GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמית בנצור: אמר מזכ"ל התאחדות חקלאי ישראל אבשלום וילן דבר נכון.
עמית בנצור: יש ביקוש לחקלאות בישראל.
עמית בנצור: ההנחה שבישראל לא רוצים להיות חקלאים, על פי מיטב הנתונים שאנחנו אספנו, היא לא נכונה.
עמית בנצור: אנחנו רואים רשימות המתנה לנחלות חקלאיות ברחבי ישראל, שלא מצליחות לספק את הביקוש.
עמית בנצור: בחמש שנים האחרונות יש עלייה של שלושים אחוז במספר הסטודנטים לחקלאות בפקולטות ברחובות.
עמית בנצור: אנחנו מכירים את המסלול שהוקם גם במכללת תל-חי, שבכל שנה נקלטים שם כארבעים סטודנטים.
עמית בנצור: אנחנו מכירים את זה שיש מאות צעירים שמשתתפים בהכשרות לחקלאות של הארגונים השונים שפעילים בישראל.
עמית בנצור: יש בשנה משהו כמו אלף שש מאות מתנדבים, שמקדישים לפחות מאתיים שעות בשנה לחקלאות, ואנחנו מכירים גם את התמיכה שמשרד החקלאות נותן להתנדבות בחקלאות.
עמית בנצור: כל המגמות האלה מצביעות על זה שאין בעיה של ביקוש להיות חקלאים, אלא יש בעיות אחרות.
עמית בנצור: דבר נוסף, נעשה סקר, בפברואר 2020 התפרסם בדה-מרקר סקר שבדק מהם המקצועות שהישראלים מעריכים באמת.
עמית בנצור: בדקו עד כמה ישראלים חושבים, לגבי כל אחד מהמקצועות, כמה הוא באמת תורם לחברה, בלי קשר לכמה מתפרנסים בו, או מהו הדימוי הציבורי שלו.
עמית בנצור: החקלאות נמצאת באופן עיקבי, היא זכתה פה במקום החמישי.
עמית בנצור: זאת אומרת הישראלים מעריכים את החקלאים ומבינים את החשיבות בתרומה של החקלאות.
עמית בנצור: וגם כשאנחנו מסתכלים כמה אנשים עם השכלה תיכונית וכמה עם השכלה אקדמית חושבים שהחקלאות היא מקצוע מוערך וחשוב, אנחנו רואים מקום שני ומקום חמישי.
עמית בנצור: כשאנחנו באים ובודקים לפי גברים ונשים – מקום שישי ומקום שלישי.
עמית בנצור: כשאנחנו מסתכלים לפי גילאים אנחנו רואים שבכל הגילאים יש תובנה של הישראלים שחקלאות היא מקצוע חשוב, שתורם לחברה וצריך לטפח אותו.
רם שפע: עמית, אני רגע קוטע אותך.
רם שפע: קודם כל מצגת נפלאה.
רם שפע: יש הבדל בין הדור הצעיר למבוגרים לגבי איך הם תופסים את התרומה לחברה של החקלאות?
עמית בנצור: אנחנו רואים פה לפי קבוצות גילאים, זאת אומרת שגילאי 18 עד 29 החקלאות הגיעה למקום שני בשאלה עד כמה המקצוע לדעתם תורם לחברה.
עמית בנצור: גילאים 30 עד 39 – מקום שלישי.
עמית בנצור: גיל 40-55 מקום שישי, גיל 55-65 למקום שביעי.
עמית בנצור: זאת אומרת אנחנו רואים אנחנו רואים שהדור הצעיר מעדיף את החקלאות יותר מאשר הדור המבוגר.
עמית בנצור: מכאן ברשות
עמית בנצור: כם אני מעביר את רשות הדיבור לד"ר לירון אמדור, שבעצם ערכה את המחקר הזה.
עמית בנצור: לירון בבקשה.
רם שפע: תודה רבה, עמית, יישר כוח.
רם שפע: גם צריך להגיד שמעורב במידה זו או אחרת במשא ומתן עם משרד החקלאות.
לירון אמדור: בעצם כמו שעמית אמר יש ביקוש מאוד גדול, יש הרבה מאוד אנשים שרוצים לעסוק בחקלאות, אבל יש הרבה מאוד חסמים שלא מאפשרים להם לעסוק בחקלאות, ואנחנו זיהינו חמישה חסמים.
לירון אמדור: כל הנושא של הלימודים, כמו שאמר עמית, יש בסך הכל שני מקומות בארץ שאפשר ללמוד חקלאות מבחינה אקדמית.
לירון אמדור: יש גם כמה קורסים שמשרד החקלאות מעביר.
לירון אמדור: אבל זה מעט מאוד אנשים ביחס למה שצריך.
לירון אמדור: כל הנושא של ההון שנדרש להקמה ולחידוש המשק.
לירון אמדור: מדובר בלפחות שני מיליון שקל כדי להתחיל משק של מטעים או של לול וכדומה.
לירון אמדור: ומאיפה מקבלים את הכסף הזה.
לירון אמדור: כל הנושא של גם העברה של המשק בתוך המשפחה, גם אם אנחנו רוצים להגיע למצב שמשק משפחתי עובר לבן או לבת ממשיכים, זה מאוד מאוד מאתגר.
