GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ענת שושני: 6% דיווחו על שימוש בתרופות מרשם לשיכוך כאבים בתדירות שבועית או יומית, אני אראה לכם נתונים עוד רגע ברזולוציה יותר גבוהה מהנתון הזה.
ענת שושני: 10% מהמרים, 27% צופים בתכנים פורנוגרפיים בשמונה שעות מסכים עוד לפני הקורונה.
ענת שושני: בואו נתקדם ונסתכל על שיעור השימוש ומשככי כאבים.
ענת שושני: כאן אתם רואים ילדים בגיל 12 עד 17 במגזר היהודי ובמגזר הערבי.
ענת שושני: אנחנו רואים שבערך 2%, 3% ניסו, אבל הפסיקו.
ענת שושני: 6% משתמשים כאחת לחודש.
ענת שושני: 3% במגזר היהודי, ו-4.7% במגזר הערבי משתמשים מספר פעמים בחודש.
ענת שושני: אתם רואים פה גם את הפער בין המגזר היהודי והערבי כמעט פי שתיים או יותר שימוש יום-יומי, כלומר, כבר שימוש לרעה במספר פעמים בחודש בהתמכרות.
רם שפע: זה דיי מעניין שבכל הפרמטרים שניסיתי אחת לחודש, או מספר פעמים בחודש הפער הוא קיים, אבל הוא לא דרמטי.
רם שפע: אבל זה פתאום קופץ ליותר מפי שתיים בשימוש יום-יומי בין החברה הערבית ליהודית, איך זה קורה – אין קורלציה.
ענת שושני: ראינו נתונים דומים בתחומים שונים, כלומר, יש שינויים בשימוש בחומרים בין המגזרים.
ענת שושני: לא הבאתי את הנתונים לכאן.
מיכל מרים וולדיגר: כבר בוועדת חינוך, ואני אומרת את זה שוב פה, היה חסר לנו גם אז הנתונים.
מיכל מרים וולדיגר: אני יודעת שקשה יותר לאסוף אותם גם במגזר החרדי שאין לנו אותו פה, וגם במגזר של הציונות הדתית, מעניין לדעת את הפילוח, אבל הבנתי שאין לכם את החתכים הללו.
ענת שושני: נכון.
ענת שושני: שאלנו את הילדים למה השתמשתם בפעם הראשונה, אבל אנחנו לא שאלנו ספציפית למשככי כאבים, אלא לכל סוגי הסמים ללא אלכוהול.
ענת שושני: כלומר, למה השתמשת בסם בפעם הראשונה?
ענת שושני: – הרבה דיברו על סקרנות.
ענת שושני: קרובים או קרובי משפחה הציעו לי.
ענת שושני: חברים הציעו לי כדי לעשות כיף, לברוח מבעיות.
ענת שושני: הטיפול העצמי בבעיות נפשיות, בכאבים, גיל ההתבגרות, משברים נפשיים הוא תופעה ידועה בתחום ההתמכרויות, אז לברוח מבעיות, לא תמיד יש מודעות לכך לבני הנוער סוג של טיפול עצמי כדי להרגיש טוב.
ענת שושני: וכאן, זה המילים של הילדים, לא שיניתי אותן.
ענת שושני: הם כתבו גם דברים אחרים – רציתי לנסות, להרגיש חופש נפשי, כי זו חוויה חשובה אם אתה עושה את זה נכון עם אנשים שאתה סומך עליהם ובאישור הורים.
ענת שושני: ראיתי משפחה וחברים והסתקרנתי – סמים זה החיים.
ענת שושני: אחים שלי וקרובים שלי מעשנים, אז רציתי להבין מה זה עושה.
ענת שושני: זה חלק מהבלבול היום של בני נוער שרואים קרובי משפחה משתמשים, סבא וסבתא משתמשים, ופתאום הבלבול – האם זה מותר, האם זה אסור מתחיל לעלות.
ענת שושני: נתקדם רגע.
ענת שושני: אני רק אגיד עוד משהו על נקודת הפתיחה שלנו.
ענת שושני: עוד רגע נראה את השינויים בתקופת הקורונה.
ענת שושני: לא התחלנו טוב בכלל מבחינת מצב נפשי, כי כבר אנחנו רואים החל מ-2011, רואים התדרדרות מאוד גדולה אצל ילדים במצב הנפשי.
ענת שושני: עלייה בדיכאון, עלייה בחרדה, עלייה בשיעורי האובדנות יותר אצל בנות מאשר אצל בנים, יותר בגילאי 10 עד 14, תחילת גיל ההתבגרות מאשר גיל ההתבגרות המאוחר יותר.
ענת שושני: ילדים פחות מתפקדים.
ענת שושני: אגב, מה קרה ב-2011, 2012, בעצם תולים את העלייה הזאת בהופעה של הרשתות החברתיות.
ענת שושני: בערך ב-2012, ילדים קיבלו את הטלפונים המקולקלים של ההורים שלהם, או הישנים של ההורים שלהם, ואז הרשת החברתית התחילה להסתובב בכיס.
ענת שושני: גם בשנים האלה מ-2009, 2010, 2011, רואים גם ירידה תפקודית.
ענת שושני: ילדים ובני נוער בעולם לפחות, פחות מוציאים רישיון נהיגה, פחות יוצאים לדייטים, פחות עובדים.
