GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שחר נוף: המוזיקה כאמצעי ריפוי ותקווה לחיים.
שחר נוף: זהו.
אוריה גן: כותבים, מקליטים, לומדים לנגן.
אוריה גן: אתם רואים שיש פה מגוון של הכול, שחר מנגן על הכול ואפשר ללמוד פה על הכול, מאקורדיון ועד כל מיני כלים מגוונים מכל מיני מקומות וארצות.
אוריה גן: טקסי הבוגרים שלנו, אם תסתכלו על התמונות שם, הם גם הבמה שלנו להופיע.
אוריה גן: זאת אומרת מי שכאן בטיפול ובהרכבים של מלכישוע זו ההזדמנות שלו להופיע בפני אורחים, המשפחות שמגיעות.
אוריה גן: אז גם זה יש.
אוריה גן: דרך אגב אנחנו פה בפריקס של ההיאחזות של מלכישוע, אלה המבנים האהובים עליי.
אוריה גן: זה חדר, אבל אני אוהב אותו, יש בו אנרגיות טובות וזה החדר הזה, זה חדר האוכל של הקיבוץ וההיאחזות וזה הקיר שבו אליקים ישב ושמיר.
אוריה גן: מה עשיתי בשנה האחרונה?
אוריה גן: לא צבעתי, אלא הפוך, חשפתי את הקירות ואת הקיר הזה השארתי, את השכבות שהיו פה במהלך השנים, שתראו מה היה פה.
אוריה גן: זה מדהים, תחשבו, ראש הממשלה שמגיע, פה הוא ישב, הבן אדם הראשון ישב פה לפניו.
אוריה גן: זה היה יום גשם מאוד רציני במלכישוע, הוא הגיע במסוק, יש סיפורים שהיו צריכים לסחוב את שמיר מהשלוליות.
אוריה גן: כל החבורה הזאת, למעט בני ארד שלא בחיים, ושמיר, הבן שלו הגיע, את אשתו של בני ארד לא הצלחנו להשיג, רצינו, כל החבורה הזאת הייתה.
אוריה גן: קפלן ממעלה גלבוע בירך בשם תושבי האזור אז, יונתן בסי, יגאל שחר, יאיר שמיר, אליקים היה, עובדיה, בני ארד לא הגיע, וד"ר חיים מל, הוא המנכ"ל הראשון של מלכישוע.
אוריה גן: היום החדר הזה הוא מועדון וחדר קבוצות, זה הייעוד שלו, אבל יש בו איזה משהו, אני אוהב אותו, יש בו משהו טוב.
רם שפע: כן, הוא נעים.
רם שפע: (בהמשך הסיור)
אוריה גן: יש פה המון כלים מגוונים לטיפול וריפוי, גם המוזיקה היא כלי, וכלי מרכזי נוסף של מלכישוע זה האמנות, גם כאמצעי להבעה וליצירה שלא קשור לטיפול וזה מצוין, וגם כעבודה עמלנית, כמו הפסיפסים וכו' וכו'.
אוריה גן: זה חדר טיפול באמנויות, יש פה גם טיפול קבוצתי באמצעות אמנות, גם טיפולים פרטניים ואחד מהכלים.
אוריה גן: יש נערים ונערות ובוגרים שהכלים הרגילים לא מתאימים להם ובכלי הזה הם מוצאים את המקום שלהם.
רם שפע: זה נכון לכל מקום בעולם, אבל כמות הכלים החינוכיים שיש פה – תחשבו על כל הסיורים שעשינו בשנה שעברה בוועדת חינוך, איפה זה ואיפה הם, מדהים, פה המגוון ענק.
אוריה גן: זה העניין.
אוריה גן: גם ראית באנשים שהופיעו בפנינו, איכשהו יצאו שניים מהעולם החרדי, לא התכוונתי, אמרתי לכל מנהל שישלח מישהו, אבל הם שונים והם צריכים כלים שונים והם מדברים אחרת וחושבים אחרת.
אוריה גן: כן, הכנסנו אותם קצת לתבניות של מלכישוע, אבל בסדר, הם גם ייצאו מהם ואנחנו רוצים שהם ייצאו מהם בריאים.
אוריה גן: אני אספר את הסיפור של המקום ואם תצטטו אותי אני אכחיש, למרות ששמעו אותו הרבה אנשים.
אוריה גן: בגדול, מרכז רכיבת אופניים.
אוריה גן: בכלל ספורט זה קטע פה, אנחנו משתדלים שהוא יהיה עניין פה.
אוריה גן: יש פה קבוצת ריצה שרצה חצאי מרתונים, יש פה חדר כושר, שנהיה בו, מכובד מאוד, וגם קבוצת הרכיבה, יש פה נערים.
אוריה גן: אין לנו זמן בלו"ז, אני לא רציתי שזה יהיה, אמרתי שאין לנו זמן לרכיבת אופניים, שכנעו אותי וכו', לא משנה, פיתו אותנו בכסף וכו', הקמנו פה מרכז רכיבה, נערים רוכבים פה, בגלל שאין זמן זה בשש בבוקר, פעמיים בשבוע, שש עד שמונה בבוקר.
אוריה גן: תקשיבו, הם הגיעו לרמה מאוד גבוהה, הם בשעתיים יורדים מפה לעמק וחוזרים חזרה, הם ברמה של רוכבים מקצוענים, יש להם מדים, יש פה ילד אחד מכל קבוצה תמיד שהולך ללמוד טכנאות אופניים והופך להיות טכנאי.