לירון אמדור: לפעמים המשקים לא מצליחים לפרנס גם את הדור הותיק וגם את הדור הצעיר במקביל אחד לשני, ויש את אותה תקופת חפיפה שצריך בשביל ללמוד את המשק.
לירון אמדור: וצריך לעזור שם.
לירון אמדור: למישהו שהוא לא בן ממשיך מאוד מאוד קשה להשיג קרקע לחקלאות.
לירון אמדור: וכמובן מה שדיברו מתחילת הדרך, על החקלאות כמקור פרנסה בר קיימא.
לירון אמדור: אז אני ממש בקצרה מאוד אדבר על כל אחד מהחסמים.
לירון אמדור: אז כמו שאמרתי יש מעט מאוד מסגרות לימודים לחקלאות בישראל בכלל.
לירון אמדור: אין שום מסגרת בנגב, ואנחנו יודעים שזה איזור חקלאי מאוד מאוד מרכזי.
לירון אמדור: אין מסגרות להתמחות מעשית, זאת אומרת בנאדם למד את כל התאוריה אבל עכשיו הוא רוצה להתחיל לעבוד, אז הוא נזרק למים להקים משק משל עצמו בלי שהוא התנסה בכלל.
לירון אמדור: צחוק הגורל זה שיש מסגרות התמחות לסטודנטים ממדינות מתפתחות, אבל לישראלים אין.
לירון אמדור: מהרגע שמישהו מחליט להקים משק, אין שום מסגרות של ליווי בהשמה.
לירון אמדור: איך הוא מזהה קרקע שהיא פנוייה, ושאפשר לקחת ולהקים בה משק.
לירון אמדור: זה מאוד מאתגר.
לירון אמדור: גם אין לו שום ליווי בשנים הראשונות, בדילמות היומיומיות שיש לו.
לירון אמדור: יכול להיות שצריך איזו שהיא תכנית ליווי מטעם המדינה, עם איזה שהן מלגות לחקלאים ותיקים שיעזרו לחדשים.
לירון אמדור: וגם אין שום תהליך מתכלל שלוקח אדם צעיר.
לירון אמדור: משפט לסיום, היו תכניות, ויש תכניות במשרד החקלאות של הלוואות, אבל הן מאוד מאוד קטנות, והתנאים שלהן מאוד קשים ולא מתאימים לחקלאות.
לירון אמדור: בעולם משקיעים המון המון כספים בנוגע לעידוד של הדור הצעיר, גם בהשקעות, גם ברכישת קרקע, וכו'.
רם שפע: זה אגב אחד הנתונים הכי מעניינים, כשמדברים על הרפורמה, בכלל על ההשוואות לעולם, שזה כמעט ולא נעשה בכלל כשהציגו את הרפורמה.
רם שפע: גם את זה צריך להגיד.
לירון אמדור: כל נושא של הנגישות לקרקע, כי אנחנו יודעים שכרגע האופציה כמעט היחידה להשיג קרקע למשק חקלאי זה לקנות נחלה, שהנחלות הכי זולות באיזורים הכי פריפריאליים, לאורך הגבולות, זה שני מיליון שקל, וככל שמתקרבים לאזור המרכז זה גם עשרה ועשרים מיליון שקל.
לירון אמדור: זה פשוט אין אפשרות.
לירון אמדור: מישהו שאין לו אבא שהוא בעל נחלה, לקנות נחלה זה פשוט בלתי אפשרי.
לירון אמדור: וחייבים לחשוב על עוד פתרונות לנושא הזה.
לירון אמדור: זה בעצם כל מה שאמרנו על המצב של החקלאות באופן כללי.
לירון אמדור: תודה רבה.
רם שפע: תודה רבה לך לירון, ותודה לעמית.
רם שפע: זה בהחלט מאיר עיניים.
רם שפע: ונראה לי שיש לכם פה נתונים שלא יודע אם ראינו ואם הם קיימים במקומות אחרים, אז יישר כוח.
רם שפע: אנחנו עוברים לאלעד, ממגן חקלאות.
אלעד אורמיאן: אני רק רציתי להראות לכם שאנחנו בדיוק נמצאים בטקס ההלוויה שמגן חקלאות ביחד עם חקלאי הצפון ומטה המאבק שהקמנו עורכים ליישובים שלהם.
אלעד אורמיאן: בעקבות האמירה של שר החקלאות שהוא הולך לבטל את התכנון ולעשות רפורמה בלי תכנון, ובעצם בהבנה שלהם שאין להם שום יכולת לעמוד בשינויים, אחרי שכבר לפני שלוש שנים הם לקחו הלוואות במליוני שקלים, ועכשיו מבקשים מהם רפורמה חדשה.
אלעד אורמיאן: אז בעצם הם מבינים שהדבר הזה הוא לא פיצול החקלאות, הוא פיצול ההתיישבות, הוא פיצול היישובים.
אלעד אורמיאן: ואנחנו בעצם, זה מה שהם באו להגיד.
רם שפע: אולי תן למישהו להגיד, אני לא הבנתי שזאת הסיטואציה, אבל אם כבר אתה שם, אולי שמישהו יגיד כמה משפטים.
רם שפע: הם באו מרחוק, למדינת תל אביב, אז שיגידו רגע משפט לוועדה.
אלעד אורמיאן: אז אני אנסה פה להציג את יואב, שהוא ראש הוועד של מושב משואה.
אלעד אורמיאן: אוהד, אתה יכול להגיד רגע כמה מלים לוועדה על האירוע הזה?