ענת שושני: השקופית הבאה – פחות יוצאים מהבית מבלים בלהסתובב יחד, פחות ישנים, ויותר מרגישים בדידות או מחוץ לעניינים.
ענת שושני: עכשיו אתם רואים פה את השינויים במצב הנפשי בעקבות הקורונה.
ענת שושני: אנחנו רואים שהרבה מדדים, או שהכפילו את עצמם, או שהשלישו את עצמם – סחרחורות ועצבנות, בדידות, מתח, דכדוך, ופחדים, חוסר ערך והתקף חרדה.
ענת שושני: ואם אנחנו יודעים ששימוש בחומרים הרבה פעמים מגיע בעקבות מצוקה נפשית כדי להרגיש אופוריה, כדי לברוח מהכאב, אז זה יכול להסביר חלק מהשינויים שנראה עוד רגע.
ענת שושני: דובר גם בוועדת החינוך, אבל אי-אפשר להתעלם מזה שתקופות ארוכות, גם בתקופה האחרונה ילדים ישבו בבתים.
ענת שושני: אנחנו יודעים שילדים כדי להרגיש טוב צריכים לזוז, צריכים לשחק, צריכים לריב, צריכים להתפייס, צריכים להסתכל בעיניים אחד של השני, וכשכל הדברים האלה לא קורים, צריכים לפתח תחומי עניין, צריכים ללכת לחוגים, צריכים ללכת לתנועות נוער – וכשכל זה לא קורה, אז רואים עלייה בדיכאון וחרדה.
ענת שושני: כבר צפו את זה לפני עשר שנים.
ענת שושני: כתבו שאם ילדים ימשיכו לשבת בבתים מול מסכים ולא ייצאו מהבית – תהיה עלייה בדיכאון וחרדה, ואז הופיעו סגרים ובידודים והחמירו את המצב.
ענת שושני: כאן אתם רואים את השינויים מספטמבר עד מאי 2021.
ענת שושני: אתם רואים פה את העלייה בדיכאון וחרדה, פעם אחרונה שאני ראיתי במחקר עלייה כזאת – הייתה בתקופות של מתקפות טילים, או בתקופת האינתיפאדה במחקרים שעשינו, כלומר עלייה מאוד גדולה.
ענת שושני: ירידה ותמיכה חברתית, כי הם פחות פגשו את החברים.
ענת שושני: העלייה בשימוש במשככי כאבים, וקחו בחשבון, שיש תת דיווח בכל תחום החומרים.
ענת שושני: אני מניחה שילדים במחקר בבית ספר לא כולם אומרים את כל האמת.
ענת שושני: אבל אתם רואים פה עלייה של 1.8%, ו-8% כבר שמדווחים על שימוש או שבועי או יומיומי במשככי כאבים.
ענת שושני: עלייה בשימוש באלכוהול ובקנביס ובהימורים.
ענת שושני: מבחינת מסכים, אם נעבור לשקופית הבאה, רק קחו בחשבון שילדים גם ישבו 12.5 שעות ביום בממוצע מול מסכים בתקופות של סגרים, ולפעמים גם יותר.
ענת שושני: תוסיפו כמה שעות שינה, ותבינו שבערך זה מה שעשו כל היום.
ענת שושני: אנחנו יודעים גם שפעילות עם מסך, מגבירה מצוקה נפשית.
ענת שושני: כן אנחנו יודעים שבבתים שהייתה בהם תמיכה חברתית או משפחתית מאוד חזקה, שילדים נשארו בקשר עם חברים, שההורים היו מעורבים וששמרו על שיגרה – על שעות שינה, על ניקיון, על ארוחות משפחתיות, המצב הנפשי של הילדים היה יותר טוב.
ענת שושני: אבל בהרבה בתים ההורים לא היו פנויים לתת את התמיכה הזאת, כי ההורים עבדו וניהלו את הזמן.
ענת שושני: כלומר, היו ביחד אבל לבד.
ענת שושני: הילדים דיווחו שהם לא חווים שיש שם מישהו בשבילם מספיק חברים או הורים.
ענת שושני: כן, לא נשארנו רק עם הנתונים, אלא הפעלנו יחד עם השרות הפסיכולוגי הייעוצי של משרד החינוך תוכנית שבעצם שילבה גם עליית התמכרויות, משלבת עד עכשיו, גם מניעת התמכרויות וגם טיפוח של רווחה נפשית, כי אנחנו יודעים שאם לוקחים לילד את ההגנה שלו, את החומה שלו, את המבצר שלו, את מה שלוקח לו את הכאב בסופו של דבר, חייבים להציע לו אלטרנטיבות.
ענת שושני: למדנו גם את התוכניות הטובות בעולם למניעת התמכרויות, והבנו שתוכניות שמפחידות ילדים לא עובדות.
ענת שושני: תוכניות שגורמי חוץ באים להפעיל את התוכניות לא עובדות מספיק טוב.
ענת שושני: והבנו שתוכניות אינטגרטיביות שמציעות אלטרנטיבות לחומרים, ומנהלים דיאלוג מאוד אינטליגנטי, מאוד פתוח עם הילדים על חומרים - - -
רם שפע: אנחנו צריכים להתקדם.
רם שפע: זה סופר מעניין כל שקף, פשוט אני יודע שיש המון אנשים שרוצים לדבר.
