GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוני בן בסט: זה לא כל כך משנה, גם אם נעשה את זה שמונה עשרה עד עשרים וחמש, המסר נשאר פחות או יותר אותו הדבר.
יוני בן בסט: בואו ניקח שירותי מזון ומשקאות, מסעדנות ומלצרות.
יוני בן בסט: זה ענף שמקבל פוקוס בצורה משמעותית.
יוני בן בסט: שלוש עשרה נקודה שלושה אחוז ירידה בכמות המשרות.
יוני בן בסט: זה בערך שלושים אלף משרות.
יוני בן בסט: הענף הזה סובל ממחסור של שלושים אלף משרות, במצב ששוב, אלמלא הקורונה.
יוני בן בסט: זה נתון שהוא דרמטי כמעט.
יוני בן בסט: ובנוסף לזה יש בו ירידה בשכר.
יוני בן בסט: זאת אומרת הייתם אומרים, אם המסעדנים ובתי הקפה היו צריכים עובדים הם היו צריכים להעלות שכר.
יוני בן בסט: האם הם יכולים להעלות שכר?
יוני בן בסט: האם הם רוצים להעלות שכר?
יוני בן בסט: אני לא יודע לענות על השאלות האלה.
יוני בן בסט: לכל הפחות אני יודע להגיד שהענף הזה לא מנסה לגייס עובדים.
יוני בן בסט: אם הוא היה מנסה לגייס עובדים, השכר שם היה גבוה יותר.
יוני בן בסט: ואנחנו רואים שהתמונה הזאת דומה בענפים אחרים.
יוני בן בסט: עוד ענף שהוא מאוד משמעותי כאן, מכירה קמעונאית.
יוני בן בסט: אתם רואים את זה גם, שיש לו ירידה של שמונה אחוזים במשרות ועלייה מאוד מינורית בשכר.
יוני בן בסט: גם שם, זה ענף של, תחשבו על מוכרים בחנויות של מזון, ביגוד, רהיטים, צעצועים, בעצם מוכרים בחנויות.
יוני בן בסט: גם שם יש לנו ירידה משמעותית מאוד בכמות העובדים.
יוני בן בסט: עכשיו מה אנחנו בעצם אומרים כאן, בגדול כל ענפי הצעירים נפגעו.
יוני בן בסט: אנחנו רואים את זה ביחס השכר, גם ביחס למצב במשק.
יוני בן בסט: זאת אומרת המצב במשק הוא כזה, וראינו אולי, אנחנו רואים את הדיווחים על מה שגם מתן התייחס אליו.
יוני בן בסט: הדיווחים אומרים הגענו לשיעור אבטלה טוב, חזרנו בעצם למצב שלפני הקורונה.
יוני בן בסט: ובעצם מה שאנחנו אומרים, תשמעו, הממוצע הוא משקר.
יוני בן בסט: אנחנו חייבים להסתכל על ענפים ספציפיים.
יוני בן בסט: אני אומר את זה גם בצורה רחבה על ענפים, הניתוח שלנו מראה את זה גם בצורה רחבה על ענפים במשק.
יוני בן בסט: אבל כאן לצורך העניין ענפי הצעירים זה בולט בהם במיוחד.
יוני בן בסט: ולעומת המצב במשק אז הענפים האלה נפגעו בצורה משמעותית.
יוני בן בסט: המצב במשק זה בערך ירידה של שני אחוז בשכר ושניים עד ארבעה וחצי אחוזים בכמות המשרות.
יוני בן בסט: זה די משמעותי, אבל זה לא מתקרב למצב בענפי הצעירים.
יוני בן בסט: אני אסיים באמת באמירה אחת, שתי אמירות אחרונות.
יוני בן בסט: אחד, זה שיש מחיר לדבר כזה.
יוני בן בסט: זאת אומרת אם יש היום צעירים שלא חזרו לשוק העבודה בעקבות הקורונה, היכולת לשחזר את השנים האבודות האלה היא מאוד מאוד גבוהה.
יוני בן בסט: יש כאן עלות כלכלית עתידית שהיא דרמטית.
יוני בן בסט: ראינו את זה ב-2008 במחקרים שנעשו על ארצות הברית, שלוקח זמן, וכמעט אולי אי אפשר לשקם את ההפסד בכישורים שהצעירים האלה מקבלים.
יוני בן בסט: וזה מתבטא אחר כך בשכר נמוך יותר עתידי.
יוני בן בסט: אז לכן אנחנו אומרים שזה משהו שחייבים לשים על השולחן כדי להצליח להתמודד איתו עכשיו, להוציא את הצעירים שנפלטו ולא חזרו לשוק העבודה, להחזיר אותם.
יוני בן בסט: והמסר הכללי הנוסף כאן זה באמת, ואני חוזר עליו, שהמצב בשטח הוא שונה מהממוצע שמציגים באופן רחב.
יוני בן בסט: לכל הפחות יש סתירה בנתונים.
יוני בן בסט: נתוני הלמ"ס אגב.
יוני בן בסט: אנחנו משתמשים גם בנתוני הלמ"ס.
יוני בן בסט: אז לכל הפחות יש סתירה, הממוצע אומר שהאבטלה חזרה ללפני הקורונה, ושיעור המועסקים חזר והכל טוב ויפה.