אלעד אורמיאן: זו ועדה של הכנסת, שמתעסקת בצעירים בחקלאות.
רם שפע: בוקר טוב, תגיד רגע למה באת לשם?
רם שפע: מה מדאיג אותך?
יואב כהן: אני ראש הוועדה של מושב משואה.
יואב כהן: זה מושב שנמצא שלוש מאות, ארבע מאות מטר מגבול הלבנון.
יואב כהן: נמצאים פה הבוקר כדי להשמיע את הצעקה שלנו על זה שרוצים לשנות את התכנון בענף ההטלה.
יואב כהן: מבחינתנו פירוק התכנון בענף ההטלה משוואה ששווה לפירוק ההתיישבות ביישובים שסמוכים לגבול, לגדר הלבנון.
יואב כהן: מהסיבה הפשוטה שמי שמכיר את האזור שלנו, הרבה שטחים אין לנו שם, חלק גדול זה שמורות טבע, אנחנו יישובי ההר, והענף הכלכלי העיקרי שלנו זה ענף ההטלה.
יואב כהן: זה משכנע גם חבר'ה צעירים כמוני לבוא ולבנות בהרחבה של היישוב בית, בידיעה שייצא לי בסיס כלכלי של שמונה, תשע אלף שקל בחודש.
יואב כהן: ברגע שייקחו לנו את התכנון, ולא יהיה לנו את הבסיס הזה, אז גם ההורים שלי, אבא שלי נפטר אבל אמא שלי בגיל שמונים ושלוש, וזאת הפנסיה שלה למעשה, תצטרך לחיות מקצבה עלובה של ביטוח לאומי.
יואב כהן: ואנחנו בתור דור ההמשך אין לנו מה לחפש שם כי אין לנו עתיד כלכלי.
יואב כהן: כי מאוד קשה למצוא פרנסה אצלנו באזור.
רם שפע: אנחנו שומעים אותך חלש, בגלל איפה שאתם נמצאים, לא הבנתי שאתם ממש בתוך האירוע.
רם שפע: קודם כל תודה על ההזדמנות.
רם שפע: תגיד משפט לסיום.
יואב כהן: אני רוצה רק לבקש מכם, אני פשוט רוצה להסתכל לכם בעיניים ולבקש מכם – בבקשה בבקשה בבקשה אל תתנו יד לחיסול ההתיישבות בגבול הלבנון.
יואב כהן: בבקשה.
רם שפע: אנחנו על זה, כמו שאתה רואה.
ניצן מאיר: אני רוצה לשאול שאלה את ראש הוועד של מושב משואה.
ניצן מאיר: אני רוצה להפריך את האקסיומה הזאת, ששר החקלאות לא ביקר באזור, ראש הוועד של משואה פגש אותו במועצה האיזורית מעלה יוסף, את שר החקלאות.
ניצן מאיר: זו הזדמנות טובה להבהיר את העניין.
רם שפע: זה בסדר גמור, אבל אנחנו לא נחזור לזה, זה פחות העניין.
רם שפע: אלעד, אתה רוצה משפט לסיום?
רם שפע: יישר כוח על ההתארגנות באופן כללי של מגן חקלאות, שמעלה את הדגל הזה, מעבר להקשר הספציפי של ההפגנה, באופן כללי שזה חשוב לכם.
רם שפע: תגיד משפט, ואנחנו ממשיכים.
אלעד אורמיאן: ברור לכולם שהדיון פה הוא בנושא המצומצם של צעירים בחקלאות, אבל אנחנו מדברים על מצב החקלאות.
אלעד אורמיאן: אף אחד היום לא יילך להתעסק בחקלאות כשהוא יודע שצריך לקחת הלוואות ענק, ולהתמודד עם נזקי טבע, ובעיקר כשההחזר האפשרי של זה הוא מאוד בלי בטחון, של ההשקעות האלה, וכשיש שר חקלאות שמתחייחס ככה אל חקלאים כקרטל, ומדבר עליכם כלולי זבל, ודברים מהסוג הזה.
אלעד אורמיאן: אז זו נקודה אחת, שאני חושב שברור לנו פה שהבעיה היא בחקלאות, ולא בצעירים בחקלאות.
אלעד אורמיאן: אם החקלאות שלנו תהיה יציבה, ותאפשר פרנסה בכבוד, אז יבואו גם הצעירים.
אלעד אורמיאן: הדבר השני, שעמית בנצור התייחס אליו, אפשר לראות איזה שהוא הבדל בין צעירים בחקלאות בענפים המתוכננים, כלומר החלב והביצים, לבין הצעירים בחקלאות בענפי הצומח בעיקר.
אלעד אורמיאן: ואני חושב שאנחנו נראה שבענפים המתוכננים, איפה שיש יציבות, לפחות שהמדינה כן מתכננת וכן משתמשת בכוח שלה בשביל לאפשר חקלאות, יש יותר צעירים.
אלעד אורמיאן: אז אני חושב שאחד הפתרונות שאנחנו צריכים לשים על השולחן זה את הסיפור הזה של לסייע, קודם כל לשמור על התכנון, בטח בחלב, בטח בענף ההטלה, ולראות כמה באמת יבואו צעירים.
אלעד אורמיאן: וככה אנחנו מביאים צעירים לחקלאות, על ידי זה שהמדינה תתערב ותשפיע על האופן שבו החקלאות שלנו מתנהלת.
