GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עדי פז: עדי פז, מנהלת תחום במנהל סיוע לבתי משפט במשרד הרווחה, טרם נפגשנו רק בזום, אז אני באמת קיבלתי תחת אחריותי את תוכנית "חופים" הקיץ הזה, אחרי עשור בערך שהיא הובלה על ידי מישהי אחרת במשרד, אז באמת יש לנו גם את התוכניות, אנחנו גם מתחברת למה שקרן אמרה, אנחנו מודעים לקשיים ספציפיים שהולכים להיות השנה, יותר בני נוער בעיננו אנחנו נמצא אותם ברחובות, אנחנו צופים לסיטואציות יותר קשות ואנחנו נערכים לזה גם באנשים הרגילים שמסתובבים ברחובות, יש לנו תוכניות איתור ברשויות המקומיות, מדריכי לילה, עו"סים, ניידות כתובת-רחוב, כל מיני סוגים של איתור ואנחנו גם אותם נותנים להם איזושהי הנחייה אקסטרה לקיץ וגם באמת תוכנית "חופים" שהיא תוכנית הדגל של הקיץ.
רם שפע: אז תרחיבי קצת על התוכנית שכולם.
עדי פז: כמו שאמרה קרן, היא בהובלה של 360, ארבעה משרדי ממשלה, התוכנית בשבעה יישובים, בשבע נקודות בעצם, ירושלים, טבריה, צפת, מועצה אזורית גולן על החופים של הכנרת, אילת, תל-אביב ועמק הירדן, כל מתחם כזה עובד ארבעה שבועות במהלך הקיץ, הרשות המקומית יכולה לבחור באיזה שבועות, בהתאם לצפי שלהם של מתי יהיו בני נוער.
עדי פז: התוכנית הזו בעצם מיועדת לאתר בני נוער בעיקר לא מתוך הרשות, זאת אומרת אלה מקומות שהם מהווים אבן שואבת לבני נוער במהלך הקיץ, מגיעים לשם לבלות, מגיעים לשם לכל מיני פעילויות, הרבה פעמים מוצאים את עצמם גם במצבי סיכון נקודתיים, "שתיתי עכשיו, אני הפוכה לגמרי, אני לא מוצאת את עצמי, גנבו לי את הארנק והטלפון, אני לא מצליחה לחזור הבייתה ליצור קשר עם ההורים, רבתי עם ההורים וברחתי לחוף", דברים שככה צוות המתחם יודע, תיכף אני אגיד מי נמצא במתחם.
עדי פז: צוות המתחם יודע לתת את הסיוע הנקודתי ולצמצם את הסיכון באותו רגע וגם אנחנו פוגשים שם נערות ונערים שנמצאים באיזשהם מצבי סיכון וסכנה קבועים יותר, בני נוער נושרים, מנותקים, כאלה שיש להם איזשהו שימוש קבוע בחומרים פסיכוטיים, שנמצאים בכל מיני סיטואציות שחשופים לאלימות, לפגיעות מיניות, ל-באמת סיכונים שהם ארוכי טווח ואז בעצם כחלק מהעבודה של המתחם יש עו"ס שיוצר קשר עם עו"ס נוער וצעירים ברשות שאליה משתייך הנער, או הנערה והם עושים איזשהו המשך קשר, לפעמים זה עם העו"ס, לפעמים זה עם גורמי טיפול אחרים, בתי ספר, יועצות, גורמי טיפול אחרים בקהילה אז באמת במתחם בכל מתחם כזה יושבים מנהל/מנהלת מתחם, עובד/ת סוציאליים, שני מדריכי נוער וצוות של מתנדבים, הצוותים האלה בעצם גם פועלים בתוך המתחם, נותנים שם ככה איזושהי שתייה חמה, מקום לשבת קצת להירגע, להתאושש אולי מכל מיני סיטואציות - - -
רם שפע: מי עושה את זה?
רם שפע: מי האנשים האלה שיושבים שם במתחם?
עדי פז: אז אלה העובדים, בכל מתחם - - -
רם שפע: שהם העובדים של המיזם.
עדי פז: הם עובדים, מי שמעסיק אותם זאת הרשות המקומית, העלות לכל מיזם כזה אנחנו מתקצבים ב-250 אלף שקל לארבעה שבועות.
רם שפע: שהרשות מגייסת עובדים?
עדי פז: הרבה פעמים כן, הרבה פעמים הם עובדים קיימים שבקיץ בעצם מסבים את תפקידם, יכול להיות מקידום נוער, מיחידת הנוער ברווחה, מכל מיני מקומות אחרים בתוך הרשות שיודעים לעבוד עם בני נוער, שמכירים איתור, שמכירים עבודת רחוב, אנחנו כן נותנים הכשרות ספציפיות לעבודה בכל קיץ, גם מבחינת נהלים, גם מבחינת באמת כמו שאמרתי הדברים שאנחנו צופים שיותר יתקלו ויעלו בהם, יש להם ליווי, יש צוות עירוני שמלווה אותם, יש צוות מחוזי רב-משרדי וצוות ארצי ובאמת יושבים שם כמו שאמרתי מנהל/ת שהם עובדי נוער, עובד סוציאלי שבא מתחם הנוער, מדריך האיתור, מתנדבים יכולים להגיע, או אנשי מקצוע, או מהציבור הכללי, הם כמובן מקבלים הכשרה.