יוני בן בסט: וכשמסתכלים על זה ברמה הענפית אז התמונה שונה, ואנחנו רואים חוסרים משמעותיים לעומת מה שהיה אמור להיות.
יוני בן בסט: חוסרים משמעותיים בעיקר במשרות, וגם אנחנו רואים ירידות בשכר.
יוני בן בסט: וזאת סתירה שלא מדברים עליה מספיק, והיא במיוחד מתבטאת בענפי הצעירים.
יוני בן בסט: והמסר כאן שצריך לצאת זה שזה משהו שצריך להסתכל עליו.
יוני בן בסט: רואים בהייטק עליות, אין ספק, אבל כמעט בכל הענפים אנחנו רואים דווקא מחסור בעובדים, לפחות לעומת מה שהיה אמור להיות.
רם שפע: אני רוצה שנדייק איפה יש סתירה, וגם אחרי זה נשמע עוד התייחסות מטעם נציגי המשרדים.
רם שפע: בבקשה, אילאיל.
אילאיל אמיר כסיף: תודה רם.
אילאיל אמיר כסיף: אילאיל אמיר כסף, אני מנהלת את המרכז להשכלה גבוהה, לחיבור השכלה גבוהה ותעסוקה, מייסודה של קרן אדמונד דה רוטשילד, שהיא קרן פילנטרופית שמתעסקת עם השכלה גבוהה.
אילאיל אמיר כסיף: את המרכז שאני מקימה בימים אלה, אנחנו מקימים, אני רוצה פה בעצם להתייחס לזווית נוספת שלא עלתה עד כה.
אילאיל אמיר כסיף: מאחר ובעצם היום בישראל חמישים אחוז, כמעט חמישים אחוז מהצעירים בישראל מגיעים לאקדמיה.
אילאיל אמיר כסיף: זה אומר שמבחינת ביחס למדינות אחרות, אנחנו בערך במקום השני לעומת מדינות אחרות ב-OECD ברמת האקדמיזציה, כמות הצעירים שמשיגים השכלה גבוהה.
אילאיל אמיר כסיף: ולכאורה היו יכולות להיות חדשות מאוד מאוד טובות ומשמחות.
אילאיל אמיר כסיף: אבל כשאנחנו מסתכלים על נתונים אחרים אנחנו רואים שאנחנו באחד המקומות הכי נמוכים מבחינת פיריון העבודה בישראל.
אילאיל אמיר כסיף: אנחנו נמוכים בעשרים וארבעה אחוז מהממוצע ב-OECD.
אילאיל אמיר כסיף: ובעצם יש פה איזה משהו שלא לגמרי מסתדר .
אילאיל אמיר כסיף: כשאנחנו חופרים בתוך הנתונים אנחנו מגיעים לנתונים של בנק ישראל, שאומרים שאמנם יש שיעור אקדמאים מאוד מאוד גבוהה, אבל שלושים ושניים אחוז מהאקדמאים בישראל בעצם נמצאים במצב של השכלה עודפת.
אילאיל אמיר כסיף: הם עובדים בעבודה שלא צריכה את אותה רמת השכלה שיש להם.
אילאיל אמיר כסיף: כלומר הם למדו הרבה יותר, זה מוביל לתסכול, זה מוביל להרבה מאוד דברים, זה מוביל לחוסר יעילות, בוודאי מוריד את הפיריון.
אילאיל אמיר כסיף: אנחנו יודעים גם מנתונים ששלושים ושישה אחוז מהאקדמאים הם לא עובדים בתחום שהם למדו.
אילאיל אמיר כסיף: עכשיו לגבי חלק מהמקומות זה בסדר, לזה היה מבחירה, והכל.
אילאיל אמיר כסיף: אבל כשאנחנו רואים שהנתונים המרכזיים קורים דווקא בתחומי הסטן המדעיים, וכשאנחנו רואים שיש פה דגש מיוחד על אוכלוסיות פריפריאליות, אם אנחנו מדברים גם כמובן על ערבים וחרדים, אז אנחנו מבינים שיש פה בעיה.
אילאיל אמיר כסיף: למשל מנתוני הלמ"ס עולה שרק אחד עשר אחוז מהבוגרים הערבים ויוצאי אתיופיה של נתוני המחשב, כלומר אנחנו מדברים על אלה שכבר התקבלו וסיימו את הלימודים, מצליחים באמת להשתלב בתעשיית ההייטק.
אילאיל אמיר כסיף: זה אומר שיש פה בעיה.
אילאיל אמיר כסיף: אם אנחנו מדברים באופן כללי על מדעים אז אנחנו רואים שבחברה הערבית כמעט ארבעים אחוז מבוגרי המדעים משתלבים בהוראה.
אילאיל אמיר כסיף: הוראה זה מקצוע חשוב ונדרש, אבל כשהם הלכו ללמוד מתמטיקה, ביולוגיה ודברים אחרים הם ציפו למשהו אחר.
אילאיל אמיר כסיף: המדינה ציפתה למשהו אחר.
אילאיל אמיר כסיף: היא ציפתה לקבל מסים ממישהו שעובד בתעשיה.
אילאיל אמיר כסיף: וזה לא קורה.
אילאיל אמיר כסיף: למה זה לא קורה, אחד אולי המענים נובע מהנתון האחרון שאני אציג, וזה אני מניחה שרובכם מכירים, זה נתון רמת המיומנויות והכישורים של העובדים בישראל.
