GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיטל גרף: אז אנחנו עדיין לא יכולים למצוא קשר ישיר בין העובדות האלה.
מיטל גרף: אני יכולה להגיד שהנושא של עו"ס מחלקי משפחה הוא תוצר של פרויקט אחר של עו"ס משטרה שהכנסנו לתחנות משטרה, יושב כאן לצידי חברי מהרשות למניעת אלימות סמים ואלכוהול שהוא השותף שלי לפרויקט של עו"ס המשטרה, פרויקט משותף יחד עם משרד הרווחה שזה עובד סוציאלי שמגיע לתחנות המשטרה לטובת העניין הזה.
מיטל גרף: ובמגזרים מסוימים ראינו עליות בתיקים, מגזרים שהיה בהם תת דיווח בעבירות של אלימות במשפחה, ראינו קשר מובהק בין כניסה של עו"ס המשטרה לבין עליה בכמות התיקים ועליה בדיווחים.
מיטל גרף: אז זה לעניין הזה.
מיטל גרף: אם יש לכם עוד שאלות?
אלון טל: יש לי מלא.
אלון טל: אנחנו יודעים שמבחינת קווי הסיוע, - - - מהפוגעים הם גברים ובמסגרת הטיפול באלימות במשפחה, זה בערך הזה או שבפועל התופעה של נשים שמתעללות בבני זוגן היא שולית או מזערית?
אלון טל: זה בעיה של גברים או שזה, מבחינת המספרים?
מיטל גרף: אני לא מחזיקה כאן את הנתונים המדויקים אבל כן, זה נתון די מובהק.
רם שפע: כן, זה מה שרציתי להגיד.
רם שפע: ברוב התחומים זה מובהק שנשים סובלות - - -
אלון טל: אז אם זה כך אני שואל איזה אחוז, אם אנחנו מדברים המתלונן זה בעצם מתלוננת, כמה אתם נערכים מבחינת הזהות המגדרית של החוקר, כלומר האם זה גברים או שזה רק נשים?
אלון טל: כי אם אנחנו צריכים לתת מענה לאוכלוסיה של נשים, אנחנו חייבים שיהיו נשים.
רם שפע: שאלה טובה.
מיטל גרף: אני אגיד את זה ככה, אני קצינת משטרה, קשה להתעלם מהזהות שלי.
מיטל גרף: אנחנו מודעים לנושא המגדרי באותה מידה דרך אגב שאנחנו מודעים לנושא התרבותי ובאותה מידה שאנחנו מודעים לצורך במגוון של חוקרים ממגזרים שונים, גילאים שונים, תרבויות שונות.
מיטל גרף: זה אחד.
מיטל גרף: אנחנו עושים מאמץ ניכר לגייס נשים, כל עו"סיות המשטרה במחלקה למשפחה נכון להיום הן נשים למזלנו הטוב ולשמחתנו הן עובדות סוציאליות שזה ככה, אנחנו מודעים לזה שלפעמים יש צורך, למגדר יש משמעות בעת הגשת תלונה.
רם שפע: אפשר להוציא פה את הנתונים פשוט של כמה עובדים סוציאליים יש ואז תראה שזה בסדר, כלומר הבעיה הזאת נפתרת על ידי בעיות אחרות.
מיטל גרף: אבל בנימה אישית, אני, לא הגוף שאני מייצגת, אנחנו היינו רוצים לראות נשים אצלנו במערך מן הסתם.
רם שפע: חגי אתה רוצה להמשיך?
רם שפע: חגי ברוש מהרשות הלאומית לביטחון קהילתי שכבר איננה הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול.
חגי ברוש: כן אבל המיקוד שלה עוסק בתחומי אלימות סמים ואלכוהול.
חגי ברוש: א.
חגי ברוש: אנחנו בונים אסטרטגיית עבודה ממש בתקופה הזאת ברשות באגף טיפול ושיקום, למעשה לפתח מערכת של כל הנושא של הטרום.