רם שפע: איזה הכשרה מקבל מתנדב כזה?
עדי פז: את רוצה קרן?
קרן רוט איטח: ההכשרה היא קודם כל כלים לעבודת איתור ואיך מנהלים שיח עם בן נוער במקום הבילוי שלו, במקום שאתה פשוט פוגש בן נוער בזירה שלו, אז איך אתה יוצר קשר.
רם שפע: לכן אני שואל, זה נראה די מאתגר, לעבור כמה שעות הכשרה התנדבותית, ולהצליח לייצר את הדבר הזה.
קרן רוט איטח: כן והם מקבלים הדרכה ויש הדרכה לפני שמתחילה המשמרת, בסוף המשמרת יש עבודה על הדברים האלה ועוד דבר שמאוד ייחודי ויפה בתוכנית הזו, זה שיש עובד סוציאלי שיוצר קשר במקרים המורכבים יותר, המטרה היא גם לייצר רציפות טיפול ואותם בני נוער שמזוהים מאותרים במצבים קשים, יוצרים קשר ברשות המקומית שלהם כדי שהם באמת ימשיכו להיות מלווים ומטופלים שזה מאוד ייחודי לתוכנית.
רם שפע: את רוצה אולי הדר להתייחס, מעניין אותי מה המקום של הרשויות פה, כי ישר עולה לי בראש רשויות שאין להם את אותו כוח אדם וזה גם בדרך כלל יש קורלציה די גבוהה.
קרן רוט איטח: אז אם אפשר לומר משהו, צריך להבין שהתוכנית היא לא יישובית, זה קורה במקומות שבני נוער מכל הארץ מתקבצים, זה לא משהו שקורה למשל העיר אשדוד למשל לצורך העניין, שאני צריכה לתת מענה ברמת העיר לבני הנוער שלה, אילת, חופי הכנרת, אלה מקומות שאנחנו מזהים שבאים אליהם בני נוער מכל הארץ, אז זה לא של הרשות רק.
עדי פז: זה לא שלרשות המקומית אין, זאת אומרת יש את המתחמים של משרד החינוך שקרן דיברה עליהם, יש את מדריכי האיתור שלנו, את תוכניות האיתור שלנו שמסתובבות - - -
רם שפע: לכן מה שעלה לי בראש זה שאם בטבריה יש גם ככה אתגרים רבים בלי קשר, כן, לנערים ולנערות מהעיר ועכשיו יש ריכוז יחסית גדול של אוכלוסייה שמגיעה מבחוץ, אז האם הכוח אדם ברשות מסוגל לתת לזה מענה?
רם שפע: זה מה שאני שואל, כלומר כי בעצם מה שאתם אומרים שבתוך המיזם הזה זה לא מגביר את כוח האדם, זה מבוסס על הקיים, זה מה שאני מבין.
עדי פז: זה הסבה, קודם כל זה תוספת של שעות וזה גם הסבה, זאת אומרת זה לא שמדריך האיתור, במקום ללכת לזירה הרגילה שלו יהיה עכשיו בחוף, לוקחים נגיד יש לי את מדריך האיתור, לא משנה כתובת-רחוב, מכל תוכנית איתור אחרת שלנו, שימשיך את עבודתו ובדרך כלל מי שיש שם זה עו"ס נוער, מדריך קידום נוער, זאת אומרת אנשים שבדרך כלל עיקר העבודה שלהם היא לא בלילה, אנשים שמעבירים את עבודת הבוקר - - -
רם שפע: אוקי, בסדר, זה משמעותי, זאת אומרת שכן יש תוספת של כוח אדם שנותנת את המענה.
עדי פז: בוודאי, זה לא אותו דבר, ממש לא, זה תוספת, בגלל זה זה גם תוקצב.
רם שפע: אוקי, עוד משהו שלא הוספת?
עדי פז: לא נראה לי.
רם שפע: אוקי, הרבה פעמים אנחנו רק בסוף הדיון נותנים את זכות הדיבור לתלמידים, אבל דווקא עכשיו ניראה לי שזה חשוב מאוד שנשמע את ארבל גלברט בשלב יותר ראשוני, רגע לראות איך מהזווית שלכם, מועצת התלמידים שלום, הצטרפה אלינו חברת הכנסת מיכל וולדיגר, ברוכה הבאה.
מיכל מרים וולדיגר: בוקר טוב, ברוכים הנמצאים.
רם שפע: בבקשה, ארבל.
ארבל גלברט: היי, בוקר טוב לכולם, אני ארבל אני הנציגה של מועצת התלמידים והנוער הארצי.
ארבל גלברט: כמה דברים שבעיקר כאילו חשובים לנו בתור נוער שיהיה עליהם יותר דגש והתייחסות, זה בחופש הגדול אנחנו בלי מסגרת, בהלך השנה יש לנו מסגרת של בית הספר, מסגרות אחרות שלא פועלות במהלך הקיץ, המסגרת והמענה העיקרי שיש לבני הנוער במהלך הקיץ זה מחלקות הנוער שמספקות כל מיני תכנים לנוער לאורך החופש הגדול ויוצר מצב שהמון המון נוער מחפשים איזושהי מסגרת, או נמצאים נטולי מסגרת ואז הם הולכים לחפש התנסויות חדשות שזה כמו אלכוהול, סמים, כל מיני דברים מהסוג הזה.