אילאיל אמיר כסיף: שהוא חמישים וחמישה אחוז פחות מהממוצע ב-OECD.
אילאיל אמיר כסיף: אז מה אפשר לעשות עם כל הנתונים האלה.
אילאיל אמיר כסיף: ואני חוזרת לזה שבאמת אנחנו מדברים על חמישים אחוז מהצעירים, שלומדים באקדמיה, הם וההורים שלהם כשהם שלחו אותם ללמוד חשבו שזה הפתח לקריירה, לתעסוקה, להשתכרות.
אילאיל אמיר כסיף: וגם הממשלה, לפחות זה מה שאנחנו שומעים מכל מיני מקומות, לשם היא כיוונה.
אילאיל אמיר כסיף: כלומר כשמדברים על הכשרות פוסט, הכשרות מקצועיות, אז לא מדברים על צעירים אקדמאיים כי שם הקופה הציבורית כבר השקיעה כספים רבים מאוד.
אילאיל אמיר כסיף: אז מה צריך לעשות, צריך לחזק בעצם בעינינו את ההלימה בין האקדמיה, או ההכשרה, לבין מה שקורה, לבין צרכי שוק התעסוקה.
אילאיל אמיר כסיף: ואולי בעיקר סביב הנושא של מיומנויות וכישורים, שיסייעו לאותם צעירים, גם אם הם יחליטו, לאותו אלפיון שאולי יחליט כן ללכת למחקר ולהתקדם באקדמיה, אבל בוודאי יסייע לתשעים ותשעה נקודה תשעה אחוזים האחרים שהולכים להיות אזרחים יצרניים, משלמי מסים, ולשם אנחנו צריכים להסתכל.
אילאיל אמיר כסיף: אנחנו צריכים שמוסדות האקדמיה יקבלו החלטה שזה חלק מהתפקיד שלה.
אילאיל אמיר כסיף: וצריך להגיד זה מהלך מאוד מאוד קשה מבחינתם, אבל הם לא יכולים להיות שם לבד.
אילאיל אמיר כסיף: אף אחד לא מצפה מהם לזה, אף אחד לא אומר להם את זה, הם לא מתוקצבים בהתאם לתוצאות התעסוקתיות של הבוגרים שלהם, או למיומנויות של הבוגרים שלהם.
אילאיל אמיר כסיף: והם לא מתומרצים בכיוונים האלה.
אילאיל אמיר כסיף: ומצד שני זה לא שהמדינה הקימה מערכת מספיק חזקה ומספיק מתוקצבת להכשרות מקצועיות אחרות איכותיות.
אילאיל אמיר כסיף: צריך להגיד, גם עם פרופיל גבוה וכבוד.
אילאיל אמיר כסיף: עכשיו יש הרבה דברים שמוסדות האקדמיה יכולים לעשות בלי לוותר על המטרות המקוריות שלהם, של מחקר והוראה.
אילאיל אמיר כסיף: הם צריכים לשלב את הנושא של מיומנויות וכישורים תוך כדי הלימודים.
אילאיל אמיר כסיף: זה כבר קורה.
אילאיל אמיר כסיף: יחד עם רם היתה לי את הזכות הגדולה להוביל את המיזם המשותף של למידה משלבת התנסות, שהופך משנה הבאה כבר לתכנית ממשלתית של מל"ג-ות"ת, שקורית כבר בלמעלה מעשרים מוסדות אקדמיה, ומשתתפים בה למעלה משלושת אלפים סטודנטים.
אילאיל אמיר כסיף: מחקרים מראים שסטודנט שעבר התמחות תוך כדי התואר, השכר הממוצע שלו גבוה בשמונה אחוז ממי שלא עבר את זה.
אילאיל אמיר כסיף: אבל צריך לתת עוד פתרונות, עוד מגוון של התנסויות.
אילאיל אמיר כסיף: צריך שהסגל האקדמי יהיה מחוייב לזה.
אילאיל אמיר כסיף: צריך שהסטודנטים, גם אלה שלא מגיעים עם היכולות האלה והכשרים האלה מהבית יהיו חשופים למגוון של התנסויות, קשרים וכישורים כדי להיות יכולים לפתח לעצמם קריירה לטווח ארוך, בעולם המשתנה והמסובך שאליו הם יוצאים אחר כך.
אילאיל אמיר כסיף: ואני רק אסיים ואגיד שכן, אנחנו חושבים שמוסדות האקדמיה שאליהם הסטודנטים הצעירים כבר מגיעים הם מקום מרכזי שבו צריכה להיעשות עבודה.
אילאיל אמיר כסיף: אבל יש גם לא מעט עבודה שצריכה להיעשות גם מכיוונים אחרים.
אילאיל אמיר כסיף: מהכיוון של מעסיקים, שלא יכולים לצפות לקלוט עובד רק אחרי שהוא כבר התגלח על מישהו אחר וצבר את הניסיון.
אילאיל אמיר כסיף: וצריך, הממשלה גם צריכה למצוא דרכים לתמרץ את המעסיקים, לא רק את הגדולים ביותר, באמת להכשיר את הבוגרים הטריים, ולאפשר להם להשתלב בתעסוקה, כדי באמת שהם לא יצאו עם ה-CV המצולק הזה, שאחר כך מאוד מאוד קשה להתגבר עליו.
