GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
טל לוריא: למורים היום אין יכולת להשפיע על השכר שלהם, המשרה שלהם מאוד נוקשה, והתוצאה היא שאין להם יכולת להיות מנהיגים, מובילים ויוזמים בשטח בבתי הספר.
טל לוריא: ובאמת התוצאה, כפי שכבר נאמר כאן, שהרבה מהמורים הצעירים והאיכותיים עוזבים בשנים הראשונות של העבודה.
טל לוריא: שוק התעסוקה היום הוא לא מה שהיה בעבר, והמורים הצעירים היום שונים מהמורים הצעירים שהיו בעבר.
טל לוריא: אבל אופן ההעסקה במערכת החינוך נשאר בדיוק באותה מתכונת מיושנת.
טל לוריא: מצד אחד הסכמי שכר אחידים, ומצד שני מעט מאוד אוטונומיה למורים.
טל לוריא: בניגוד לשוק הפרטי, בניגוד לכל אותם מקצועות שקורצים למורים האיכותיים, שעוזבים את המערכת ורוצים שכר גבוה, שכר המורים במערכת החינוך לא קשור כמעט בכלל לא לכישורים של המורים, לא לכוחות שלהם, הוא מושפע בעיקר משני משתנים.
טל לוריא: מורים מבינים בדרך כלל, קצת אחרי שהם נכנסים למערכת, שהם צריכים לעשות כמה שיותר השתלמויות, חלק קשורות להוראה וחלק בכלל לא, ופשוט אחרי זה להמתין.
טל לוריא: וגם אם מורה איכותי איך שהוא הצליח להשיג תפקיד בהתחלה, הוא יגלה מהר מאוד שהתוספת האחוזית יש לה מעט מאוד השפעה על השכר שלו.
טל לוריא: כדי לשנות את המצב הזה, שהוא מצב קצת מקולקל, אני חושב, כמו שאמרה לפני שירה, שצריך להשטיח את סולם השכר, כך שפער השכר בין משרת מורה מתחיל למשרת מורה בסוף הקריירה יהיה קטן יותר, ולא פי שתיים וחצי כמו שהיום.
טל לוריא: כמובן שזה יצטרך לצמצם את המרכיב האחוזי שיש בוותק.
טל לוריא: וגם אני חושב קצת כמו שיולי אמרה לפני זה, אולי לא לתת אפשרות לעבוד בתוך בית הספר, אני דווקא הייתי, אני סומך מאוד על המנהלים, אני חושב שעדיף תת למנהלי בתי הספר תקציב עבור איזה שהוא גמול הצטיינות, או הייתי רוצה שאפשר יהיה להעסיק מורים באמצעות חוזים אישיים, ולא תחת הסכמי השכר.
טל לוריא: השכר זה רק מרכיב אחד שמשמעותי, אבל הוא לא היחיד.
טל לוריא: הבעיה השנייה היא שהמשרה של המורים היא מאוד אחידה ומקובעת.
טל לוריא: כלומר אופק הפעילות של המורה, הכל נקבע באופן שרירותי וריכוזי.
טל לוריא: המנהלים, האיכותיים מאוד, יש מעט מרחב פעולה בנוגע למאפייני המשרה של המורה.
טל לוריא: הרכב השעות גם הרבה פעמים לא יעיל, כלומר היחס בין שעות פרונטליות בכיתה, לבין שעות שהן תומכות הוראה.
טל לוריא: בהקשר הזה אני חושב שצריך להגדיל את האוטונומיה של המורים גם בבניית תכניות הלימודים, גם באופן ההוראה, גם בדרכי ההערכה.
טל לוריא: וגם צריך להגדיל את הגמישות של המנהלים בקביעת מאפייני ההעסקה והמשרה של המורים.
טל לוריא: אני חושב שאם נעשה את השינויים האלה אנחנו נביא פנימה חזרה לתוך מערכת החינוך דור של מורים מנהיגים, חדורי מטרה ושליחות, שגם משוחררים מהלחץ הכלכלי וגם מסוגלים להגשים חזון, ולהצעיד את מערכת החינוך קדימה.
טל לוריא: אני רק רוצה לומר לסיום שהמהלכים האלה לדעתי צריכים לבוא יחד עם ניתוק מסויים מהייצוג של ארגוני המורים כפי שהם פועלים כיום.
טל לוריא: כלומר מורים שנכנסים למערכת החינוך מיוצגים באופן אוטומטי על ידי ארגוני המורים.
טל לוריא: ארגוני עובדים יכולים להיות תוספת מאוד מבורכת ומשמעותית,
רם שפע: איך אתה מציע לעשות את זה?
טל לוריא: אז אני אומר, היום ארגוני המורים פועלים בצורה לא שקופה, ודואגים בעיקר למורים ותיקים.
טל לוריא: וכל מורה שמנסה קצת להיות מעורב, מבין שלנו המורים הצעירים בשטח יש מעט מאוד השפעה על המדיניות של אותם ארגונים.
טל לוריא: בהקשר הזה, כמו שבמגזר הציבורי לפעמים אפשר לעבור להעסקה באמצעות חוזים אישיים, וכמו שיש העסקה שהיא העסקה לאו דווקא באמצעות הסכמי שכר, אז אני חושב שיש שינויים שאפשר לעשות גם בכיוון הזה, ויש עוד הרבה רעיונות לשינויים שאפשר לעשות.