חגי ברוש: זאת אומרת לא להגיע למצבים של אלימות פעילה אלא לרצות ולבנות איזה שהוא משהו שבאמת נותן מענה מניעתי, אני מניח שמן הסתם נעשה את זה כמובן יחד עם משרד החינוך ועם הגופים הרלוונטיים, אנחנו כבר שוחחנו עם נעמ"ת, אני לא יודע אם מישהו מאיתנו שוחח עם ויצ"ו, אבל אני שמח שיש קשרי עבודה בשטח.
חגי ברוש: אבל אנחנו נבנה איזה שהוא מערך שאני חושב ששם המקום שלנו כרשות לאומית, באמת בקטע של הטרום אלימות, ברגע שלדוגמה בבית מרימים קול, ברגע שבאמת כל אותם סממנים שבסופו של דבר מביאים לתוצאה נוראית, נדע לאתר אותם הרבה הרבה קודם.
חגי ברוש: הרשות היום עוסקת המון בנושא של סוכנים שיש לנו בשטח, מי שמכיר את הנושא של הבלניות או נהגי המוניות או כל מיני גופים כאלה שעוזרים לנו לאתר ברמת הקהילה אירועים של אלימות במשפחה.
חגי ברוש: אבל הנושא של אלימות בקרב נוער וצעירים הוא נושא שמאוד מטריד אותנו, אני חושב שאמרה פה מישהי, הדוגמה של הזהירות בדרכים היא מצוינת, אני חושב שזה צריך כבר למעשה מהגן, זאת אומרת היכולת לווסת את הדברים בגילאים מאוד מאוד מוקדמים ולהגדיר שיח בין ילדים בגן, שירוץ אחר כך בבית הספר, זה לפי דעתי המפתח בסופו של דבר להצלחה, תוך כדי זה שכמובן המבוגרים שעובדים עם הילדים מהווים איזה שהוא מודל לחיקוי.
חגי ברוש: אלה התהליכים שאנחנו מאמינים בהם, אני מניח שמן הסתם נשאף, אנחנו ממש בונים עכשיו את התורה עם צוות של אנשים טובים ואני מקווה שתהיה לנו, באמת בסופו של דבר נגיע למצב שתהיה נוכחות הרבה יותר משמעותית מהנתונים של 1.6% שהבאתם, אני לא יודע, משרד החינוך עוד לא התייחס.
חגי ברוש: אבל זה נתון שהוא בעייתי מבחינתנו וננסה לעשות הכי טוב שאפשר.
רם שפע: ממש עוד רגע משרד החינוך יתייחס, אני מניח שיש להם התייחסות רחבה.
רם שפע: אבל לפני כן, עו"ד מיטל שפירא מהלובי למלחמה באלימות מינית, בבקשה.
מיטל שפירא: קודם כל אני אתחיל בזה שבאופן כללי מערכות יחסים אלימות בין צעירים לצעירות כוללות בצורה כמעט מוחלטת אלימות מינית.
מיטל שפירא: האלימות המינית על כל גווניה מקבלות ביטוי מצמרר בזוגיות אלימה, אם זה בסוף ילדה שנמצאת קבורה אחרי שהיא הייתה במוסד פסיכיאטרי ואם זה כל מיני מקרים, זה ממש אותו עולם שמתערבב אחד בשני.
מיטל שפירא: אני אתן דוגמה, אלימות מינית במערכות יחסים אלימות, כל העניין של הטרדות מיניות ותקיפות מיניות ברשתות חברתיות, פרסום תכנים מיניים, סמי אונס, זה דברים שהוועדה פה עסקה בצורה אינטנסיבית בחודש הקודם, אנחנו חושבות שיש הרבה מה לעשות בתחום, בכל התחומים, החל מהכשרת המון המון חוקרי משטרה.
מיטל שפירא: מהנתונים שקיבלנו בשנת 2020, 26 חוקרים הוכשרו, אנחנו מצפות להמון.
מיטל שפירא: במגזר הערבי, נשים, גברים, באמת מהפכה.
מיטל גרף: 26 חוקרים זה במחלקי המשפחה, כן?
מיטל גרף: זה הכשרה מסוימת - - - זה לא אומר שהם לא מוכשרים לתחום של אכיפה של אלימות במשפחה.
מיטל גרף: המספר הזה שנקבת הוא ההתמחות הספציפית למחלקי המשפחה.