אילאיל אמיר כסיף: ואנחנו באמת, אנחנו מנסים לעשות את העבודה, גם מול מוסדות האקדמיה, גם מול הממשלה, גם מול המעסיקים.
אילאיל אמיר כסיף: אנחנו קוראים לכולכם להצטרף.
אילאיל אמיר כסיף: לחמישים אחוז מהצעירים, שכרגע זה המסלול שאנחנו מכוונים אותם אליו.
אלון טל: גבירתי, אני לא יודע אם את מכירה את המחקרים של פרופ' דן בן דוד, והייתי מגדיר את זה בכותרת של כמות התארים לעומת איכות התארים.
אלון טל: בתור אחד שהיה ראש חוג באונ' תל אביב, אני יכול באמת להעיד שיש הרבה מאוד מוסדות שמחלקים תעודות, ולא בהכרח מכשירים את העובד לשום דבר.
אלון טל: אם מגיעים הרבה מאוד בוגרים, ואני אגיד, אפילו ממכללות חרדיות, הם לא יכולים לעשות משוואה באלגברה עם משתנה אחד, ולכן לא יכולים לעבור את המבוא לכלכלה, אז יש פה איזו שאלה, אם אנחנו בכלל עושים טובה לאותם אנשים, שהשקיעו זמן ובעצם לא קיבלו שום תמורה על הדבר הזה.
אלון טל: ואולי אנחנו שמים יותר מידיי דגש על האקדמיזציה, ושיהיה לך תואר ראשון, ומוטב לקבל אולי באמת מקצוע.
אלון טל: פעם זה היה מקובל, ואולי מן התנסות כזו שתתחיל לקרות.
אלון טל: אני לא חושב שחייב שיהיה תואר ראשון, ושוק ההיי-טק מוכיח את זה.
אלון טל: אז איך אתם חושבים שאנחנו יכולים להשתחרר מכל מיני תכניות כאילו, מבחינת תואר ראשון, כדי להגיע לאותם יעדים שהזכרת.
אילאיל אמיר כסיף: אז אני מסכימה איתך לגבי כל הנתונים, אני חושבת שאין עליהם מחלוקת.
אילאיל אמיר כסיף: אני חושבת שהבעיה, בעצם עד שנות התשעים בערך עשרים אחוז מהצעירים למדו מהאקדמיה.
אילאיל אמיר כסיף: היה רצון לגוון את האקדמיה, שגם אנשים מהפריפריה, גם הגיאוגרפית וגם החברתית יגיעו לאקדמיה, שזה לא יהיה רק אותם צעירים מהמרכז, ממשפחות שאנחנו יודעים בדיוק מה הכתובת ומה המקור.
אילאיל אמיר כסיף: אבל מה שקרה באמת זה שנפתחו הרבה מכללות בפריפריה, אבל אפשר, ויש מתעוררות שאלות לגבי חלק מהתכניות הלימודים שמתקיימות שם.
אילאיל אמיר כסיף: ואז יש פה שתי אפשרויות.
אילאיל אמיר כסיף: אפשרות אחת שהממשלה באמת תקבל החלטה לגבי מערכת הכשרת הון אנושי משמעותית אחרת, שיכולה לתת מענה אמיתי, ואני יודעת שנעשים מאמצים.
אילאיל אמיר כסיף: אבל בטווח הקרוב והבינוני.
אילאיל אמיר כסיף: והדבר הנוסף שאני רוצה להגיד זה שכן מוסדות האקדמיה צריכים כן להשתפר, הם צריכים להתחיל ללמד, זה לא משנה כל כך, גם ללמוד בי.
אילאיל אמיר כסיף: איי.
אילאיל אמיר כסיף: כללי במכללה בפריפריה אתה יכול לרכוש כישורים, מיומנויות והתנסויות מעשיות שיעזרו לך לפתח קריירה.
אלון טל: מה שהיא אומרת עושה שכל.
רם שפע: חד משמעית, אני רוצה להיות קצת יותר חריף רגע, לפני שנעבור לנציגה של התאחדות הסטודנטים, שבסוף הסיפור המרכזי הוא שמערכת ההשכלה הגבוהה בישראל לא שואלת את עצמה באמת האם התפקיד שלה השתנה.
רם שפע: אני הראשון שימשיך להגיד, בהקשר של השכלה, על אזרח יש השפעות קריטיות, על המיומנויות חיים שאתה רוכש כשאתה בא ללמוד.
רם שפע: אבל בסופו של דבר, אין מה לעשות, כמו שמערכת החינוך שלנו צריכה לעבור רפורמה הכי מעמיקה בעולם, כי מה לעשות, התפקיד שלה השתנה, ואני אמור להכשיר ילד בכיתה יב' שיהיו לו מיומנויות לחיים כאזרח מעורב, אז גם האקדמיה.
רם שפע: מחקר בסופו של דבר זה אחוז מאוד קטן מתוך המסיימים.
רם שפע: ועדיין רוב המערכות הן חושבות שזה תפקידן, וככה הן מתנהלות.
רם שפע: עכשיו זאת ספינה גדולה, הייתי חבר מל"ג כמה שנים, ניסינו מאוד מאוד להזיז.
רם שפע: חלק מהדברים, כמו שאילאיל סיפרה, הצלחנו לייצר.
רם שפע: הצלחנו לייצר קצת תכניות, אני מקווה שההתאחדות ממשיכה את זה, שיעשו התנסויות.
רם שפע: אבל זה עוד קטן.
