GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יצחק וקנין: כי ככל שההסבר, וכלל שהעניין והמודעות להיכנס לראשים של הילדים ושל ההורים, ההורים חייבים להיות חלק מאוד פעיל בכל הנושא הזה, כי הכול זה עניין הסברתי.
יצחק וקנין: הנוער של היום, הוא נוער מאוד חכם ומתוחכם שיכול לעשות מלא תחבולות ולהערים גם על ההורים.
יצחק וקנין: אם בבית הספר משתפים את ההורים, או אם משרד החינוך משתף את ההורים מלהוביל תהליך כמו זה דרך המורים, אני חושב שזה יכול להוביל משמעותית לירידה בכל הנושא של ההתמכרויות, בעיקר בנושא של תרופות המרשם שזה בהישג יד.
יצחק וקנין: מעבר לזה, הייתי מצפה ממערכת החוק שקצת יותר תקשה בזילות הזאת שאפשר לגשת לסופר-פארם ולקנות, קצת יותר שתערים, אני לא יודע איך להגדיר, וקצת יותר אכיפה - שלא יהיה כל כך קל להגיע לתרופות המרשם הזה.
יצחק וקנין: אם יש את כל התופעות האלה, לפחות שהילדים לא יצליחו להגיע לזה, ופה אני רואה את מעורבות ההורה בנושא ההסברתי.
רם שפע: באופן כללי, ההורים הם שחקן דרמטי - - - התפקיד של ההורים הוא כמובן תפקיד אקוטי.
מיכל מרים וולדיגר: חברים, בואו, לא ניתמם.
מיכל מרים וולדיגר: כולנו פה הורים, ולפעמים להורים קצרה ידם.
מיכל מרים וולדיגר: הנושא של הרשתות החברתיות, ובגיל הזה, החברה מסביב.
מיכל מרים וולדיגר: והראתה פה קודם ד"ר ענת שושני, איך הם מתחילים להשתמש.
מיכל מרים וולדיגר: אז כמובן שהרוב הגדול, ככל שאני הבנתי, זה באמת הלחץ החברתי.
מיכל מרים וולדיגר: כלומר, להפיל הכול על ההורים, זאת לא המציאות.
מיכל מרים וולדיגר: אין ספק שזה משהו הוליסטי, שצריך להיות כולם ביחד.
מיכל מרים וולדיגר: ומספיק שאחד לא עושה את מה שמוטל עליו לעשות, אז כל המשוואה מתפרקת, זה צריך להיות הרבה רחב.
יצחק וקנין: הנוער שלנו חכם, ומאוד מתוחכם, והם יודעים להגיע לכל נקודה ונקודה.
יצחק וקנין: פה, באמת, עניין של מעורבות תורם לכמה שאפשר, ובגילאים מסוימים זה לא תמיד אפשר, אז זה פה, כאן אצלנו בידיים.
רם שפע: לירון אשל – נשמח לשמוע את המועצה לשלום הילד, את הזווית החשובה שלכם.
לירון אשל: תודה, אדוני, על הדיון החשוב הזה ועל העלאת המודעות לאורך כל הדרך.
לירון אשל: ברור שבעוד שהמגפה באופן כללי חשבו שהיא פסחה כמובן על הילדים ברמה הבריאותית פיזית, ברור לנו היום, ואנחנו נמצאים בדיונים שוטפים גם אצל אדוני, וגם בוועדות השונות, ואנחנו מבינים שהמגפה נגיד, החברתית, רגשית, נפשית, אולי הכתה בילדים ונוער בצורה הכי אנושה, והכי קשה.
לירון אשל: גם במפגש שלנו בפרלמנט הנוער, שאנחנו עורכים תהליכי היוועצות עם ילדים ונוער, ושומעים אותם, וגם עם פניות שמגיעות לקו הסיוע שלנו, אנחנו רואים את אותם נתונים שהוצגו גם פה – חרדה, בידוד, דיכאון, הפרעות אכילה, ניסיונות אובדניים, שימוש בחומרים ממכרים.
לירון אשל: ושוב, כל דיון כזה, הוא רק בעצם עוד סימפטום למשהו הרבה יותר רחב.
לירון אשל: וכמו שאמרה מיכל ממועצת התלמידים, למעשה, לא מדברים על שוליים, ולא מדברים על קצה שולי הסיכון הלכו והתרחבו, ואגיד שאין בית שזה פסח מעליו.
לירון אשל: זאת אומרת, כולם מתמודדים עם מציאות כמעט בלתי אפשרית.
לירון אשל: אני רוצה לומר משהו, לא צריכים לפתור יש מאין, וגם אמרנו את זה בדיונים האחרונים.
לירון אשל: בתחילת תקופת הקורונה, הייתה יוזמה של מנכ"לי המועצה לשלום הילד, ובעצם הוקם שולחן בין-מגזרי לילדים ונוער בתקופת הקורונה תחת משרד רוה"מ, בהובלת המנכ"לית שלנו, ורפרנטית משרד המשפטים מיכל וולף.
לירון אשל: ישבו שם בשיתוף פעולה מרגש, גם אנשי מקצוע, גם משרדי ממשלה, הורים, נציגי תלמידים, ארגונים אזרחיים, כולם ישבו יחד כדי לשמוע ולעשות את כל האתגרים והצרכים.
