GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל מרים וולדיגר: אני רק רוצה לשאול שאלות והשאלה שאמרת היא, תעשו לגליזציה, לא תעשו לגליזציה, זה לא העניין, העניין הוא גידור, נכון?
מיכל מרים וולדיגר: הבנתי את המשפט?
מיכל מרים וולדיגר: אז למה אתה מתכוון גידור?
מיכל מרים וולדיגר: איך אתה עושה גידור?
מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה פשוט להבין למה אתה מתכוון ואחר כך אני אשאל לגבי הרשות.
רם שפע: ואני אוסיף גם כולנו רצינו להבין.
חיליק מגנוס: זאת שאלה מצוינת, אני יכול לדבר על זה שלוש שעות.
רם שפע: לא, אז שלוש שעות אין פה, אבל אתה יכול להוסיף בתשובתך ותחבר את זה לסיפור המצד אחד שיח על צורך בגידור ובלגליזציה ומצד שני להקים מחדש את הרשות למלחמה בסמים, כי זה לא בדיוק מתכתב.
חיליק מגנוס: זה תפקידה של הרשות המרכזית הלאומית שתנהל את הנושא המאוד מאוד חשוב הזה שהוא נושא תרבותי, כי יש לו השלכות על כל תחום, על הביטחון, על הבריאות, על החוסן הציבורי, על המוסר, על הערכים, על כל נושא בחברה יש לזה השלכה על הסמים ולכן זאת צריכה להיות רשות לאומית ולא משהו מקומי ולכן הרשות הזאת צריכה לנהל את השיח הציבורי בנושא, כי שיח ציבורי פתוח הוא סף מודעות גבוה, 'אתה זוכר זה כביש דו סטרי', כן, ובלי לספר לך שזה מסוכן ושאתה תיהרג ואתה תתגלגל ואז זה יכנס לך בראש המוט וזה, זה רק אומר לך, 'כביש דו סטרי, כן', זה הכול, אתה לבד עושה את התהליך, עכשיו כדי לעשות את התהליך הזה צריך רשות רצינית עם אמצעים, הרשות הזאת תרכז לא רק את היכולות, את הידע, גם את האמצעים ותנחה מלמעלה במה שקורה והיא תדאג למוסר, לערכים, לחוסן ולביטחון שלי ושלך.
רם שפע: אין בעיה, אבל אנחנו פה בבית המחוקקים והרשות הזאת תעשה את מה שהמחוקק יגיד לה, או הממשלה, השאלה היא מה ספציפית דעתך ותיכף נשמע עוד דעות, מה לדעתך צריך לעשות, כי בין להילחם בסמים ובין לייצר לגליזציה, אפשר לעשות את זה ביחד, אבל זה גם יכול להיות בתהליכים נפרדים, זה מה שרציתי לשאול אותך.
מיכל מרים וולדיגר: ומה זה הגידור הזה?
רם שפע: ותענה בקצרה, כי יש פה פשוט עוד הרבה אנשים שרוצים להשתתף.
חיליק מגנוס: הגידור הזה צריכה לשבת וועדה ולקבוע את הכללים לשימוש בסמים, לשימוש בסמים לא בהתעלמות מהמצב, אלא באישרור המצב כדי להביא בדיוק למה שהגברת אמרה ואני מסכים איתה במאה אחוזים, למזעור נזקים טוטלי, לשמור על חוסננו, על בריאותנו, על ביטחוננו, על ערכינו, על תרבותנו וזה הכול.
חיליק מגנוס: עכשיו תשמע, יש הרבה דברים ב"זה", סמים זה דומה למין, אתה יודע הדברים משתנים על פי מקום, תרבות ואירוע וזה הכול כשאתה חי עם אשתך בחדרי חדרים ומתנה אהבים, הכול על הכיף פק, אם תעשה את אותה פעולה על המדרכה זה יזכה לגנאי גדול וזה אותה פעולה, זה נושא שגידור תרבותי, ערכי, חברתי ואת זה אנחנו צריכים לעשות ולבנות לאט לאט יחד עם אותה רשות, זה לא ייקרה אם כל אחד מאיתנו בפינה שלו יעסוק ב - - -
רם שפע: אבל אני מחדד רגע את הוויכוח ולא התכוונתי שעל זה נדבר היום, אבל רגע ותענה בתשובה פשוטה, לדעתך האישית, הדיון הקבוע פה ביננו ובין הרבה אנשים בכלל יש תפיסה גדולה על שאלת הקנאביס, רובם מבינים שזה קורה בכל מקום, עכשיו השאלה היא האם העמדה שצריך לגליזציה כדי לגדר, כדי לדבר עם בני הנוער על זה, זאת המציאות?
רם שפע: או להגיד אסור שזה ייקרה, כי זה יגרום לשימוש יותר גבוה?
חיליק מגנוס: אני לדעתי חד משמעית בואו נעשה לגליזציה ונבנה על גידור מסודר, אין לעשן במסעדה, אין לעשן במקום ציבורי, עשו גידור לטבק, אתה מבין, אפשר לעשות את זה לקנאביס.
רם שפע: אני מבין וחושב ככה גם.
חיליק מגנוס: שאתה שותה אתה לא נוהג, אתה מכיר את הסיסמה, זה לא אומר שמותר לשתות מתחת לגיל 18.