אלעד אורמיאן: אנחנו מבינים שהבעיה של הצעירים זו הבעיה של ההתיישבות.
אלעד אורמיאן: אם אין צעירים אז גם אין התיישבות.
אלעד אורמיאן: זו המשמעות של זה.
אלעד אורמיאן: אני אשמח להעביר את רשות הדיבור ללוטם מקיבוץ נערן שיגיד קצת איך זה נראה, הניסיון הזה להביא צעירים לעסוק בחקלאות, והקשיים שיש בתהליך הזה וביכולת לקלוט אותם.
לוטם פארן: שלום, ממש בקצרה.
לוטם פארן: קיבוץ נערן מתעסק בעיקר בענף הצומח.
לוטם פארן: אני רואה שיש פה הרבה ארגוני מתנדבים, נעזר הרבה מאוד במתנדבים.
לוטם פארן: אבל בסוף על מתנדבים אי אפשר לבסס חקלאות.
לוטם פארן: אנחנו עשינו פרוייקט עם תנועת הבוגרים, בשביל להביא חמישה אנשים חדשים כדי שיהיו חקלאים, פועלים בחקלאות.
לוטם פארן: לקח לנו בערך חמש שנים לעשות את הפרוייקט הזה.
לוטם פארן: השקענו בו בערך חצי מיליון שקל.
לוטם פארן: זה בערך מה שהיה נדרש.
לוטם פארן: כשאני אומר, בתוך התקופה הזאת, היו תמיכות של המדינה בעבר בחקלאים חדשים כעובדים.
לוטם פארן: הם הופסקו.
לוטם פארן: יצאנו לפרוייקט בהתבסס על תמיכות מדינה.
לוטם פארן: באמצע הפסיקו את התמיכות.
לוטם פארן: אנחנו המשכנו, כי חשוב לנו שישראלים יעבדו בחקלאות, וחשובה לנו הציונות.
לוטם פארן: אבל בסוף היום לאף חקלאי אין אינטרס להעסיק ישראלים בתנאים האלה.
לוטם פארן: כי כי הוא נושא על עצמו עלויות מאוד מאוד גדולות, של הכשרה, של גיוס, של החבר'ה שנשברים, כי מה לעשות, מדובר בעבודה קשה, ולא כולם יודעים את זה מראש.
לוטם פארן: והמציאות היום היא שהחקלאי לבד צריך להתמודד עם כל המכשולים האלה.
רם שפע: מעריך מאוד את הדברים.
רם שפע: בבקשה, אורי ספיר, סמנכ"ל התיישבות ותעסוקה בארגון השומר החדש.
אורי ספיר: קודם כל אני רוצה להודות מאוד על הדיון הזה.
אורי ספיר: העיסוק בתחום של חקלאות הוא לא מובן מאליו, הוא לא היה הרבה שנים, ואני מברך על זה שזה קורה.
אורי ספיר: אני רוצה גם להודות, אני חושב שראינו פה מחקר משובח, עם נתונים, ואמירות שמבוססות נתונים.
אורי ספיר: יצא לנו קצת לסייע לד"ר לירון אמדור במחקר הזה, אני חושב שהוא בהחלט יכול להיות בסיס לפעילות ממשלתית ומדינתית נרחבת, כדי להכניס את הסיפור של צעירים בחקלאות למסלול טוב.
אורי ספיר: החקלאות היא לא רק ענף שבא לשים לנו אוכל בצלחות.
אורי ספיר: יש פה עניינים של בטחון המזון.
אורי ספיר: יש פה עניינים של שמירת אדמות, שמירת קרקעות.
אורי ספיר: המדינה בעצם את השטחים הפתוחים שלה שומרת בעיקר על ידי חקלאות.
אורי ספיר: יש פה האתוס הציוני, שמשם הוא צמח, ואני חושב שאסור לזנוח אותו.
אורי ספיר: האמירה שהחקלאות היא התלם האחרון, היא בעצם אומרת שהחקלאי הוא הלוחם בקו הראשון.
אורי ספיר: ואת הלוחמים שלנו בקו הראשון צריך לטפח ולפתח, ופה יש לנו בעיה.
אורי ספיר: ראינו פה את הממוצע של הגילאים, ושוב, אם הממוצע של החקלאי הוא גיל ששים, ואגב הוא תמיד הולך ועולה, ולא הולך ויורד, זה אומר שאם נסתכל עשר שנים קדימה תהיה לנו בעיה קשה מאוד בדור צעיר של חקלאים.
אורי ספיר: ולכן יש דברים שצריך לעשות.
אורי ספיר: אנחנו מכירים מציאות, כפי שתואר במחקר, שהרבה מאוד צעירים רוצים להצטרף לחקלאות.
אורי ספיר: ולכן אני חושב שמכאן צריכה לצאת קריאה שאותם חסמים שהועלו במחקר של מכון יסודות צריך לטפל בכל אחד ואחד מהם בצורה משותפת על מספר משרדי ממשלה.
אורי ספיר: להקים צוותים של כל המשרדים שנוגעים בדבר, רשות מקרקעי ישראל, משרד הכלכלה ומשרד הרווחה בכל מה שקשור לעובדים, לעשות פעילות משותפת ולפתור את החסמים האלה, כדי שצעירים שרוצים, ויש, לשמחתי, האתוס הציוני ממשיך לחיות ואני שמח על כך.