מיטל גרף: זאת אומרת שחוקרים במשטרת ישראל עוברים הרבה יותר הכשרות גם בתחום הזה.
מיטל שפירא: כן, אני דיברתי על הנתון שמרכז המידע והמחקר של הכנסת פרסם לפני כמה ימים, ש-26 חוקרים וחוקרות הוכשרו בנושא ההטרדות המיניות.
מיטל שפירא: התקיפות המיניות.
מיטל שפירא: זה הנתון שקיבלנו, 26 בשנת 2020, שזו הייתה ירידה, אני מתארת לעצמי שזה קשור לקורונה למרות שדווקא המציאות התהפכה.
מיטל גרף: לא, זה קשור לפוטנציאל.
מיטל גרף: כמות החוקרים שיש לנו.
מיטל שפירא: אז בעצם לדעתי זה המקום לבוא ולחשוב איך אנחנו משנים את זה, אם בעצם לא מספיק נשים מגיעות או אין מספיק תקנים, זאת אומרת ממש לזהות איפה הבעיה.
רם שפע: רגע, בגלל שזו נקודה חשובה אני קוטע אותך לרגע.
רם שפע: את יכולה להתייחס, 26 עברו הכשרה ארוכה, נגיד מיטבית וכו'.
מיטל גרף: ההכשרה של מחלקי המשפחה היא הכשרה מיוחדת, כמו שאמרתי, זה דבר חדש.
מיטל גרף: בשנה האחרונה נפתחו מחלקי המשפחה.
מיטל גרף: הכשרה של מחלקי המשפחה היא הכשרה רחבה מאוד.
מיטל גרף: הכשרה שלוקחת, תראו, לוקחים חוקר לשלושה שבועות זה המון זמן במושגים של משטרה, כן?
מיטל גרף: אני לא רוצה להגיד לכם מה זה לקחת חוקר לשעתיים.
מיטל גרף: זה המון זמן.
מיטל גרף: אז זו הכשרה ארוכה שנותנת להם הכשרת עומק בתחומי אלימות במשפחה, מין וחסרי ישע.
רם שפע: מה הצפי שלכם להמשך בעניין הזה?
מיטל גרף: זה לא אומר שאנחנו, אנחנו מכשירים את החוקרים שלנו גם בהכשרות קבועות, על מנת להיות חוקר אתה צריך לעבור קורס חוקר בסיסי שבתוכו יש גם תכנים כאלה, הכשרות בבסיס יש הרבה יותר.
מיטל גרף: זה מספר הרבה יותר גדול.
רם שפע: תמשיכי.
מיטל שפירא: בסדר גמור.
מיטל שפירא: אנחנו חושבות שכדי לתקן את החברה צריך להתחיל קודם כל בחינוך, וזה מורכב משני דברים.
מיטל שפירא: הכשרות למורים ולמורות, ללמד אותם שידעו לזהות פגיעה בילדים, לזהות ילדים בסיכון, לזהות ממש את הילדות שבגיל 14, 15 ייעלמו לנו, לתפוס אותן כבר בגיל שמונה.
מיטל שפירא: ממש תכנית שהיא כוללת.
מיטל שפירא: אז קודם כל להביא בעצם למורים ולמורות את הכלים ואת היכולת לעשות את העבודה שלהם כמו שצריך.
מיטל שפירא: זאת אומרת הרבה מורים רוצים, הם באמת רוצים לעזור והם לא יודעים, הם לא יודעים לזהות ואין להם את הכלים.
מיטל שפירא: אז קודם כל לתת להם את הכלים, אני חושבת שמגיע להם ומגיע לנו כחברה, והדבר השני זה בעצם הכשרות, חינוך למוגנות מינית מגילאי גן עד תיכון.
מיטל שפירא: הדרך המרכזית לצמצם את האלימות כלפי נשים וגם כלפי גברים שנפגעים מתקיפות מיניות.
מיטל שפירא: אין דרך חינוך.
מיטל שפירא: יש מחקרים על יעילות התכניות האלה, מחקרים של אוניברסיטת אריאל, סקירת ספרות של משרד הרווחה, התכניות האלה מגילאי גן עד תיכון הן עוזרות, הן עובדות, הן מוכחות מחקרית.