ארבל גלברט: ואחד הדברים העיקריים שצריך שיהיה לנוער בשביל שנוכל למגר את התופעות הסיכוניות בקיץ זה באמת איזושהי מסגרת, בין אם זה מחלקות נוער שמספקות פעילויות ובין אם זה מרכזי נוער ברחבי העיר, אבל הקושי העיקרי בכל המסגרות האלה זה שרובם פועלות במהלך היום, הנוער במהלך החופש הגדול הוא ער בעיקר בשעות הלילה, בשעות שלא פועלות מסגרות ואין הרבה פעילויות ותכנים.
ארבל גלברט: בשנים קודמות אני יכולה לתת לדוגמא, אני יושבת ראש של מועצת הנוער העירוני של חיפה והיה לנו בעבר אוהל לילה, זה היה איזשהו מרחב שנוער יכול להגיע אליו בלילה ולהיות בו ואני חושבת ששם זה יותר מפוקח ואפשר למנוע שם שימוש בחומרים מסוכנים, אבל היום מסיבות כאלה ואחרות רואים את זה משמעותית פחות בכל מיני ערים, אם בכלל היה, אז זה באמת משהו שחשוב לנו הנוער שישימו עליו דגש שיהיה איזשהו כביכול מפלט, או מקום בטוח שאנחנו יכולים לפנות אליו בשעות המאוד מאוחרות של הלילה.
ארבל גלברט: דבר נוסף שנורא שמים לב אליו שיש כל הזמן שיח איתנו על מניעה ראשונית ושלא יגיעו בכלל למצב של שימוש בחומרים אסורים - - -
רם שפע: יש שיח כזה, או אין שיח כזה?
ארבל גלברט: יש שיח של מראש למגר את התופעה, מראש שלא נגיע לסיטואציה שבה אנחנו משתמשים בחומרים מסוכנים, השיח שאין זה במידה וכבר אנחנו משתמשים בחומרים, אין שיח של איך אנחנו יכולים לעשות את השימוש הזה בטוח ונכון וחשוב לא ללכת רק על המישור של המניעה ההתחלתית, אלא אם כבר התחלת, איך לעשות את זה נכון ולא ישר לקפוץ לאם מישהו משתמש אז כבר זהו, לא, צריך לעשות את זה בהדרגתיות, איך אנחנו יכולים לשמור על עצמנו גם אם אנחנו משתמשים בחומרים המסוכנים האלה, כי זה גם כלי שיכול לעזור לבני נוער וגם לעתיד זה משהו נורא חשוב שנדע להתמודד.
רם שפע: רציתי להגיד שזה גם כלי שפשוט מכיר במציאות, כלומר המציאות היא שזה קורה ועכשיו השאלה אם אנחנו רק עסוקים בלמנוע, או גם עסוקים בהתמודדות.
ארבל גלברט: נכון, שפונים אלינו פונים בעיקר של מראש אל תעשו את זה, שזה דרך נכונה לגשת, אבל אי אפשר לגשת רק בדרך הזאת.
רם שפע: שאת אומרת פונים אלינו, אז מה עכשיו במהלך בתוך המערכת הפורמלית, תיכף גם נשמע על הבלתי פורמלית, אבל פונים עכשיו במהלך מאי-יוני, לפני שיוצאים לחופש ועושים שיחות על מוכנות לחופש הגדול, או על מה הולך לקרות?
ארבל גלברט: אז בדרך כלל, לפחות במסגרות שאני לקחתי בהם חלק פנו יותר כזה בתחילת שנה, או לאורך השנה, פחות הם מתייחסים לזה כשמגיעים קרוב לחופש הגדול, מהסיבה הפשוטה שיש המון בגרויות והרבה מבחנים ושמים את זה יותר נמוך בסדר העדיפויות, שלפחות בעיניי זה נראה כאיזושהי טעות מסוימת, כי יש חודש שלם עם מבחנים והמון המון לחץ, אבל עוד חודש אנחנו בחופש, עוד חודש אנחנו הולכים לבצע את כל הדברים האלה, זה שהסבירו לנו על זה בתחילת שנת הלימודים, לא יעזור לי עכשיו כשאני מגיעה לסופה.
רם שפע: חברת הכנסת וולדיגר שואלת אותך שאלה.
מיכל מרים וולדיגר: את מדברת מקסים ורציתי רק שתחדדי לי יותר, את מדברת גם על ה'איך' וגם על ה'מה', כלומר גם על מתי צריך ומתי להיכנס לזה להסבר וגם על מה ואמרת פה משפט שבעצם מדבר על מזעור נזקים, כלומר לא לדבר רק על מניעה ולא כדאי להשתמש ולא נכון, אלא אם כבר עושים את זה אז איך לעשות את זה נכון, או משהו כזה ואני רוצה לשאול אותך לעניין הזה, איך את חושבת שאפשר לדבר על איך לעשות את זה נכון כשאת אומרת שזה לא נכון לעשות את זה, כלומר אני לא מצליחה לראות איך זה מתיישב ביחד, אז אני אשמח לשמוע מראות עיניך איך את רואה את זה?