ענת שושני: בואו נתקדם.
ענת שושני: דיברו על רגשות ועמידות בשנתיים האלה, לימדנו את המורים עם תכנים כאלה.
ענת שושני: המורים ידעו את התוכנית לתלמידים.
ענת שושני: רואים פה הכשרות מחנכים בבתי-ספר, הכשרות הורים בזום.
ענת שושני: הכשרות שמורים נתנו לתלמידים בכיתות.
ענת שושני: שיעורים ספציפיים שניתנו לתקופת הקורונה.
ענת שושני: רואים ירידה לתקופה של שנתיים משמעותית בעישון סיגריות, באלכוהול, בקנביס, הימורים, צריכת פורנו – ירידה יותר נמוכה, לומר היה פה איזשהו תהליך משמעותי.
ענת שושני: תודה לכם על ההקשבה.
ענת שושני: זה נושא מאוד חשוב.
ענת שושני: תודה על ההזדמנות להציג.
רם שפע: ממש נושא חשוב.
רם שפע: יישר כוח על העשייה שלכם בכלל, וגם ספציפית במחקר הזה.
רם שפע: נעבור לחגי ברוש, מנהל תחום בכיר ברשות לביטחון קהילתי.
חגי ברוש: צהריים טובים, קודם כל, במחקרים שאנחנו עושים לגבי מחקרים אפידמיולוגים שעשינו גם בשנת 2019, וגם בשנת 2014, אני קודם כל רוצה לומר, שדווקא ראינו ירידה.
חגי ברוש: אם ב-2014, שימוש בריטלין עמד על כ-10.6% ממוצע בקרב בני נוער בכיתות י', י"א, י"ב, הרי שב-2019, זה ירד ל-9.2%.
חגי ברוש: ואם ראינו שימוש בכדורים, כדורי הרגעה, תרופות שעמד על 8% ב-2014, ב-2019, קיבלנו נתונים פחות או יותר זהים למחקר של המרכז הישראלי, זה עמד על 6.6%.
חגי ברוש: אין ספק שבני הנוער בישראל, ואני חושב שבכל העולם, דיי מחקים את המבוגרים.
חגי ברוש: אנחנו מתמודדים בשנים האחרונות – דיבר על זה רוני בקצרה - - -
מיכל מרים וולדיגר: חגי, אתה מדבר איתי על ירידה, זה אומר שזה טוב?
מיכל מרים וולדיגר: או שאתה אומר יש ירידה, אבל מצאת את העלייה במקום אחר.
רם שפע: הוא גם השווה ל-2019, צריך להגיד, ולא ל-2021.
חגי ברוש: אני אומר.
חגי ברוש: ב-2014, הנתונים היו גבוהים יותר.
חגי ברוש: לגבי שימוש בריטלין ושימוש בכדורים, והם ירדו ב-2019.
מיכל מרים וולדיגר: אבל מ-2019, עד - - -
דוד פפו: הם עברו לשוק השחור.
חגי ברוש: מיכל, אני לא יכול לבוא ולומר לך, ואנחנו מקווים, מאוד מקווים לקיים ב-2022 סקר אפידמיולוגי.
חגי ברוש: אני לחלוטין לא יודע בעקבות הקורונה ובעקבות הסמי-פנדמיה שיש במדינת ישראל באופן כללי בצריכת תרופות אופיואידיות, אני רוצה להזכיר שאנחנו מקום ראשון בעולם בקרב מדינות ה-OECD בגידול, בשימוש בתרופות מרשם כבר מספר שנים.
חגי ברוש: המשמעות זה שהתרופות האלה ניתנות עם יד קלה על ההדק בעיקר דרך רופא המשפחה, אבל לא רק.
חגי ברוש: יכול להיות שנהיה לזה השלכות, ונראה את זה בסקר הקרוב שנעשה.
חגי ברוש: כרגע, לפחות, הנתונים – אני לא יכול להתווכח עם הנתונים של המחקרים שאנחנו עושים – זו תמונת המצב.
חגי ברוש: עכשיו, תראו, הרשות כבר ב-2003, כגורם שצופה תמיד קדימה, ישבה עם משרד הבריאות בהנהגת מנכ"ל משרד הבריאות דאז, פרופ' בועז לב, והוציא המלצה חד-משמעית לבנות מערכת ממוחשבת שתפקח באופן הדוק על כל נושא חלוקת תרופות המרשם במדינת ישראל.
חגי ברוש: ב-2003, עוד לפני שהפנדמיה החלה בארצות-הברית, אנחנו כבר הסתכלנו קדימה.
חגי ברוש: אני רוצה שתדעו שאחד הדברים יותר קלים במדינת ישראל היו כשהמערכת מפוזרת בין בתי מרקחת בקופות החולים, בתי מרקחת פרטיים, בתי חולים שנותנים ללא שום פיקוח, היא פרוצה לחלוטין.
חגי ברוש: ראינו גם בתוכניות טלוויזיה קודמות – אני זוכר את ערוץ 10, זכור לטוב, שעשה כתבה ואחת התחקירניות בתוכנית גם אפילו הנפיקה לעצמה מרשם בבית.
חגי ברוש: הלכה עם איזשהו מספר סידורי של רופא.
חגי ברוש: חתמה, הוציאה תרופה מבית מרקחת פרטי באופן הכי פשוט שזה יכול לעשות.