לירון אשל: ונכתבה תכנית מפורטת שחולשת על זירות שונות, ודורשת שיתופי פעולה בין גורמים שונים, כי שוב, ההתמודדות כל פעם בזירה אחרת, כמובן, כולנו מבינים זה כבר לא מה שייתן את המענה, אלה שיתופי פעולה, ותפוסה באמת הוליסטית רב-ממדית, שרואה את הילד 360.
לירון אשל: באמת, זה צו השעה.
לירון אשל: לא היו צריכים לעשות את זה מחר - אלא כבר אתמול, כבר לפני שנה, ושנה וחצי.
לירון אשל: התוכנית הזאת באמת מציירת את השלבים ואת הפעולות שצריכים לנקוט.
לירון אשל: זאת אומרת, הכול כתוב, התכנית כבר מוכנה.
לירון אשל: ואני לא קוראת תכנית עבודה, אני קוראת לה תוכנית הבראה לא פחות, כי הילדים הם ילדים במצוקה.
לירון אשל: הילדים שלנו בסיכון.
לירון אשל: לא מזמן היה דיון שקראו לו – המגפה השקטה.
לירון אשל: המגפה כבר מזמן לא שקטה.
לירון אשל: המגפה היא כתובה, והכתובת לא כתובה על הקיר, אלא היא זועקת, היא זועקת מן הקיר.
לירון אשל: אני רק אגיד ממש בעוד משפט אחד.
לירון אשל: אותה תוכנית הבראה, מתייחסת בעצם גם לחוסן הנפשי של ילדים, וגם החיזוק במתן כלים לאנשי מקצוע, והורים כמובן, שצריכים גם את התמיכה ואת החיזוק ואת הכלים, ומענים קהילתיים כמובן, וחיזוק מערך האיתור של אותם ילדים בסיכון.
לירון אשל: אבל שוב, תוך שיתוף פעולה בין-משרדי בין גורמים שונים שכולם יראו את טובתם ורווחתם של הילדים.
לירון אשל: אני מאוד מקווה שירימו את הכפפה, וישקיעו בזה משאבים, לא רק דיבורים, אלא משאבים באמת.
לירון אשל: וייקחו ויוציאו את זה לפועל, כי בסופו של דבר, אם נקיים דיונים פעם על התמכרויות, ופעם על בריאות הנפש, ופעם על בידודים, ופעם על אובדנות, זאת אומרת, כולם מדברים אותו דבר – המצוקה.
לירון אשל: פשוט צריך תכנית, להשקיע בזה, לשים את זה בראש סדר העדיפויות, ולבחור בילדים, לא פחות מזה.
מיכל מרים וולדיגר: לירון, אני חושבת שאת כל כך צודקת.
מיכל מרים וולדיגר: אני חייבת לומר שאנחנו שמונה חודשים כבר בכנסת, וכרתו כל כך הרבה יערות מוועדות, מסקנות של ועדות, תוכניות שרשומות.
מיכל מרים וולדיגר: אני חושבת שהכנסת פה ומשרדי הממשלה מלאים בתוכניות מצוינות, כשיש שם מסקנות מצוינות, אבל אף אחד לא מיישם אותן.
מיכל מרים וולדיגר: ועוד נייר, ועוד דיבור.
מיכל מרים וולדיגר: וכמו שאמרתי בהתחלה – מדברים, מדברים, ונזמין עוד פעם, ונדבר, ונשים, ונקים עוד ועדה, ושוב יהיו מסקנות, וזה יהיה יפה או על הקיר, או בארון.
מיכל מרים וולדיגר: באמת, הגיעה השעה להתחיל ולהניע את התוכניות המדהימות.
מיכל מרים וולדיגר: לא צריך להקים עוד ועדה, ועוד מישהו שיכתוב מסקנות.
מיכל מרים וולדיגר: יש מסקנות.
מיכל מרים וולדיגר: יש ועדות מצוינות שכבר ישבו על המדוכה והפכו כל אבן, וכתבו מה צריך לעשות.
מיכל מרים וולדיגר: ובאמת, הגיע העת שיבחנו אותנו במעשים, כך אמרה אחת השרות בממשלה הנוכחית, אז הגיע הזמן שנבחן אתכם במעשים.
דוד פפו: ברשותך, אני ישבתי בוועדה הזאת עם שני ראשי ועדה קודמים, ושמעתי את אותן מצגות, ואני לא אומר את זה בציניות, יפות ומכובדות, ושום דבר לא זז.
דוד פפו: אז אני אומר, בואו נתחיל מהדברים הקטנים.
דוד פפו: מה הכוונה של הורה שהוא לא מעורב.
דוד פפו: אם הילד שלך קיבל פנטניל מדבקות, זה אומר שהוא היה כבר כמה פעמים אצל רופא עם תלונות על כאבי תופת – איך אתה יכול להתעלם ולא להיות מודע לכך?
דוד פפו: ההורים הם לא שחקני משנה.
דוד פפו: האם רופא המשפחה לא מיידע את ההורים שהבן שלהם הגיע עם בעיות של כאבי תופת, שהוא צריך לקבל תרופות נרקוטיות – איפה הדבר הזה?
רם שפע: הרופא חייב לדווח?
דוד פפו: אני חושב שמין הראוי.
דוד פפו: מדובר פה במגפה.
דוד פפו: אם הוא קטין, הוא חייב לדווח.
דוד פפו: אבל אם מדובר בילד בן 16, 17, אני חושב שמין הראוי שידווח להורים.