אוריה גן: זה מקצוע מאוד מבוקש היום.
אוריה גן: הוא לומד להיות טכנאי והוא אחראי על התיקונים.
אוריה גן: יש גם טכנאי מקצוען שמגיע למורכבים.
אוריה גן: זה לא חופשי, לכל ילד יש פה זוג אופניים שהוא אחראי עליהם, שהוא מטפל בהם.
אוריה גן: יש קבוצת מתחילים שמגיעה לרמה מסוימת ואז מתקדמים.
אוריה גן: מפעל הפיס תרם את זה עם הדרכה לשנתיים, שזה מאוד מאוד יפה.
אוריה גן: אין לי מה להגיד, אני אכלתי את הכובע שלי אחרי שנה שזה עובד וזה עובד יפה מאוד.
קריאה: פה הקומונה של השינשינים.
אוריה גן: זו קהילת הנוער.
אוריה גן: אנחנו עכשיו עומדים בלב של קהילת הנוער.
אוריה גן: א' אמר לנו שהוא מניצוץ.
אוריה גן: זה לפי הבתים, השמות זה שחף, יש תקווה, ניצוץ ושלב ג'.
אוריה גן: הוא עכשיו בשלב ג', במקור מאיזה בית אני לא זוכר.
אוריה גן: בית זה קבוצה קטנה, 12 עד 14 נערים, תמיד יש נער שהגיע אתמול ונער שנמצא פה כבר שנה, זה העניין, של איזה שהיא חניכה.
אוריה גן: לכל בית יש רכז ועובדת סוציאלית או מטפלת פרטנית אחרת.
ענבר בזק: אבל לא אמרת שזה מחולק א', ב', ג', לפי כמה זמן הם פה, הגוזלים?
אוריה גן: זה רץ במקביל.
קריאה: הבית אינטגרטיבי, יש בו גם וגם וגם.
אוריה גן: אני אסביר.
אוריה גן: אתה נכנס לבית, הבית זה איפה שאתה ישן, גר והצוות שלך, ואתה גם רץ בשלבים ואז אתה עולה לשלב ג' בסוף, זה השלב שלפני היציאה.
אוריה גן: לא ציינתי שמלכישוע זה מקום מוכר להתמחות בפסיכולוגיה קלינית ויש פה גם מתמחים בעבודה סוציאלית וקרימינולוגיה קלינית, הם גם משתלבים פה.
אוריה גן: יש פה שמונה מתמחים בשנה בדרך כלל שמשתלבים ביחידות השונות.
קריאה: כשאתה אומר עובד סוציאלי בכל בית, זה עובד סוציאלי במשרה מלאה לכאן, נכון?
קריאה: כי מדברים על מחסור של עו"סים בארץ.
אוריה גן: אני לא יודע, פה אין מחסור.
קריאה: יש מקומות שבאמת מתמודדים עם מחסור, אבל כאן התקנים מאוישים.
אוריה גן: אני רוצה להגיד לך שבאזורנו אני מקבל, לצערי, הרבה מאוד קורות חיים, פה הביקוש מאוד רציני, גם במלכישוע, אבל גם בפריפריה שלנו אין המון.
אוריה גן: ענבל, הבמה שלך.
ענבל: שלום לכולם.
ענבל: אני מורה פה לחינוך גופני ולאמנות, לסדנה הזאת קוראים אורבה, אורבה זה נשמה, לעוסקים במלאכה.
ענבל: זה בעצם היה פעם אורווה ולאט לאט זה הפך למקום של יצירה ועבודה.
ענבל: אנחנו עוסקים פה בהרבה מלאכות, גם בפסיפס, כמו שאתם רואים, בציור על אריחים, בבטון, מכינים שעונים מבטון, בציור, יש לנו סדנת נגרות בחוץ, ממש מה שבא לראש אנחנו מגשימים.
ענבל: מגיעים לפה כל הנערים והנערות.
רם שפע: זה רק במסגרת הקבוצה?
ענבל: זה בתוך בית הספר ואחרי הצהריים יש להם חוגים פה שהם רשות, שזה לא חובה, מי שרוצה מגיע.
קריאה: גם למבוגרים או רק לנוער?
ענבל: לא, פה זה של הנוער.
קריאה: כן, אבל למבוגרים יש אמנות ונגינה?
קריאה: יש פה הכול.
רם שפע: את זה הבנו.
אוריה גן: אתם רוצים לדבר איתנו?
אוריה גן: רוצה להגיד מילה?
אוריה גן: לא חייב, רק אם אתה רוצה.
אוריה גן: מ', ספר לנו מי אתה ומאיפה אתה.
קריאה: אולי קודם תגיד לו מי אנחנו, לא?
אוריה גן: אז אני אגיד לך, נכון.
אוריה גן: זו ועדה של הכנסת שמתעסקת בעניינים של התמכרויות ואתגרים של צעירים במדינת ישראל.
אוריה גן: יש פה שני חברי כנסת ועוד נציגים ממשרד הרווחה, אלה האורחים שלנו כאן היום.
אוריה גן: תספר על עצמך קצת.
ד': ד', כמעט חצי שנה פה.
ד': הייתי בהתחלה בבית הילה, עכשיו עברתי לקהילת הנוער.
ד': אני מגיע לפה כמה פעמים בשבוע, עוזר במה שצריך, עושה עבודות.
רם שפע: מה המקום שאתה הכי אוהב להיות פה?
ד': פה, בפינת החי, ספורט.