רם שפע: אוקי, בסדר, גלשנו.
מיכל מרים וולדיגר: אז כמובן שיש לי דעה אחרת, אבל אנחנו לא נפתח את זה.
רם שפע: בסדר גמור, אנחנו לאט, לאט, יגיעו עוד ועוד אנשים לדעה שלנו, בבקשה, הדר.
הדר אליהו: בוקר טוב, הדר אליהו, מרכז השילטון המקומי, אני אחראית על תחום נוער וצעירים.
הדר אליהו: האמת היא שאני מרגישה מאוד בבית פה, זה מאוד כיף כל החברים והעמיתים שלי, חברים חשובים, כן.
הדר אליהו: אני אומר לכם ככה, אני אין לי שום סמכות וידע לדבר על לגליזציה, אני כן רוצה לומר כך, הקיץ הוא תיכף ממש מתחיל ואני רוצה להיות מאוד פרקטית לעכשיו, נכון לעכשיו אסור להשתמש בסמים במדינת ישראל, לפי התפיסה המקצועית שלי, נכון לעכשיו, אני לא נכנסת לדברים המדהימים שאמרת, אנחנו צריכים לפעול באופן כזה שיהיו מספיק אנשים משמעותיים לבני הנוער בשטח מבוקר עד בוקר, כפי שאמרה ארבל, צריכה להיות פעילות גם בלילה וזה האתגר הגדול והוא אתגר גדול גם של הרשויות המקומיות, כי אם נתייחס רגע לפרויקט "חופים" שהוא פרויקט מדהים, הוא בשבע רשויות והוא נותן שירות בעיקר לנוער מבחוץ, אבל גם לנוער מבפנים.
מיכל מרים וולדיגר: איזה פרויקט?
הדר אליהו: "חופים", מקודם דובר פה, אני לא זוכרת אם היית כאן.
רם שפע: חופים הפרויקט הכי גדול שקים בבין רשותי.
הדר אליהו: והוא גם נורא הצליח כי באמת יש פה סינרגיה של ארבעה משרדים יחד עם הרשות המקומית שמכירה את הדופק שלה, את הצרכים, את הייחודיות, את המקומות הפיסיים שמאתגרים אותה, אוקי, ליד המועדון ההוא, ליד החוף הזה, אני חושבת שהסינרגיה הזו וצריך ללמוד מזה עבודה בשותפויות היא הדבר נקודה, אבל האתגר הוא שיש 154 רשויות במדינת ישראל, אז מה קורה בכל השאר?
הדר אליהו: במקום הזה אנחנו שוב לצערי הרב נפגשים בפערים בין הרשויות המקומיות ביכולות האובייקטיביות שלהם, במשאבים האובייקטיבים שלהם, כי בסופו בסופו של דבר ותיכף רותי תדבר על זה, רותי היא שותפת אמת, אבל זה לא נשמע לי טוב בעברית, היא גם חברה ואנחנו עובדות יד ביד, חלילה, השלטון המקומי ומשרד החינוך בכלל, בוודאי בתחום החינוך הבלתי פורמלי.
הדר אליהו: בבסיס התקציב מדובר בארבעה מיליון ₪ ל- 254 רשויות פחות שבע - - -
קריאה: לא בקיץ, בקיץ אפס.
הדר אליהו: סליחה, בקיץ, אפס, יצאתי לרג'ית עם משרד החינוך, אפס בבסיס התקציב, אוקי, עכשיו יש תקציב לתקנה שאוספים מכל דכפין ומתפללים שעד הקיץ נגיע ל-11 מיליון המיוחלים, כפי הנראה זה ייקרה היום, אוקי, ה"קול קורא" מתעכב גם בגללנו, בגלל כל מיני עניינים משפטיים ובטיחותיים, שככה במחילה מכבוד המשרד אני אל אגיד מה עשו, אבל לא חשוב, מה שחשוב שבתקווה שה-'קול קורא' הזה ייצא היום.
הדר אליהו: אז בואו נדבר על 11 מיליון ₪ שמחולקים ל-254 רשויות פחות שבע, עכשיו כולנו מבינים שזה סכומים מגוחכים שבסופו של דבר משאירים את מרבית הרשויות במדינת ישראל פשוט שנשענות על היכולת הכלכלית שלהם לתת מענה ראוי, כפי שמבקשת ארבל ובצדק, מבוקר עד בוקר, לבני הנוער, בכל מיני פעילויות, בין היתר פעילויות הסברה, מניעה וסתם שיהיו חבר'ה צעירים שיסתובבו ביניהם ויהיו להם כתובת למקרה שמישהו עישן משהו והוא לא יודע מה לעשות עם עצמו עכשיו, אוקי ואני חושבת שזה האתגר הגדול, כי בסוף בסוף האנשים בשטח מתמודדים עם המורכבות שבני הנוער נמצאים בה בכלל, בוודאי בעת הזו שכולנו חווים, כולנו גם כאנשים מבוגרים יותר, את ההשפעות של הקורונה על החיים האישיים שלנו, על המעגלים החברתיים שלנו אז בוודאי ובוודאי בני הנוער.