דוד פפו: תיקחו ליד תרופה של אחת התרופות הנרקוטיות, היא נראית מאוד תמימה.
דוד פפו: אז בוא נתחיל עם הדבר הקטן.
דוד פפו: אני מוכן בהתנדבות שאנחנו נדביק מדבקות – תרופה זו ממכרת.
דוד פפו: אינה מיועדת לשימוש ממושך.
דוד פפו: אין לנהוג תחת השפעת התרופה הזאת.
דוד פפו: הצעתי את זה לוועדת הסמים לפני שבע שנים, משום מה זה לא זז קדימה.
דוד פפו: התרופות הן מאוד אינוסנטיות, הן נראות מאוד תמימות, ולכן, צריך להסביר את זה.
דוד פפו: כשבן-אדם עובר ניתוח, ואשתו הולכת לרופא לקבל מרשם, רושמים לה תרופות נגד כאבים, אף אחד לא אומר לה: גברתי תיזהרי, התרופה הזאת עלולה להיות ממכרת.
דוד פפו: לדבר.
דוד פפו: דבר אחרון בנושא הגמילה שהוא קשור קשר ישיר להתמכרויות.
דוד פפו: משרד הבריאות מערים קשיים גדולים מאוד על הטיפול בתרופות הגמילה, לשם הדגמה, בכל איזור הצפון אין אף בית מרקחת שיכול לנפק תרופות גמילה.
דוד פפו: לא ברור למה הוא עושה את זה, וזה חלק מהתהליך הזה.
דוד פפו: אני עוצר כאן, כי זמננו קצר.
רם שפע: קודם כל, תודה רבה על הדיון.
רם שפע: אני חושב שנגענו בתמצית הדברים.
רם שפע: גם חלקכם קיצרתם, וגם היו כאלה שרצו לדבר.
רם שפע: אני מאוד מסכים עם הדבר האחרון שלירון אמר, שבעיניי הוא בסייפא, ואולי הוא הדבר הכי משמעותי פה.
רם שפע: זה נכון על שיגרה כפי שאמרתי, וזה ודאי נכון על קורונה.
רם שפע: הכול קשור לכול.
רם שפע: אנחנו לא יכולים להפריד את כל המרכיבים, לא של הדיונים על משככי כאבים, ולא של קנאביס, ולא של אלימות בבתי ספר, ולא של אלימות מינית בבתי ספר, הכול חלק מאותה מערכת רחבה באיזה מציאות חיים בני ובנות הנוער שלנו.
רם שפע: אגב, זה גם נכון עלינו, המבוגרים, אבל ודאי נכון על המערכת.
רם שפע: ולכן, אנחנו כל הזמן צריכים להיות בתוך הראייה ההוליסטית הזאת של איך נותנים מענה.
רם שפע: כן חשוב לי להגיד, בהמשך למה שחברת הכנסת וולדיגר אמרה – כן קורים דברים, גם במשרד החינוך קרו הרבה פעולות בשנה, שנתיים האחרונות, וגם בחודשים האחרונים כדי לנסות לתת מענים טובים יותר.
רם שפע: זה אפילו לא קשור לממשלה כזאת או אחרת, זה קשור לעובדי ועובדות משרדים שמבינים שיש אתגר, לפעמים זה לוקח זמן, לפעמים הדברים לא באים ישר לידי ביטוי.
רם שפע: אבל כן חשוב לי להגיד, אני יודע שיש הרבה מאוד מאמצים גם ממשרד הבריאות, גם בבט"פ, באמת מנסים לתת מענים.
רם שפע: התופעות קשות.
רם שפע: כמו שדוד אמר פה – בסוף אם ילד מגיע, והולך שלוש, ארבע פעמים לבית המרקחת, ואומר לרופא, או לרופא המשפחה – יש לי כאבים, כאבי תופת כרוני בגב, או לא משנה איפה, והוא מקבל אחרי זה את אותו משכך כאבים שהוא מתמכר אליו, אז זאת בעיה, ולא כל מורה או מורה יכולים לתת לזה פתרון.
רם שפע: ולכן, התפקיד שלנו בעיניי כל הזמן לתכלל את כל המרכיבים, גם את החברה האזרחית, גם יוזמות כמו של מאור עם משרדי הממשלה איתנו, וכן למצוא, ופה אני גם אומר, ומפנה אתכם, אם יש לכם רעיונות ספציפיים לתיקוני חקיקה שצריכים לעשות, לשיפור של תקנות, להוראות של משרדים, לחוזר מנכ"ל שצריך לחדד, זה בדיוק המקום שלנו.
רם שפע: אביגיל מהצוות שלי, שגם רושמת פה את הכול, וגם זמינה, בת-שבע, יכולה להעביר לכם את הפרטים.
רם שפע: במידה ויש לכם דברים, תשלחו לנו.
רם שפע: אמרתי את זה בהתחלה, ואני אומר את זה גם פה.
רם שפע: מבחינתי, גם הכתבה אתמול בערוץ 12, שאני השתתפתי בה, חלק מהסיבה שאני בחרתי להשתתף, היא כדי להעביר מסר שההתמודדות של כל אחד מאיתנו בחברה היא דבר מורכב, וכולנו איפשהו נמצאים בעולם ההתמודדות הנפשי, בעולם החרדתי, והטיפול הוא גם לטפל עם חברים וחברות, גם לדבר עם מורה ומורה.