רם שפע: מה עושים בפינת חי?
ד': חיות.
רם שפע: לא, אני יודע, אבל יש משהו מסוים שאתה אוהב?
רם שפע: להאכיל חיה מסוימת?
ד': נחש, תוכי, כל השטויות האלה.
רם שפע: אה, יש הכול?
רם שפע: ואללה.
אוריה גן: לא הכול, פינת חי צנועה מאוד, צנועה ומושקעת.
לירי: אני לירי, אני שינשינית פה.
לירי: אני ממעגן מיכאל.
לירי: אני שינשינית גם פה וגם בפינת חי.
לירי: פה אני במהלך היום ובפינת חי אנחנו קמים בבקרים עם הנערים, שש בבוקר אנחנו כבר בפינת חי, מאכילים את החיות.
לירי: זהו, מקום מדהים, כיף ליצור, לעשות.
אוריה גן: מה הבית שלך?
לירי: אני בבית סלעית.
קריאה: אני רוצה להגיד שתי מילים על הרעש שברקע.
קריאה: זה לא קשור לפה, הרעש שברקע, מקימים פה יישוב בשם מיטל.
קריאה: מתי הוא המזכיר של היישוב.
קריאה: בגדול, בגלל שהוא כבר עזב אותנו, לא אומרים שבחו של אדם בפניו, אבל הוא כשהוא היה ראש מועצה והקימו את מלכישוע אז הוא בתב"ע של היישוב סימן גם 80 מגרשים.
קריאה: שאלו אותו, מה הקשר?
קריאה: הוא אמר: אתם תראו שפעם אנחנו נקים יישוב פה.
קריאה: כשבאו בשנים האחרונות ואמרו איפה אפשר להקים יישוב, אז אמרו שכבר אי אפשר להקים יישובים חדשים, אז הוא אמר: רגע, יש את מלכישוע, למלכישוע יש סמל של יישוב ואנחנו פה כל פעם היינו מקבלים את ספר הבחירות ריק, עם אף תושב, אנחנו יישוב במדינת ישראל, עם סמל יישוב, אז אמרו: הנה, ניקח את זה ונעשה מזה יישוב.
קריאה: זה מיתר.
קריאה: האבסורד הוא שבשום מקום לא תמצאו שמיטל זה יישוב, שם היישוב הוא מלכישוע.
קריאה: אבל רוצים, זה תהליך.
קריאה: יש פה מצד ימין 14 קרוונים שזה היישוב הזמני, והבאגר שאתם שומעים מתחיל לחצוב פה את הדרך ליישוב קבע שבסופו של דבר יהיו בו 250 יחידות סביב ההר ובסוף גם, אחרי שיצליחו לפנות את הבסיס הצבאי, יש פה איזה אנטנה מצ'וקמקת שמשרד הביטחון רוצה בשביל להוריד אותה סכום צנוע של 100 מיליון שקל.
קריאה: אז אמרו טוב, נחכה, נתחיל לבנות את היישוב סביב האנטנה עד שבמשרד הביטחון ישתכנעו שצריך להוריד אותה.
אוריה גן: אבל נחזור להווה, אתם רואים את המקום, רואים את היופי שלו, זה העניין.
אוריה גן: ויש פה הכול.
אוריה גן: ענבל לא אמרה, יש פה קרמיקה ואפשר לעשות פה כדרות ויש תנור ויש אובניים.
אוריה גן: צריך להיות פה הכול וזה מה שאנחנו שואפים, שכל אחד יוכל למצוא את המקום שלו.
אוריה גן: אנחנו הפרענו לשיעור של בית סלעית, הבית של הנערות, שיעור מתמטיקה.
אוריה גן: אתם יודעים שיש לכם מורה מופלאה בשם הגר הרדוף מעין חרוד, שגם עושה פה עוד כל מיני דברים במלכישוע.
אוריה גן: אז שיעור מתמטיקה.
אוריה גן: ספרו, מישהי מוכנה לספר על בית סלעית.
ק': אני אספר.
ק': אנחנו בית חם ואוהב ומקבל.
קריאה: לא אמרת איך קוראים לך.
ק': אני ק', בת 16.
ק': אנחנו בית חם, אוהב ומקבל, ממש טוב לנו בבית.
ק': אנחנו כל היום מנקות.
דיירת במלכישוע: זה הבית שלנו ואנחנו צריכות לטפח אותו.
ק': כן, וממש טוב לנו שם וכיף לנו.
ק': כל הבית מגובש, ממש כיף וטוב.
רם שפע: נשמע יותר מדי טוב.
רם שפע: מה קשה?
ק': החוקים, שאין טלפון, שאין את החופש.
דיירת במלכישוע: שיחות עם ההורים זה שמונה דקות, לכל אחד אם ההורים גרושים, ואם הם לא גרושים אז זה שמונה דקות לשניהם.
קריאה: כמה הגיעו מרטורנו?
דיירת במלכישוע: שלוש.
קריאה: כשבאתם מהאשפוזית בעצם?
דיירת במלכישוע: כן.
דיירת במלכישוע: הדבר היחידי שקשה פה, שפשוט לא מתרכזים בהתמכרות, מדברים יותר על ה-DBT.
דיירת במלכישוע: מדברים על מאיפה זה הגיע.
דיירת במלכישוע: אני לא חושבת שזה כאילו יכול לעזור לי בהתמכרות שלי.
דיירת במלכישוע: באתי מהאשפוזית, מדלת לדלת, ואז הגעתי לפה וזה שונה לגמרי.