רם שפע: אני רק אשאל, ויש איזה שהן התארגנויות של מורים?
רם שפע: זה קורה?
רם שפע: כולם נכנסים לתוך הארגונים וזהו?
טל לוריא: אני מאוד מנסה להוביל בחודשים האחרונים התארגנויות של מורים מהשטח.
טל לוריא: זה מאוד מורכב.
טל לוריא: מורים שניסו להתארגן באמצעות נציגים בעבר נכנסו לסאגות משפטיות מאוד לא פשוטות.
טל לוריא: שנית, כמו שכולנו יודעים יש את חוק השליש, וזה נהיה מאוד מורכב.
טל לוריא: ולפעול בתוך ארגוני המורים, ולנסות לשנות את המדיניות, שהיא לא המדיניות שאותה הארגונים מובילים, יש לזה השלכות הרבה פעמים מאוד לא פשוטות עבור המורים, גם באמצעות לחץ שמופעל על המנהלים, וכמו שיש פה עוד חלק מהאנשים שנמצאים פה בדיון, שיודעים טוב מאוד שלהעביר ביקורת בתוך מערכת החינוך, גם על המדיניות של הארגונים וגם על המדיניות של משרד החינוך זו פעולה שהיא מאוד לא פשוטה, והרבה מורים לא רוצים לעשות אותה.
רם שפע: תודה רבה טל, גם על הכנות.
רם שפע: בעיניי אתה אומר דברים, לא שאני לא מודע להם, אבל קשים.
רם שפע: מציאות שבה מורים צעירים, אגב הם לא חייבים להיות צעירים, אבל נגיד ויש קורלציה בין צעירים למתחילים במערכת, מנסים להתארגן, או אפילו רק להביע ביקורת, ואתה מדבר פה על חשש.
רם שפע: לצערי זה לא חדש לי, אבל זאת לא מציאות שאנחנו צריכים לקבל אותה.
רם שפע: ופה בטח בוועדה הזאת כל אחד יכול להגיד מה שהוא רוצה, ולא לחשוש.
רם שפע: ואני מקווה מאוד, גם מהיכרות עם הגורמים שלא תהיה לזה שום משמעות והשלכות.
רם שפע: זאת המטרה של הכנסת, גם לעזור, לפקח, לדבר, ושאנשים יגידו את כל מה שהם רוצים.
רם שפע: מהמורים נעבור למנהלים.
רם שפע: נמצאת אתנו אורית גור כהן, יו"ר משותף של ארגון מנהיגים.
רם שפע: הרבה זמן לא נפגשנו בדיון בוועדה, אני שמח.
אורית גור כהן: צהריים טובים, קודם כל דיון מבורך וחשוב, ותודה לטל גם על הדברים שהוא אמר.
אורית גור כהן: אני מסכימה עם כל מילה שלו.
אורית גור כהן: אני רוצה להגיד שהמצב הוא הרבה יותר חמור ממה שככה שומעים.
אורית גור כהן: מנהלים בבתי הספר כבר מתריעים שנים רבות על מחסור במורים.
אורית גור כהן: אנחנו כל שנה פחות ופחות מורים, דיברו על תחומים מסויימים אבל למעשה היום כמעט בכל תחום אין מורים.
אורית גור כהן: אנחנו מגיעים לפתיחת השנה במצב שחסרים לנו מורים, אני לא מדברת עכשיו על מורים טובים או ראויים, אני מדברת על מצב שחסרים מורים, המצב באמת מאוד מאוד קשה.
אורית גור כהן: כל הזמן אנחנו שומעים ממנהלים, מה עושים, איך פותחים את השנה.
אורית גור כהן: אז מעבר לסיפור השכר, שהוא סיפור קריטי, בטח למנהלים מתחילים, נכנסות פה עוד הרבה סוגיות נוספות בסיפור הזה.
אורית גור כהן: אחד, כמות הכיתות שמורה צריך להיחשף אליה.
אורית גור כהן: היא לא סבירה.
אורית גור כהן: כל המבנה של מספר הכיתות.
אורית גור כהן: מספר התלמידים, אנחנו במדינת ישראל, כמות התלמידים מהגדולות בעולם בכיתה.
אורית גור כהן: מורה צריך להיחשף, שלא לדבר על כל הדינמיקות החדשות.
אורית גור כהן: בעל יסודי יש את כפל הרפורמות, שמורה צריך לקבל שכר משתי רפורמות, ולדון בין שתיהן.
אורית גור כהן: קביעות, מצד אחד מדברים על קביעות כמשהו מאוד חיובי, אבל אנחנו כמנהלי בתי ספר צריכים לקבל החלטה מאוד מהר האם מורה יישאר בבית הספר או לא.
אורית גור כהן: כשאנחנו יכולים אולי להצמיח אותו אבל אנחנו לא ניקח את הסיכון הזה, כי אם הוא ייכנס לקביעות אחר כך אנחנו נהיה בבעיה.
אורית גור כהן: ולכן מעמידים אותנו בתוך מקומות מאוד מאוד לא פשוטים.
אורית גור כהן: צריך לתת לנו אפשרות לגדל ולהצמיח אנשים בתוך המערכת.