רם שפע: ולכן, לי היה חשוב, למרות שהתלבטתי להשתתף כדי גם להקל, אם אפשר קצת על בני נוער, או על כל מי שנמצא במצוקה וקשה לו או לה.
רם שפע: שוב, זה היה תמציתי מאוד.
רם שפע: מבחינתי, יש לדיון הזה עוד המון לאן ללכת.
רם שפע: וכמו שאני מבטיח תמיד ומשתדל לקיים, זה ממש לא סוף פסוק.
רם שפע: אנחנו נקיים עוד דיון גם ספציפית בנושא הזה.
רם שפע: המשך שבוע טוב.
רם שפע: שלום לכולם ובוקר טוב.
רם שפע: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה המיוחדת לענייני התמכרויות, סמים ואתגרי הצעירים בישראל.
רם שפע: על סדר היום: התמכרות להימורים.
רם שפע: כוועדה שעוסקת בהתמכרויות, יש לנו הרבה זנים, סוגים, מישורים ורבדים שונים של התמכרויות.
רם שפע: ההתמכרות להימורים לא תמיד מדוברת מספיק, לא תמיד תחת הזרקור הנכון.
רם שפע: לכן גם פנינו לממ"מ לפני תקופה כדי לקבל מידע מהימן, רציני ויסודי כדי שנבין איפה הדברים אמורים.
רם שפע: אנחנו נדון בזה, אנחנו יודעים שחלק גדול, אולי עיקרי מהמידע והמחקרים שיש לנו בנושא הזה מגיע ממפעל הפיס.
רם שפע: זה מה שהמדינה אמנם דורשת ממנו, אבל כמובן שזה מייצר תמונת מצב מורכבת, אני אגיד בעדינות, כשאותו גוף עושה את שני הדברים.
רם שפע: לכן היה לנו חשוב לקבל מהממ"מ תמונת מצב יותר מהימנה.
רם שפע: אני לא אכביר במילים, אנחנו נעבור למירב פלג גבאי, חוקרת במרכז המחקר והמידע של הכנסת, שתציג את הממצאים.
רם שפע: אחרי זה נתעמק.
מירב פלג גבאי: בוקר טוב ותודה.
מירב פלג גבאי: המסמך שלנו בדק בעיקר מה היקף ההתמכרות להימורים, מה הן מסגרות הטיפול וגם התייחסנו להמלצות טיפוליות של וועדה בין משרדית שהוקמה בעקבות החלטת ממשלה מ-2016, ועד כמה יושמו ההמלצות בתחום הטיפול.
מירב פלג גבאי: נתחיל בזה שהחוק בישראל בעיקרון אוסר על הימורים, אלא אם זה בהיתר מיוחד משר האוצר שנכון להיום ניתן למפעל הפיס ולמועצה להסדר הימורים בספורט, ולכן הפעילות שלהם חוקית.
מירב פלג גבאי: לגבי התמכרות להימורים, הגדרות בינלאומיות של ארגונים פסיכיאטריים גדולים בעולם, יש לזה הגדרה, בעיקרון מדובר על הפרעת התמכרות התנהגותית שמתבטאת בדפוס חוזר, ללא שליטה מצד המהמר, שממשיך עוד ועוד להמר למרות שהוא סופג נזקים כבדים, כלכליים, בריאותיים, נפשיים, משפחתיים, מקצועיים, בעצם בכל תחום בחיים.
מירב פלג גבאי: כמו שחבר הכנסת שפע ציין, רוב המידע על הימורים והתמכרות כיום קיים ממחקרים שנעשו עבור מפעל הפיס או במימון מפעל הפיס, שהוא עצמו כאמור גורם מוביל בהימורים החוקיים.
מירב פלג גבאי: אני רק אציין בסוגריים שבהמלצות הוועדה הבין משרדית שציינתי קודם, המלצה אחת נגעה לצורך להכין מחקר אפידמיולוגי עצמאי שאינו תלוי במפעל הפיס.
רם שפע: מי אמור להוביל את המחקר הזה?
מירב פלג גבאי: זה היה אמור להיות בהובלת הממשלה, אבל זה לא נעשה.
מירב פלג גבאי: בהמשך לזה, אין נתונים ואפילו לא הערכות רשמיות על מספר המכורים, על נפגעי ההימורים.
מירב פלג גבאי: מצאנו הערכה אחת בדו"ח מבקר המדינה מ-2019, אבל גם היא מסתמכת על מחקר שנעשה עבור מפעל הפיס.
מירב פלג גבאי: בין היתר הקושי בהערכות ובאיסוף נתונים הוא שזיהוי נפגעי ההימורים הוא קשה.
מירב פלג גבאי: מעט מאוד פונים לטיפול, הרבה פעמים זאת הפרעה שאפשר לשמור אותה בסוד ולהסתיר אותה לאורך שנים.
מירב פלג גבאי: אנשים ממשיכים לתפקיד כאזרחים נורמטיביים, ואף אחד לא יודע מסביב לאורך זמן שהם נפגעי הימורים.
מירב פלג גבאי: ההערכות על בסיס המחקר האחרון של מפעל הפיס מגיעות – אם אנחנו משליכים את האחוז שהם קבעו, בעצם מדובר על יותר מרבע מיליון אנשים שהם בסיכון בינוני וגבוה להתמכרות.