אורי ספיר: צריך לעזור לאותם אנשים שרוצים להיות חקלאים להיות חקלאים.
אורי ספיר: אנחנו בשביל הדבר הזה הקמנו, ביחד עם הרבה מאוד ארגונים, שחלקם הגדול נמצאים כאן, בזום, איתנו, את מועצת הצעירים לחקלאות.
אורי ספיר: אנחנו נקיים בעוד שבועיים אירוע גדול בכנסת לציין את הדבר הזה.
אורי ספיר: אני רוצה לציין שיש שתי תמיכות, תקפו פה לא מעט את משרד החקלאות, שמשרד החקלאות מקדם אותם.
אורי ספיר: תמיכות של צעירים בחקלאות, תמיכות של מתנדבים בחקלאות.
אורי ספיר: אני חושב שזו הדרך.
אורי ספיר: אם עכשיו מדברים על מאיפה נביא את הדור הבא, בעצם הדיון פה, אם אנחנו צריכים למקד אותו, הוא על איך נדאג שיהיה את הדור הבא של החקלאים בישראל.
אורי ספיר: אני חושב שהכנסת בישראל, ממשלת ישראל וכל הרשויות צריכים להרים ביחד, זה מה שננסה להרים בכנס בעוד שבועיים, פעילות משותפת, כדי לתמוך ולחוקק ולתקצב את הסיפור הזה של צעירים שיצטרפו לחקלאות.
אורי ספיר: אני חושב שאנחנו צריכים, אנחנו ביוזמה גדולה מאוד של הקמת מה שנקרא כפרי צעירים.
אורי ספיר: זה בעצם גם מעודד התיישבות בנגב ובגליל, גם נותן פתרון למשבר, לא אמרו את זה כאן, לחקלאים חסרים בעיקר עובדים, היום יש משבר של למעלה מעשרים אלף עובדים שחסרים בחקלאות.
אורי ספיר: הפתרונות שהיום ניתנים זה להביא עוד מכסות לעובדים זרים מתאילנד, או עוד אשרות לפלשתינאים להיכנס ולעבוד בישראל.
אורי ספיר: כשהפתרון בעצם נמצא פה.
אורי ספיר: אם נדע לתת את האמצעים הנכונים אז יבואו צעירים ישראלים לעסוק בחקלאות, במקום אותן אוכלוסיות שהזכרתי.
אורי ספיר: ובהנחה שצריכים במדינת ישראל בכל שנה, כפי שהוצג כאן, בין שש מאות לשמונה מאות חקלאים חדשים, אז אם אנחנו נצליח להביא אלפי צעירים מדי שנה להיות עובדים, עוסקים בחקלאות בעידוד המדינה, חזקה על המציאות שכעשרה אחוז מתוכם בסוף יבחרו בדרך החיים הזו, ומכאן יגיע הדור החדש של החקלאים.
אורי ספיר: היישוב מודה על הכנס, הוא מודה לכל השותפים שבאו להשתתף בדברים החשובים האלה.
אורי ספיר: ואני מציע כאן שכדי שזה יהיה גם אופרטיבי ולא רק דקלרטיבי, אנחנו מוכנים לקחת על עצמנו לרכז פעילות של כל הארגונים וכל הצעירים שהגיעו לכאן, ולהגיש המלצות בתוך כחודש לוועדה, כדי שהוועדה תוכל לבוא עם צעדים אופרטיביים שאותם היא תציע למחוקק או מתקצב כדי שנוכל לעשות את הדבר הזה.
רם שפע: צריך להגיד באמת בשבחו של שר החקלאות, התקנה של מתנדבים בחקלאות אכן גדלה, בכסף שהשר התאמץ עליו.
רם שפע: אני הודיתי לו על זה, גם פומבית, והנה אני אומר את זה גם פה.
רם שפע: זה באמת מהלך טוב וחשוב.
רם שפע: צריך בסוגריים לשים לב שאנחנו עדיין משמרים את ההתנדבות בחקלאות גם בתרומה לחקלאות, ולא רק בשמירה על שטחים חקלאיים.
רם שפע: כי אנחנו לאט לאט עוברים לשם, וצריך כל הזמן לשים לב.
רם שפע: אני יודע שאתם כמובן מודעים לזה.
ענבר בזק: אני רוצה לחזור ולחדד, הדיון הוא כל הזמן סביב שר החקלאות, וזה לא הנושא.
ענבר בזק: אני כמו שאמרתי בדיונים בנושאים אחרים, כשלא מדברים על חקלאות, כמו יוקר המחייה, ועדיין כל פעם החקלאים עולים כאיזה שהוא, הגורם, באמת זה הרבה מעבר לזה.
ענבר בזק: הגישה כלפי החקלאים, להיפך, אני חושבת שהרפורמות ששר החקלאות מוביל הן רפורמות טובות ונכונות ולמען הענף.
ענבר בזק: יש פה איזה עליהום ציבורי תקשורתי על חקלאים, שאותו אנחנו צריכים לעצור.
רם שפע: אני מסכים, זה הרבה יותר רחב.
אורי ספיר: אני אתמול יצא לי לעבוד בבוקר עם חקלאי שקוטף לימונים בגליל.
אורי ספיר: שאלתי אותו כמה הוא מקבל על קילו לימון.