אורית גור כהן: צריך לתת למנהלים באמת את האפשרות לתת למורים טובים ולמורים יזמים ולמורים תורמים תוספות שכר, ולתת גמישות ביכולת של ההעסקה שלהם, גם כספית וגם בתוך באמת מסגרת המשרה שלהם.
אורית גור כהן: אנחנו מדברים על זה שהקורונה רק החמירה את המצבים, ואנחנו מדברים על מנהלים, כל מנהל היום יודע לתאר לפחות על שניים שלושה מורים שעזבו את בית הספר שלו באמצע השנה.
אורית גור כהן: אלה דברים שאין להם אח ורע, אנחנו לא מכירים את זה לפני כן.
אורית גור כהן: באמצע השנה, בגלל הייאוש, בגלל היעדר התמיכה, בגלל המצב המאוד לא פשוט שהם עברו.
אורית גור כהן: ונוסיף לזה את סיפור השכר, שמורה חדש היום צריך ללכת לעבוד בעבודות נוספות, כי להיות מורה זה לא משתלם.
אורית גור כהן: ועכשיו תשאל כל אמא יהודיה אם היא רוצה שהילד שלה יהיה מורה, ואנחנו יודעים את התשובה.
אורית גור כהן: יש לנו הרבה מאוד עבודה בסיפור הזה, וצריך לתת יותר גמישות, ולאפשר באמת למנהלי בתי הספר להצמיח אנשים ולעשות עבודה מאוד רצינית במכללות ובאוניברסיטאות כדי להגדיל את כמות המורים במערכת, ויפה שעה אחת קודם.
אורית גור כהן: תודה.
רם שפע: תודה רבה אורית.
רם שפע: אתם מעורבים בשיחות, רוצים להיות?
רם שפע: איך זה מתנהל בדרך כלל?
אורית גור כהן: אנחנו פנינו למשרד החינוך יותר מפעם אחת לבקש להיות חלק בהסכמי השכר.
אורית גור כהן: כמובן שלא קיבלנו תשובה.
אורית גור כהן: אנחנו גם פנינו לאוצר ומבקשים מהם, וגם שם.
אורית גור כהן: ועדת החינוך של הכנסת לזכותה ייאמר חשבה שזה נכון שאנחנו נהיה, וגם פנתה וביקשה לצרף אותנו להסכמי השכר.
אורית גור כהן: אבל עולם כמנהגו נוהג, אף אחד לא עונה ואף אחד לא מגיב, כי יותר קל להתעלם, ואז אולי לא נוכל להגיד באמת את הדברים החשובים ואת הראיה הרחבה יותר.
אורית גור כהן: אני חושבת שזה המקום להדגיש את החשיבות של מנהלי בתי הספר בנוכחות של הסכמי השכר, גם בהסכמים לגבי מנהלים חדשים וצעירים, שרוצים להיכנס, ומלאי יוזמה, וזה צריך להראות אחרת.
אורית גור כהן: זה בדיוק האמירה שאנחנו מובילים שנים על המחסור במורים ועל מה שצריך לתת להם בתוך המקום הזה.
רם שפע: אני בטוח שאף אחד לא רוצה להתעלם,
אורית גור כהן: אני פחות בטוחה.
רם שפע: לדעתי גם משרד החינוך וגם האוצר לא רוצים להתעלם מהקול של המנהלים.
רם שפע: הקול שלכם הוא לא חשוב, הוא קריטי.
רם שפע: וגם אם לא יושבים בתוך החדר, לא יכול להיות שלא תהיה השפעה.
רם שפע: ואני אישית אעשה את מה שאני יכול בכלים שלי כדי לוודא שלכל הפחות ישמעו את כל העמדות שלכם.
רם שפע: גם כארגון שמייצג, אבל באופן כללי, מנהלי בתי ספר.
רם שפע: אולי נישאר בזירת המנהלים ונעבור לסמדר מורס, שהיא גם מנהלת בית ספר, וגם עושה כל מה שהיא יכולה כדי לשנות את השיח, ולהשפיע על מעמד המורה.
רם שפע: בבקשה סמדר.
סמדר מורס: שלום רם, ושלום לכל הנוכחים.
סמדר מורס: אני רוצה להמשיך ולחזק את דבריה של אורית גור כהן מארגון מנהיגים, שנגעה בנקודות מאוד חשובות וקריטיות.
סמדר מורס: אני חושבת שאנחנו נמצאים במשבר עמוק וחסר תקדים במערכת החינוך.
סמדר מורס: אני לא יודעת כמה אנשים שלא נמצאים בשטח מודעים לעומק השבר שאנחנו נמצאים בו.
סמדר מורס: ואני דווקא לא רוצה להתחיל, הנתונים הם חשובים ביותר, אבל לצורך העניין אני רוצה לדבר פחות על השכר ולדבר על האלמנטים שמובילים לשכר כל כך נמוך, של אנשי ונשות חינוך במערכת החינוך, שנובע מהתפיסה של התפקיד שלהם, או מהתפיסה שלהם כמי שפועלים בתוך השדה החינוכי.
סמדר מורס: אני ארד לפרטים, כמו למשל ההכשרות, שברובן לא רלוונטיות.
סמדר מורס: הן מתמקדות בדידקטיקה, פחות מתמקדות בנושא רגשי חברתי למשל, שראינו בקורונה עד כמה הוא קריטי.