ארבל גלברט: אני חושבת שזה באמת יכול לבוא כאיזושהי סתירה אחד לשני, אבל כשחושבים על זה יש לבוא ולהגיד אל תעשו את זה וזה לא נכון ואומרים את כל הדברים הרעים שזה מביא אתו ויש דרכים לבוא של הסבר אם כבר עושים את זה איך עושים את זה נכון, נגיד אצלי בבית ספר הביאו לנו הרצאה של ברמן שממש הסביר לנו את העובדה שאסור לערבב בין סוגי משקאות במהלך הלילה, כמה אתה אמור לשתות בהתאם למסת גוף שלך ואיך אתה יכול לשתות בצורה כזאת שאתה לא מסכן את עצמך ומגיע לרמות קיצוניות של נגיד הרעלת אלכוהול, הקאה, כל דבר מהתחום הזה.
ארבל גלברט: אפשר לעשות את זה איזשהו תמיכה אחד בשנה, שלבוא ולהגיד, אתם בני נוער, אתם בגיל הזה שאתם רוצים להתנסות בדברים, אתם מכירים דברים חדשים ואם אתם לא עושים את זה עכשיו אז אתם עוד שנייה בני 18 ואתם תנסו את זה אז, אז לבוא ולהסביר לנו מראש איך נעשה את זה בצורה שהיא לא תפגע בנו, אלא בצורה שנוכל לשמור על עצמנו בידיעה ובלימוד מראש.
רם שפע: גם אם תשימו לב אנחנו בעצם בשיח של שלושתנו פה כבר כמה דקות אומרים את 'זה', אם לא נעשה את 'זה', בסוף מדובר על מגוון אדיר של דברים שקורים, הרי כולנו יודעים ---
הוד לוי: לדעתי היא מתכוונת על חלק מהדברים לתווך את זה.
רם שפע: תציג את עצמך.
הוד לוי: הוד לוי, אני ראש מחלקת קהילה במשטרה, אני אומר שבחלק מהדברים זה נכון לתווך, אני יודע שהרבה מאוד גם הורים לצורך העניין אם מדברים על אלכוהול, אז הם אומרים לילד שלהם, 'בוא אם אתה רוצה להתנסות באלכוהול אז תעשה את זה בבית', אני לא ממליץ על זה בכלל, אבל זה לא מדבר על כלל הדברים, כי לצורך העניין בכלל לא צריך לתווך נושא של שימוש בסמים או בכלל, אני קצת קשה לי עם מה שהיא אמרה, נכון שבחלק מהדברים זה נכון, אבל יש פה אנשי מקצוע.
רם שפע: אבל הטווח הוא הרבה יותר רחב גם מסמים ואלכוהול, אנחנו מדברים פה בדיונים שלנו על כל סוגי משככי הכאבים, בסדר, למשל, כן, היה לנו על זה דיון רק בשבוע שעבר, זה גם דבר שבהתעצמות גדולה ואני מנחש בסדר, שאם במהלך השגרה זה קורה בעצימות מסוימת אז בחופש זה מתגבר כמו כל דבר, יש הרבה יותר רצון להתפרק, להתנסות, לבדוק, לחפש, אז זה נכון גם על זה, כלומר ה- ,'זה' הוא נורא רחב.
מיכל מרים וולדיגר: אפשר לשאול אותה רגע לפני כן, מה היא מתכוונת שהיא אומרת את 'זה', כלומר לפני שאנחנו נעבור הלאה, כי את מייצגת את הנוער שאת אומרת 'את זה', למה את מתכוונת?
הוד לוי: אני חושבת שזה מכלול נורא נורא גדול של דברים לפעמים זה סמים ואלכוהול באמת כמו שאמרו יש משככי כאבים ויש עוד המון דברים שיכולים להיות חומרים סיכוניים או בכלל התנהגויות סיכוניות ---
מיכל מרים וולדיגר: לא, אבל אני רוצה לאתגר אותך, וודאי שזה כמו שאמר פה רם, זה מרחב גדול של 'זה', אבל מה את מתכוונת שאת אומרת תלמדו את הנוער גם איך להשתמש בזה נכון, האם את מתכוונת גם לסמים?
מיכל מרים וולדיגר: כי היום סמים זה אסור אז איך ללמד איך להשתמש נכון כשאסור?
מיכל מרים וולדיגר: אלכוהול אני מבינה מותר לך מגיל 18, אבל סמים גם בגיל 18 אסור לך, אסור בכלל לכולנו, אז איך את רואה את זה כמייצגת את הנוער בבואו תלמדו אותנו איך עושים את 'זה' נכון, למה את מתכוונת?
הוד לוי: אמנם זה אסור, אבל גם אם זה לא קורה לאו דווקא בארץ, אלא בטיסות לחו"ל, עדיין יש מקומות שזה כן מותר בהם ועדיין יש נוער שמתנסה בזה גם אם זה בצורה לא חוקית, גם לשתות מתחת לגיל 18 זה לא חוקי.