מירב פלג גבאי: זה מתייחס רק לגיל 18 ומעלה, בלי להתייחס לקטינים, מפעל הפיס הרי מוכר לבגירים.
מירב פלג גבאי: ברור שלא כל הקטינים מסכימים להפרדה הזאת, ולא כולם מתנזרים מהימורים.
מירב פלג גבאי: אמרתי שיש מעט מטופלים, לפי הנתונים של משרד הרווחה, המטופלים שהוא מכיר זה בערך 770 בשנת 2020, שזה בערך 0.5% מההערכות שציינתי קודם לעומת יותר מרבע מיליון.
מירב פלג גבאי: הנתונים הלא סופיים שהתקבלו ממשרד הרווחה מלמדים שכמעט 90% מהמטופלים שהוא מכיר הם ממין זכר, 3% קטינים, בין 12%-9% בשנים האחרונות היו אזרחים וותיקים.
מירב פלג גבאי: השאר כמובן בין לבין.
רם שפע: 12% אזרחים וותיקים?
מירב פלג גבאי: כן.
מירב פלג גבאי: בין 12%-9% בשלוש השנים האחרונות, כלומר בין 2018 ל-2020.
מירב פלג גבאי: לגבי הנוער, כמו שאמרתי אנחנו לא יודעים כמה מהמרים.
מירב פלג גבאי: זה מאוד מתכתב עם העניין של פריחת האינטרנט, עם זה שגם תעשיית ההימורים כיום נשענת במידה לא מבוטלת על התפשטות האינטרנט, שהוא כמובן נגיש מאוד לנוער והוא גם אינטימי, לא מפוקח והכל זמין שם.
מירב פלג גבאי: אנחנו לא יודעים כמה מכורים, אפילו לא יודעים בעצם, לא קיבלנו נתונים כמה מטופלים.
מירב פלג גבאי: אנחנו רק יודעים שהם מעטים.
מירב פלג גבאי: אנשי טיפול שדיברנו איתם אמרו שחשוב כן לטפל מגיל צעיר, זאת התמכרות שיכולה בהחלט להתחיל בגיל צעיר וכדאי לטפל בה כבר בגיל צעיר.
מירב פלג גבאי: זה צריך להיות במסגרת נפרדת ומותאמת לנוער, ולא יחד עם בוגרים.
מירב פלג גבאי: זאת בהחלט נקודה למחשבה, איך לאתר ולטפל, והאם צריך מסגרת ייעודית לנוער מהמר.
רם שפע: אני קוטע אותך רגע, יש נקודה שהתייחסתם אליה אבל עד עכשיו לא דיברת אליה והיא דיי אקוטית בעיניי ביחס לכמה מטופלים יש?
רם שפע: בגלל שהמענים הטיפוליים הם לא נפרדים, זה וודאי גם מקשה על הפנייה לטיפול, גם אם אני מתמכר או מתמכרת להימורים ואני מבינה שאותם מוסדות, שעושים עבודה נפלאה, אין אפשרות להפריד את המענה הטיפולי.
רם שפע: יכול להיות שאני מפספס, אבל זה מה שאני מבין.
רם שפע: אז ברור שהסיכוי שמישהו יפנה לטיפול ושנצליח לאתר אותו הוא הרבה יותר נמוך.
רם שפע: בסבירות מאוד גבוהה התופעה הרבה יותר רחבה מהנתונים שקיימים.
רם שפע: אני לא יודע לאמוד עד כמה, אבל היא כנראה רחבה יותר.
מירב פלג גבאי: בהחלט.
מירב פלג גבאי: אני באמת אדבר על הנקודה הזאת שציינת שזאת נקודה באמת חשובה.
מירב פלג גבאי: ברור שאם יש אומדן, אומנם לא רשמי אבל איזושהי הערכה של רבע מיליון אנשים ומשרד הרווחה מכיר 770 – נכון שהוא לא מכיר את כל המטופלים כי אין לו קשר עם כל העמותות, אבל עדיין זה ממש טיפה בים.
מירב פלג גבאי: אני יכולה גם להגיד שדיברתי עם אחד הנציגים של מיזם מהמרים אנונימיים בארץ, שאמר לי גם כן שהאנשים שמגיעים לטיפול גם במסגרת שלהם, שזה לא בדיוק טיפול אלא תמיכה הדדית, וגם במסגרות אחרות זה ממש חלקיק זעיר מהמצב האמיתי.
מירב פלג גבאי: הם לא פונים.
מירב פלג גבאי: זה דרך אגב ככה בכל העולם, אחוז הפנייה לטיפול מאוד נמוך גם בשאר העולם.
מירב פלג גבאי: אפשר להסתיר את זה לאורך זמן, מה שעוזר להם להימנע מטיפול.
מירב פלג גבאי: הטיפול במהותו הוא נפשי, יש כל מיני שיטות לטיפול נפשי פסיכוסוציאלי.
מירב פלג גבאי: יש כנראה ערך, לפי מה שאמרו לנו, משלבים בזה טיפול קבוצתי וטיפול משפחתי, שזה מאוד חשוב.
מירב פלג גבאי: יש גם המלצה של משרד הבריאות ושל גורמי טיפול להשתמש בתרופות שמורידות את הכמיהה להימורים.
מירב פלג גבאי: זה לא נמצא בסל התרופות, לא כל התרופות רשומות בארץ.