סמדר מורס: אני מציינת את החיבור בין הוועדה, שהשם שלה הוא ענייני התמכרויות, סמים ואתגרי צעירים בישראל, אני משערת שהוועדה הזו עתידה לעבוד ביתר שאת, אם אנחנו נמשיך בכיוון הזה.
סמדר מורס: כי אני חושבת שאנחנו נמצאים במדרון חלקלק.
סמדר מורס: זה נובע קודם כל מזה שאין מושג למקבלי ההחלטות בעיניי, ואני יודעת שאני אומרת פה דברים נוקבים וקשים, ולכן אני ביקשתי להצטרף לוועדה הזאת.
סמדר מורס: מפני שההכשרות לא תואמות את הצרכים בשטח.
סמדר מורס: הן דידקטיות ולא נותנות כלים להתמודדות עם האתגרים העכשוויים.
סמדר מורס: אנחנו לא שואלים, לא נוטים לעצור ולשאול שאלות.
סמדר מורס: מיהו מורה, מה תפקידו, מה תחומי האחריות שלו.
סמדר מורס: האם השאלות האלה עולות, האם אנחנו חושבים על זה בכלל.
סמדר מורס: העולם הוא עולם משתנה, גמיש.
סמדר מורס: הוא לא רק פדגוגי.
סמדר מורס: ראינו את זה בקורונה שוב, שלא העלתה נושאים חדשים, אלא רק שמה בחלון הראווה קשיים ומורכבויות קודמות.
סמדר מורס: הנושא שהשטח לא נמצא בשיח, אפרופו מה שאמרה אורית גור כהן כאן, שהשטח, שיש לו המון ידע וניסיון, לא נלקח בחשבון.
סמדר מורס: ולא נמצא בתוך פורום של חשיבה, של שיח, של הבנה, לא קיים שיח ציבורי בכלל על חינוך.
סמדר מורס: מתי אנחנו מדברים על חינוך בתקשורת.
סמדר מורס: מתי אנחנו חלק מהשיח הציבורי.
סמדר מורס: אז מעבר לתכניות ולרפורמות.
סמדר מורס: מעבר לשכר.
סמדר מורס: אני חושבת שיש פה משבר מאוד רציני.
סמדר מורס: הנטישה היא בלתי אפשרית.
סמדר מורס: אני יכולה להגיד שאני מדברת עם מנהלים.
סמדר מורס: הנטישה היא רב-מערכתית.
סמדר מורס: כי כשאין מורים, אני יכולה להגיד לך רם, ולשאר החברים כאן, שמנהלים אומרים, אם אנחנו בשנה הבאה לא יכולים לסגור מערכת, גם אנחנו הולכים מכאן.
סמדר מורס: גם אנחנו לא נמצאים כאן.
סמדר מורס: כשאני עברתי מכרז, היו שלושים או ארבעים מתמודדים במכרז שאני ניגשתי אליו.
סמדר מורס: היום יש מכרזים מיותמים.
סמדר מורס: אין אף אחד.
סמדר מורס: אז אני שואלת, מה אנחנו לומדים מזה על העתיד.
סמדר מורס: על החוסן הלאומי.
סמדר מורס: על הבטחון החברתי שלנו פה במדינת ישראל.
סמדר מורס: זה נוגע בהחלט בנקודות האלה.
סמדר מורס: בחוסן.
סמדר מורס: אנחנו יכולים לדבר על בטחון כמה שאנחנו רוצים, אבל איזה בטחון יש לנו, אם האזרחים העתידיים שלנו לא מקבלים חינוך.
סמדר מורס: הם מקבלים חינוך רע מאוד.
סמדר מורס: כי אני שואלת את עצמי רם, אם היום כל אחד יכול להיות מורה, כל עובר אורח יכול להיות מורה, אז מי הוא מורה בישראל, מה תפקידו.
סמדר מורס: אתם יודעים את מי אנחנו מקבלים היום, כל דיכפין, שאין לו שום ידע בחינוך, יכול להיכנס כי אנחנו סותמים היום חורים.
סמדר מורס: תקראו לזה בשם, אנחנו סותמים חורים.
רם שפע: באיזה היקפים?
סמדר מורס: בהיקפים הולכים וגדלים.
סמדר מורס: אני יכולה להגיד לך שכשאנחנו מנהלים היום מפרסמים, לקראת שנה הבאה, אנחנו מבקשים מורים, שלא לדבר על זה שיש בתי ספר שכבר שלוש, ארבע וחמש שנים ילדים לא לומדים שם מדעים, לא לומדים שם אנגלית, אין מורים למתמטיקה.
סמדר מורס: מורה לשפה מלמד מתמטיקה.
סמדר מורס: הוא לא מוכשר לזה.
סמדר מורס: אז דעו לכם, לשם אנחנו הולכים.
סמדר מורס: לגבי ההיקפים, אין מורים.
סמדר מורס: אפשר לקרוא לזה איך שרוצים.
סמדר מורס: יש כיתות שיש שם חמישה מורים בבית הספר, שהם לא מורים שעברו הכשרה בכלל.
סמדר מורס: אין להם מושג ולא חצי מושג בחינוך.
סמדר מורס: שלא לדבר על תחום דעת ודידקטיקה.
סמדר מורס: על מה אנחנו מדברים פה רם.