הוד לוי: יש המון דברים שקורים לאו דווקא בצורה הכי נכונה ותקנית שיש, אבל נגיד אצלנו גם בבית ספר הביאו לנו הרצאות של איך לעשות דברים כמו שצריך, תביאו לנו הרצאה על סמים לא בארץ, אבל היה והוא הסביר לנו ברמה של איך סמים יכולים להשפיע בעצם לגנטיקה שלך, איזה סמים לבנאדם נגיד הפרעות נפשיות, קשיים נפשיים עדיף לא להתקרב ומה זה יכול לעשות, איזה תופעות זה יכול להביא לך ואם אתה בוחר לעשות את זה אז להיות מודע ואיך זה יכול להשפיע עליך ספציפית מסיבות ביולוגיות כאלו ואחרים.
רם שפע: אני מבין שאולי לכם יהיה יותר קשה להגיד את זה אז אני אגיד את זה וכמובן חברתי מיכל וולדיגר ואני, זה מחלוקת העיקרית שלנו פה במשך עשרות דיונים, חבר'ה, בואו, מדובר בתופעה לא רק קיימת, אלא רחבה, חלק ניכר מבני הנוער מתנסים בקנאביס קצת, חלק גדול מהם מתנסים בזה הרבה ועכשיו אפשר שהמוסדות כולם יגידו, טוב אני לא אוכל להגיד את זה, כי זה אסור, אגב, זה לא פלילי, זה גם עניין, אבל בסדר, זה סיפור אחר.
קריאה: זאת עבירה על החוק.
מיכל מרים וולדיגר: זה עבירה על החוק.
רם שפע: בסדר, אני רק - - -
מיכל מרים וולדיגר: זאת עבירה מנהלית, אבל זה עדיין עבירה.
רם שפע: אני מסכים, אבל זה לא הסיפור, הסיפור שזה קורה בכל מקום, זה לא רק במקומות מסוימים, זה קורה בכל מקום וזה הולך ומתעצם, בסדר, אני שם רגע בצד את השיח שלי ושל מיכל, על לקדם את זה או לא, אתם מכירים את האמונה שלי, אבל זה קיים מאוד.
קרן רוט איטח: זה קיים, עדיין צריך לזכור שרוב בני הנוער לא עושים סמים, זאת אומרת שמבחינה מחקרית רוב בני הנוער - - -
קריאה: גראס?
קרן רוט איטח: כן, גם גראס, נתונים של יוסי הראל פיש, מדברים על 2019 מדברים על עשרה אחוז, נניח שהשנה זה יהיה 30 אחוז מדווחים על התנסות---
רם שפע: בדבר כזה שהוא לא חוקי, סליחה שאני אומר את זה, כל נתון מחקרי תכפילי בשתיים, שלוש, זה כלל, זה הרי ברור.
קרן רוט איטח: רם עד 40 אחוז, עדיין זה לא הרוב.
רם שפע: אבל לבוא ל-40 אחוז ולדבר איתם על משהו מניעתי שאתמול עשו, זה לא מתכתב עם המציאות.
חיליק מגנוס: אין בית ספר במדינת ישראל בלי סמים.
קרן רוט איטח: אני מסכימה איתך, אין לנו מחלוקת.
חיליק מגנוס: אין שום יחידה צבאית בלי סמים, תפנימו את זה.
קרן רוט איטח: אין לנו מחלוקת על כך, אבל צריך לומר השאלה של מזעור נזקים היא שאלה לגמרי רלוונטית גם לנו כמשרד החינוך ואני חייבת לומר שעשינו דרך בעניין הזה, מבחינתי מזעור נזקים זה שניים, פעם אחת לדחות את גיל ההתנסות, בוודאי בקנאביס, שבני נוער יתנסו בזה בגיל שהם יותר בוגרים ונמצאים בשלב של הבשלה של המוח במקום אחר וכן הכנסנו פעילויות שמדוברות על מה שכרגע ארבל מדברת, על אם קורה ונקלעת למצב ואני יכולה לציין שגם מועצת התלמידים והנוער הארצית פרסמו בהנחיה מקצועית שלנו, פרסמו לקראת הסילבסטר אגרת לבני הנוער שמדברת את זה, שאם קרה ואז מה עושים, למי פונים ואיך נעזרים ואיך עוזרים לתלמיד, ממקום שבאמת מכיר שהתופעה קיימת ואנחנו לא שמים את הראש בחול, אבל צריך לזכור שזה עדיין מאוד מורכב ואנחנו רוצים להביא את הילדים לכך שלא יתנסו בזה בגיל הזה, שידחו את גיל ההתנסות, זאת המטרה המרכזית שיתנסו בזה שיש להם את הכלים, כמו שאנחנו אומרים שלא נוהגים לפני גיל 17 כי אין להם את הכישורים שמתאימים לזה, או שהם לא אוחזים בנשק לפני ש- אותו דבר גם לגבי שימוש בחומרים, שיתנסו בזה כשהם יוכלו באמת להכיל את ההתנסות הזו.
רם שפע: אנחנו לא נמשיך את הוויכוח הזה ביננו, אני חולק על הגישה הזאת.
שרי פייר: אפשר להתייחס?
שרי פייר: משרד העלייה והקליטה.
רם שפע: כן, בבקשה, בבקשה ואחרי זה חיליק מגנוס אני אשמח שתתייחס, בבקשה.
שרי פייר: אוקי, שלום לכולם שמי ד"ר שרי פייר, אני סגנית מנהל חטיבת רשויות ארגונים וקהילה במשרד העלייה והקליטה, יושבת איתי גם הקולגה שלי, ראש שירות הרווחה במשרד הקליטה, עדי וולס.