מירב פלג גבאי: משרד הרווחה במסגרות שלו לא משתמש בתרופות, לפחות לא שאנחנו יודעים.
רם שפע: אני יכול לשמוע אחרי זה את המשרד ונראה אם יש להם עמדה אחרת.
מירב פלג גבאי: מבחינת המסגרות, זה מתחלק בין מסגרות אמבולטוריות, שם בשנת 2020 טופלו 92% מהמטופלים, ומסגרות חוץ ביתיות, כלומר קהילות טיפוליות סגורות שטיפלו ב-8%.
מירב פלג גבאי: כמו שאמרת קודם, רוב המסגרות לא ייעודיות למהמרים, ובאמת יש בעיה של שילוב יחד עם התמכרויות אחרות.
מירב פלג גבאי: הרבה מאוד נפגעי הימורים נרתעים מהשתלבות בקהילה או מסגרת של מטופלים נפגעי סמים ואלכוהול.
מירב פלג גבאי: גם אם הם מתחילים את הטיפול יש עזיבה, יש שם בעיה.
מירב פלג גבאי: בטיפול האמבולטורי, מי שמבצע זה בעיקר רשויות מקומיות שמפוקחות ומתוקצבות על ידי משרד הרווחה.
מירב פלג גבאי: הן מטפלות בשני שליש מהמטופלים.
מירב פלג גבאי: מתוך 770 המטופלים שקיבלנו לגביהם נתונים, הן מטפלות בשני שליש בערך.
מירב פלג גבאי: נכון להיום לפי הנתונים שנמסרו לנו על ידי משרד הרווחה, זה מתבצע ב-94 רשויות שהן 38% מכלל הרשויות בארץ.
מירב פלג גבאי: יש חלוקה לא שוויונית בין המחוזות גם במספר היחידות וגם ביחס בין מספר היחידות למספר הרשויות במחוז.
מירב פלג גבאי: אתם יכולים לראות בפרק 5.1 במסמך, מי שירצה, בעמודים 28-29 יש תרשימים שממחישים את זה.
מירב פלג גבאי: הכי הרבה מטופלים יש במחוז הדרום, בו יש יחידות ב-46% מהרשויות.
מירב פלג גבאי: בסך הכל בכל המסגרות האמבולטוריות שנמצאות בפיקוח משרד הרווחה, ברשויות המקומיות יש 5,700 מקומות.
מירב פלג גבאי: כמובן, כמו שאמרנו, זה לכל ההתמכרויות ולא רק לנושא ההימורים.
מירב פלג גבאי: גורם נוסף שנותן טיפול אמבולטורי זה עמותות שמטפלות בשליש מהמטופלים שמשרד הרווחה יודע לדווח עליהם.
מירב פלג גבאי: למעשה הנתונים של משרד הרווחה מתייחסים לעמותת הדרך.
מירב פלג גבאי: עמותת הדרך, עמותת אפשר ועמותת רטורנו עוסקות באופן דיי אינטנסיבי בהתמכרות להימורים, לעמותת הדרך יש אפילו מסגרות אמבולטוריות ייעודיות.
מירב פלג גבאי: מפעל הפיס בניגוד לרשויות המקומיות שם משרד הרווחה מתקצב, בעמותות יש תמיכה של מפעל הפיס לטיפולים, זה במסגרת ההיתר שהוא מקבל משר האוצר.
מירב פלג גבאי: גם לזה יש טבלאות על התמיכה שלו בעמוד 34 ו-39 במסמך.
מירב פלג גבאי: המועצה להסדר הימורים בספורט נתנה בשנת 2020 או 2021 200,000 ₪ אותם היא חילקה בין שתי עמותות, ובנוסף היא גם מעבירה תקציבים לקרן לתובענות ייצוגיות למטרת טיפול בהתמכרויות.
מירב פלג גבאי: זה במסגרת הסדרי פשרה בתביעות ייצוגיות.
מירב פלג גבאי: כספים שנפסקו בהסדרי פשרה היא מעבירה לקרן.
מירב פלג גבאי: אז אמרנו שיש מסגרות באחריות משרד הרווחה, יש עמותות ויש גם מסגרות פרטיות שלא מוכרות למשרד ואף אחד לא יודע להגיד כמה כאלה יש.
מירב פלג גבאי: יש, אבל לא יודעים להגיד כמה.
מירב פלג גבאי: הן כמובן גם הרבה יותר יקרות.
מירב פלג גבאי: בעניין הטיפול האמבולטורי, חלה התפתחות מסוימת במרץ 2021 כשהקרן לתובענות ייצוגיות, ליד האפוטרופוס הכללי במשרד המשפטים, פרסמה קול קורא להקמת חמישה מרכזים ייעודיים לנפגעי הימורים לשלוש שנים, עם תקציב.
מירב פלג גבאי: בסופו של דבר, זה אולי לא היה המקומות עליהם היא חשבה, אבל נבחרו חמישה מרכזים בירושלים, רמת גן, כרמיאל, נתניה ובית שמש.
מירב פלג גבאי: זה מצטרף לשלושה מרכזים של עמותת הדרך, מרכזי מיל”ה ששייכים לעמותת הדרך, בחיפה, תל אביב ובאר שבע.
מירב פלג גבאי: זאת אומרת שבסך הכל אנחנו מדברים על שמונה מרכזים אמבולטוריים.