אורי ספיר: התשובה היא על הסחורה המשובחת שקל שלושים, ועל הפחות טובה תשעים אגורות.
אורי ספיר: זה לימונים שנמכרים בסופר בבבין שישה לתשעה שקלים.
אורי ספיר: רק להבין, בטוח לא החקלאי,
רם שפע: חד משמעי.
רם שפע: אנחנו טוענים את זה כל הזמן.
רם שפע: הוקמה ועדה עכשיו, כחלק מההתעקשות על רפורמה.
רם שפע: אני מקווה שהיא תביא תוצרים משמעותיים, ולא תחשוש.
ליאורה ששון: אני ליאורה ששון, ממושב דלתון.
ליאורה ששון: בת לחקלאי מדלתון.
ליאורה ששון: אבא שלי גם חלק מהלולים החדשים של הרפורמה.
ליאורה ששון: כמו שהילה אמרה, אבא שלי הוא היחיד שעשה לול חדש, כמובן לרווחת העוף.
ליאורה ששון: ב-2019 רות פרום ורם כץ היו בהרמת כוסית אצלנו, ואבא שלי אמר שהכל לפי התכנון, והם אמרו הכל בסדר, אתה יכול להמשיך לגדל שם.
ליאורה ששון: כי תמיד יש לחץ, בחקלאות.
ליאורה ששון: נאמר שהכל בסדר כמו שאומרים.
ליאורה ששון: ועכשיו שום דבר הוא לא בטוח.
ליאורה ששון: ואני רוצה לומר עוד משהו בקשר לגילאים.
ליאורה ששון: אמרו שהגיל הממוצע זה חמישים-שישים.
ליאורה ששון: זה נכון שזה חמישים שישים כי בעל המכסות הוא בן חמישים או בן שישים.
ליאורה ששון: אבל באמת מי שעובד במשק, נכון שזה ההורים שלנו, אבל בתכל'ס מי שמגיע ללול, ומי שעוזר ועושה זה אנחנו.
ליאורה ששון: אני אמנם לא כתובה על המשק, אבל אני זאת שעובדת בחקלאות, אני והאחים שלי כמובן.
ליאורה ששון: יש בן ממשיך אחד, וזה בגיל מאה ועשרים של ההורים שלי, שיזכו לחיות עד מאה ועשרים בבריאות.
ליאורה ששון: אנחנו לא לוקחים להם את זה, מה ששלהם שלהם.
ליאורה ששון: אבל זה לא נכון לומר שהגיל הוא חמישים ושישים.
ליאורה ששון: זה נכון שהמשק כתוב על בנאדם בן חמישים שישים.
רם שפע: תודה רבה, אני רק מדגיש את מה שאת אומרת, אנחנו כל הזמן מדברים על נתונים של חקלאים מבוגרים, כי הצעירים פשוט לא רשומים כעובדים בחקלאות, המשק רשום על האבא או האמא שלהם, וזה פשוט מעוות את הנתונים.
ליאורה ששון: ואם ההורים שלנו לא היו רואים אותנו כאלה שממשיכים, גם ככה השקו עליהם כל הזמן, עם הלול הזה.
ליאורה ששון: אז הוא אמר יאללה, אני אצא ללול רפורמה, הילדים שלי עצמאים, אני לא אשקיע חמש וחצי מליון שקל ושזה יילך לפח.
ליאורה ששון: הוא היה קונה לנו בית.
ליאורה ששון: ובלי התכנון אף אחד לא ירצה להמשיך לעבוד במשק, כי זה לא ישתלם לאף אחד.
רם שפע: תודה רבה ליאורה.
רם שפע: מירב בן דוד, מרכזת פורום עמלי, שגם עושים דברים חשובים מאוד לחקלאות ולצעירים, בבקשה.
מירב בן דוד: בוקר טוב לכולם, מקווה שאתם שומעים אותי טוב.
מירב בן דוד: אני נמצאת כרגע בגולן, הייתי מאוד שמחה להגיע לכנסת, אבל בגלל ההתרעה הקצרה אז אני מכאן.
מירב בן דוד: קודם כל באמת רם להודות מאוד מאוד על הדיון המאוד משמעותי וחשוב הזה, שעוסק בצעירים בחקלאות.
מירב בן דוד: אני מרכזת פורום שנקרא עמלי.
מירב בן דוד: פורום עמלי זה בעצם ארגון הגג לתכניות חינוכיות חקלאיות לבוגרי צבא וסטודנטים, שמגיעים לעבוד עבודה מועדפת בחקלאות, ולתת מענה לטווח קצר בפריפריה.
מירב בן דוד: יש תכניות, באמת היה חשוב לי, דיברתם הרבה על צעירים, יש צעירים, אין צעירים.
מירב בן דוד: יש ביקוש לחקלאות, חשוב לי באמת שתדעו שיש משנת 2011, שהתכניות פועלות, יש בערך אלף צעירים בשנה שמגיעים לעבוד בחקלאות.
מירב בן דוד: רובם לעבודה מועדפת, שזה אומר שהם מגיעים לתקופה של טווח ארוך, של בין שישה לשמונה חודשים.
מירב בן דוד: הם חיים בפריפריה, הם נחשפים לפריפריה, מתיישבים ביישובים.
מירב בן דוד: הזכירו פה באמת את הגליל העליון ורמת הגולן והערבה, עמק המעיינות, בקעת הירדן.