חגי ברוש: המערכת הזאת, ורוני יודע, וגם אנשי משרד הבריאות, פרוצה לחלוטין.
חגי ברוש: לשמחתנו, ואחרי לחצים מכל מיני כיוונים גם שלנו, גם של איגוד הרוקחים, גם של ועדת הכנסת, מנכ"ל משרד הבריאות הקים ועדה ייעודית לטיפול בסוגיה הזאת של התרופות האופיואידיות, גם הטיפול בתופעה, אבל גם הנושא של איך פועלים אחרת.
חגי ברוש: והייתה שם המלצה של מספר גופים שהיו חברים בוועדה, כמובן, אנחנו, אבל גם איגוד הרוקחים, גם אל-סם, החברה לרפואה והתמכרויות בהסתדרות הרופאים, שממש מחייבת באופן דחוף להקים מערכת שתשלוט על הנושא הזה מרגע הגעת התרופות האלה מנמלי הים והאוויר, ועד שזה מגיע לפיו של הלקוח.
חגי ברוש: לא יכול להיות שהמערכת הזאת לוקחים מרשם מרופא פרטי, הולכים לבית מרקחת פרטי.
חגי ברוש: אם תראו איך הרישום הזה מתבצע היום, אתם לא תאמינו שזה עדיין קורה ב-2022, איך רישום של התרופות האלה מתבצע.
חגי ברוש: זאת אומרת, שהשוק הזה היום פרוץ לגמרי.
חגי ברוש: אני מנצל את הדיון הזה כדי לקרוא ליושב-ראש הוועדה לפעול בנושא הזה.
חגי ברוש: עדיין אנחנו הגשנו את ההמלצות של הוועדה כבר במרץ מאז 2021.
חגי ברוש: אני חושב שמאז לא שמענו יותר מדיי, ואני מודע לזה שיש פה פנדמיה של קורונה, אבל אתם רואים שאף אחד לא מחכה, והמציאות היא דופקת לנו על הדלתות.
חגי ברוש: חשוב מאוד שתתקבל ההחלטה, לפחות בהיבט הזה, שחלק מרכזי ממה שמזרים את התרופות האלה היום לשוק ייסגר, ויהיה בפיקוח הרבה יותר הדוק.
מיכל מרים וולדיגר: איך קוראים לוועדה שהגישה מסקנות במרץ 2021?
חגי ברוש: הוועדה לבחינת ההתמכרות או מתן התרופות האופיואידיות והתמודדות עם התופעות השונות.
חגי ברוש: אני לא זוכר את השם הספציפי.
חגי ברוש: סיימנו את ההמלצות, והגשנו אותן לפני כמעט שנה, ואנחנו ממתינים להחלטה של מנכ"ל משרד הבריאות.
חגי ברוש: דבר שני, לגבי כל מה שקורה בהיבטים של קורונה.
חגי ברוש: אנחנו יודעים שלתופעה שאנחנו מייצגים – ראינו את זה גם בדוחות אחרים - - -
רם שפע: חגי, תנסה עוד שני משפטים.
חגי ברוש: ראינו שיש לדברים האלה השלכות מאוד משמעותיות.
חגי ברוש: אנחנו חושבים שהטלגרם, גם לפי החוק הקיים שאמור היה לקבל איזושהי הוראה של סגירה, כי הגורם הזה הפך להיות סוחר הסמים מספר אחד במדינת ישראל.
חגי ברוש: זה לא נגמר רק בטלגראס ובקנביס, אנחנו יודעים שמוכרים שם קוקאין.
חגי ברוש: מוכרים שם את כל סוגי הסמים, ואיכשהו, אני חושב שאנחנו כחברה מגלים כלפי הגורם הזה סוג של אדישות, ומאפשרים את המצב ההזוי הזה שגוף כזה יושב ומחלק לכל באי ביתך במדינת ישראל כמו פיצות סמים מהסוגים המסוכנים ביותר שרק יש.
חגי ברוש: רוני דיבר על החומרה ועל הסכנה שיש בפנטניל, אבל יש עוד חברים בקבוצה הזאת.
חגי ברוש: אני קורא לך רם, להרים את הנושא הזה כיושב-ראש הוועדה, ולהוביל, בטח בהיבט של אותה מערכת ממוחשבת שתפקח על הדברים.
חגי ברוש: דרך אגב, אני שמח מאוד על העבודה שעשה המרכז הישראלי להתמכרויות בהיבט המניעתי, זה משהו שהוא חשוב מאוד, ונשמח גם להיות שותפים לזה.
חגי ברוש: תודה רבה.
רם שפע: תודה רבה חגי.
רם שפע: אמנם קטעתי אותך, אבל באמת התייחסות חשובה.
רם שפע: אני חושב שאנחנו צריכים לעשות ממש ישיבה ספציפית על הדוח ועל האפשרות להפוך את המסקנות שלו למציאות בהיבטים כמובן חקיקתיים, ובכלים הפרלמנטריים שלנו מעבר לדיון שזה חשוב ומצוין, אבל זה רק לאחד.
רם שפע: פתחנו עם סרטון של מאור צור.
רם שפע: נעבור אליך, חוץ מהיותך עובד בערוץ 13 בעבר, יש לך גם פרויקטים חשובים בנושא הזה.