מיטל שפירא: יש הרבה ארגונים, אני מתחברת פה לחברותיי, יש הרבה ארגונים שעושים ועושות באמת עבודת קודש בנושא הזה, אבל לצערנו זה רק פלסתר.
מיטל שפירא: קופץ איזה מקרה על אלימות מינית ברשתות אז המורים רצים, פונים אלינו לתכנים על אלימות מינית ברשתות.
מיטל שפירא: זה לא יצליח לענות על הבעיה בצורה מספיק עמוקה כשזה לא מגילאי גן.
מיטל שפירא: זאת אומרת אין צורך לבוא להתנפל על ילדים בני 14, להביך אותם כביכול ולגרום לזה, צריך מגילאי גן שזה יהיה דיבור, שזו תהיה שפה בסיסית שילדים ילמדו לרכוש אותה להתנהג ובעצם לדעת איך להתנהל.
מיטל שפירא: זהו.
מיטל שפירא: אני רוצה לחזק את חברותיי לארגונים ולקרוא למשרד החינוך, חינוך למוגנות מינית בחוזרי מנכ"ל כשיעור חובה, כמו שיש בזהירות בדרכים.
מיטל שפירא: אותו דבר אני רוצה שילדים מגילאי גן עד גילאי תיכון, זו תהיה השפה שלהם הטבעית, הבסיסית, ואז אני מאמינה שהחברה שלנו באמת תיראה אחרת.
רם שפע: אני מצטרף ומחזק.
רם שפע: בבקשה, עכשיו אנחנו נעבור לנציגת משרד החינוך איריס בן-יעקב.
איריס בן יעקב: אני לא כל כך ידעתי לאיזו ועדה אני באה אבל אני - - -
רם שפע: קודם כל זה חמור מאוד.
רם שפע: אבל הנה - - -
איריס בן יעקב: לא, אני מבינה, לא ידעתי עד הסוף את הנושאים.
רם שפע: לא, צחקתי.
רם שפע: זה בסדר.
רם שפע: הכל בסדר.
איריס בן יעקב: בסדר, אני אשתדל להתייחס לפי הסדר כי עלו פה באמת הרבה דברים וחשוב לי להתייחס.
איריס בן יעקב: אז קודם כל אני מנהלת את היחידה למיניות ומניעת פגיעה בילדים ובני נוער.
איריס בן יעקב: אנחנו עובדים בשירות פסיכולוגי ייעוצי ויש לי כ-80 מדריכים ומדריכות שהם יועצים ויועצות חינוכיות שעובדות בשטח, הן בעצם נותנות את המעטפת המקצועית ליועצות החינוכיות שנמצאות בבית הספר.
איריס בן יעקב: מבחינתנו סוכנות השינוי אלה היועצות החינוכיות שעובדות בבתי הספר, ואנחנו אלה שגם נותנים את ההכשרה וגם את המדיניות.
איריס בן יעקב: המדיניות שלנו באופן כללי.
איריס בן יעקב: אני תיכף אגע גם במדיניות אבל אני אתייחס אחרי זה לחברות וזוגיות ללא אלימות.
איריס בן יעקב: במדיניות אנחנו כן מאמינים שנשות החינוך צריכות לדבר עם התלמידים והתלמידות על הנושאים האלה, אנחנו לא רוצים להפקיע את זה ולתת באמת את המנדט לגורמים אחרים.
איריס בן יעקב: יחד עם זאת אנחנו כן בהחלט מסתייעים בעמותות, מבחינתנו יש לכולם מקום, אבל יחד עם זאת אנחנו כן שואפים שהשיח הזה יהיה מהגן עד י"ב.
איריס בן יעקב: כל נושא המיניות ומניעת הפגיעה הוא נושא קשה, הוא שנוי במחלוקת, יש לו טאבו חברתי.
איריס בן יעקב: לאנשי החינוך קשה לדבר על מיניות.
איריס בן יעקב: אנחנו שמים את זה על השולחן.
