: בעצם ענית לנו, אין שום הבדל ביחס.
רם שפע: אני מחזק את מה שמיכל אומרת ברצון שלנו להבין את ההתייחסות הייחודית שלכם לקהילה.
רם שפע: הרי זאת מהות הדיון, זו מהות הבעיה.
רם שפע: אם התייחסת רק להקשר של האכיפה, למה שנשאל פה על אכיפה סלקטיבית, בעיניי זה הקשר אחר.
רם שפע: אם אנחנו יודעים שמגיעים לאירועים רבי משתתפים, ובגלל שהם מהקהילה אוכפים שם יותר, זו בעיה שאי אפשר לחיות איתה.
רם שפע: פה אני מוכן שתהיו שיוויוניים.
רם שפע: בהקשרים אחרים היחס צריך להיות אחר.
רם שפע: אני ממקד אותך במה אנחנו מצפים שתתייחס.
אילן מלכא: אני חוזר על מה שאמרתי, אני הבנתי את השאלה והבנתי את ההתייחסות.
אילן מלכא: חשוב לי להדגיש, קודם כל אנחנו לא עושים איפה ואיפה בכל הקשור לאכיפה של שימוש בסמים בין קהילה כזו או אחרת.
אילן מלכא: זאת אומרת אדם מהקהילה הלהט"בית הוא שווה ערך לכל אדם אחר, בכל הנושא, בהיבט החוקי, בהיבט הפלילי.
אילן מלכא: אם נתפס אצלו חומר החשוד כסם זה יטופל באותה דרך שיטופל כל אדם אחר.
אילן מלכא: אם אתם קוראים לזה אכיפה סלקטיבית, ההיפך, אנחנו צריכים לנהוג כאן בהגינות, כלפי כלל הציבור, כלל האזרחים.
אילן מלכא: ולא בגלל שאתה או את מהקהילה הלהט"בית אנחנו נעשה הנחות בכל הקשור לאכיפה בתחום אחזקה או שימוש בסמים.
אילן מלכא: אז זה חשוב לי להדגיש.
אילן מלכא: אני חושב שזה היה מובן בפעם הראשונה שהתייחסתי.
אילן מלכא: בהיבט הזה, אין אפליה.
אילן מלכא: יש שיוויוניות בין כולם בעניין הזה.
אילן מלכא: כולם חייבים לכבד את החוק.
אילן מלכא: ואם אדם ייתפס עם סם, ולא משנה מאיזו קהילה הוא, הוא יטופל כמו כל אזרח אחר.
אילן מלכא: בהיבט הזה אין ספק שיש משהו אחר.
אילן מלכא: לגבי מה שאמרתי, ומה ששאלת, אני הקדמתי אותך מיכל ואמרתי שמשטרת ישראל שמה דגש וחשיבות רבה בנושא הדרכה של שוטרים, בכל המגזרים, לא רק מהסיור, על מנת, את ציינת קודם יומנאים, יש המון מגזרים של שוטרים שעובדים בשטח, בלשים, עובדי נוער, כל מגוון התפקידים שבאים במגע עם הקהילה הלהט"בית, אם הם קטינים או בגירים.
אילן מלכא: אנחנו נותנים הדרכות, ואין ספק שזה חלק מאוד מאוד חשוב באיך להתייחס ברגישות.
אילן מלכא: אני יכול לספר לכם דוגמא, של טיפול בקטין, שאני טיפלתי, שפתחו עליו קבוצת שנאה, בפייסבוק, והתערבתי, בתוך הקבוצה, הצטרפתי לקבוצה והתערבתי כנציג המשטרה, כקצין נוער.
אילן מלכא: וביקשתי שיפסיקו מייד את הפעילות הזאת, ואפילו נפגשתי עם גורמי הרווחה והיועצים של אותו בית ספר, שלמד בו הקטין, על מנת למגר את התופעה, וזה הצליח.
אילן מלכא: וזה היה על הרקע הזה.
אילן מלכא: ולכן אני אומר, אנחנו כן פועלים ברגישות.
אילן מלכא: אני יכול לומר לכם שמחלקת נוער ומשפחה, אנחנו כמערך נוער מבינים את הרגישות.
אילן מלכא: גם הרבה פעמים היו לי קטינים בחקירה, שלא רצו שההורים ידעו שהם בתהליך של יציאה מהארון וכו', ולא דיווחנו.
אילן מלכא: ודיווחנו לרווחה.
אילן מלכא: ופעלנו ברגישות על מנת שלא ייפגעו בבית.
אילן מלכא: מתוך חשש לגיטימי לחלוטין.
אילן מלכא: והעדיפו שההורים לא ידעו בשלב הזה.
אילן מלכא: וטיפלנו בזה בדיסקרטיות ובצורה מקצועית מאוד, ובצורה הכי רגישה שבעולם.
אילן מלכא: (היו"ר אלון טל)
אלון טל: אז אדוני, אני קודם כל מבקש להודות לך בשם הוועדה.
אלון טל: אנחנו הגענו לשלב הסיכום, כי יש עוד דיון בעוד כדקה.
אלון טל: אני מודה לכל המשתתפים, אלה שבאו וחשפו אני חושב צרכים אמיתיים, דיברו מהלב.
אלון טל: ואני חושב ששמענו קונצנזוס, אני אנסה לסכם את זה עכשיו.