הדר אליהו: עכשיו אני יודעת לא הכול כסף, חד משמעי, לא הכול כסף יש פה עניין של מחויבות ומסירות ויש אנשים שעובדים גם בתנועות הנוער, יושב פה שלומי מארגוני הנוער, שלומי קסטרו, מנכ"ל ארגוני הנוער עושים עבודה מדהימה עם הרשויות המקומיות, אבל בסוף בסוף כוח האדם הוא מאוד מאוד קטן שיכול בסוף להושיט יד לנער שזקוק לעזרה.
הדר אליהו: אנחנו כמובן נמשיך ונעשה את מה שאנחנו יכולים במסגרת היכולות האובייקטיביות שלנו, אם זה מספיק?
הדר אליהו: אני אומרת הכי אמיתי, זה לא מספיק, זה לא מספיק, גם הרשויות המקומיות עצמן יכולות עוד יותר, נכון, עכשיו המציאות היא גם שכל הזמן משטים עוד ועוד דברים וזה חובה וזה לא חובה, אתם יודעים זה לא חובה, זה חינוך בלתי פורמי, לא פורמלי כזה, שלילי כזה, לא חובה והדבר הזה כל הזמן לא נורא אז בסדר, חשוב, סליחה, אני חייבת חמש מתמטיקה, זה חשוב ולי יש תבינו אני לא זה, אבל באמת.
קרן רוט איטח: אנחנו בסדר עם החמש מתמטיקה.
הדר אליהו: חס וחלילה אין לי שום דבר נגד, מי שמכיר אותי יודע שאני גם מורה לביולוגיה ופיסיקה, אני מאוד חזק בתחום המדעים, אבל זה קשקוש, בחיי שזה קשקוש, בסוף בסוף, כמו שארבל אומרת, פשוט תעזרו לנו להיות, להיות אנחנו לפעמים גם לפגוש את עצמנו ואיך אנחנו מתמודדים עם הדבר הזה ולדבר הזה בסוף צריך כוח אדם איכותי, מחויב ועבודה של כל המשרדים יחד עם הרשויות ולראיה תוכנית "חופים", הלוואי ובכלל היה לנו חופים, חוף ישראל.
קרן רוט איטח: אני כן מזכירה ב-10, 12 יותר?
רותי קליין: התחילה בארבע, שנה שעברה התרחבנו מארבע.
רם שפע: לשבע, לא שאני זה, אבל זה לא - - -
קרן רוט איטח: אבל חבר הכנסת, אני מזכירה לך שזה משהו שהוא לא מתאים לכל מקום, למשל הייתה תוכנית בעכו והיא פעלה שנתיים בעכו - - -
רותי קליין: עכו היה בשביל החברה הערבית.
הדר אליהו: אני מתנצלת שאני לא אשמע אותכם, אני פשוט צריכה להיות בעוד פגישה.
עדי פז: אני כן רוצה להגיד לך מילה לפני שאת הולכת, בסדר?
הדר אליהו: אוקי.
עדי פז: תוכנית "חופים" באמת לא מתאימה לכל מקום, היא מיועדת למקומות שהם אבן שואבת לנערים מבחוץ, משרד הרווחה מתקצב גם לאורך השנה, זאת אומרת 12 חודשים בשנה, מדריכים שמסתובבים ברחובות, מדריכי איתור, ניידות נוער, עו"ס רחוב, גם קידום נוער מוציאים, משרד החינוך מוציא.
הדר אליהו: אבל זה לא בהרבה רשויות.
עדי פז: אין לי כאן מולי את המספרים אני יכולה להגיד, כרגע קיבלנו עוד שני מיליון שקלים תוספת של תקציב קואליציוני לשנה הזו, הפצנו לכל הרשויות.
הדר אליהו: אני מציעה להסתכל על זה ככה, בסדר, ברשות מסוימת יש איקס תלמידים שלומדים בתוך הרשות, ברוב המוחלט של הרשויות המקומיות, בשעה שתיים-שלוש נגיד מסתיים יום הלימודים, מתחילה מערכת החינוך הבלתי פורמלית, ברוב הרשויות המקומיות מספר התלמידים במערכת החינוך הבלתי פורמלי יותר גבוה, כי יש את אלה שלומדים במוסדות הדתיים מחוץ לרשות המקומית, חינוך מיוחד ויש מנהל המערכת הזו, מנהל מחלקת הנוער ברשות המקומית, שבמקום לנהל איקס הוא צריך לנהל איקס פלוס ווי עם אפס תקציבים מהמדינה, אני אאסוף את זה אני אגיע בממוצע 100 אלף ₪, אז זה האתגר.
עדי פז: אני איתך עד הסוף, אני רק אומרת שמעבר לתקציבי משרד החינוך - -
הדר אליהו: זה אנשים שפשוט המדינה לא רואה את המערכת הזו.
רותי קליין: הבעיה שלנו זה שאנחנו לא מעגנים את התקציבים האלה, מה זה אומר?
הדר אליהו: אני מאוד מעריכה את מה שיש חלילה.
רם שפע: הדר תודה רבה, זה היה זווית חשובה.
רם שפע: רותי רק תפקידך לפרוטוקול.
רותי קליין: רותי קליין, מנהל חברה ונוער, אני אחראית על התחום של המנהל למחלקות נוער במנהל, תחום של מחלקות הנוער באופן כללי, ה"קולות הקוראים", תוכניות, כולל "הדרך החדשה" של יוצאי אתיופיה ומנהיגות הנוער שמנוהלת דרך הרשות.