דיירת במלכישוע: לא מדברים פה על ההתמכרות עצמה ולמה הגענו לזה ואיך הגענו לזה.
רם שפע: ואת חושבת שזה פחות יכול לעזור לך או יותר?
דיירת במלכישוע: לא, זה בכלל לא עוזר.
דיירת במלכישוע: אבל אין לנו קבוצות צעדים, אני פה חודשיים ואין צעדים.
דיירת במלכישוע: פשוט אולי ברטורנו זה היה רק סביב זה, אני חושבת שפה יש גם איזון.
דיירת במלכישוע: כי צריך גם להשתחרר מההתמכרות, זו הסיבה המרכזית שבאנו לכאן.
דיירת במלכישוע: צריך ללמוד גם איך להתנהל בלי לחשוב כל הזמן על ההתמכרות.
דיירת במלכישוע: אבל בלי לעבוד על 12 הצעדים, אני לא חושבת שאפשר להתקדם.
דיירת במלכישוע: אם אני אצא מפה אני חושבת שאני אלך להשתמש.
דיירת במלכישוע: אם אין לנו את ה-12 צעדים ואין לנו את הסבבים.
אוריה גן: אתן מעלות פה סוגיה תיאורטית שבאמת גם אנחנו עסוקים בה ואני אסביר גם לכל השאר, שלא אולי מהעולם שלנו.
אוריה גן: בעצם המודל בבית של הנערות הוא מודל דיאלקטי התנהגותי, DBT, באמת בכלל השפה שלנו בנוער, וגם בבית של הנערות, פחות מדברת על התמכרות.
אוריה גן: דרך אגב, אני אומר את זה גם לנערות, גם פחות אנחנו חופרים המון פנימה ומתעסקים בעבר וכו', המטרה הראשונה שלנו זה קודם כל ללמוד לנהל את היום יום, לנהל את הכעסים, לשלוט ברגשות, ויסות רגשי וכו'.
אוריה גן: נכון, השפה בנוער היא פחות התמכרות.
אוריה גן: אפשר להתווכח, יותר טוב, פחות טוב, למי מה מתאים.
אוריה גן: אני בטוח, אני אומר לכן, שלא אותו דבר מתאים לכל אחת וזה בטוח נכון, אבל אנחנו גם מקשיבים לזה.
אוריה גן: אני מקשיב לזה, אולי נבוא לדבר על זה בשיחה יותר אינטימית, רק אנחנו, באמת כדי לשמוע.
דיירת במלכישוע: אני יודעת שסדר היום מאוד עזר לי.
דיירת במלכישוע: אני הייתי בלגניסטית רצח ועכשיו אני לא יכולה לא לסדר את הדברים שלי.
דיירת במלכישוע: אני עדיין מבולגנת, ועם כמה שזה משעמם וקשה, סדר היום שהוא אותו דבר וחוזר על עצמו, זה מאוד טוב, זה עזר לי מאוד.
אוריה גן: משהו על העולם הרגשי ועל ההתמודדות?
דיירת במלכישוע: משהו ברגשי, אני חושבת שלפעמים קצת קשה להתמודד עם הרגשי כי לדעתי אין פה הרבה בנות שבאמת באו מהמקום של לשתף וגם לדעתי חלק מהמדריכות כאילו לא – כן, אני ככה חושבת.
אוריה גן: לא, תגידי מה שאת חושבת.
קריאה: רק אני רוצה להעיר שיכול להיות שבהמשך, את למשל בנקודה מאוד - - -
דיירת במלכישוע: לא קשור שאני פה קצת זמן.
רם שפע: כמה זמן את פה?
דיירת במלכישוע: שבוע וחצי.
דיירת במלכישוע: מה הקשר?
דיירת במלכישוע: זה לא קשור לזמן.
דיירת במלכישוע: אם אני צריכה לבוא ולפנות למדריך אני אפנה אליו.
אוריה גן: לא, זה לא מבטל את מה שאת אומרת, תגידי.
דיירת במלכישוע: בקיצור, לפעמים אני מרגישה שאני כאילו משרתת וזה.
אוריה גן: ולא מתייחסים לזה?
אוריה גן: ולא לוקחים את זה - - -
קריאה: ומדריכים לא? או בנות אחרות לא?
דיירת במלכישוע: מדריכות.
דיירת במלכישוע: הבנות כאילו, לא יודעת, אבל בתכלס יש פה כלים להתמודד.
דיירת במלכישוע: כלים גם לחיים.
דיירת במלכישוע: אני יכולה להגיד מנקודת מבט שלי שאם אני הולכת ומדברת - - -
דיירת במלכישוע: אני פה ארבעה חודשים.
דיירת במלכישוע: אם אני הולכת ומדברת עם מדריכה, או עם הרכזת או משתפת את העו"סית או מישהי מהמטפלות, כל אחת, באמת, יש לי מענה, יש מישהו שיקשיב לי, יעזרו לי, באמת בכל דבר, כנ"ל לגבי הבנות.
דיירת במלכישוע: כל הבנות פה מדהימות, עוזרות אחת לשנייה, מקשיבות.
דיירת במלכישוע: יש המון הכלה.
דיירת במלכישוע: וגם מסתכלים עליך בגובה העיניים.
אוריה גן: מי פה הכי הרבה זמן?
דיירת במלכישוע: ע' ו-נ'.
אוריה גן: ע' ו-נ' לא פה.