מאור צור: שלום לכולם, גם רוני, גם ענת, גם חגי, אמרו דברים מדהימים, אני חושב שאני יכול להתחבר לזה בצורה טובה.
מאור צור: עד ל-1 בינואר האחרון, הייתי ראש דסק הפלילים של חדשות 13.
מאור צור: אני עכשיו סמנכ"ל של סטרט-אפ בתחום החינוך והגנה על ילדים שנקרא safe school שאני ודורון הרמן, שהוא גם היה כתב פלילי, ואני אספר לכם במשפט איך הוא נולד.
מאור צור: אנחנו במשך הרבה שנים עשינו הרצאות בבתי-ספר, כחלק מתחום הסיקור של עולם הפלילים, במקום לסקר ארגוני פשיעה, עבריינים, ומה שקורה במשטרה – מצאנו את עצמנו נכנסים עוד ועוד לתופעות של בני נוער.
מאור צור: בכל מה שקשור לסמים, לטלגראס, סיפרתם בדיוק על הבעיה הזאת, והגענו למצב שאנחנו עוברים בין עשרות בתי ספר.
מאור צור: הגענו למצב שבתי ספר מתקשרים אלינו, לבוא לתת הרצאות לתלמידים אחרי שבלילה הייתה מסיבה.
מאור צור: זאת אומרת, אנחנו היינו מגיעים לבית-ספר, נותנים שעה הרצאה, זה היה ואוו לתלמידים, מאור צור מהטלוויזיה, דורון הרמן, כל אחד מתמחה בתחום שלו.
מאור צור: אני התמחיתי בתחום של סמים ואלכוהול.
מאור צור: דורון הרמן – מה שקשור לבריונות ברשתות החברתיות, פדופיליה, כל הדברים האלה.
מאור צור: אבל אחרי שעה שהיינו עורכים בעצם, לא היה המשך לדבר הזה.
מאור צור: לא היה המשך להטמעה ולשיח עם התלמידים בצורה כזאת שהתלמידים יהיה להם איזשהו גורם אחראי, מקצועי, כמו המורה שידבר איתם בגובה העיניים.
מאור צור: אנחנו הבנו את זה, ומה שעשינו, בעצם הקמנו את חברת הסטרט-אפ הזאת.
מאור צור: מה שאנחנו עושים – לקחנו את היכולת שלנו בתור אנשי טלוויזיה, שיכולים להפיק תוכן טוב, מהר, ואנחנו מעודכנים בכל התופעות הכי קשות שמגיעות לבני הנוער.
מאור צור: לקחנו איתנו אנשי חינוך בכירים, ובראשם חנה שדמי, הייתה ראש שפ"י, פרשה לפני שנה, והתחברנו לחברה שהיא חצי אנשי טלוויזיה, חדשות, וחצי אנשי חינוך.
מאור צור: מה שאנחנו עושים, אנחנו בעצם בונים הרצאות מצולמות תוכן טוב, עם ערכי שיעור למורים עצמם.
מאור צור: זאת אומרת, בכל התחום של ה-safe, בכל התחומים שיש בעיה עם המידע שלהם גם בבתי הספר, נוצר פער אדיר בין העולם שלנו המבוגרים, לבין העולם של התלמידים, העולם הדיגיטלי.
מאור צור: כשהתלמידים והילדים מקבלים לטלפון הנייד שלהם, במיוחד כשהם בבית בזמן הקורונה, אין לאף אחד שליטה על זה.
מאור צור: אין את מנגנוני הפיקוח, ההורים לא יודעים, המורים לא יודעים.
מאור צור: אני כתב פלילי שחי את החדשות, היה לי קשה להדביק את הקצב של התופעות שמגיעות אליי לנייד.
מאור צור: עשיתי עשרות כתבות במיוחד בתחום של הסמים והאלכוהול, וכל התחומים האלה, וזה פער שהולך וגדל במיוחד בזמן הקורונה, ואתם הראיתם את הנתונים.
מאור צור: מה שאנחנו עשינו, בעצם יצרנו את אותה ספריית תוכן שאמורה להעצים ולחזק את המורה.
מאור צור: אנחנו יושבים בתוך משרד החינוך, אנשי המשרד מאמצים אותנו ומחבקים אותנו, והמורים מקבלים בעצם את הידע והיכולת לדבר עם התלמידים.
מאור צור: בעצם, מה המומחיות שלנו?
מאור צור: אם בת-שבע יכולה לשים את המודעה באינסטגרם הזה שהראיתי קודם לכן, אנחנו מאתרים מהניסיון שלנו, ועם החיבור שלנו לשטח, מחוברים מאוד לתופעות האלה.
מאור צור: אי אפשר לשים את המודעה באינסטגרם.
מאור צור: מה שאתם ראיתם בכתבה שלי, בהתחלה, הילדים פותחים את האינסטגרם שלהם ורואים איזושהי מודעה תמימה כזאת.
מאור צור: "היי חבר'ה, אתם מקבלים מארז של וודקה, עם אקסל, עם שקיות קרח, עם קשים, עם מה שאתם לא רוצים, עד אליכם הוא מגיע עד הבית ב-100 שקלים.
מאור צור: ברגע שהחבר'ה הצעירים יושבים בבית, גם בזמן הקורונה במיוחד, ורואים את המודעה הזאת, הם מתקשרים לטלפון.