רם שפע: כל המערכת, ואני אתן את זה רק כדוגמא אחת.
רם שפע: המבנה של השכר של המרצים, גם הסגל הבכיר, אבל בכלל, הוא מושתת כמעט אך ורק על משקולות של מחקר.
רם שפע: אני מוריד את הכמעט, כי נכנס מרכיב מאוד קטן של עוד כמה פרמטרים.
רם שפע: אבל הצעתי את זה גם לאנשי האוצר בשבועות האחרונים.
רם שפע: יש כמה הסכמים.
רם שפע: אבל אם אתה מכניס לאקדמיה עכשיו, להסכם השכר הבא, של כל הסגלים, עוד פרמטרים, אפרופו מה שקורה עכשיו במערכת החינוך, שהם לא קשורים רק למחקר.
רם שפע: והמרצה או המרצה יימדדו על בסיס איזה מהמיומנויות הם מצליחים להעניק לסטודנטים, הנה דוגמא מצויינת למהפיכה שתקרה מהר.
ארבל קירפיצניקוב: אני ארבל קירפיצניקוב, אני אחראית על מדיניות תעסוקה ורווחה בהתאחדות הסטודנטים הארצית.
ארבל קירפיצניקוב: כל הדברים שאני הולכת להגיד כנראה נאמרו פה בין השורות, אבל כן חשוב לי להציג את הפרספקטיבה הסטודנטיאלית.
ארבל קירפיצניקוב: כמו שנאמר, רוב הסטודנטים והסטודנטיות נכנסים לאקדמיה בשביל להיכנס לשוק התעסוקה אחרי זה.
ארבל קירפיצניקוב: ובעצם הם נתקלים בכל מיני חסמים שקשורים בדיוק בהיבטים של כישורים ומיומנויות.
ארבל קירפיצניקוב: ביום שלאחר התואר, כשסטודנט או סטודנטית מעוניינים להיכנס למשרה איכותית בתחום הלימוד שלהם, הם נדרשים להציג ניסיון, כשבדרך כלל אין להם.
ארבל קירפיצניקוב: ולמרות ששבעים אחוז מהסטודנטים עובדים במהלך התואר, רק חמישים אחוז מהם עובדים בתחום הלימוד שלהם.
ארבל קירפיצניקוב: ולכן העמדה של ההתאחדות היא בעצם לייצר כמה שיותר אופציות לרכוש ניסיון תעסוקתי והתנסויות מעשיות בתוך מוסדות הלימוד כבר במהלך התואר.
ארבל קירפיצניקוב: ולצאת עם כלים פרקטיים, מלבד התעודה הזאת שדיברתם עליה.
ארבל קירפיצניקוב: ואנחנו גם מוצאים, בסקרים שלנו, ששמונים אחוז מהסטודנטים היו מעוניינים לבצע התמחויות, לא פרופסיונליות, זאת אומרת לא כמו משפטים או דברים מהסוג הזה.
ארבל קירפיצניקוב: גם דובר פה, אבל אני אחזור בקצרה, עולם העבודה משתנה, נדרשת הסתגלות הרבה יותר מהירה, כישורים חדשים, טכניים, מיומנויות רכות.
ארבל קירפיצניקוב: והאקדמיה צריכה לספק את כל הכישורים האלה.
ארבל קירפיצניקוב: זה סט של כישורים שהוא צריך להיות מותאם לכל תחומי הלימוד, בפרט למדעי הרוח והחברה שהם קצת פחות מוכווני קריירה.
ארבל קירפיצניקוב: ובעצם למנף את הלימודים שלהם להשיג משרות איכותיות, בשכר גבוה, ולתרום לפיריון המשק, שזה מה שכולנו רוצים.
יוני בן בסט: אנחנו, אם מסתכלים על כמות הסטודנטים שבחמש שנים האחרונות התחילו תואר ראשון שלילית, בעשרים שנה האחרונות היא היתה סביב כמה אחוזים בודדים, וב-2021 היתה עלייה של שבעה וחצי אחוזים במספר הסטודנטים, זה שמונה עשר אלף יותר סטודנטים.
יוני בן בסט: זו עלייה דרמטית בהקשר של השיחה שהיתה לנו כאן, שלא יודעים מה לעשות, אז הולכים לאוניברסיטה.
יוני בן בסט: אז זה באמת חריג.
יוני בן בסט: בעשרים שנה האחרונות לא היה נתון כזה.
נעה עמיר אנקונינה: שמי נעה עמיר, ואני בעצם מנהלת את האגף לצעירים ומנהיגות בהסתדרות.
נעה עמיר אנקונינה: ובעצם הבשורה שאני באה איתה, שאף אחד מהדוברים לפניי לא הזכיר אותה, כמובן שיש לנו שיתוף פעולה עם אורי שישב פה, עם הנוער העובד והלומד, שהם בעצם עוזרים לצעירים שכבר נכנסו לאיזה שהוא מקום עבודה, שמאוד מאוד מתקשים בו.
נעה עמיר אנקונינה: אנחנו באים עוד קודם, האגף שלי, ואנחנו מנסים להגיע לצעירים בכל רחבי הארץ, מכל מיני סוגים.
נעה עמיר אנקונינה: וכשאני אומרת צעירים, האוכלוסיה שאנחנו פונים אליה זה ממכינות קדם צבאיות ועד גיל שלושים וחמש, אפילו לפעמים אנחנו נושקים לארבעים.