קריאה: בסך הכול יש קבוצה עכשיו של הרבה בנות צעירות בפז"מ במלכישוע, באופן יחסי.
קריאה: י', אז את אחרי זה הכי הרבה זמן.
דיירת במלכישוע: ואז נ' ואז אני.
קריאה: כמה מכן הייתן במסגרות אחרות של הרווחה, צופיה, מסילה?
דיירת במלכישוע: אה לא, כאלה לא.
דיירת במלכישוע: היינו בפנימיות בעיקר.
דיירת במלכישוע: אני מתגעגעת, אני רוצה שחברים שלי ידברו איתי.
ענבר בזק: אבל זה לא פעם ראשונה שאתן במסגרות לא בבית.
דיירת במלכישוע: לא, יש פה נערות שהן כן.
ענבר בזק: כי רציתי לשאול אם אתן מתגעגעות הביתה, אבל אני מבינה שזה משהו שאתן רגילות.
דיירת במלכישוע: אנחנו בכל מקרה מתגעגעות הביתה.
דיירת במלכישוע: לבחוץ יותר.
דיירת במלכישוע: לא כולן.
דיירת במלכישוע: אני מתה לחזור לבית ספר ואז לחזור לאמא.
דיירת במלכישוע: אני פה רגילה פשוט.
דיירת במלכישוע: אני ארבע שנים.
ענבר בזק: כמה, ארבע שנים?
ענבר בזק: במסגרות, לא פה.
ענבר בזק: מאיזה גיל?
דיירת במלכישוע: מגיל 13-12.
דיירת במלכישוע: הייתי בפנימייה ואז - - -
אוריה גן: מילה על מתמטיקה, מה לומדים עכשיו?
דיירת במלכישוע: כל אחת איפה שהיא.
אוריה גן: תודה לכן, אנחנו לא מפריעים לכן יותר ללמוד.
דיירת במלכישוע: לא, תפריעו, תפריעו.
אוריה גן: כשאמרו לנו שהנערות הבוגרות של הבית לא נמצאות, אז הנה הן פה.
אוריה גן: הפרענו לשיעור מתמטיקה, מי שנמצא פה, אתן יודעות מי פה?
דיירת במלכישוע: משהו בכנסת.
אוריה גן: יפה, הם באמת מהכנסת, ועדה להתמודדות עם התמכרות ואתגרי הצעירים במדינת ישראל, רם שפע וענבר, באו מהכנסת, ונציגים של משרד הרווחה, המון המון.
אוריה גן: מילה על בית סלעית.
דיירת במלכישוע: בית.
דיירת במלכישוע: חד משמעית בית.
אוריה גן: ומילה עליכן.
רם שפע: כמה זמן אתן פה?
נ': אני נ', אני פה שנה.
נ': עברתי טיפול ארוך ארוך, אבל היום אני יוצאת להתנדב ובקרוב גם לעבוד.
נ': אני מתנדבת בבית אורי עם ילדים עם צרכים מיוחדים, ואני אעבוד בבית קפה, והמקום הזה הוא באמת בית, מקום מדהים, הוא נתן לי את החיים שלי בחזרה.
רם שפע: היית במסגרת אחרת?
נ': הייתי ברטורנו, לא הצלחתי שם, הייתי באשפוזית והייתי בפנימייה בעין כרם.
ענבר בזק: אני בדיוק אמרתי פה קודם, מה ששומעים או הסטיגמה על כל מיני מסגרות של הרווחה, לרוב מה שאומרים בתקשורת, הן מאוד שליליות ופה כולם מדברים על כמה המקום מדהים.
ענבר בזק: אתם באמת מרגישות שפה המקום מיוחד?
ענבר בזק: כי אמרת שהיית בעוד מסגרות לפני כן.
נ': זה לא קשור, אני חושבת שזה לא קשור למסגרות הקודמות, זה פשוט נתן לי אינדיקציה, פשוט פה מצאתי את עצמי.
נ': בהתחלה גם אני הייתי בטוחה שמלכישוע זה מקום שהורס לי את החיים, לא חשבתי שמלכישוע זה מקום טוב, היום בדיעבד, אחרי שנה בטיפול, אני רואה את המקום הזה באמת כבית, כמקום שקיבלתי את החיים שלי בחזרה, שאני קמה בבוקר ואני אוהבת לקום בבוקר ואני אוהבת לתפקד ואני עושה את הדברים באהבה ויש לי קשר מדהים עם הצוות ועם הנערות.
רם שפע: אז בפרספקטיבה שלך זה שלך, אבל בכל זאת למה פה זה מרגיש לך כמו בבית ובמקומות אחרים פחות הצליח?
נ': כי פה הצלחתי, הצלחתי להתקדם, הצלחתי לחיות, הצלחתי ללמוד.
נ': סיימתי פה בגרות, הצלחתי פה המון.
ענבר בזק: אבל זה קשור לצוות?
ענבר בזק: זה קשור למקום?
ענבר בזק: את יכולה לשים את האצבע על מה?
ענבר בזק: אולי הבנות האחרות?
נ': אני חושבת שזה בעיקר קשור גם אליי, אני חושבת שזה קשור לכול, גם לבית, גם לצוות, גם לקבוצה, כי קבוצה מאוד עוזרת ותומכת, בעיקר לקבוצה.
נ': אני חושבת שלקבוצה יש את הכוח הכי גדול.
נ': וגם המקום שנותן מקום וכלים להתמודדות.
רם שפע: את רוצה גם לספר?