איריס בן יעקב: אנחנו קיימנו קבוצות מיקוד עם נשות חינוך, עם יועצות חינוכיות, עם מורים, עם תלמידים, לשאול למה קשה לנו לדבר על הנושא, מה יכול לעזור להם.
איריס בן יעקב: בנוסף, נכנסנו לאיזה שהוא פיילוט לפני שנתיים - - -
רם שפע: התשובה היא שזה פשוט מעגל.
רם שפע: לא דיברו איתן על זה, הן לא רגילות או רגילים לדבר על זה, והמעגל הזה נמשך.
איריס בן יעקב: נכון.
איריס בן יעקב: אבל לא רק זה.
איריס בן יעקב: יש עוד הרבה סיבות.
רם שפע: זה בבסיס הכל.
איריס בן יעקב: אבל יש עוד הרבה סיבות.
איריס בן יעקב: חוץ מזה שנכנסנו לאיזה שהוא פיילוט שנקרא "מיניות במרחב בטוח" יחד עם הג'וינט אשלים, זה היה לפני כמה שנים.
איריס בן יעקב: באמצעות הפיילוט גם אנחנו נכנסנו לחמישה ישובים ועשינו איזה שהוא פרוייקט יישובי כי באמת מבחינתנו במציאות הקיימת כדי לעשות שינוי צריך כפר שלם ואי אפשר שרק משרד החינוך יעשה.
איריס בן יעקב: זאת אומרת אנחנו כן ניסינו לחשוב עם הרווחה ועם משרד הבריאות ועם המשטרה שהם שותפים איתנו, ועשינו תכנית שמלווה בעצם במחקר, ואין ספק, גם המחקר הראה שככל שיש התערבות, אפילו הקצרה ביותר, מגילאים צעירים יותר, יש אפקטיביות לנושא ויש באמת שינוי בעמדות של התלמידים והתלמידים זקוקים ומבקשים ורוצים ודורשים שידברו איתם על מיניות ועל מניעת פגיעה מינית.
איריס בן יעקב: כמובן שאנחנו לא מאמינים שצריך ונכון לדבר עם ילדים רק על אלימות בזוגיות ורק על פגיעות מיניות אלא צריך לדבר איתם על מה כן.
איריס בן יעקב: דרך אגב, גם בקבוצות מיקוד הם אמרו 'נמאס לנו שאתם מדברים איתנו כל הזמן על מה לא ועל הסכנות ועל מה להיזהר.
איריס בן יעקב: אנחנו רוצים שתדברו איתנו על מיניות'.
איריס בן יעקב: אחרי קבוצות המיקוד וגם בעקבות הפיילוט אנחנו פיתחנו תכנית שמתחילה כבר ביסודי, סליחה, גם בגן אבל ביסודי היא כוללת ממש את היסודות ובכיתה ו' אנחנו ממש מתגברים את השיעורים באמצעות ממש 10 שיעורים בתכנית כישורי חיים המתחדשת, לא יודעת אם שמעתם עליה, אבל זו תכנית שבעצם לא כל כך תיתן בחירה לבתי ספר - - -
רם שפע: את יכולה להגיד מילה על התכנית המתחדשת?
איריס בן יעקב: תכנית כישורי חיים המתחדשת, אנחנו שמנו לב וראינו גם מהשטח וגם אתם אמרתם את זה, שבעצם כישורי חיים זו תכנית חובה, אבל מה שקורה בפועל, בתי ספר בוחרים מה להעביר או מה לא להעביר, בהתאם למה שנוח להם.
איריס בן יעקב: בגלל שמיניות היא תכנית קשה, היא לא פשוטה, לפעמים המורים צריכים גם את השפה, את איך להגיד לילדים, אנחנו ממש בנינו 10 שיעורים בכיתות ו' שכוללים בעצם את כל היסודות.
איריס בן יעקב: התכנית הזאת מדברת על דימוי עצמי ועל סטריאוטיפים מיניים ועל ההתפתחות, ועל עמידה בלחץ חברתי, וממש לעזור להם לעשות את ההבחנה בין פרטי לציבורי שהיום זה ממש, אנחנו רואים כמה זה מבולבל, המושגים אצלם פשוט מבולבלים.
רם שפע: ואת זה הם חייבים לעשות?