רותי קליין: אני רוצה להתחיל ככה במשהו כללי ואז אני אתייחס ברשותכם.
רותי קליין: מחלקות הנוער פועלות בכל ימות השנה, אבל אם אנחנו מסתכלים לא רק על חופשת הקיץ, אלא כלל ימי החופשה שזה אומר סופי שבוע, חגים וכל מכלול ימי החופשה המאוד ארוכים במדינת ישראל פועלים באופן מלא למתן מענים, לא רק של הסברה וכו', אלא של עשה טוב, זה אומר הרבה מאוד תוכניות של התנדבות, של מעורבות קהילתית, של יזמות, של כל דרך אפשרית למלא מצד אחד בתוכן ערכי ומשמעותי, מצד שני גם להביא את בני הנוער לדבר הזה צריך בשביל זה פנאי ערכי מצד אחד, אבל גם מאוד חוויתי מהצד השני ולכן הרבה הופעות, כיתות אומן וכו'.
רותי קליין: במהלך השנתיים של הקורונה אנחנו ככה למדנו שיעור והשיעור הכי גדול שלמדנו היה להפסיק לרכז את הפעילות במתחמים שהרשות קובעת, אלא להביא לשכונות, להגיע אל בני הנוער למתחמים קטנים יותר, לעשייה קרובה יותר, את אותם תכנים בדיוק, לא תכנים שהם תכנים שמסתכלים אחרת, אלא בדיוק את אותם תכנים במתחמים שקרובים לבית, כשהפועל היוצא מזה כמובן זה עבודת איתור זה אומר שנעשית הרבה מאוד עבודה של יישוג מהמילה המכובדת זה יישוג - - -
רם שפע: מכובדת?
רותי קליין: כאילו צריך להזדקף כשאומרים את זה, סתם, אני צוחקת ובתוך הדבר הזה שיננו גם את עולם ההכשרות לעובדי הנוער והכנסנו תהליכים שלמים, שאלתם איך מדריך נוער יודע פתאום לעשות את זה, הוא בכלל מטפל במועצת התלמידים, בתחומים אחרים, בהכנה לצה"ל, אז ממש נכנסנו לרמות של הכשרות עומק בנושא הזה, בליווי של הרווחה ברשות, בליווי של הביטחון הקהילתי ברשות, אני יודעת שלא כולם אוהבים את המחלקה הזאת, אבל היא מחלקה חשובה ברשות, היא מחלקה שנמצאת שם ושיתופי הפעולה הם מאוד מאוד חזקים אז זה לטובת מה קורה היום, זה בהגדרת עבודת הקיץ זה ליבת השיח והעשייה.
רותי קליין: בהרבה רשויות בשנתיים האחרונות אנחנו רואים "חופים" רשותי, מה זה אומר?
רותי קליין: קחו את חולון נניח, חולון גילתה שתפיסת חופים עושה טוב לנוער טבריה, לנוער ירושלים, לנוער אילת, לנוער צפת ולכן פתחה מתחם חופים אצלה, בת ים פתחה מתחם חופים אצלה לנוער שלה ומה שהיא עושה היא פשוט מנהלת את אותה תפיסת עולם בדיוק, מכוחותיה, ביכולותיה, עם אותה שפה, זה אומר מתחם פתוח, פופים, מחצלות, כל מיני כאלה, הופעות של בני נוער, אווירה טובה מצד אחד, מצד שני יש אנשים שיודעים להתייחס למורכבויות, יש אנשים שנמצאים שם, אני רוצה להגיד שזה יושב על נושא של התוכנית - - -
רם שפע: זה בעוד הרבה רשויות?
רותי קליין: זה אנחנו מתוך התוכניות שאישרתי - - -
מיכל מרים וולדיגר: לא בהרבה יש חופים אתה יודע.
רותי קליין: לא, קוראים לזה "חופים", זה שם קוד, יש גם בירושלים.
קריאה: גם בירושלים אין חוף.
רותי קליין: זהו ירושלים, צפת, התוכנית "חופים" גם נקראת ככה, אבל זה קורה ביותר ויותר רשויות כולל מועצות אזוריות האמת, שזה הפתיע אותנו, אבל כולל מועצות אזוריות שפותחות מתחם כללי והחבר'ה מגיעים אליהם, מגיעים למתחם הזה באופן די רציף ואנחנו מאוד מאוד מעודדים את זה כחלק מהתוכנית קיץ.
רותי קליין: אני רוצה להגיד שזה יושב על תוכנית, הבסיס של זה יושב על תוכנית "להבה" ברשויות, אני בשתי מילים אסביר מה זה התוכנית הזאת ולמה אנחנו רוצים להגדיל אותה.
רם שפע: יש לי כבר הסגה על השם, אבל בסדר.
רותי קליין: "להבה", זה אני מתנצלת זה הרבה לפני, "להבה" זה למען בני הנוער במרחב הכפרי, זה בעצם שיתוף פעולה בין מחלקות הנוער לבין הרווחה, יושב עו"ס נוער בתוך מחלקת הנוער והוא חלק מהתוכנית של בני נוער בסיכון משולבים בתוך התוכניות הכלליות, על כל מה שזה אומר עם ליווי צמוד, זה קורה במועצות האזוריות, לא בהרבה מועצות אזוריות, לדעתי 24 מועצות אזוריות לדעתי, אם אני זוכרת נכון.