סמדר מורס: אנחנו במדרון חלקלק, אנחנו במורד, שאיבד את הברקסים.
סמדר מורס: אין בלמים.
סמדר מורס: אנחנו יכולים להכניס היום כל אחד.
סמדר מורס: אתה יודע למה, כי הדבר הכי גרוע שעליו אנחנו חושבים עכשיו, צריך שמרטף, בייביסיטר לכיתה, מפני שהכיתה לא יכולה להישאר לבד.
סמדר מורס: זה הקריטריון.
סמדר מורס: אני לא מדברת על זה שאין סייעות, לילדים שעברו ועדות וזכאים בדין לסייעות, אין להם סייעת.
סמדר מורס: תחשוב מה זה, ילד שנתיים בלי סייעת.
סמדר מורס: זו פשוט הפקרות לאומית.
סמדר מורס: אז אני אומרת שאין מורים, עוד מעט אין מנהלים, וגם אין אנשי מקצוע שיטפלו בילדים כגון תרפיסטים, פסיכולוגים, יועצות, סייעות, ושאר מערך טיפולי לבית ספר.
סמדר מורס: אני לא מדברת על הקורונה, והקורונה רק הבליטה ושמה בחלון הראווה את הקשיים שהיו קיימים קודם לכן.
סמדר מורס: ואני מתריעה פה על החוסן הלאומי והבטחון החברתי במדינת ישראל.
סמדר מורס: תודה רבה.
רם שפע: סמדר, תודה גדולה.
רם שפע: שומעים שהדברים מדם ליבך, וזה קודם כל הכי חשוב.
רם שפע: ואת מציגה תמונה קשה.
רם שפע: נמצא אתנו מרום שיף, יו"ר הנהגת ההורים הארצית, שותף לדרך של הניסיון להפוך את החינוך למקום הרבה יותר טוב.
רם שפע: בבקשה, זכות הדיבור שלך.
מירום שיף: צהריים טובים, להקשיב לטל לוריא, לסמדר ולאורית, זה פשוט מפחיד לשמוע אותם ככה ולקבל את הדברים ככה לפרצוף.
מירום שיף: אז נתחיל בזה שזו לא הזדמנות מה שקורה כרגע, הסכמי השכר.
מירום שיף: זה חובה לאומית.
מירום שיף: מורה זה לא בייביסיטר.
מירום שיף: אני בכלל חושב שמורה זו לא המילה הנכונה.
מירום שיף: צריך לקרוא לזה מחנך.
מירום שיף: אנחנו רוצים שיהיו לנו מחנכים בגנים, ויהיו לנו מחנכים בכיתות, ויהיו לנו מחנכים שמנהלים את בתי הספר במדינת ישראל, אנחנו חייבים לדאוג לאנשים האלה.
מירום שיף: שתהיה תחרות על כל משרה במערכת החינוך.
מירום שיף: כי בלי הדבר הזה לא יהיה מי שילמד את הילדים שלנו.
מירום שיף: שזו המטרה האמיתית של כולנו, שיהיו לנו מחנכים איכותיים לילדים שלנו.
מירום שיף: אני חושב שהפער בתוך מערכת החינוך בשכר, בין מורה מתחיל למורה ותיק, הוא בלתי נתפס.
מירום שיף: הוא לא יכול להימשך בצורה הזאת.
מירום שיף: וצריך לטפל בדבר הזה.
מירום שיף: בכלל צריכים להפסיק לטפל בדבר הזה של ותק, שהוא המרכיב המרכזי בעליות השכר של המחנכים שלנו במדינת ישראל.
מירום שיף: ולא חשוב באיזה מקום הם נמצאים.
מירום שיף: וצריך להתחיל לטפל ולדבר על האיכות של אותה מורה, אותה גננת, אותה מנהלת.
מירום שיף: שזה יהיה הפרמטר המרכזית, ואחד הפרמטרים שיקבעו את השכר שלהם.
מירום שיף: כי אחרת לא יהיה לנו יותר מורים, ולא נדאג שיהיו לנו מורים בתוך המערכת הזאת.
מירום שיף: וזה לא רק בנושא יזמות.
מירום שיף: זה צריך להיות בכלל.
מירום שיף: אם רוצים לקדם אוטונומיה במערכת החינוך צריכים לתת כלים למנהלים.
מירום שיף: ובלי כלים למנהלים זה סתם לתת, זה דיבורים בעלמא.
מירום שיף: אחד הכלים החשובים שצריך לתת למנהל, שמרכיב מסויים בשכר של מורה חייב להיות מוחזק על ידי המנהל בתוך בית הספר, שהוא יכול לתגמל מורה טוב.
מירום שיף: מורה שמעניק ומחנך את הילדים בתוך בית הספר.
מירום שיף: שיכול לתת לו בונוס על מה שהוא עושה בתוך המערכת הזאת.
מירום שיף: ומהצד השני, שהוא גם יכול לפטר אותו.
מירום שיף: צריכים להבין שצריך סוף כל סוף לדבר כמו בכל מקום נורמלי, מקום עבודה נורמלי.
מירום שיף: אז מה אנחנו צריכים לעשות שם, בעיניים שלי לפחות.
מירום שיף: צריכים דבר ראשון לבטל למורים בשנים הראשונות את המשרות החלקיות.