נעה עמיר אנקונינה: ואנחנו מדברים איתם על מה הזכויות שמגיעות להם.
רם שפע: פרט קטן שלא מספיק נגענו בו עד עכשיו.
נעה עמיר אנקונינה: זאת אומרת שצעיר נכנס למקום עבודה, כשהוא בכלל לא מבין איך קוראים תלוש שכר.
נעה עמיר אנקונינה: המעסיקים מודעים לכך, וכמויות הצעירים שאחר כך נעזרים בנוער העובד והלומד באמת הכמות גדלה וגדלה מידי שנה.
נעה עמיר אנקונינה: אז אנחנו באים, מגיל שמונה עשרה, ובעצם קודם כל מנסים להסביר להם כמה חשוב ללמוד את מה שמגיע להם, וכמה חשוב ללמוד איך קוראים תלוש שכר.
נעה עמיר אנקונינה: וזה שפנסיה לנו זה ברור שזה בחוק, אתם לא מאמינים עד כמה צעירים בכלל לא מבינים את המשמעות של זה.
נעה עמיר אנקונינה: וקודמיי פה דיברו על זה שלפעמים זה גם לא מעניין אותם, כי עכשיו הם מעדיפים לקבל את זה בשחוק.
יוסף טייב: רק רציתי לדעת אם הנוער העובד והלומד מוכן לעזור לחברי כנסת שלא מצליחים לפענח את תלוש השכר.
נעה עמיר אנקונינה: אז אנחנו בהסתדרות, אם אתה רוצה להקים איזו שהיא התאגדות של חברי הכנסת אנחנו נשמח ללוות אתכם.
רם שפע: אני חושב ששווה לשאול שאלה אם שווה להקים התאגדות לתנאים של חברי הכנסת, אני לא בטוח איך זה יתקבל.
נעה עמיר אנקונינה: אבל אדוני, זה בדיוק, שאתם חברי הכנסת המלומדים והמשכילים והמנוסים, חלקכם לא מצליחים להבין את כל הסעיפים שבתלוש.
רם שפע: אני מסכים איתך שזה משהו לעסוק בו.
נעה עמיר אנקונינה: אז הצעירים עוד יותר לא מבינים.
נעה עמיר אנקונינה: וכמובן כשאנחנו מדברים על ימי מחלה, וזכויות סוציאליות.
נעה עמיר אנקונינה: ואני אקשר דרך אגב את מה שאני רוצה לומר גם לאקדמיה.
נעה עמיר אנקונינה: ממש באחד במאי אנחנו חגגנו את חג הפועלים, יום הפועלים.
נעה עמיר אנקונינה: צר היה לי לראות כל כך הרבה סטודנטים שהם בכלל לא יודעים מה זה, ולא מבינים למה בכלל צריך לציין חג לעובד.
נעה עמיר אנקונינה: ובהקשר באמת של להכין אותם לחיים שמעבר, זה לאו דווקא למקומות העבודה, שזה דבר מאוד מאוד חשוב, אבל אין שום רצון מצד האוניברסיטאות, ואני אומרת את זה בצער משמונה המכללות ואוניברסיטאות שאני עובדת איתן ברצף במהלך השנה, אין שום רצון להעניק לסטודנטים משהו שהוא מעבר לנוכחות הקבועה שהם חייבים להראות בשיעורים.
נעה עמיר אנקונינה: עכשיו אני לא מזלזלת בזה, והבנתי גם שהקורונה עשתה שם בלגן על ימין והשמאל.
נעה עמיר אנקונינה: אבל באמת לא היה שום רצון מצד האוניברסיטאות בכלל להעניק לסטודנטים מידע שהוא מעבר למידע אקדמי.
נעה עמיר אנקונינה: וזה דבר שהוא חבל, כי רם אני בטוחה שאתה, וגם קודמיך בתפקיד בהתאחדות הסטודנטים יוכלו לומר שפעם הקמפוסים היו מעוז לפעילות פוליטית, אבל לאו דווקא מפלגתית, אלא באמת למעורבות חברתית, שהיא גם מאוד קשורה לצעירים בשוק העבודה, כי כך הם יכולים להילחם על הזכויות שלהם.
נעה עמיר אנקונינה: כך הם יכולים להבין את החשיבות שבהתאגדות עובדים בכלל.
נעה עמיר אנקונינה: אז תדעו שיש את האגף לצעירים בהסתדרות, ואנחנו באמת מנסים להגיע לכמה שיותר צעירים, כדי להעביר להם את המידע.
נעה עמיר אנקונינה: כי ידע זה כוח.
נעה עמיר אנקונינה: תודה.
רם שפע: תודה רבה נעה.
רם שפע: גם זווית מאוד משמעותית.
רם שפע: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לאפרת בנימין, מקרן גנדיר, בבקשה.
אפרת רייטן: בוקר טוב לכולם, אני שמחה להיות פה גם מרחוק.
אפרת רייטן: אני רוצה רגע לדבר על צעירים בכלל, ועל הקשר של זה לעולם העבודה.
אפרת רייטן: קרן גנדיר עוסקת בצעירים כבר שנים רבות, ובחודשים האחרונים אנחנו בתחילתו של מחקר שמציג לנו שתי תופעות חדשות, ומאוד מאוד מטרידות.