רם שפע: זה כבר חצי, כלומר מבחינת מספר בערך.
רותי קליין: נכון, עכשיו מה שקורה לנו זה שזה קצת לא ברור לנו איך זה ימשיך עם המערכת גפן החדשה וכו', אבל אנחנו מעודדים את זה שהתפיסה הזאת תיהפך להיות בכל הרשויות בארץ, כולל העירוניות, שבעצם עו"ס נוער שהוא מצד אחד מהרווחה, אבל מצד שני אין לו טייטל רווחה מעל הראש, אלא הוא עם טייטל מחלקת נוער והסיבה לזה היא כי יש עדיין בני נוער שטייטל הרווחה עושה להם לא טוב, עושה לא טוב למשפחה שלהם, מרגיש להם אני רשום, אנחנו משפחה מוכרת רווחה, אנחנו לא רוצים וכשזה יושב במחלקת הנוער זה מוריד חששות ואנחנו מאמינים שזה משהו שצריך להיכנס לכל הרשויות בארץ, הכנסנו את זה כתוכנית מאושרת, הלוואי ורשויות יתייחסו לזה וייקחו את זה בגפן, אבל הכול הפך להיות משהו מאוד מאוד פתוח ושוב מה שאמרת לגבי יש הרבה אנשים, יש עובדי קידום נוער, יש אני חושבת שתפיסת "חופים", כמו גם תפיסת "להבה" ואני חושבת שזה צריך להיות תפיסת העולם שלנו.
רותי קליין: כשאנחנו מדברים על הרשות אנחנו לא מתעסקים במי נמצא תחת איזה מחלקה, יש כוחות בשטח ויש הרבה כוחות בשטח וכשאנחנו נפסיק להגיד במחלקה הזאת יש רק כך וכך, בתחום הזה יש רק כך וכך ונתחיל להתייחס אל כלל הדברים הקיימים בשטח, לדוגמא "מחוברים" בהרבה מאוד מהרשויות נמצא בשיתוף עם מחלקות הנוער, מועדוני קידום נוער, ככול שאנחנו ניראה מתוקף החוק מאוד פשוט, מנהל מחלקת הנוער מתכלל את פעילות החינוך הבלתי פורמלי ברשות, צריך לנקז בסוף לתכלל את הדבר הזה ולתת את המענים, יותר מידי אנשים לדעתי "רוקדים על אותה חתונה", צריך לתת איזשהו מענה בראייה רשותית, בשולחן עגול רשותי קבוע ויציב ואני לא יודעת עד כמה, שוב, התקציב מביש 11 מיליון שצריך לרדוף אחריהם כל שנה, לא פשוט בכלל, זה לא תקציב קיים.
רם שפע: 11 מיליון למה?
רותי קליין: של הפעילות קיץ, שמגיעים ב"קול קורא" לרשויות, עכשיו ייכנס לתוך הגפן ואז זה כן יוגדר כסכום קבוע.
רם שפע: זה מתוך סעיף תקציבי של המשרד, איפה זה יושב?
רותי קליין: זה יושב בזה ש - - -
רם שפע: יש תיכף תקציב מדינה.
רותי קליין: אז אני אומרת זה יושב בזה שחיים ביבס דואג לזה שכל שנה יהיה 11 מיליון, בבסיס תקציב יושב ארבעה מיליון לכל שנת הלימודים, לכל פעילות החינוך הבלתי פורמלי בארץ, סה-טו, זה מה יש.
רם שפע: חשוב לי להגיד שאנחנו ב - - -
רותי קליין: אני משתפת.
רם שפע: טוב זה נושא רחב, מי כמו שלומי קסטרו מכיר אותו, אבל כן גם בתקציב האחרון הגדלנו את בסיסי התקציב של חלק מהמערכים הבלתי פורמליים, פחות בהקשר של הקיץ, אבל לארגוני נוער, לתנועות נוער להמון המון גופים, זה היה אחד המאבקים שאני הייתי מעורב בו מאוד עם הרבה אחרים, אבל הדרך מאוד ארוכה וגם שגן שרת החינוך, הוא מאוד עסוק בזה ואנחנו גם אז יש פה - - -
רותי קליין: אנחנו עובדים קשה, אנחנו חלק מהכתיבה, בעזרת השם.
רם שפע: הזרקור מה שנקרא במערכת הבלתי פורמלית, שם גרוע מאוד.
רותי קליין: אני מגדירה אותו החינוך המעצים.
רם שפע: אני מכיר אנחנו איתם שעות רבות, לא אני רק אומר חשוב לי גם שזה יאמר גם פה, המערכת הבלתי פורמלית היא בזרקור אדיר, גם בתוך הכנסת, גם בממשלה, אינשאללה נעביר בקרוב תקציב, בטוח שיש שם שינוי משמעותי.
רם שפע: תגידי למיכל שתעזור לנו פה בקטע של התקציב, בסדר, רק נעביר תקציב.
מיכל מרים וולדיגר: הקואליציה אוטוטו קוראת.
רם שפע: תקציב קטן, חשוב שתראי איזה דברים חשובים יש לעשות בתקציב.
קריאה: חינוך זה קונצנזוס.