שרי פייר: אני רוצה להעלות לשים איזושהי עין איתורית על ילדים ובני נוער שמעבר לילדים רגילים חווים יותר את הפוטנציאל לסיכון זה ילדים שהם עולים, בין אם הם עולים חדשים-חדשים ובין אם הם עולים וותיקים, כי מעבר לגיל ההתבגרות, מעבר לקיץ, כל חוויית ההגירה יוצרת איזשהו משבר, צורך לבריחה ובמקום שיש ריק וואקום, כולנו כאנשי מקצוע יודעים שהסטייה ממהרת לבוא, לכן אנחנו במשרד נוקטים בשורת פעילות על פני הרצף, אנחנו מתייחסים לכל ילד עולה כילד שיש לו פוטנציאל לסיכון בגלל הסיבות שאני מניתי ולכן גם לאורך השנה וגם בחופשת הקיץ אנחנו עושים תוכניות חווייתיות לילדים, גם בית הספר היסודי בשיתוף עם האגף לקליטת תלמידים עולים במשרד החינוך וגם לחטיבות הביניים ולתיכון.
שרי פייר: בנוסף לכך אתם דיברתם על שעות המשב, בעצם אנחנו זיהינו שהשעות, גם במהלך השנה וגם בחופשת הקיץ, למה שאנחנו מכנים תופעת התגודדות של בני נוער עולים, הם שעות הלילה ולכן אנחנו יצרנו תוכנית "מחוברים לנוער עולה מתגודד" כשאנחנו גם בשיתוף פעולה עם משטרה ישראל בחלק מהמקרים ובעצם אנחנו יצרנו מודל של שני עובדי חבורות רחוב שעובדים, לא עובדים סוציאליים, אבל עובדי חבורות רחוב, יחד עם מנהל הפרויקט אנחנו הולכים לזירות ההתגודדות, אנחנו באים אל בני הנוער אחרי שכבר מעבר לתוכניות המניעה, אחרי שכבר יש חשיפה ואנחנו מנסים למשוך אותם חזרה מתוך זירות ההתגודדות אל הקהילה, לפעילות נורמטיבית, אנחנו עושים את זה בשעות הלילה, בשעות שהם לא שעות שיש בית ספר, גם במהלך שעות הלימודים וכן אנחנו גם מנסים ליצור אינטראקציה, למשל עם משטרה, בקרב למשל עולים יוצאי אתיופיה, שיש חשש מהמשטרה אז אם פעם עולה ביוקנעם היה - אני נותנת את זה כדוגמא - היה עובר את הכביש כשהוא היה רואה שוטר, אז הפעם הוא חוזר אל השוטר, כי הוא זוכר שהוא שיחק אתו כדורגל אז יש פה גם כל מיני דברים בהקשרים האלה.
רם שפע: אוקי, תודה רבה, חיליק מגנוס התחלת להגיד משהו מקודם ואשמח לשמוע את ההתייחסות שלך.
חיליק מגנוס: ההוכחה למה שאני עומד לומר ---
מיכל מרים וולדיגר: מי כבודו?
רם שפע: יושב ראש מגנוס איתור וחילוץ.
חיליק מגנוס: מאגנוס איתור וחילוץ, אני עוסק מזה 30 שנה באיתור וחילוץ המטיילים בחוץ לארץ והצלתם ומכורח העבודה אנחנו נחשפנו לתרבות שקוראים לה 'תרבות הסמים', מכיוון שחלק בלתי נפרד מהטיול זה סמים, זאת אומרת על השולחן יש שוקולד, מנטה, מסטיק, סנדוויץ' וסמים, אז הבנתי כהרף עיין שאם אני לא אבין בסמים אין לי מה לעשות עם הדור שנמצא סביבנו.
חיליק מגנוס: ההוכחה למה שאני עומד לומר יושבת כאן איתנו, זה אנחנו בעצמנו, המגוון העצום של המשתתפים, המקורות השונים, הגופים השונים והמרובים שנמצאים.
חיליק מגנוס: בשעתו הפרופסור רובינשטיין, שופט בית המשפט העליון בדימוס, הקים את הרשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול תחת כנפיו של משרד ראש הממשלה כדי להיות הגורם המכוון, הגורם הדומיננטי, הגורם שמנחה את השיח בנושא הזה, שמנחה את הפעולה ומרכז את האמצעים כדי להגיע לאיזשהם תוצאות.
חיליק מגנוס: התגלגלו הדברים לידי כך שהשר ליברמן לקח את זה למשרד ביטחון פנים כדי לטפל ברוסים ששתו אלכוהול, אחרי זה עלה לגדולה השר ארדן וסגר את הרשות הלאומית, איחד אותה עם מצילה ועם עיר ללא אלימות והרשות נעלמה למעשה.
חיליק מגנוס: הרשות מזה חמישה חודשים היא נקראת "הרשות הלאומית לביטחון קהילתי", אני מקווה שכולכם חשים בביטחון הקהילתי מאז הקמתה של הרשות הזאת והנושא של הסמים נעלם מעל פני השטח, הוא נתון בידי הציבור, המשתמשים הם המשווקים העיקריים, הסם המסוכן ביותר שאנחנו נפגשים בו ואנחנו עוסקים בנפגעים ובבני משפחותיהם, אנחנו נפגשים בסם המספר אחד עם מספר הנפגעים הגדול זה הקנאביס כמובן, לא מכיוון שהוא הכי מסוכן, כי הוא הכי נפוץ.