מאור צור: ומה עושה אותו סוחר, שאגב, אחד מהם שמעתם שראיינתי אותו בהתחלה, הגעתי לאחד הסוחרים.
מאור צור: מה הוא עושה?
מאור צור: הוא בעצם מציע להם את כל מה שאתם מדברים עליו.
מאור צור: את המדבקות נגד שיכוך כאבים.
מאור צור: אלכוהול מזויף כמובן, שזו סכנה בפני עצמה.
מאור צור: "נייס גאי" זו תופעה שגם רוני שם עליה בזמן האחרון את הדגש.
מאור צור: ה"נייס גאי" הזה חזר, היו מקרי מוות של צעירים בחודשים האחרונים.
מאור צור: בעצם, הציע להם את כל מרכולתו.
מאור צור: מה שחגי אמר, שאין על זה שום פיקוח.
מאור צור: אין שום יכולת להגיע לאותם אנשים להבין כמה קל לבני הנוער להרים את הטלפון הזה שרשום במודעה, ולקבל את כל מה שהם רוצים עם שליח עד הבית במיוחד בזמן הקורונה.
מאור צור: הם מגיעים על אופנוע, שמים להם את זה בשקית.
מאור צור: קובעים איתם מקום מפגש, התלמידים משיגים 100 שקלים, 150 שקלים, לא משנה מאיפה, ופשוט ככה צורכים את הדבר הזה.
מאור צור: עכשיו, זו תעשייה שלמה.
מאור צור: אנשים שהם שליחים בכל מיני חברות.
מאור צור: אנחנו מכירים על הדרך עושים שליחויות של אלכוהול מזויף, של סמים לבני נוער, הטלגראס, הכול מתערבב.
מאור צור: זאת אומרת, נוצר פה פער אדיר שהוא מתחת לאף של המדינה, וזה בכל מה שקשור להבנה של התעשייה האדירה, וכמה כסף היא מגלגלת של אותם עבריינים.
מאור צור: מה שאנחנו עושים, זה בעצם להבין ולאתר את אותם אנשים.
מאור צור: אני חושב שמה שצריך לעשות, חוץ מלהפעיל את כל רשויות החוק ואכיפה, ואת הוועדה הזאת החשובה, זה לתת ולהפיץ את הידע הטוב בקרב בתי הספר, בקרב המורים, לתת לתלמידים הרבה יותר גורמים מוסמכים שיכולים לדבר איתם בגובה העיניים, זה מה שאנחנו משתדלים לעשות.
מאור צור: אני חושב שבתור מדינה, אנחנו צריכים לקחת את ההחלטה הזאת, ולהעצים את הידע אצל כל הגורמים המוסמכים, לא רק ההורים, גם בבתי הספר.
מאור צור: במשרד החינוך כבר יודעים את זה, והולך איתנו בחיבוק מאוד גדול.
מאור צור: כמובן, מה שצריכים, אנחנו כאן, וזמינים, ורוצים לשנות את המצב.
מאור צור: תודה.
רם שפע: לא הכרתי לעומק.
רם שפע: לקחת את הידע שצברת ולהפוך אותו, ובאמצעותו למעשים טובים במערכת החינוך זה ראוי מאוד.
רם שפע: אני מוסיף ואומר, מעלה על מה שאתה אומר מעבר להנגיש לתלמידים את הכלים למנוע ולטפל, אני חושב שתפקידו של בית הספר, ובזה אני יודע שהמשרד גם עושה עבודה זה לחזק את החוסן הנפשי כדי לעזור לתלמידים בכלל לא לגשת - אני בטוח שאנחנו מסכימים על זה.
רם שפע: הממונה למניעת שימוש סמים ואלכוהול במשרד החינוך.
קרן רוט איטח: צהריים טובים, כפי שפרופ' ענת שושני ציינה, וכמו שבאמת אנחנו רואים כולנו במחקרים, בני הנוער נמצאים כרגע בתקופה מורכבת, קשה, רובם בכל אופן.
קרן רוט איטח: אנחנו קיימנו קבוצת דיון עם בני נוער כדי לשמוע אותם.
קרן רוט איטח: פגשנו קבוצה של מנהיגות נוער גם עמיתים ומשפיעים, וגם נציגים ממועצת התלמידים והנוער הארצי, יחד עם ונציגים כדי לשמוע מה בני הנוער חווים ומרגישים.
קרן רוט איטח: באמת, מה שהנתונים אומרים מבחינת מצוקה, מבחינת קשיים, הילדים לגמרי מדברים במחקרים.
קרן רוט איטח: אין ספק.
קרן רוט איטח: לגבי הסיפור שלשמו התכנסנו פה היום של שימוש בתרופות מרשם, אני רוצה להעיר איזושהי הערה וצריך לקחת אותה גם בחשבון.
קרן רוט איטח: שמחקר שהתפרסם מ"מכבי" שירותי בריאות לפני מספר ימים, הראה באמת על עלייה וכל מיני מצוקות נפשיות וכל מיני קשיים.
קרן רוט איטח: ויחד עם זאת, הוא גם ציין עלייה בשימוש בתרופות פסיכיאטריות.
קרן רוט איטח: אנחנו צריכים לשאול, האם אותם ילדים שמדווחים על שימוש בתרופות פסיכיאטריות זה תחת מרשם, או שאנחנו מדברים על שימוש בעייתי.