מירב בן דוד: כל הקווים.
מירב בן דוד: הצעירים מגיעים, עובדים בחקלאות, נותנים בעצם מענה גם לחקלאים של ידיים ישראליות איכותיות בחקלאות.
מירב בן דוד: יש כאן ככה במשתתפים, לפחות מי שאני ראיתי בזום, חלק מהחקלאים שהצעירים שלנו באמת נותנים להם מענה.
מירב בן דוד: הצעירים נחשפים לפריפריה.
מירב בן דוד: אנחנו לגמרי מנסים להשפיע על זה שחלקם יישארו לגור בפריפריה.
מירב בן דוד: רוב הצעירים שמגיעים לתכניות הם לא בהכרח בני משק, או בני קיבוצים, הרבה מהם זה באמת ממגוון החברה הישראלית, שזה המפגש הראשון או אולי השני, אחרי התנדבות בגיל שש עשרה, עם העולם הזה של פריפריה וחקלאות.
מירב בן דוד: רציתי להגיד שאנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם משרד החקלאות, באמת בתקופה האחרונה, הזכירו את יום ההצדעה לצעירים ומתנדבים בחקלאות, אנחנו מאוד מאוד היינו שמחים, כמו שאורי ספיר הזכיר, לכנס דיון שמתעסק בחסמים, באתגרים של הצעירים.
מירב בן דוד: אנחנו חושבים שזה דברים שהם לגמרי פתירים.
מירב בן דוד: אפשר לבנות מנגנונים של באמת מהחשיפה של הצעיר, ועד זה שהוא הופך להיות חקלאי העתיד, בכל המובנים.
מירב בן דוד: ואני כן מציעה לך רם שנייחד איזה שהוא דיון ספציפי של הוועדה בנושא הזה.
מירב בן דוד: ואני כמובן ככה מזמינה את כולכם להגיע ליום ההצדעה, הצדעה לצעירים בחקלאות.
רם שפע: תודה רבה מירב.
ענבר בזק: אני מתנצלת, אני חייבת ללכת, אני ממש מודה על הדיון, ואני אשמח שיהיה דיון המשך.
רם שפע: הנה, תוך כדי, מירב, אני נותן לך את הקרדיט, שתדעי, ממש עכשיו כתבתי פה לצוות שלי שאנחנו צריכים להגביר את ההתכוננות שלנו ליום הזה בעשרים ואחד.
רם שפע: אני אמרתי את זה בדיונים הקודמים, ולא אמרתי את זה פה, הזכרת עבודה מועדפת וכו', אני עשיתי את העבודה המועדפת שלי בעין יהב, בחקלאות.
רם שפע: אבל הדבר היותר חשוב זה שפגשתי שם את אשתי, שעשתה את העבודה המועדפת שלה בצופר.
רם שפע: אז נראה לי שבהקשר הזה זה שווה איזכור פה בפגישה הזאת.
רם שפע: ד"ר דורית אדלר, נשיאת הפורום הישראלי לתזונה בת קיימא, אני מאוד מקווה שתצליחי להרחיב לנו קצת את היריעה בנושא קצת אחר, אבל שהוא חלק מהדיון.
דורית אדלר: אז קודם כל תודה רבה, על הדיון, על העיסוק.
דורית אדלר: יש לי הכבוד לעמוד כנשיאה של הפורום הישראלי לתזונה בת קיימא.
דורית אדלר: מילה על הפורום, אנחנו למעשה גוף אזרחי, מבוסס אנשי מקצוע, סביב מערכת המזון.
דורית אדלר: רובנו בעלי תארים מתקדמים, מגנטיקה של זרעים, אגרו-אקולוגיה, בריאות וסביבה, גידול מזון, תזונה, משפטים וכו'.
דורית אדלר: אתמול היינו בדיון על מיסוי משקאות ממותקים, מחר אנחנו בפיקוח על הלחם, היום על החקלאים.
דורית אדלר: ולמעשה אנחנו גוף, להבדיל ממה שראיתם אתמול, ממה שיצא מהוועדה על בעלי אינטרסים שבאים ללחוץ, אנחנו גוף שלא נטלנו כסף מאף גוף, בגלל זה אנחנו שש שבע שנים עובדים בהתנדבות.
דורית אדלר: אבל בכל זאת השפעתנו רבה, ואנחנו רואים את הנבטים נובטים.
דורית אדלר: אני רוצה באמת להרחיב את היריעה.
דורית אדלר: אנחנו נמצאים בעיצומה של סינדמיה.
דורית אדלר: זה שילוב של סינרגיזם ופנדמיות, מגיפות ההשמנה, סכרת, מגיפות התת-תזונה, ואי בטחון תזונתי, ומשברי האקלים.
דורית אדלר: כולם נובעים מגורמים משותפים, ומאיצים אלה את אלה.
דורית אדלר: המחשבה שבישראל תמיד יהיה מזון, בעוד חמש ועשר שנים, היא מחשבה שלא עולה בקנה אחד עם המשברים שלפנינו.
דורית אדלר: אנחנו ראינו, אנחנו נמצאים כרגע בעיצומה של מגיפה בריאותית, שיכול להיות שהיא שבר של מערכת המזון גם כן.
דורית אדלר: כל העניין הזה של אכילה של מזון, בטח מהבר, ואנחנו יודעים שכמעט כל המגיפות במאה שנים האחרונות צמחו מתעשיית המזון מהחי.