מירום שיף: כי המשרות החלקיות האלה גורמות למורים להגיע לשכר מצחיק, שגורם להם להתחיל לעבוד במשרות נוספות.
מירום שיף: ובואו לא נשכח שכל מורה יכול לקבל טלפון בערב, בשעות לא רגילות, שבע בערב, שמונה בערב, תשע בערב, מהורה, שאלה על הילד שלו.
מירום שיף: ואי אפשר לצפות ממורה שמישהו שמרוויח חמשת אלפים שקל או ארבעת אלפים שקל, והוא צריך להשלים הכנסה לבית שלו, שהוא יעשה את הדברים האלה,
רם שפע: אני רק אתקן אותך, הוא לא יכול לקבל, הוא מקבל.
מירום שיף: אתה צודק.
מירום שיף: ולכן צריכים להתחיל את השכר ההתחלתי של מורים ולשנות אותו באופן דרמטי.
מירום שיף: הוא לא יכול להיות פחות מעשרת אלפים שקל ברוטו.
מירום שיף: ועל זה להתחיל לבנות את כל הסיפור.
מירום שיף: אז נכון, זה המון כסף.
מירום שיף: אבל צריכים לעשות שינוי דרמטי באירוע הזה.
מירום שיף: אחרת לא יהיו פה מחנכים.
מירום שיף: לא יהיו פה מורים.
מירום שיף: גם בעל יסודי, יש לנו מקצועות שאין לנו מורים שם.
מירום שיף: אף אחד לא מגיע לשם.
מירום שיף: צריכים לתת לזה פתרון.
מירום שיף: צריכים להבין שאם רוצים מורה למחשבים, שזה העתיד של הילדים שלנו, צריכים לתגמל אותו בהתאם.
מירום שיף: מורה בפריפריה צריך לקבל יותר ממורה במרכז.
מירום שיף: כי מה לעשות, אנחנו רוצים יותר לתת לפריפריה.
מירום שיף: וזה לא קורה.
מירום שיף: בקיצור, כל מערכת השכר חייבת להשתנות.
מירום שיף: תפקיד של כולנו זה לראות ולדאוג למורים, לגננות, למנהלים שלנו.
מירום שיף: אחד אחרי השני.
מירום שיף: ולתת להם מענה אחר.
מירום שיף: כי זה יפה שנגיד מעמד המורה, וזה יפה שנחגוג את יום המורה פעמיים בשנה.
מירום שיף: אבל איך אנחנו יכולים להסתכל אחד לשני בעיניים, ולהסתכל על אותם מורים.
מירום שיף: כשמורה מגיע למערכת החינוך, חמשת אלפים שקל.
מירום שיף: אני לא יודע, הפקידה אצלי במשרד לא מרוויחה חמשת אלפים שקל.
מירום שיף: אני לא מעז לתת לה שכר כזה.
מירום שיף: אז המחנך של הילד שלי, זה מה שהוא אמור לקבל?
מירום שיף: למישהו זה נשמע הגיוני?
מירום שיף: בואו נשנה את זה, וביחד.
מירום שיף: אין ברירה.
מירום שיף: זה הדבר החשוב ביותר, בשביל החוסן הלאומי במדינת ישראל.
רם שפע: תודה רבה מירום.
רם שפע: הנהגת ההורים כבר הרבה זמן עושה עבודה טובה וחשובה.
רם שפע: ולא מוותרת לאף אחד.
רם שפע: גם לא לי בזמנו, וגם לא לשאר הגורמים במערכת.
רם שפע: ובאמת, זה התפקיד שלכם.
רם שפע: אתם צריכים להמשיך לזעוק את הזעקה, ולא לוותר לאף אחד.
רם שפע: לא לנו, לא לנציגי הממשלה.
רם שפע: זה תפקידם של ההורים, באמת לדאוג למערכת הזאת.
רם שפע: נמצא אתנו גם עומר שחר, יושב ראש מועצת התלמידים, וגם שותף מלא לדרך.
עומר שחר: קודם כל אני חושב שזה דיון חשוב מאוד, טוב שהוא עולה עכשיו לפני סיום המושב הזה, ולקראת הסכמי השכר שנפתחים.
עומר שחר: לצערי היום, וכל מי שנמצא כאן יודע, שמעמד המורה הוא מאוד מאוד נמוך בתקופה הזאת, בטח אחרי הקורונה.
עומר שחר: רם, אם אתה זוכר בשנה שעברה הייתי בוועדה שלך, ועדת החינוך, ודיברנו על זה שבתקופת הקורונה המורים הפכו להיות שק החבטות הלאומי.
עומר שחר: כולם, מי שלא היה נראה לו, היו מאשימים את המורים ומדברים עלינו.
עומר שחר: על המורים כמובן.
רם שפע: אתה בהזדהות עמוקה עם המשימה, זה טוב.
עומר שחר: אני גם אגיד שאמא שלי מורה, אמנם היא מורה ותיקה, כבר הרבה שנים במערכת.
עומר שחר: אבל עדיין אני מבין שהמשרה של מורה זה לא, יש שעות שמשלמים לפי איך שמסתכלים על זה, זו משרה של עשרים וארבע-שבע, עבודה קשה מאוד, אתה צריך להיות מחוייב אליה במאה אחוז.