מיכל מרים וולדיגר: הכי פופולרי.
חיליק מגנוס: והמספר המוחלט של הנפגעים ומגוון הפגיעות הוא עצום, ההתמכרות זאת הפגיעה עם המספרים הנמוכים ביותר, אבל יש פגיעות רבות אחרות, תופעות לוואי חמורות מאוד שהקנאביס מביא לנו, זה לא רק קנאביס זה יש שמה חומרים הלוצינוגנים שונים ומשונים שהצריכה אליהם גם עלתה.
חיליק מגנוס: אין היום בית ספר במדינת ישראל בלי סמים, לא ביסודי, לא חטיבת ביניים ולא תיכונים, אף יחידה צבאית בלי סמים, אני מטפל בנפגעים אז אני יכול להגיד לכם, אין, פשוט לא קיים, אין מסיבה בלי סמים, אין אירוע בלי סמים ואין שום דבר בלי סמים, ברחוב יושבים חופשי ומעשנים, לכולם מספרים ומוכרים את הלוקש כולל לוביסטים בכנסת על שימוש נפלא בקנאביס רפואי, לי דרך אגב בדקל יש פטרוזיליה רפואית, אם את רוצה, זה אותה פטרוזיליה כמו של כולם, אבל שלי רפואית, כדאי לך.
חיליק מגנוס: הסיפור הזה עם הקנאביס הרפואי זה מערכת שיווק אולטרה משומנת, הפרסומת היא כבר מגיעה בטלפונים לכולנו, היא בעיתון, אין יום בלי בעיתון איזה כתבה על נפלאות הקנאביס וכך הלאה.
חיליק מגנוס: אנחנו חייבים להקים יחידה שאת הרשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול כדי שיהיה גוף מכוון.
חיליק מגנוס: האפקטיביות היחידה מוכחת במחקרים של פעולה שאפשר לנדוד איתה תפוקה היא בתחום המודעות, המודעות, הקמתי בשעתו יחד עם חבר שהיה לי קראו לו אריק שרון, היה לו ג'וב טוב, הוא היה ראש הממשלה אז הקמתי את ה'בית החם בהודו' שהנחית, אתה בטח זוכר את זה, היית שם, לא?
רם שפע: ספציפית בהודו פחות, אבל הייתי בהודו תקופה קצרה.
חיליק מגנוס: הקמנו שם בית שהוא למעשה מתנ"ס עם זוג אוהב שמחבק, 11 שנים שאני טיפלתי לבד בתקלה הזאת שנקראת נפגעי סמים, היו בין תשעה ל-12 בעונה, עונה הייתה אז שלושה חודשים בעמק פרוואטי, מנאלי וקסול, מהרגע שהקמנו את הבית הזה יש לנו ממוצע של אחד בשנה והעונה התארכה לחמישה חודשים במקום שלושה.
חיליק מגנוס: האפקטיביות היא במודעות, זאת אומרת אם אתה מודע רמת הסיכון נמוכה, נגיד שאתם נוהגים באוטו במהירות מסחררת ואתה מדאיג אותי מאוד ואני מת מפחד, מה אני עושה?
חיליק מגנוס: אני צועק לך, 'רם, אתה נוהג כמו משוגע', אני אומר לך 'רם תעצור, אני רוצה לרדת', גם זה וגם זה לא יעזור, אבל אם אני אומר לך 'רם, אתה זוכר זה כביש דו סטרי', 'אתה זוכר, זה כביש דו סטרי', אז בסיבוב הבא יש חמישים אחוז סיכון, 'אתה זוכר זה כביש דו סטרי', לחצתי לך על מתג שבו אתה העלתה את סף המודעות שלך למעלה, או הנחתת את הסיכון, עכשיו האבסורד הוא שהגברת פה מעלה על כן חוקי, לא חוקי, מספיק עם הצביעות הזאת, הצביעות הזאת מסכנת אותנו, בואו נעשה לגליזציה ונתחיל לגדר, שמעת פעם על גידור?
חיליק מגנוס: אתה יכול לעשן באיזה מסעדה בתל אביב?
חיליק מגנוס: אתה לא יכול, כי יזרקו אותך החוצה, אין שם פקח, הציבור יזרוק אותך החוצה, גם שאתה חבר כנסת, יגידו לך 'חבר כנסת תעשן בחוץ', נכון?
חיליק מגנוס: קנאביס אין גידור, אין גידור רבותי, מי שדואג לזה זה הלוביסטים, יש שאלה נהדרת מונחת על השולחן, 'את בעד לגליזציה, או נגד?
חיליק מגנוס: את נאורה, את בעד', נכון?
חיליק מגנוס: ו'אתה נגד?
חיליק מגנוס: אתה שחור ואפל', זה שטות מוחלטת, זה לא חשוב, יאללה, כבר לא חשוב אם לגלי, אם נקרא למצב שכולם מעשנים לגלי, או לא לגלי, זה ישנה את כמות המעשנים?