דורית אדלר: מהשפעת הספרדית, העופות, סארס, מארס וכו'.
דורית אדלר: ואנחנו צפויים לעוד כאלה.
דורית אדלר: אנחנו יודעים שכל הנושא של עמידות לאנטיביוטיקה, חלק גדול ממנו נובע משימוש מאסיבי של אנטיביוטיקה בחקלאות, וכו' וכו'.
דורית אדלר: אבל הדבר המרכזי הוא שמדינת ישראל חייבת להבין שהחקלאות והחקלאים זה בסיס הבטחון התזונתי שלה.
דורית אדלר: היום, ובעתיד.
דורית אדלר: היו מנכ"לים של משרדי החקלאות, היה מנכ"ל נדמה לי לפני שתי קדנציות שבסיומה הוציא מכתב שבעצם מדינת ישראל היא מדינה מייבאת מזון, ולמעשה לא צריך פה מי יודע מה להשקיע בחקלאות.
דורית אדלר: עכשיו חלק גדול מהדבר הזה נובע מחוסר הבנה מקצועית של מכלול הנושאים שנקראים מערכות מזון.
דורית אדלר: מדינת ישראל מייבאת כשמונים אחוז מהקלוריות שלה.
דורית אדלר: אבל מייצרת כמעט את כל המזון הטרי.
דורית אדלר: זאת אומרת יש פה דיסוננס מאוד רציני.
דורית אדלר: ומי שלא אנשי מקצוע, קשה להם להבין את הדבר הזה.
דורית אדלר: אנחנו מייבאים בעיקר את כל הסוכר, את השמנים ואת הדגנים, שחמישים אחוז הולך להזנת בעלי חיים, וחמישים אחוז אחרים הולך קצת ללחם, וכל השאר למזון אולטרא-מעובד, שהוא ממילא מיותר, וגורם לנו לחלק מהמחלות האלה, בעיקר לאנשים העניים.
דורית אדלר: זאת אומרת הנקודה המרכזית, חקלאות וחקלאים הם יסוד לבטחון התזונתי העתידי של מדינת ישראל.
דורית אדלר: הלאומי.
דורית אדלר: עד לאחרונה מדינת ישראל לא עסקה בכלל בבטחון תזונתי לאומי.
דורית אדלר: אנחנו היינו הראשונים ששמנו את זה על המפה.
דורית אדלר: יש גם פרק שכתבנו בשיתוף ה-INSS על בטחון תזונתי, משבר האקלים ובטחון לאומי.
דורית אדלר: אני אשמח להעביר לכם את זה.
דורית אדלר: אבל אנחנו רק בתחילתה של ההבנה המתכללת של הדבר הזה.
דורית אדלר: למדינת ישראל אין תכנית אב למזון.
דורית אדלר: אנחנו חייבים שתהיה לנו תכנית אב למזון.
דורית אדלר: אני רק אתן לכם דוגמאות קטנות, על חלק מהדברים שאמרתם.
דורית אדלר: והפתרונות הם מורכבים.
דורית אדלר: הם לא מאוד מאוד פשוטים.
דורית אדלר: חלק מהביצים שלנו כן נושאות סלמונלה.
דורית אדלר: אנחנו יודעים את זה.
דורית אדלר: וזה סכנה לבריאות הציבור.
דורית אדלר: אז צריך לראות איך אנחנו מרווחים את הגידול, ומבטיחים את הדברים האלה.
דורית אדלר: שימוש באנטיביוטיקה, מיותרת, חייבים לטפל בזה.
דורית אדלר: זאת אומרת חייבים תכנית אב.
דורית אדלר: החקלאים הם הבסיס.
דורית אדלר: אנחנו חושבים שהם גם לוחמי אקלים, לא רק לוחמי מזון.
דורית אדלר: באופן עקרוני, אני יכולה להגיד לכם מההיבטים שלנו.
דורית אדלר: בזבוז מזון, זה דבר שכולם אומרים בואו נציל את המזון.
דורית אדלר: ויש ארגון שמציל הרבה מזון מהחקלאים.
דורית אדלר: אבל זה ברור שככל שהארגון הזה מציל יותר מזון מהחקלאים, החקלאים פחות מתפרנסים.
דורית אדלר: אנחנו חושבים שמדינת ישראל צריכה להתייחס לכל המזון המגודל פה כמשאב לאומי.
דורית אדלר: זאת אומרת כל מה שנשאר, והחקלאי לא יכול לקטוף אותו, מדינת ישראל צריכה לרכוש אותו.
דורית אדלר: ונניח להעביר אותו, לא בהכרח לעניים, היא צריכה להעביר אותו למשל לבתי חולים, שממילא היא מתקצבת אותם.
דורית אדלר: מה שאנחנו באים ואומרים, חייבים לבנות תכנית אב.
דורית אדלר: החקלאים חייבים שיהיה להם רשת בטחון כלכלי, כי ברור שככל שמשברי האקלים מתגברים, זה סוג של רולטה רוסית.
דורית אדלר: צריך לחשוב על החקלאי.
דורית אדלר: מחר יהיה שרב באמצע החורף, מחרתיים יהיה ברד.
דורית אדלר: קשה להתנהל בצורה הזאת.
דורית אדלר: אז אנחנו באים ואומרים, צריך להשקיע משאבים ולבנות תכנית אב למזון.