איריס בן יעקב: הם חייבים לעשות.
איריס בן יעקב: אנחנו פיתחנו סרטונים מקסימים, הייתי שמחה מאוד להראות לכם כאן, פשוט אם הייתי יודעת, באמת, אני ממש נורא רוצה קצת להשוויץ בדברים שנעשו.
רם שפע: אפשר למצוא דרך, תשלחי למישהו שישלח לנו.
רם שפע: אנחנו פה בעולם, בשביל להיות מותרים לבני הנוער אנחנו צריכים גם לדעת לעבוד - - -
איריס בן יעקב: כרגע בגלל שנת הקורונה, אני חייבת להגיד שאנחנו שנתיים היינו במצב לא פשוט, היה מאוד קשה לעבוד עם התלמידים על חינוך למיניות, במיוחד לא דרך הזום.
איריס בן יעקב: היה קשה.
רם שפע: הצוות שלי פה כבר מצא את התכנית.
רם שפע: אז אם את רוצה, נוכל להראות את זה.
רם שפע: אנחנו יכולים להראות גם את השיעורים של התכנית.
איריס בן יעקב: כן, אתה יכול.
איריס בן יעקב: אם אפשר להכנס ל"לצמוח ולגדול" בשפ"ינט.
איריס בן יעקב: התכנים הם תכנים חדשים, אנחנו בשנה שעברה כבר התחלנו להשיק אותם לפחות ליועצות חינוכיות, מה שיכולנו לעשות בשנת הקורונה, והשנה תוגברנו בעוד קצת ימי הדרכה.
איריס בן יעקב: עוד פעם, זה לא אופטימלי, אבל אנחנו ממש בעזרת מדריכים ומדריכות מטמיעים את הנושא בשטח.
איריס בן יעקב: אגב, זה בכל המגזרים.
איריס בן יעקב: זה ממש תכנית שיצאה בבת אחת לכל המגזרים עם סרטונים גם בערבית וגם בעברית וממש ישבו הנשים היקרות שעובדות איתי ביחידה וממש פיתחנו את הדברים, גם סרטון להורים שמדבר על למה צריך לדבר על מיניות ומה צריך לכלול בתוך התכנית.
איריס בן יעקב: אנחנו כבר מקבלות הדים מהשטח שהתכנית הזאת כל כך נגישה וישימה, כי הרי זה הסיפור, הרבה פעמים.
איריס בן יעקב: ואנחנו ממש מקוות שבסוף השנה אנחנו נקבל נתונים טובים לגבי באמת העברת התכנית, כנ"ל לגבי חטיבת הביניים והתיכונים.
איריס בן יעקב: במסגרת "מיניות במרחב פתוח" פיתחנו גם כל מיני עזרים שיעזרו לצוותים החינוכיים להעביר את התכנית ולהפוך את השיח הזה לנגיש יותר.
איריס בן יעקב: זה מהבחינה הזו..
איריס בן יעקב: מבחינת אלימות בזוגיות, אנחנו ממש לא היינו רוצים בכיתה י"א לבוא וללמד את הילדים רק על אלימות בזוגיות, זה לא הסיפור, גם זה לא נוגע אליהם, זה רק ירחיק אותם.
איריס בן יעקב: אז כמו שאמרתי אנחנו ממש נוטעים את היסודות כבר מגילאי הגן, כשאנחנו מדברים איתם על מיניות בריאה.
איריס בן יעקב: כיתה י"א זה באמת הזמן הנכון לדבר על התכנית, גם שם אנחנו ישבנו בקבוצות מיקוד.
איריס בן יעקב: דרך אגב אני באופן אישי גם הייתי יועצת פעם ומדריכה, והעברתי אז מזמן את התכנית "חברות וזוגיות ללא אלימות" במחוז דרום, זאת הייתה אחת התכניות המוצלחות אגב, כי היא הייתה תכנית מאוד מובנית ומסודרת.
איריס בן יעקב: עם השנים היא כבר הפכה להיות קצת לא רלוונטית, וגם בקבוצות המיקוד שעשינו כדי לראות למה בעצם תלמידים לא מקבלים את התכנית ומעט מאוד יחסית, 55% בלבד, אני מדברת על לפני הקורונה, העבירו את התכנית, אנחנו גם ראינו שהתכנית א.