אפרת רייטן: אחת, חוסר מוטיבציה כללי של צעירים, ובפרט חוסר מוטיבציה לצריכת שירותים.
אפרת רייטן: ובניתוח של הגורמים לחוסר מוטיבציה של צעירים אנחנו רואים גם מצבים נפשיים מורכבים מאוד, הרבה יותר דיווחים על דכאון, על חרדה, חלקם קשורים לקורונה אבל חלקם כנראה גם לא.
אפרת רייטן: ואנחנו רואים הרבה חוסר אמון במוסדות, ובתוך זה כולל הרשויות המקומיות, וכל מי שככה נמצא במימשק מול הצעירים, ומנסה ליצור איתם איזה שהוא קשר.
אפרת רייטן: ואנחנו מתחילים לראות גם ניצנים של חרדת אקלים, ואת ההשפעות שלה על צעירים.
אפרת רייטן: זו תופעה אחת, של חוסר מוטיבציה, שמרחיקה בין הצעירים לרשויות.
אפרת רייטן: ותופעה נוספת, שאנחנו עדים לה, היא שינוי במוטיבציות של צעירים, ואיזו שהיא התרחקות שלהם ממעצבי השירותים.
אפרת רייטן: והנה אנחנו יושבים כאן היום בדיון, שמתקיים בלי צעירים, וזה שיקוף טוב להרבה מאוד דיונים אחרים, ולמקומות שבהן מתקבלות החלטות.
רם שפע: איזה דיון מתקיים בלי צעירים?
רם שפע: אני בערך הכי מבוגר פה.
רם שפע: יש פה מלא צעירים.
רם שפע: אולי לא את כולם את רואה.
אפרת רייטן: אני אומרת ככה, לא רק לגבי הדיון הזה, אלא בצורה יותר רחבה, שיש איזו שהיא התרחקות שקשה מאוד להתחקות אחריה.
אפרת רייטן: ובתוך המקום הזה הדבר שאיתו אני אסיים זה התפקיד של הארגונים החברתיים במהלכים.
אפרת רייטן: כי אם אנחנו מדברים על הצעירים שנמצאים במשבר אמון גדול, ובמצבים נפשיים מורכבים, למי שכן מכיר אותם, גם אם זה מאז היותם בני נוער ועובד איתם כבוגרים, ולמי שנמצא קרוב אליהם בקהילה יש תפקיד מאוד משמעותי.
אפרת רייטן: וחלק מכל התופעות שאנחנו רואים בפערים בעולם העבודה קשורים לפער ביכולת להגיע לצעירים.
אפרת רייטן: ולא רק למשרות פנויות או לא פנויות וכו'.
אפרת רייטן: ואני מציעה לשים גם את הנושא הזה בראש כשחושבים על עתיד שוק העבודה ועל הצעירים בתוכו.
רם שפע: תודה רבה אפרת.
רם שפע: אני מבקש מכל מי שדיבר, או מי שלא דיבר, גם לחשוב על תובנות או דברים פרקטיים שאתם חושבים שמחר בבוקר, בתקווה שאנחנו הולכים להעביר פה תקציב, למהלכים שמדינה צריכה לעשות עכשיו, בחודשיים הקרובים.
רם שפע: זה הזמן שלנו להכניס, לי ולנעמה ולעוד כמה יש כבר כמה רעיונות, אבל אם תרצו להוסיף זה יהיה מצויין.
שיר גור: ראשית אני אגיד כמה מלים על הפורום.
שיר גור: הפורום שלנו מאגד שישים ארגונים, שכולם נותנים שירות לצעירים בתחומי תעסוקה.
שיר גור: אנחנו מדברים על ארגונים שבאמת ככה הם מצפון לדרום, נותנים שירות לכלל סוגי הצעירים, ערבים, חרדים, יוצאי אתיופיה, פריפריה, באמת ככה מגוון מאוד מאוד רחב.
שיר גור: אני רוצה לדבר על השאלה של הפער בעצם, בין כמות המשרות לבין זה שעדיין, כמו שמתן חמו ציין, יש הרבה מאוד צעירים שלא עובדים.
שיר גור: אז מה בעצם הסיבות לפער הזה.
שיר גור: קודם כל באמת הפיזור של המשרות בארץ, יש פער מאוד גדול בין משרות בפריפריה ובמרכז.
שיר גור: זה דבר אחד.
שיר גור: אני אדבר גם על אי הנכונות של חלק מהמעסיקים להעסיק צעירים ערבים, צעירים חרדים, צעירים בעלי מוגבלויות.
שיר גור: גם בהקשר הזה יש עוד עבודה.
שיר גור: עוד כמה בעיות, העדר נגישות של צעירים להכשרה מקצועית, קושי להתקבל למשרות כניסה ללא ניסיון, מחסור במשרות לג'וניורים, העדפת מועמדים שלמדו באוניברסיטאות על מועמדים שלמדו במכללות.
שיר גור: ותיקצוב חסר של המכללות הטכנולוגיות.
שיר גור: כל אלה באמת יוצרים את הפער הגדול בין הצעירים שמחפשים עבודה, לבין בעצם מקומות העבודה, וחוסר היכולת שלהם להיקלט בהם.
שיר גור: אני רוצה להציע, דיברת על פתרונות, אז אני אדבר על כמה פתרונות שככה אנחנו גיבשנו.