עומר שחר: ובשביל להיות מחוייב למשרה במאה אחוז אתה צריך שזאת תהיה העבודה היחידה שלך.
עומר שחר: שלא יהיו לך עוד דברים מסביב שתצטרך להסתכל עליהם, ובטח שלא תהיה מוטרד מהשלמת הכנסה כזו או אחרת.
עומר שחר: כנראה שאני לא מורה לחשבון, מתמטיקה ומספרים זה פחות הצד החזק שלי, אבל כולם יכולים להבין שהמשכורת של מורה היום ממש לא מתגמלת, ובטח ובטח של מורה צעיר.
עומר שחר: זה ממש לא מתחבר לעבודה שעושים.
עומר שחר: ואני חושב שמורים צעירים בעיקר צריכים לקבל המון תמיכה והרגשה שהם עצמאים בתוך המערכת.
עומר שחר: כי בסוף אדם שהוא מורה יש לו כל מיני יכולות שיכולות להגיע גם למקצועות אחרים, שהם קורצים יותר, ויש להם גם שוק מאוד גדול, ומקבלים שם שכר גבוה יותר.
עומר שחר: וכדי שהוא ירצה להישאר במקצוע הזה של הוראה ולהרגיש שהוא גם מתגמל אותו, אז זה לא רק השכר.
עומר שחר: שכר זה משהו מאוד חשוב, אבל הוא צריך להרגיש שהוא עצמאי, שהוא יכול ליצור דברים בעצמו.
עומר שחר: מירום דיבר על זה שאולי מנהלי בתי הספר צריכים להיות אלה שאחראים על השכר, אני חושב שזה נכון, אם תהיה להם את האוטונומיה הזאת.
עומר שחר: אבל גם למורה בכיתה צריכה להיות הרבה יותר אוטונומיה בעיניי.
עומר שחר: הוא צריך להיות סוג של המנהל של הכיתה, הוא לא צריך להיות זה שרק מעביר את השיעורים, אלא שיהיו לו את הכלים לחנך.
עומר שחר: להיות באמת מחנך.
עומר שחר: יש אותנו התלמידים, וצריך לעשות את זה.
עומר שחר: אני אגיד שדווקא מורים צעירים בעיניי הרבה פעמים קל לתלמידים יותר להתחבר אליהם, בגלל שהם מאוד קרובים אלינו בגיל או מאוד מבינים דברים שמורים ותיקים כנראה שלא יבינו.
עומר שחר: אם זה אינסטגרם, רשתות חברתיות, את האתגרים שלנו ביומיום, מצליחים להבין הרבה יותר מקרוב.
עומר שחר: וגם השחיקה, בסוף יש מורים שהם הרבה שנים במערכת, מסתכלים על מערכת החינוך בתקופה מסויימת בפחות עם ראש פתוח.
עומר שחר: ודווקא המורים הצעירים מגיעים לעשות משהו חדש, ואנחנו בתהליך הזה של לחדש את מערכת החינוך צריכים אותם יותר.
עומר שחר: אני לא אדבר יותר מידיי, כי יש פה הרבה אנשים.
עומר שחר: משפט אחרון שאני אגיד, סמדר, דיברת על זה שיש מחסור בכוח אדם.
עומר שחר: את מנהלת בתל אביב, אם אני לא טועה, בפריפריה זה הרבה יותר גרוע.
רם שפע: כמו תמיד מייצג נאמנה את התלמידים.
רם שפע: איל, שאלה, הסיפור הזה של פריפריה ומרכז, אתה יכול להגיד על זה מילה, מה באמת המצב?
רם שפע: כי גם אני שומע כל מיני נתונים.
איל רם: בגדול החוסר הגדול הוא יותר במרכז, לא בפריפריה.
איל רם: מכיוון שככל שזה בעצם אל מול הזדמנויות אחרות שקיימות.
איל רם: הזדמנויות תעסוקתיות, בעיקר לצעירים.
איל רם: אז כעקרון ברמה העקרונית, אם נלך למחוזות ירושלים וצפון, יש שם פחות מחסור במורים מאשר בתל אביב ובמרכז.
איל רם: ברגע שהפריפריה היא פריפריה מאוד מרוחקת, והיא כבר במן משק עצמאי בפני עצמה, אז היא בעייתית.
איל רם: אם זה באילת, או בערבה התיכונה,
רם שפע: יש לנו פה נציגים ממצפה רמון.
איל רם: אז אני אומר, ממצפה רמון אז זה כאילו משק עצמאי.
איל רם: אפילו אם מישהו גר בבאר שבע אז רק לנסוע למצפה רמון זה שעה.
איל רם: אז זה גם שאלה, יש כל מיני סוגי פריפריות.
איל רם: וזה היה נכון, אני אומר, עד לפני שנתיים שלוש.
איל רם: במה שקורה לנו עכשיו זו כבר תופעה חובקת,
רם שפע: כלומר עד לא מזמן הפער היה בעיקר במרכז, עכשיו המחסור נהיה רוחבי.
איל רם: נכון ועוד פעם, לא בכל המגזרים, אבל אנחנו מדברים פה רק על המגזר היהודי, ובמגזר הערבי אנחנו נמצאים בעודף גדול יותר מאי פעם.
איל רם: משתי סיבות.