רותי קליין: משפט חשוב לגבי תנועות וארגוני הנוער, אחת המשימות הגדולות של מחלקות הנוער בארץ היא להגדיל את מספר המשתתפים בתנועות וארגוני הנוער וזה עבודה ביחד משולבת, אין כאן לא תחרות ולא שום דבר שדומה לזה, כמו ש - - -
רם שפע: יש שם תחרות, אבל את צודקת צריך לצמצם אותה ולהרחיב.
רותי קליין: כמו שתפיסת התנועות והארגונים שאורך החיים התנועתי הוא המניעה זה הסיפור, אורך החיים החברתי, קהילתי, זאת המניעה האמיתית, לדבר מניעה זה לא מספיק, לעשות עבודה חינוכית זה הסיפור.
רם שפע: מסכים מאוד.
רם שפע: כן, רק אמרתי לשלומי שנעבור אליו, כי זה בהתכתבות, יש פה גם נציגי משטרה.
שלומי קסטרו: שלום לכולם, שלומי קסטרו, אני מנהל את מועצת ארגוני הנוער, ארגון הגג של ארגוני הנוער בישראל וביחס לדברים שנאמרו כאן אני אגיד ראשית בנתונים, אנחנו יודעים שבמדינת ישראל יש כ-106 ימי חופשה שזה המון המון באופן יחסי ובעצם אלו הימים שבהם כשאתה מריץ את הכותרת פשוט ביחס לחופש הגדול, אבל באופן כללי הרבה מהעיסוק שאנחנו עוסקים בו ביחס לחופשים ויש הרבה חופשים שבהם בעצם אנחנו בתנועות בארגוני הנוער, במחלקות הנוער פוגשים את הילדים ובני הנוער, ביחס לקיץ הקרוב כחצי מיליון ילדים ובני נוער יצאו למפעלי הקיץ, מפעלי הקיץ קרי, מחנות, טיולים, חד-יומיים, דו-יומיים, סמינרים, סמינרי הדרכה למיניהם ומה שנקרא קייטנות, זה נשמע מספר גדול, זה מעט מכיוון שצריך להגיד את האמת, הרוב יצאו לבין יומיים לשלושה, זאת אומרת זה המספרים, כלומר רובם לא יהיו איתנו רוב השנה וזה נתון שצריך לשים אותו, אני חושב ובאופן כללי מדינת ישראל היא מדינת ילדים, מדובר על פחות מ-30 אחוז מהילדים ובני הנוער שניגע בהם ולכן זה מספרים נמוכים, אנחנו לא צריכים להיות מאושרים בהם ועם זאת מן הסתם בשנה הזאתי, אנחנו מדברים על סדר גודל של 30-40% יציאה מוגדלת בגלל שסיימנו את שנת הקורונה ויש - - -
קריאה: מי קהל היעד של האירועים האלה שאתה מדבר עליהם?
שלומי קסטרו: רוב קהל היעד הם אותם חניכים שנמצאים איתנו במהלך השנה עצמה, זאת אומרת מעט מאוד ילדים שלא היו במהלך השנה ייצאו בסוף לפעילות במחנה הקיץ.
שלומי קסטרו: אני חושב שמדינת ישראל צריכה לקבוע יעד בהקשר הזה, לנו, אגב של גדילה בלפחות עוד 200 אלף ילדים ובני נוער שייצאו לבין שלושה לשישה ימים במהלך הקיץ לפעילות.
שלומי קסטרו: אני אגיד על מפעלי הקיץ, מפעלי הקיץ זה לא, זאת אומרת בהם לאמירתך, א' הקו הנורמטיבי והחוקי שלנו מאוד ברור שמה, גם אם תהיה לגליזציה, גם אם לא תהיה, אין סמים, אין אלכוהול, זה לא אומר שאנחנו לא מתמודדים עם אירועים כאלו, אנחנו לא, אבל - - -
רם שפע: במפעל?
שלומי קסטרו: גם במפעל עצמו ואני אתייחס לזה, אבל ככלל אנחנו מדברים על מסגרת נורמטיבית, ערכית שבה זה אסור, כלומר אנחנו מונעים, מנסים למנוע ככול שאנחנו יכולים התנהגות שכזאת שיכולה להשפיע ומן הסתם יש גם צוות שמתחזק את הדבר הזה ומנסה כמובן למנוע את זה וגם בשלבי ההכנה והיציאה לדבר הזה וכמובן ההתעסקות, זאת אומרת כל הזמן אתה מספק משמעות והתעסקות.
שלומי קסטרו: בהקשר של ההתמודדות במהלך השנה האחרונה הקמנו קהילה פסיכו-סוציאלית, בעצם מערך פסיכולוגים בארגוני הנוער, ברוב ארגוני הנוער יש כבר מחלקות פסיכולוגיה ובעצם אגדנו אותם, עשינו קורס ביחד עם מכון חרוב, שאנחנו מקווים שנראה את התוצאות כשנתמודד עם זה, כי אנחנו בהנחת עבודה שבטח שאתה מתמודד עם זה, אנחנו נתמודד עם זה, נתמודד עם מצוקות רגשיות, עם שימוש, עם כל מיני התנהגויות סיכון שיהיו שמה, אנחנו מאמינים שהשילוב הזה של מערכים פסיכוסוציאליים שמוקמים בארגוני הנוער יכולים מאוד מאוד לסייע, רובם לא פוגשים את הילדים, הם פוגשים את הצוותים, עם זאת במחנות הגדולים ואתם מוזמנים להגיע אתם תראו שהוקם ליד המרפאה מדור פרט, שזה המדור אנחנו נתקלנו בתופעה יוצאת דופן אחרי הקורונה של חרדות חברתיות, ילדים יורדים מהאוטובוס וחוזרים לאוטובוס ואז רוב הזמן היית אומר להם לכו למרפאה, בשנה האחרונה הזאתי כמעט רוב הילדים ילכו למה שנקרא מדור פרט, מתוחזק על ידי עובדים סוציאליים, עובדות סוציאליות, בדרך כלל מתנדבים לצערנו, אבל שיוכלו לתת מענה שהוא מענה ראשוני, כמובן בסוף הילד אומר 'אני רוצה רוצה' ומחבק את העץ, יעלה וייסע הביתה, אבל הרעיון הוא להיות שם.