קרן רוט איטח: זאת הבחנה שאנחנו צריכים לעשות אותה כשאנחנו בודקים ואוספים נתונים.
קרן רוט איטח: לגבי הנושא של השימוש בתרופות מרשם – אני מציינת את הנתונים ב-2019.
קרן רוט איטח: המחקר האחרון - - - במאי 2021, שבדק את השפעת הקורונה על ילדים, לא מצא עלייה בשיעור השימוש בתרופות מרשם.
קרן רוט איטח: אני מציע לנו, זאת נורה אדומה שנדלקת, ונושא שצריכים להתייחס אליו, צריכים לאתר אותו.
קרן רוט איטח: אנחנו כמערכת, לצערי, לא מצליחים לראות את הילדים האלה.
קרן רוט איטח: לא מצליחים לשים עליהם את האצבע ולעזור להם, ולתת איזשהו מענה טיפולי, או מענים שהם צריכים.
קרן רוט איטח: אנחנו יותר פוגשים ילדים שמעורבים בשימוש בקנאביס, בדברים אחרים, באלכוהול, בעישון.
קרן רוט איטח: לגבי תרופות מרשם, עדיין אנחנו לא רואים אותם, ואנחנו גם צריכים להיזהר ולציין את הדבר כמגפה, ובוודאי שזו תופעה שקורית, והיא קורית בשוליים.
קרן רוט איטח: עדיין, תודה לאל, אני מקווה שנמשיך להיות שם, ונצטרך לעשות כל מיני פעולות כדי שלא התפתח כמובן, אנחנו צריכים להיזהר בתקופה שלנו, ולקחת את זה בחשבון.
קרן רוט איטח: פשוט כמו שאמרת – אנחנו עובדים על כוחות החוסן וביכולות התמודדות של בני הנוער, כדי באמת לפתור את הקשיים שלהם בדרכים טובות, ולא לפתור בעיה חדשה, אלא בעיה שכבר קיימת.
רם שפע: קרן.
רם שפע: אני לא בטוח אם ניכנס לדיון עכשיו לדיון אם זה בשוליים או לא.
דוד פפו: זה שוליים רחבים מאוד.
מיכל מרים וולדיגר: שוליים רחבים.
מיכל מרים וולדיגר: בסוף כשאני מקשיבה, ומנסה לנטרל את רעשי הרקע האלה, אני אומרת, בסוף האם זה תרופות מרשם, או האם זה קנאביס, וכדי לגרום להרחיק את החומרים.
מיכל מרים וולדיגר: אבל בסוף הם מגיעים לשם, כי יש להם מצוקה, כי להם בעיה.
מיכל מרים וולדיגר: ואיך פותרים את הדבר הזה, זה צריך להיות הא בהא תליא – גם לטפל באיך אנחנו גורמים לצעירים שלנו, לילדים שלנו, למתבגרים שלנו לא לרצות בכלל את החומרים האלה, בוודאי במקביל שהחומרים לא יהיו כל כך נגישים לילדים ולנוער.
קרן רוט איטח: לגמרי מסכימה.
קרן רוט איטח: ולכן אני אומרת, כי עיקר העבודה שלנו - - - שלא מוסיפות בריאות.
קרן רוט איטח: תודה.
רם שפע: בבקשה, דוד פפו.
דוד פפו: אני יושב-ראש הסתדרות הרוקחים בישראל.
דוד פפו: אני רק להתייחס לדוברת הקודמת.
דוד פפו: אני שמתי לב שהאגף מצטיין באיסוף נתונים, אבל השאלה מה הוא עושה בפועל – למה לא הוצגו לנו, או לוועדה, נתונים מהן הפעולות שהאגף עושה, ומה ההישגים שלו.
דוד פפו: את הנתונים לגבי העלייה בצריכה, אנחנו שמענו ממספר גורמים.
רם שפע: בבקשה, מיכל מלנבוים, נציגת מועצת התלמידים.
רם שפע: עם כל הכבוד לכולנו פה.
רם שפע: נשמח מאוד לשמוע אותך ואת הזווית שלך.
מיכל מלנבוים: אני רוצה להציג את הנושא, ולהתייחס לכמה דוברים שדיברו פה קודם.
מיכל מלנבוים: מבחינת בני הנוער, באמת, זו תופעה שהיא נחשבת מאוד נרחבת.
מיכל מלנבוים: כן יש יותר שימוש בסמים, אלכוהול, קנאביס.
מיכל מלנבוים: אבל פשוט נורא חשוב לי להגיד שיש הבדל משמעותי בין השימוש בקנביס לבין משככי כאבים.
מיכל מלנבוים: לא מדובר בדרך כלל באותו סוג של נוער ובאותו צורך – זה מגיע ממקומות אחרים.
מיכל מלנבוים: אלה אוכלוסיות אחרות.
מיכל מלנבוים: בקשר למה שקרן אמרה קודם, שזה דווקא נמצא בשוליים, זה לא בדיוק המצב בפועל.
מיכל מלנבוים: דווקא בני נוער שהם לא בשוליים, נוטים יותר לכיוון של משככי כאבים, מאשר קנביס וכל מיני דברים כאלה ויותר חזקים, בגלל שלא תמיד משככי כאבים נחשבים כסם.