איל רם: אחת שבעצם דווקא שם הילודה נמצאת בירידה, ולכן אנחנו בעודף מורים ממש קשה.
איל רם: אני אומר קשה כי אנשים חדשים צעירים לא מצליחים כמעט בכלל להשתלב כי לא מתפנות משרות.
רם שפע: יש בזה משהו מאוד משמח, הרי קודם כל רמת הייצוג של סטודנטים וסטודנטיות ערבים במערכת ההשכלה הגבוהה עולה כל שנה, אנחנו מגיעים עכשיו בערך לייצוג כפי שהם באוכלוסיה, כמעט עשרים אחוז מהמערכת, אם אני לא טועה.
רם שפע: אז זה מצויין.
רם שפע: ואז הם כמובן גם הולכים הרבה למקצועות ההוראה, ואז יש הרבה יותר מורים ערבים, או מורות ערביות.
רם שפע: אבל מה לעשות, כל עוד אין מעברים בין הסקטורים אין יותר, המספרים לא גדלים.
רם שפע: אנחנו ניתקע יותר ויותר.
רם שפע: אז אולי אותם אלף שמונה מאות שדיברת עליהם קודם,
איל רם: הלוואי, אנחנו מאוד מנסים, כולל שאנחנו היום מעודדים ומתקצבים אפילו בעולם ההכשרה שהם יעשו עבודה מעשית כבר בבתי ספר יהודים כדי להשתפשף בדבר הזה.
רם שפע: אגב גם פה, זה אני אומר לך שירה, יכול להיות שבתוך ההסכם גם אפשר לייצר מרכיבים של כל מיני תוספות של מעברים, עם בונוסים והזדמנויות, וזה יכול גם לתת תמריץ משמעותי.
שירה גרוס: בהחלט, זה משהו שאנחנו גם מאוד רוצים לעשות.
רם שפע: זה מאוד משמעותי.
רם שפע: אני לא יודע איפה עומדים מורים חרדים בנושא הזה, אבל גם פה יש הזדמנות משמעותית.
איל רם: אנחנו בעיקר במורות חרדיות.
איל רם: מורים חרדים לא נמצא בעודף, מורות חרדיות נמצא בעודף.
איל רם: והזליגה שם, המעבר הוא לא תמיד פשוט גם בגלל טענות הדתה מהצד הזה.
איל רם: אז כמובן הגננת של הבת שלי שם, והכל נפלא ונהדר, אבל לא כולם רואים את זה באופן חיובי.
איל רם: אז גם זה מורכב.
איל רם: אבל תזכרו, יש פה עניין הרבה פעמים גם גיאוגרפי.
רם שפע: נמצא אתנו אברום תומר, פורום קהלת, יש לי הזדמנות לאפשר לפורום קהלת להגיד דברים, ואולי אני אפילו אסכים איתם, אני לא אפספס את ההזדמנות הזאת.
אברום תומר: תודה על זכות הדיבור.
אברום תומר: קודם כל מעודד מאוד לשמוע את הדברים פה.
אברום תומר: אני מודה שחלק גדול מהנקודות אני לא צריך לחזור, כי הן נאמרו, זה מראה שיש איזה שהוא קונסנזוס.
אברום תומר: לגבי דברים שצריכים לקרות, וזה מעודד.
אברום תומר: יש לי תחושה שאולי הגורמים היחידים שיתנגדו לכל הנושא הזה, של ההגמשה, של הדיפרנציאליות בשכר, של הכוח של המנהל לתגמל, מי שיתנגד להם זה ארגונים, שאני לא רואה את השולחן שלכם, אבל לא שמעתי ששלחו לפה נציגים, ונראה לי שזה הנושא אולי הכי חשוב שמונח להם על השולחן לשנה הקרובה, וחבל שלא יכולנו לשמוע אותם, מה דעתם לגבי הפתרונות שעלו פה, כמעט מכל כיוון אפשרי בדיון הזה.
אברום תומר: ואני מקווה שבבוא המועד, כשהמשא ומתן יתחמם, כמה שיותר מהר, שבאמת הלחץ הזה יבוא לידי ביטוי, מכל הכיוונים.
אברום תומר: גם מהוועדה הזאת, ומכל הנציגים של הארגונים שביקרו פה, כדי לבצע את השינוי.
אברום תומר: זה לא יאומן, ב-2007 כבר יצא דו"ח מקינזי, שתורגם לעברית במיידית והראה שהדבר הכי חשוב כמעט משותף לכל מערכות החינוך המצטיינות זה באמת התגמול ההולם למורים צעירים.
אברום תומר: ואצלנו באמת איך שהוא זה קרה שבהסכמי השכר הקודמים מנסים לשפר את זה, אבל זה קצת מאוחר מידיי, ובאמת הוותק הפך להיות הגורם העיקרי, וזה משהו שיהיה חייב להשתנות.
אברום תומר: וכמובן התוספות של המנהל.
אברום תומר: אני אגיד פה משהו אולי קצת פרובוקטיבי,
רם שפע: למה מאוחר מידיי?
רם שפע: במובן הזה שבהסכם הקודם לא כללו את זה, אבל עכשיו אנחנו מסתכלים קדימה.
אברום תומר: שום דבר לא מאוחר מידיי, אבל אני ספק, ברור שצריך להשטיח את סולם השכר, ולתת יותר למתחילים.