חיליק מגנוס: זה שטות, עזבו את השאלה הזאתי, תעשו לגליזציה ובוא נתחיל בגידור, נער עד גיל 19-21 לא יכול לעשן קנאביס, לא יכול, הוא מסכן את עצמו לסף בלתי ניתן לשיקום, הוא מסכן את עצמו ואת המשפחה שלו.
חיליק מגנוס: כשאנחנו היום ביחידת החילוץ שלנו עושים את הטיפול בנפגעים האקוטיים, אנחנו מגיעים אליהם, פיתחנו פרוטוקול, איך לייצר איתם מגע מידי ואיך להביא אותם לשיתוף פעולה מידי, זה במצב אקוטי, זה כשההוא שם רץ ערום ברחוב, או שובר את האכסנייה, או מכה את ההורים שלו, אז אנחנו מתערבים, ואנחנו יודעים גם מה-30 שנה האחרונות שאם אנחנו לא מטפלים בד ובבד במשפחה לא יהיה שיקום אז פיתחנו גם פרוטוקול איך לאסוף את השבר של המשפחה שמתמוטטת עם היוודע להם הפגיעה הנפשית של הצאצא שלהם, בין בניית נדבך תומך בתהליך השיקום ואנחנו מנחים אותם, מדריכים אותם, במקום שהם יהיו מנוהלים על ידי האירוע, אנחנו נותנים להם כלים ביד כדי לנהל את האירוע ולתמוך בתהליך השיקום המתמשך, ההצלחה היא כבירה, אין גוף ממלכתי שמוביל את השיח בחברה, אין גוף, עכשיו לגבי מה ש - - -
מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה רגע לשאול אותך לגבי - - -
חיליק מגנוס: אני צריך עוד דקה.
רם שפע: כן, תחתור לסיום.
חיליק מגנוס: אני השתתפתי בעשרות וועדות, לא דיברתי, ישבתי בשקט אז עכשיו.
רם שפע: לא, להיפך אני לא יודע אם אתה יודע אבל אני מרגיש שאני יכול לקום וללכת, אדוני אומר מילה במילה דברים שאני אומר פה כל דיון, רגע, בדיוק אני רוצה להגיד, יש פה גם סתירה על המילה - - -
חיליק מגנוס: הסתירה הזאתי חסרת משמעות, זה צריך להתייחס למצב ה - - -
מיכל מרים וולדיגר: אני מאוד מעריכה אותך גם חיליק.
רם שפע: עכשיו שאתגרת אותי ואת מיכל.
מיכל מרים וולדיגר: אני רציתי לשאול אותך כמה שאלות אז בוא נכבד אחד את השני.
חיליק מגנוס: אין קשר לכבוד שאני רוכש לך, אני מדבר שהחוק הזה הוא - - -
מיכל מרים וולדיגר: אין לי מושג איזה חוק, על מה אתה מדבר.
רם שפע: אוקי, תסיים, גם למיכל וגם לי יש שאלות ונראה לי דווקא הם זהות בהקשר הזה.
חיליק מגנוס: החוק הזה נפלא, מה שהצעתי בשעתו - - -
מיכל מרים וולדיגר: לא, אבל איזה חוק, הוא אומר החוק נפלא, איזה חוק?
חיליק מגנוס: בואי תני לי לסיים את דבריי.
מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה להבין רק מה אתה אומר.
חיליק מגנוס: אני אענה לך, אבל אני רוצה לסיים ברשותך, בעניין כבוד אז תרשי לי לסיים.
חיליק מגנוס: הנושא שהעלתה נציגה של מועצת התלמידים אז הנושא הוא חשוב מאוד ואני העליתי את זה בשעתו בפני הרשות הלאומית למניעה של סמים ואלכוהול וקראתי לזה "מועצת גדולי תורה" במירכאות כפולות, חבר'ה אנחנו צריכים לתת בידי הצעירים את השיח הציבורי ואת הניהול של הדבר הזה, הם יקימו מועצות של 'גדולי תורה' שאנחנו ננחה אותם לבסס אותם על מידע אמיתי ולא רכילותי של שיווק ואז ניתן להם לפעול בקרב הצעירים, כשאתה ואני באים אל צעירים בני 16-18 ומדברים איתם אני בגיל של הסבא שלהם, לא של האבא שלהם, זה לא עובד גם כמה שאני נחמד ואני מכיר את העניין, צריך להביא את זה של פנים אל פנים, צריך לפתח שיח פתוח בנושא הזה על בסיס אמיתי, על מציאות אמיתית.
חיליק מגנוס: המציאות היא גברתי לשאלתך, שיש סמים בכל מקום אז להגיד שאסור לטפל בזה, כי החוק לא מרשה זה אבסורד באמת, אבל - - -
מיכל מרים וולדיגר: אני ממש לא אמרתי את זה, חיליק אתה לוקח אותי למקומות שאני בכלל לא, אבל אני חייבת פה רגע לומר משהו, אני חושבת שב-99 אחוז מהדברים שאמרת אני מסכימה, בסדר?
מיכל מרים וולדיגר: רגע, לא, לא, שנייה, אני רק אבהיר, בין האמירה ואפילו כתבתי לעצמי, לשבת ולדבר איתך אחר כך, כי שוב, בסדר?
חיליק מגנוס: בשמחה.