דיירת במלכישוע: מה לספר?
ענבר בזק: איך לך פה?
ענבר בזק: את אוהבת להיות פה?
דיירת במלכישוע: כמו ש-נ' באמת הבית הזה זה בית.
דיירת במלכישוע: לפני שבאתי לכאן, כמו כל הנוער והנערים, חשבתי שמלכישוע זה בית כלא, מקום חרא, קשה.
דיירת במלכישוע: בחוץ יש לזה הרבה סטיגמות והרבה שמועות של מקום לא טוב וגם בהתחלה, כשבאים לכאן, אז הרבה כזה מחשבות על מה שאומרים בחוץ ובאים כזה, לא רוצים להיות פה, רוצים לברוח.
דיירת במלכישוע: וברגע שזה בא מעצמך, מהבנה שלך שאת רוצה טיפול, שאת רוצה חיים אחרים אז זה עובד והמקום הזה באמת מקום מצליח לגרום להבין שצריך חיים אחרים ומה שאנחנו רגילים זה לא חיים.
אוריה גן: שירן וגילי, בואו.
אוריה גן: הרכזת של הבית, גילי, והמטפלת של הבית, שירן.
אוריה גן: מילה.
אוריה גן: הוועדה להתמודדות עם התמכרויות ואתגרי הצעירים במדינת ישראל של הכנסת והמון נציגים ממשרד הרווחה.
אוריה גן: תגידו מילה.
גילי: אני חושבת שהבנות דיברו בפני עצמן וזה הדבר הכי חשוב בעיניי.
גילי: אני גם חושבת שאנחנו עסוקים בלתת פה כמה שיותר גם למקום הזה שיהיה בית ומתוך הדבר הזה באמת לאפשר לעשות איזה שהיא עבודה פנימית ועמוקה ולאפשר להן לפרוח ולצאת החוצה עם כלים ועם יכולת להתמודד עם העולם בחוץ.
גילי: זאת המטרה.
אוריה גן: איך לך להיות במלכישוע?
גילי: אני חושבת שזאת העבודה הכי טובה בעולם.
גילי: במלכישוע אני ארבע וחצי שנים.
רם שפע: מה עשית לפני זה?
גילי: עבדתי בהוסטל פוסט אשפוזי ועבדתי בבריאות הנפש, בסוף הגעתי הביתה.
גילי: אני מרגישה שזה בית גם בשבילי, גם בית ללמידה, הרבה השקעה בלמידה וביכולת להתמקצע, התקדמתי פה מאוד וגם בטווח הרחב שיש פה, היכולת לגעת באנשים והתפקידים שאפשר לעשות פה.
גילי: אני עובדת סוציאלית במקצוע שלי ועבדתי כעובדת סוציאלית, עכשיו אני רכזת.
גילי: אני חושבת שיש פה באמת מגוון רחב של אפשרויות.
גילי: והקשר, הקשר זה מה שחשוב.
רם שפע: יש המון מה לחשוב ולהגיד, אבל בעיקר תודה שגם סיפרתן לנו ונתתן לנו לפגוש אתכן באמת.
אוריה גן: המכבסה, גם כן אנחנו עושים הכול וכו' וכו'.
אוריה גן: זה המרכז של ההכשרה המקצועית שלנו.
אוריה גן: זה המורה שלנו לריתוך.
אוריה גן: הדבר הזה, לי אישית לקח שנתיים-שנתיים וחצי, אחד המקצועות המבוקשים היום במדינת ישראל זה ריתוך והקורס זה ריתוך צנרת ומכלי לחץ.
אוריה גן: זה קורס של שישה חודשים שמי שמסיים אותו מקבל תעודה שאני אומר לכם שאין לרוב הרתכים במדינת ישראל, אם הוא עובר איזה שהוא מבחן הסמכה או מבחן תקן.
אוריה גן: הקורס הוא של משרד העבודה, אבל ההצטיידות והמסביב, לקח לנו המון זמן להשיג אותו.
אוריה גן: הסדנה יקרה ולהפעיל אותה זה יקר וגם לגייס מורה זה לא פשוט.
אוריה גן: אז, להב, תגיד כמה מילים.
להב: זה קורס של 616 שעות של משרד העבודה, שעות אקדמאיות, זה לוקח בין ארבעה וחצי חודשים לחצי שנה.
להב: בכללי ריתוך, פה בארץ רוב מי שמחזיק רתכת חושב שהוא רתך, בניגוד מוחלט לכל החשמלאים שצריכים הסמכות מתאימות לזה ובגלל זה יש חוסר באנשי מקצוע, בכוח אדם איכותי בארץ.
להב: אז משרד העבודה בא בגישה של להכשיר אנשי מקצוע.
להב: זה קורס בחינם.
להב: למקום זה לא היה בחינם, להרים את המקום הזה זה עולה כמה מאות יפות.
רם שפע: מאיפה הגעת לפה?
להב: אני במקור מקיבוץ חולתה.
קריאה: אבל תגיד להם כמה קילומטר אתה נוסע כל יום.
להב: 130 בכל כיוון.
קריאה: 260 קילומטר ליום אתה נוסע.
קריאה: כל קילומטר עולה לי.
להב: באמת כל החבר'ה פה, אנחנו אפילו לא במחצית הדרך, הם ביתרון ממש מוחץ על רוב אנשי המקצוע בתעשייה כי הם פשוט לא יודעים, סתם הדבר הכי בסיסי, ברזל, ברזל זה יסוד שלא נמצא כמעט בטבע, אנחנו משתמשים בפלדה.