שלומי קסטרו: דבר שני שאני רוצה להסב את תשומת ליבנו בקיץ הזה שבו אנחנו נכנסים לעולם הזה ברשת, בעצם הנוער יהיה נוכח ברשת, כהזדמנות גם בעייני, זאת אומרת בעיננו אנחנו רואים יותר ויותר הזדמנות בכך שהנוער משתף במצוקות גלויות, אני לא מדבר, מצוקות קלות ברשת שככול שאנחנו ניתן להם מענה ואנחנו מנסים, יש לנו איזה פרויקט בדבר הזה מאוד מעניין שאנחנו יושבים עליו עם משרד המשפטים, אם נצליח לקדם אותו, יש לנו הזדמנות לתת מענים למצוקות גלויות שכאלו ואולי למנוע אחרי זה התנהגויות סיכוניות שיובילו לשימוש כך וכך והדבר האחרון שאני רוצה לגעת בו, הוא נגע הרבה ברוב התוכניות, אנחנו אמנם לא מתחרים, אבל כוח האדם, אני מצהיר כאן, אומר את זה בכל מקום, יש לנו אתגר מאוד מאוד גדול בכוח האדם שעובד עם נוער, אין מספיק ואנחנו בקפלים, אגב המדריך נוער שלה יהיה רכז במפעלי הקיץ שלי, שיעבוד אחרי זה ב"חופים" וכו', אנחנו באתגר עצום בתוך האירוע הזה, חבר הכנסת שפע מכיר את זה, בשיח על עבודה מועדפת, ובשיח אחר, אבל זה מאמץ לאומי שצריך להתכנס אליו כדי שיהיה לנו בסוף בוגרים, או בוגרות משמעותיות שיוכלו לסייע.
רם שפע: כרגיל החכמת, תודה רבה, הזכרת לי רגע שאנחנו בקיצור יש תיכף תקציב, אני כל הזמן נדרך לעוד דברים שאנחנו צריכים לעשות בו, בבקשה, עדי נעמת מהמועצה לשלום הילד.
עדי נעמת: תודה, באמת הדיון הזה מאוד חשוב, אחרי השנתיים המורכבות שעברו על ילדים ונוער, אנחנו בחודש האחרון נפגשנו עם בני ובנות הנוער שהשתתפו בהליך היוועצות שגם דיברנו עליו לאורך המושב הקודם ודיברנו איתם בעצם זה היה מפגש מסכם את התוצרים של מה שהם העלו בכל החודשים האלה ונורא עניין אותנו גם לשמוע איך הם חווים את הדברים עכשיו וממה שעלה מהם הם עדיין חווים את ההשלכות הרגשיות, החברתיות, הלימודיות, הם גם הדגישו לנו שהדברים מאוד שלובים זה בזה עבורם ואם אנחנו מדברים שוב גם זה עלה פה על ההשלכות הרגשיות אז כן העלייה בחרדות, במתחים, בסטרס.
עדי נעמת: ואני רוצה להתחבר מפה לדברים הראשונים שארבל אמרה אותם וזה דברים שגם עלו מבני ובנות הנוער בפרלמנט הנוער, שהצרכים, אחד הצרכים הכי משמעותיים וחשובים להם כעת, זה באמת הפנאי המשמעותי, הרחבת הפעילויות, הזדמנויות להיות ביחד ולהתחבר ובמובן הזה הפנאי שאנחנו מדברים עליו הוא יכול להיות בדמות של מפגשים של נוער, אם זה בתנועות, אבל גם כן צריך להבין שיש צורך בתחליפים, אם זה בהרחבת הפנאי בספורט, אם זה באמת אמנות שעלה וכרגע באמת לקראת התקופה הזאתי יש חשיבות עצומה על הרחבת המענים האלה, לפתוח מרכזי נוער וגם לפתוח יחד את המגרשי ספורט עד שעות באמת מאוחרות עם תאורה כמו שצריך ובנוסף שיהיה מקומות מונגשים לנוער לסיוע ועוד היבט שאני אשמח לעלות שצפוי בעצם בתקופה הזאתי גם שבני ובנות נוער ישתלבו יותר ויותר בעבודות במהלך תקופת הקיץ וגם זה היבט שצריך לקחת.