מיכל מרים וולדיגר: לא הבנתי מה שאת אומרת.
מיכל מרים וולדיגר: אני לא יודעת על בסיס את אומרת את הדברים.
מיכל מרים וולדיגר: אבל מה שאת אומרת הוא שהצעירים, הילדים, הנוער שמשתמש בקנביס עם אוכלוסייה מסוימת, והילדים, בני הנוער המתבגרים שמשתמשים בתרופות מרשם, הם אוכלוסייה אחרת, כך אמרת?
מיכל מרים וולדיגר: אני צודקת?
מיכל מרים וולדיגר: מה ההבדל ביניהם לגרסתך, ועל בסיס מה את מתבססת שאת אומרת את זה?
מיכל מלנבוים: גם מהיכרות מבני נוער אחרים.
מיכל מלנבוים: מדיונים שמתקיימים גם במועצה הארצית, וגם אחרים.
מיכל מלנבוים: הרבה בני נוער לא רוצים להשתמש בסמים, הם כן רואים את זה כמשהו רע.
מיכל מלנבוים: לעומת משככי כאבים שאותם הם פשוט לא מחשיבים כסם.
מיכל מלנבוים: הם רואים את זה כמשהו שהרבה יותר קל להשתמש בו, וגם נורא נגיש, וגם לא מצריך את הטלגרם בהכרח, לעומת הטלגראס שיש בני נוער שלא רוצים להיכנס לשם, שמפחדים מהשימוש.
מיכל מלנבוים: משככי כאבים לא תמיד נחשבים אצל הנוער כמשהו שהוא ממש סם, ואז השימוש בזה זה הרבה בני נוער שדווקא לא היית מצפה שיגיעו לשימוש באיזשהו סם, כי פשוט לא מחשיבים את זה כאחד כזה.
מיכל מרים וולדיגר: לא מדברים על אקמול.
מיכל מרים וולדיגר: מדברים על משככי כאבים, לא אקמול.
מיכל מרים וולדיגר: אלא חומרים שצריך להשיג את זה בדרך לא חוקית.
רם שפע: אפשר להשיג את זה במרשם.
רם שפע: יכול להיות שהוא מספר סיפור לא אמין.
רם שפע: לא, אבל אפשר להשיג את זה במרשם עם כל מיני מכאובים מסוימים, גם אם אתה לא חולה בסרטן.
דוד פפו: בהחלט.
דוד פפו: בכתבה שהייתה בעיתון בסוף השבוע, הם מתארים שהם הולכים לרופאים, כבר מתורגלים, יודעים מה להגיד, ואיך להציג את הבעיה.
דוד פפו: בעיקר נושא של כאב שלא ניתן למדידה.
מיכל מלנבוים: אני רוצה להתחבר למה שנאמר בהתחלה, על כל העניין של המתווה - - - אני תלמידה, אני לומדת בזום, היו סגרים.
מיכל מלנבוים: אני מכירה הרבה חברים שניסו ליפול בדרך לכל מיני מקומות כאלה.
מיכל מלנבוים: גם לי הייתה תקופה שלא רציתי לקום לבית-הספר, גם כשחזרנו מהסגרים, היה סוג של דכדוך גם כאשר כבר אין סגר, וכן אפשר לצאת מהבית פשוט לא בא, גם אם זה מפחד, וגם פשוט כי התרגלנו לשגרה של לשבת כל היום.
מיכל מלנבוים: זאת לא שגרה שטובה להם, זאת שגרה שהם התרגלנו אליה כל כך, שהם מעדיפים כבר לשבת בבית, לראות טלוויזיה כל היום.
מיכל מלנבוים: פחות מעניין אותם לצאת החוצה, לחפש ריגושים.
מיכל מלנבוים: ואז הרבה פעמים בני הנוער כאלה נוטים ליפול לידי הסמים, בגלל שהם לא יוצאים מהבית.
רם שפע: משפט לסיכום.
מיכל מלנבוים: זו לא תופעה שנמצאת דווקא אצל נוער שוליים, או דווקא נוער שנמצא בקצה.
מיכל מלנבוים: אם אפשר להתייחס לזה ככה – כל התופעה של הסמים וגם משככי כאבים זו תופעה שנמצאת אצל כל הנוער, ולא רק בני נוער שנמצאים בנקודות האלה.
רם שפע: דגש חשוב, ולצערנו כנראה דיי מדויק.
רם שפע: נשמח לשמוע את הנציגות של ההורים, הם חלק קריטי במארג הזה.
רם שפע: יצחק וקנין.
רם שפע: בבקשה, הנהגת ההורים הארצית.
יצחק וקנין: שלום, אני רציתי להתייחס למה שאמרה הנציגה של הנוער, שזה יותר מתגבר דווקא לא אצל נוער השוליים זה ממש נכון - למה?
יצחק וקנין: כי שם יש יותר את ההישג – משיגים יותר, ויש להם את כל האפשרויות גם ל"תחמן", אני אקרא לזה בצורה כזאת, ולהגיע גם לתרופות המרשם.
יצחק וקנין: מאוד התחברתי למה שהעלה פה מאור צור.
יצחק וקנין: אני חושב שכאן זה באמת משהו שאפשר לעשות יחד עם ההורים, ולהוביל את זה במערכת החינוך ובבתי הספר.