להב: את זה כל אחד מהחבר'ה שם יידע להסביר וזה הבסיס של הבסיס.
להב: המקצוע הזה מבוקש בכל מקום בעולם.
להב: אני בעצמי עשיתי את הקורס הזה במשרד העבודה כי תכננתי לעבוד באוסטרליה.
להב: הפער מבחינת ההכשרה האקדמית הוא משהו כמו 60 שעות לרתך לאוסטרליה, ריתוך צנרת ומכלי לחץ, לכל צנרת הגז.
להב: יש באוסטרליה, בקנדה, בארה"ב, רוסיה, איפה שצריך, ובגדול כל החבר'ה, כל מי שעושה את ההסמכה, גם מי שלא מקבל תעודה, יכול לעבוד בזה בתחום ואם הוא לא עובד זה נטו מבחירה שלו.
להב: כולם מקבלים הכשרה מצוינת ויידעו להיכנס לתעשייה.
אוריה גן: קודם כל תודה למשרד, אחרי זה קרן איט"ה שתרמה לנו פה, זה 600,000 שקל להקים את הסדנה הזאת בלי למצמץ אפילו ולקח לנו שנתיים וחצי לגייס את זה.
קריאה: פה צריך להגיד לזכותו של אביגדור קפלן, מנכ"ל המשרד הקודם, שבאופן אישי דאג לזה שיאשרו לנו את הקורס.
אוריה גן: אני זוכר שהיינו פה בנקודה הזאת ממש לפני שנתיים עם אנשי זרוע העבודה.
ענבר בזק: יש לכם מסיימים?
קריאה: זה קורס ראשון.
קריאה: לפני הקורס הזה היה לנו משהו בסגנון של חוג, ארבע שעות בשבוע, הוציא עשרות רתכים, התמונות שלהם תלויות פה.
קריאה: גם אלה שיצאו מהקורס נחטפו בשוק.
אוריה גן: ויש מלחמה משפטית כי רוצים לייבא רתכים מרומניה, לא עלינו, וזה ישבית אותנו לגמרי.
אוריה גן: עברתם בדרך וראיתם שמסדרים מחדש את בוטיק הבגדים.
אוריה גן: יש אנשים שמגיעים לפה בלי כלום.
אוריה גן: אין לנו כסף מצד אחד, מצד שני לא חסר לנו כלום.
רם שפע: זה בדיוק מה שרציתי להבין.
אוריה גן: אז יש שם בוטיק בגדים, מקפלים ומכינים בגדים למי שמגיע לפה בלי כלום.
אוריה גן: בפנים יש נגרייה קטנה, פה זה חדר התחזוקה.
אוריה גן: אחראי תחזוקה אחד על כל מלכישוע וצוות, צוותים שעובדים.
אוריה גן: לפעמים מגיעים לפה אינסטלטורים מומחים, רתכים מומחים, חשמלאים מומחים שהם יותר טובים מאיש האחזקה שלנו בתחומים האלה והם נכנסים לעבודה במלכישוע לטובת המקום.
אוריה גן: כל החדרים שראיתם ששיפצו והכול, זה אנחנו עושים לעצמנו.
אוריה גן: וזה חדר הכושר שלנו.
אוריה גן: האיש שמגיע לו את הכבוד הזה זה יורם אורנשטיין, המנכ"ל של הפועל, לדעתי היום סגן יושב ראש ההתאחדות, לדעתי הוא קיבל את המינוי עכשיו לאחרונה.
קריאה: הוא התרגז שאמרתי לו את זה שלשום, הוא אמר שהוא כבר 20 שנה.
קריאה: עכשיו כתבו את זה בגלל יעל ארד.
אוריה גן: אז באמת מגיע לו שאפו, היה לנו חדר כזה מסכן.
אוריה גן: אותו קונספט, בוגר שלנו הלך ללמוד, הוציא תעודה בווינגייט, כמה, יש לו בכל תחום כמעט, הוא מדריך כושר מוסמך ועוד ועוד ועוד, הוא מפעיל היום את החדר הזה.
אוריה גן: בעיקר הוא משרת את כולם בשעות שונות.
אוריה גן: בוגרים יכולים לבוא לפה גם בלי מדריך חדר כושר מוסמך, בגלל תקנות חדרי כושר בבתי מגורים, נוער חייבים מדריך איתם ויש איתם מדריך.
אוריה גן: באמת אני חושב שבמלכישוע יש הכול ותמיד חסר לנו, באמת אני אומר.
אוריה גן: תמיד חסר כי אנחנו חייבים לעשות עוד ולהשיג עוד, אבל מה שאנחנו נעשה אנחנו נעשה טוב.
אוריה גן: זה מה שאנחנו רוצים לעשות.
אוריה גן: פה זה חדר פסיפס, לאמנות של הנשים.
אוריה גן: נפריע להן רגע.
אוריה גן: היינו בנוער, אבל לכל יחידה במלכישוע יש איזה שהוא חדר שקשור לאמנות ו-ח' סיפרה לנו לפני זה.
אוריה גן: רק הקדמה, בית מיכל.
אוריה גן: יש לנו אורחים מהכנסת וממשרד הרווחה והבריאות שאנחנו מספרים להם על מלכישוע.
אוריה גן: אז מישהי רוצה לספר קצת על בית מיכל ועל הסדנה בעיקר?
ס': אין לי בעיה.
ס': אני ס'.