עדי נעמת: אני אגיד עוד דבר נוסף שחשוב להעלות זה גם עבודת הנוער בקיץ, היה על זה דיון לא מזמן בנושא הזה, צפויים להשתלב יותר ויותר בני נוער בעבודות השונות, לא מזמן התקיים על זה דיון והוצפו בו גם ההפרות השונות שקשורות לזכויות עבודה של בני ובנות נוער ואנחנו יודעים שרובם גם לא ממש נאכפות אז גם בהקשר הזה יש צורך לשלב ידיים, לעלות את המודעות לזכויות שלהם, גם בקרב מעסיקים, גם בהגברת הפיקוח ואני גם מאד מתחברת לדברים שאתה אמרת לעניין הרשת ואנחנו יודעים שמבלים שם שעות על גבי שעות אז זו גם באמת הזדמנות להושיט שם את היד.
רם שפע: זה נקודה שלא ממש נגענו בה למרות שהיא כתובה לי פה בדגש, כהכנה לדיון הוא רחב, אולי באמת זה דיון בפני עצמו.
מיכל מרים וולדיגר: מה עבודה?
רם שפע: לא, הרשת, כאילו האינטרנט זה כל היום ברשתות זה כאילו בפלטפורמות זה - - -
רותי קליין: כמה דברים שחשוב לי לציין שהם בהתפתחות, אחד מגרשים מוארים לאישורי ראש עיר להארכת עד שעות וכו' - - -
קריאה: מאושר בכל הרשויות?
רותי קליין: מאושר ברוב המוחלט של הרשויות, מגרשים מוארים עד שעות המאוחרות, מגרשים מוקצים שרחוקים מבתים ומאפשרים, מגרשים מוארים ברוב הרשויות זה אחד ושתיים, הרבה מאוד הכשרות מקצועיות, כלומר נפתחים הרבה מאוד קורסים של בניית אפליקציות, כל מיני כאלה לבני נוער במחירים מסובסדים על ידי הרשות, לטובת העלאת פתיחת עוד תחומי וערוצי עניין, דיברת על עבודה, בניית ציפורניים לבנות, כל מיני קשקושים כאלה שעשו טוב, הילדים צמאים, צמאים.
עדי נעמת: נכון.
רותי קליין: אז סליחה שאמתי שבניית ציפורניים זה קשקושים.
רם שפע: חלילה, חלילה.
רם שפע: אוקי, בסדר גמור, מישהו מנציגי המשטרה אני אשמח שתתייחסו גם, בכל זאת יש לכם חלק, אמנם בקצה, אבל הוא חשוב מאוד.
רם שפע: כל מי שלא דיבר אני מבטיח שעכשיו אני אעשה סבב לזכויות דיבור.
הוד לוי: קודם כל אני שמח על עצם קיום הדיון הזה, אני חושב שהוא חשוב בטח בעת הזו שאנחנו לקראת יציאה לחופשת הקיץ.
הוד לוי: אני אגיד רק משהו דיונים שכאלה רק שכולם ידעו אז כמעט כל מפקד תחנה, אני עד לפני כחצי שנה הייתי מפקד תחנה של אחראי על שבע רשויות אז אני אומר שדיון כזה מתקיים בשגרה, יחד עם ראשי הרשויות, יחד עם המנכ"לים, לבחינה כיצד אנחנו נערכים לקראת הקיץ, בכל מקום שבו אין אחד שמוביל ונאמר קודם לכן שאין אחד שמוביל אז תמיד המשטרה לוקחת את המושכות ומובילה בסופו של דבר, אני חושב שבמקום שבו אומרים כבר נאמר בטלה מביאה לידי שעמום, שעמום מביא לידי חטא ואנחנו התפקיד של כולנו פה זה באיזשהו מקום לייצר אלטרנטיבות לאותם בני נוער שמסתובבים.
הוד לוי: אני יכול לבוא ולומר שלשלטון המקומי, הייתה פה הדר קודם לכן והיא יצאה, לדעתי קצת לפני הזמן, כי לה יש את המשקל הרב ביותר בעשייה ואני אומר את זה כאחד שהרבה מאוד שנים הייתי בשטח במקום שבו יש רשות, מנכ"ל שמובילים פעילות, דיברה על זה קודם לכן על להשאיר מגרשים פתוחים, לא צריך הרבה תקציבים, בסופו של דבר במקום שבו אתה מייצר מסגרת אלטרנטיבה לבני נוער שלא יסתובבו וייצרו וונדליזם, אז אנחנו כמשטרה העבודה שלנו תהיה הרבה יותר פשוטה.
הוד לוי: אני אגיד כמה דברים לגבי העשייה של המשטרה, אז אנחנו מפעילים בשגרה שתי תוכניות ביחד עם משרד החינוך ומשרד הרווחה של מיל"ה ו"שחקים", תיכף אם תירצו גם תוכל לירון להרחיב, לירון היא ממדור הנוער אצלנו והתוכניות האלה גם פועלות במהלך הקיץ, המטרה היא באמת מיל"ה מדברת על בני נוער שזה תוכנית מניעתית חברתית שהמטרה היא לקחת בני נוער שהייתה להם אינטראקציה שלילית עם המשטרה ולראות איך אנחנו משלבים אותם בחברה בצורה הטובה ביותר ו"שחקים" זה אוכלוסייה מאוד חזקה, טובה, שאנחנו באמת לוקחים את היתרונות של אותם בני נוער והופכים אותם למדריכים, אבל תיכף אנחנו ניגע בזה.