שיר גור: ראשית אנחנו חושבים שצריך להרחיב את הנושא של מסלולי תעסוקה, מסלול 4-17, מסלולים דומים לו, גם לצעירים בפריפריה.
שיר גור: נכון להיום המסלול פתוח רק לאוכלוסייה ערבית, נשים ממזרח ירושלים.
שיר גור: נכון בעינינו שהמסלול יהיה פתוח לכלל הצעירים בפריפריה.
שיר גור: אולי אני אגיד משפט, למי שלא מכיר את המסלולים האלה.
שיר גור: מדובר בעצם במימון של המדינה לשנה הראשונה של הצעיר במקום העבודה.
שיר גור: עבור צעירים מודרים זה פתרון מצויין, שבעצם מכניס אותם לעבודה, מאפשר להם ליצור קשרים, ונותן להם ניסיון.
שיר גור: אני אגיד שאנחנו חושבים שצריך לתקן את חוק קליטת חיילים משוחררים.
שיר גור: ככה שהוא יכלול שירותים נרחבים יותר לכלל הצעירים שמשרתים בצבא, ושמשרתים את החברה האזרחית בשירות הלאומי.
שיר גור: החוק היום הוא צר, והוא לא נותן מענה.
שיר גור: אנחנו רואים את הפער הגדול בין מי ששירת ביחידות טכנולוגיות למי ששירת במקצועות אחרים לא פחות חשובים.
שיר גור: צריך לתת מענה נרחב לכולם, ולתת להם סל שיאפשר להם להיקלט בתעסוקה.
שיר גור: אני אגיד רק עוד משפט אחד, חובה לחזק את התשתיות המקומיות.
שיר גור: תעסוקה היא עניין איזורי ומקומי.
שיר גור: אנחנו חושבים שמאוד נכון לחזק את התשתיות האלה.
רם שפע: איציק לב, מנכ"ל רשת מרכזי הצעירים, בבקשה.
איציק לב: בוקר טוב לכולם, תודה רבה וברכות על היוזמה ועל ההקמה של הישיבה הזאת.
איציק לב: אני חושב שעלו פה המון המון נתונים.
איציק לב: ואחד הנתונים שאני חושב שמאוד חשוב, אני רק אלך צעד אחורה.
איציק לב: מרכזי צעירים, יש היום מאה חמישים מרכזי צעירים ברחבי הארץ, שנותנים שירותים מגילאי שמונה עשרה עד ארבעים, ויש מרכזים שנותנים גם מעבר לזה.
איציק לב: כבר מאה שבעים ואחד, אמורים להגיע למאתיים עשרים, ואנחנו רק הולכים וצומחים.
איציק לב: אנחנו מבינים שיש מגוון רחב של שירותים שהצעירים צריכים לקבל, ואחד מהם, והחשוב ביניהם זה הנושא של התעסוקה לצעירים, שהוא מתחבר להמון המון שירותים שניתנים.
איציק לב: שירה אמרה קודם, שירותים שניתנים ברמה המקומית, וברמה האיזורית, וברמה הארצית.
איציק לב: אחת הנקודות החשובות שעלו פה, ויעלו פה, ואתם תכירו אותה בטח לעומק, ואתם מכירים אותה, ריבוי של שחקנים.
איציק לב: ריבוי של תכניות.
איציק לב: ריבוי של תקציבים.
איציק לב: שבסופו של דבר לא מגיעים למי שאמור לתת אותם.
איציק לב: אם אתה שואל אותי, ואמרת מה פרקטי לעשות, אז הפרקטי לעשות זה לאסוף את המידע ולעשות איזה שהוא תיכלול של כל התכניות, כל התקציבים, כל השחקנים שקיימים היום, ולראות איך אפשר או לעבוד איתם בשיתוף פעולה, ולמקד אותם, לאיזו שהיא אסטרטגיה ואיזו שהיא מדיניות שהממשלה רוצה להוביל.
איציק לב: איזו אסטרטגיה ומדיניות שהוועדה פה רוצה להוביל.
איציק לב: שוק התעסוקה משתנה, וישתנה ואף אחד לא יודע מה הולך להיות בעתיד.
איציק לב: ולדעתי משרדי ממשלה כמו כלכלה, תעסוקה, וכדומה צריכים לעבוד ולהגיד או.
איציק לב: קיי.
איציק לב: , אלה הכיוונים שאנחנו היינו רוצים להשקיע.
איציק לב: וזה מתחיל מהנוער ועובר לצעירים.
איציק לב: והצעירים הם לא רק סטודנטים.
איציק לב: צעירים מחליפים עבודה לפי כל המחקרים כל שנתיים-שלוש.
איציק לב: וקרן כמו קרן גנדיר שמוציאה מחקרים ושותפה לכל הדרך שלנו, ואנחנו רואים את זה, ומנסים להתאים את עצמנו.
איציק לב: אבל בנקודה התחתונה, למטה, למטה, מי שפוגש את הצעירים ביומיום שלו, ברמה המקומית, יידע לתת את כל השירותים, את כל הכלים, ויתוקצב גם כן בהתאם.
איציק לב: ויוכר גם כן בנושא הזה.
איציק לב: זה קודם כל תודה רבה, ותודה רבה לכולם, לכל השותפים שלנו.
רם שפע: תודה רבה לך איציק.
רם שפע: זווית מאוד משמעותית.
תומר שרים: תומר שרים, הנוער העובד והלומד.