ס': אני נמצאת בבית מיכל כבר שבעה וחצי חודשים, המקום הזה מלמד אותי המון.
ס': אני נהנית מכל שנייה פה, אני נהנית לגלות בעצמי צדדים חדשים שלא הכרתי, אני לא הייתי עצמי עד שהגעתי למקום הזה.
ס': המקום הזה הקרין לי ביטחון ושלווה ושקט ונתן לי להעניק לחיים שלי בחוץ רגע פאוזה ובאמת להכיר את האני האמיתי ולא להשקיע בחוץ מאשר באני הפנימי שלי.
ס': זה פשוט מתנה בשבילי.
ס': בחיים כאלה קצרים, אני בת 23, להעניק לעצמי רגע לפני תחילת החיים האמיתיים כלים, לשאוב ולהבין מה אני רוצה מעצמי.
ס': המקום הזה נותן כל כך הרבה.
ס': אני גם חושבת שבן אדם שהוא לא מכור הוא ישמח ליהנות במקום הזה.
אוריה גן: אבל רגע, ס', זה הופך להיות דמיוני, כי הם מסתובבים פה וכולם משתפכים להם על מלכישוע וכמה טוב, קצת קושי.
ס': ברור שקשה.
אוריה גן: אז בואו תדברו קצת על הקושי.
דיירת במלכישוע: קשה וממצה.
קריאה: מה קשה?
נ': אני מעולם לא היו לי גבולות ולא עשיתי שום דבר, תמיד הייתי מרגישה נחותה.
נ': אני בת 44.
נ': זו פעם ראשונה בכלל שהגעתי למקום שמרגיש לי בית לכל דבר.
נ': זה לקח לי שלושה חודשים להבין, אני יותר מארבעה חודשים ביום ראשון, בעזרת ה', ושלושה חודשים, נחתתי והבנתי שזה הבית שלי.
נ': הצוות, הבנות, משפחה, אחת תומכת בשנייה, יש מענה לכל דבר, באמת מענה לכל דבר.
נ': כמובן שאת צריכה לתת גם מעצמך ולהראות נכונות ושאת באמת רוצה.
נ': לא קל.
רם שפע: מה הכי קשה?
נ': לי באופן אישי הגבולות שמעולם לא היו לי, האחריות, ההתמדה, אבל ואללה באתי בשביל זה, לעשות את זה וללמוד את זה ופה אני מקבלת את זה.
נ': לגמרי.
אוריה גן: ועכשיו מתכוננים לקראת הטקס.
אוריה גן: ספרו קצת, עוד מילה.
דיירת במלכישוע: זה הכדים לטקס, זה אנחנו עושים בשביל מלכישוע בתור תרומה בשביל הבוגרים.
דיירת במלכישוע: כל בת מכינה כד, כרגע אחראית פסיפס היא ה' ואני מבסוטה שהיא אחראית פסיפס, כי היא שומרת על החדר הזה.
דיירת במלכישוע: כל אחת מכינה כד לפי רעיון שלה, פרי דמיונה.
דיירת במלכישוע: רוב הבנות יכולות להודות בזה שהן נכנסו לפסיפס ועשו: אוה, מה קרה?
דיירת במלכישוע: יש פה כל מיני כדים ומתלים אנחנו עושות, מראות.
אוריה גן: בגדול באירועים שלנו יש לנו חדר שאנחנו קוראים לו בית היוצר של מוצרים שעושים במלכישוע, כל מיני, לבית מיכל יש עוד שני עיסוקים, רוקחות טבעית, שאנחנו מפתחים יותר, משחות ומתחילים סבונים וכו' ותיונים.
אוריה גן: זה עדיין בקנה מידה קטן וביום רביעי קונדיטוריה.
אוריה גן: שוב פעם, הן אופות את כל העוגות של שבת לכל היחידות.
אוריה גן: יש פה חדר אפייה, אולי נציץ בו, יום ראשון סושי, האשפוזית עושה, יום שלישי פיצה, פעם בשבועיים לכל מלכישוע, פיצה טובה, בצק, 72 שעות התפחה בקירור, קמח טוב.
אוריה גן: אני אומר לכם שזה פיצה ברמה גבוהה ואני מבין בתחום הזה.
אוריה גן: ביום רביעי קונדיטוריה, ביום שישי לחמים לשבת.
אוריה גן: ממש ממש תודה שבאתם ועל הדרך הארוכה.
אוריה גן: זהו, אני חושב שהמילה ששמעתם הכי הרבה, זה בית, בית, בית.
אוריה גן: אני שמעתי את זה גם כל היום וזה יפה בעיניי, אני שמח על זה, זה מה שאנחנו רוצים להיות.
אוריה גן: עוד בית, אני הייתי אומר, בחלק מהמקרים.
אוריה גן: זהו, תודה.
קריאה: אני רוצה להגיד משהו.
קריאה: כמי שלא הייתה פה באמת שש שנים, הייתי כאן הרבה לפני כן בכל המעברים של הפרדת בנים ובנות ואני ממש ממש מתרגשת כי אני חושבת שהמשכתם בצמיחה מטורפת וכיף פה ונעים פה ויש לי תחושה של השקעה וזה באמת באמת מרגש אותי.
קריאה: עשיתי לך הפתעה, לא אמרתי לך שאני אבוא, אבל באמת שאפו.
קריאה: אני חושבת שזה עושה טוב.
קריאה: אני הולכת לסוף שבוע בטוב עם כל מה שיושב לנו על הראש.