מירב פלג גבאי: צריך לציין שבהליך הזה של הקרן, משרד הרווחה שותף באופן מוגבל מאוד, לא כל כך היה מעורב בהחלטות.
מירב פלג גבאי: זה גם מעלה איזושהי שאלה, האם הליך כזה לא גורם לפיצול של המערך הטיפולי, והאם יש יעילות בפיצול הזה.
מירב פלג גבאי: עד עכשיו דיברתי על טיפול אמבולטורי, יש כמו שאמרתי גם קהילות טיפוליות חוץ ביתיות סגורות.
מירב פלג גבאי: משרד הרווחה מפעיל 12 קהילות כאלה במיקור חוץ, באמצעות מכרז לעמותות וחברות.
מירב פלג גבאי: בסך הכל יש 672 מקומות במסגרות האלה.
מירב פלג גבאי: בשנת 2020 4% מהמטופלים בכל המסגרות האלה היו נפגעי הימורים.
מירב פלג גבאי: המימון למסגרות האלה, מפעל הפיס נותן כ-30 מלגות בשנה לטיפול בנפגעי הימורים –
רם שפע: נותן את המלגות לנפגעים?
מירב פלג גבאי: הוא מעביר את זה לדעתי למסגרות, אבל זה עבור הטיפול.
מירב פלג גבאי: בנושא הזה של המסגרות החוץ ביתיות, יש איזושהי מחלוקת בין משרד הבריאות ומשרד הרווחה על הצורך בהקמת מסגרת ייעודית, בהמשך לנקודה שדיברנו עליה קודם.
מירב פלג גבאי: משרד הבריאות אמר לנו שיש מעט שפונים לטיפול, ולכן זה מספר שלא מצדיק פתיחת מסגרת נפרדת.
מירב פלג גבאי: מצד שני, משרד הרווחה מדגיש את העניין של הבעיה לשלב בין נפגעי התמכרויות שונות, ולכן צריך מסגרת ייעודית.
מירב פלג גבאי: לכל עמדה יש תמיכה בקרב חלק מהעמותות.
מירב פלג גבאי: זאת אומרת, אלו באמת שתי גישות, שכל אחת מדגישה משהו אחר.
מירב פלג גבאי: אני אעבור לוועדה הבין משרדית הזאת שהוקמה כאמור לפי החלטת ממשלה מ-2016, וההמלצות שלה פורסמו בתחילת 2019.
מירב פלג גבאי: אנחנו בדקנו את ההמלצות הטיפוליות שלה.
מירב פלג גבאי: אני לא אכביד עליכם עם כולן.
רם שפע: אנחנו צריכים יחסית להצטמצם, אז תנסי לחלץ את הנקודות העיקריות.
מירב פלג גבאי: זו הנקודה האחרונה.
מירב פלג גבאי: הם המליצו למשל על הקמת מרכזים ייעודיים, One stop shop, והכשרה ייעודית לאנשי מקצוע כדי שתהיה להם התמחות ספציפית בטיפול בהתמכרות להימורים.
מירב פלג גבאי: היישום היה חלקי עד חלקי מאוד, נכון שהוקמו חמישה מרכזים של הקרן, רק שצריך לזכור שזה לשלוש שנים ללא מעורבות של משרד הרווחה, ודיברנו על שאלת הפיצול.
מירב פלג גבאי: בנושא הכשרות, משרד הרווחה עשה הכשרות, משרד הבריאות חושב שזה לא מספיק כי צריך הכשרות רב מקצועיות ובין משרדיות.
מירב פלג גבאי: בסך הכל, היישום של ההמלצות היה מאוד חלקי.
מירב פלג גבאי: בזה סיימתי.
רם שפע: תודה רבה ויישר כוח על העבודה.
רם שפע: הקפתם הרבה מאוד חומר וזה גם באמת נושא שאין בו הרבה נתונים ומידע, זה תמיד יותר קשה לאסוף.
רם שפע: יש לי הרבה תובנות, אני רוצה לתת לחברת הכנסת ענבר בזק לדבר ולשמוע עוד.
רם שפע: ענבר, בבקשה.
ענבר בזק: אני רוצה להגיד משהו לגבי עמותת הדרך.
ענבר בזק: אני ביקרתי ביום ראשון בסניף שלהם בעילבון, מקום מאוד מיוחד ומרשים.
ענבר בזק: יש להם כרגע בעיה מאוד רצינית שרוצים לפנות אותם משם.
ענבר בזק: ביקשתי מהם מסמכים לראות, אני אשמח שדרך הוועדה נראה איך עוזרים להם.
ענבר בזק: משהו שקשור לזה שהמקום היה של מקורות, צריך לערב פה את משרד האנרגיה ואני אשמח שהוועדה תתגייס לעזור.
ענבר בזק: היא דיברה על העניין שחלק מהכספים של מפעל הפיס הולכים לתמיכה בעמותות לגמילה, אני הייתי שמחה שנקבל נתונים.
ענבר בזק: אני יודעת שיש חוק שמגביל את הפרסום של מפעל הפיס, וגם שמעתי בעבר שהוא לא ממש עומד בזה.
ענבר בזק: הייתי שמחה להזמין אותם לפה לקבל דו"ח –
רם שפע: יש כאן נציגים.
ענבר בזק: יופי.
ענבר בזק: אני אשמח לקבל דו"ח ולהבין בכמה הם מפרסמים בשנה ואיך זה מתכתב עם החוק.
ענבר בזק: עוד משהו שהיה מעניין לבדוק, נתונים שמראים מה הגורמים שמובילים להתמכרות.
ענבר בזק: האם החשיפה הראשונה הייתה באינטרנט, האם החשיפה התחילה בהימורים במפעל הפיס, האם בכל מיני מקומות פרטיים.
ענבר בזק: כלומר, מאוד מעניין לראות מה הגורמים, אם יש כאלה נתונים של העמותות שמטפלות בנגמלים.
ענבר בזק: אם אין, נבקש אולי מהממ"מ כי באמת צריך להבין אם יש קשר.
ענבר בזק: יכול להיות שאין שום קשר בין מפעל הפיס להתמכרות, יכול להיות שזה סוג אחר של פעילות.
רם שפע: אני מתקשה לחשוב שאין שום קשר.
ענבר בזק: עוד דבר, אני לא מזמן האזנתי לפודקאסט בנושא, יש קריטריונים שמדברים על הפריסה של תחנות הפיס בארץ לפי גודל היישוב.
ענבר בזק: יש נתונים מאוד מובהקים שככל שהמצב הסוציואקונומי נמוך יותר, ככה הנטייה לסוג כזה של הימורים, כלומר להימורים של הפיס גבוה יותר.
ענבר בזק: גם פה הייתי רוצה לראות נתונים.
ענבר בזק: איך באמת הפריסה של התחנות?
ענבר בזק: האם ביישובים המוחלשים יש יותר תחנות?
ענבר בזק: איפה הדבר הזה עומד?
ענבר בזק: אני אשמח לקבל על זה דיווח שלהם.
רם שפע: תוך כדי שחברת הכנסת בזק מדברת, אני אשמח שנציגים של מפעל הפיס תרשמו לעצמם את השאלות, יכול להיות שיש נתונים שיש להם במקום שנצא לחיפוש.
ענבר בזק: אני לא חלילה אומרת שהתמכרות להימורים מגיעה ממפעל הפיס, אבל שווה לבדוק את הקשר.
ענבר בזק: ואז באמת נוכל לראות איך אנחנו ממתנים את זה.
ענבר בזק: זה שחלק מהכסף הולך אחרי זה לגמילה, זאת לא הדרך.
ענבר בזק: צריך לראות איך מונעים פרסום לבני נוער בפלטפורמות של בני נוער, איך מצמצמים את החשיפה של בני נוער להימורים וכדומה.
רם שפע: אנחנו נעבור למצגת של המרכז הישראלי להתמכרויות, שייתנו את הזווית שלהם.
רם שפע: אחרי זה נעבור למשרדים הרלוונטיים להתייחסויות.
רם שפע: יש הרבה מכם שנרשמו לזום, אז אני לא יודע מי מציג.
נדב שליט: אני.
רם שפע: דוקטור נדב שליט, בבקשה.
נדב שליט: תודה רבה.
נדב שליט: באמת בהמשך לקודמתי, אני אציג קצת נתונים שיש לנו.
נדב שליט: זה נושא שקצת חסר עליו מידע ומחקר.
נדב שליט: מסקר שערך המרכז הישראלי להתמכרויות, בקרב האוכלוסייה היהודית הבוגרת מעל גיל 18, מצאנו ש-2% מהאוכלוסייה עונים על הקריטריונים של הפרעת הימורים.
נדב שליט: זה דומה למדידה האחרונה של מפעל הפיס שמצאה אחוז דומה באוכלוסייה הבוגרת.
נדב שליט: עוד משהו שעלה בסקר שלנו, וזו נקודה חשובה שאני חושב שמאוד חסרה ביון בכלל על הטיפול בהפרעת הימורים, זה הקשר המאוד הדוק עם הפרעות נפשיות.
נדב שליט: מהסקר שלנו, מעל 50% ענו על קריטריונים של הפרעה נפשית נוספת, לא כולל הפרעה פוסט טראומתית.
נדב שליט: בנפרד, קרוב ל-50% מהאנשים שאובחנו בסקר עם הפרעת הימורים, אובחנו עם הבחנה פוסט טראומטית.
נדב שליט: בסך הכל, בערך 60% מהאנשים שמתמודדים עם הפרעת הימורים בסקר הזה התמודדו עם תחלואה נפשית כלשהי.
נדב שליט: זה דומה למידע שיש לנו מהעולם, ממחקרים הרבה יותר גדולים מהעולם.
נדב שליט: התחלואה הנפשית הנלווית להפרעת הימורים היא הכלל, היא לא היוצא מן הכלל.
נדב שליט: מהנתונים שאני מראה אפשר לראות מעל 96% מהאנשים שאובחנו עם הפרעת הימורים, הייתה להם קו-מורבידיות, תחלואה נפשית נלווית.
נדב שליט: התחלואות השכיחות הן בדרך כלל הפרעות מצב רוח, חרדה, PTSD, הפרעות קשב ושכיחות גבוהה של שימוש בחומרים –
רם שפע: זה במידה רבה עונה לך, חברת הכנסת, על הגורמים.
רם שפע: לא שזה מפתיע אותנו, אנחנו יודעים שהתחלואה כפולה בכל מקום, אבל זה נתון מאוד מובהק.
נדב שליט: נכון, זה באמת גם ברקע מבחינת הגורמים וזה גם יכול להיגרם מ-.