איריס בן יעקב: גם לא רלוונטית וגם ארוכה מדי למציאות העכשווית, בגלל שהשמיכה קצרה ויש המון המון נושאים על הפרק, ואם אנחנו כבר בוועדה להתמכרויות אז יש גם צורך לדבר על אלכוהול, על סמים ועל כל הנושאים האחרים.
איריס בן יעקב: אז אנחנו קיצרנו את התכנית, גם הפכנו אותה לרלוונטית מאוד ופיתחנו גם סרטונים שיעזרו לתלמידים, אני חייבת להראות לכם.
איריס בן יעקב: אפשר להעביר את זה?
רם שפע: כן בטח.
רם שפע: אנחנו תיכף ניתן את זכות הדיבור למישהו אחר, ואז תוכלי.
איריס בן יעקב: טוב.
איריס בן יעקב: אני ממש הייתי רוצה להראות לכם את הסרטונים.
איריס בן יעקב: הסרטונים האלה מלמדים את הילדים איך לזהות נורות אדומות.
איריס בן יעקב: אגב, פעם היה סרטון ישן שנקרא 'הוא מת עלי', זה היה סרטון שבעצם קצת דיבר לא על עולם הילדים, זה היה זוג מבוגרים.
איריס בן יעקב: הפעם אנחנו ממש התאמנו אותו לתלמידים ולעולם העכשווי שלהם, לרשתות החברתיות, תיכף אני אראה לכם את הסרטון.
איריס בן יעקב: מבחינת הנתונים כאן, רק לדייק מבחינת הנתונים שהוצגו, הנתונים האלה של משרד הרווחה.
איריס בן יעקב: למשרד הרווחה יש יחידה של עובדים סוציאליים שהם גם נכנסים לבתי הספר ומעבירים.
איריס בן יעקב: אבל זה לא אומר שעובדת סוציאלית שלא נכנסת לבית ספר, זה לא אומר שנגיד בבתי ספר אחרים זה לא קורה כי יש בתי ספר שמי שמעביר את התכנית הם היועצים החינוכיים.
איריס בן יעקב: אז לכן זה עוד חלופה שבית ספר יכול בעצם לקחת, כמו החלופה שלכם 'שלי ורק שלי'.
איריס בן יעקב: זאת אומרת יש הרבה חלופות, כמו שאנחנו מבינים מערכת החינוך זו מערכת ענקית.
איריס בן יעקב: אז יש בתי ספר שבאמת עושים מיקור חוץ ויש בתי ספר שהם בעצמם מעבירים את התכנית, ויש בתי ספר שלא.
איריס בן יעקב: המצב הוא לא אופטימלי.
איריס בן יעקב: אנחנו היינו רוצים כמובן שזה יהיה בכל בתי הספר והייתי רוצה לשבת, זה החלום שלי, לשבת ולהגיד לך '100% מבתי הספר מעבירים'.
איריס בן יעקב: למשל נושא הלהט"בים - - -
רם שפע: אנחנו נגשים את החלום הזה.
איריס בן יעקב: אני מקווה.
רם שפע: אני חושב שזו המשימה המשותפת של כולנו וזה יקרה.
איריס בן יעקב: לא, אני אומרת, גם יש נושאים מסוימים כמו למשל נושא הלהט"בים שאנחנו תקצבנו, עשינו תקנה תקציבית, הוצאנו קול קורא ובתי הספר מזמינים הרצאות וסדנאות ועל ידי זה באמת שילשנו את - - -
רם שפע: אנחנו לא ב-100% גם שם.
רם שפע: אם את רוצה, יכולים לדבר גם על זה.
איריס בן יעקב: אני אמרתי, הייתי רוצה לבוא ולהגיד לך 'אדוני אנחנו ב-100% העברה', אנחנו לא.
איריס בן יעקב: אבל אני רוצה כן להגיד שאנחנו בדרך הנכונה ואנחנו כן ממש לומדות את השטח ומנסות לראות איך לא להפקיר את הנושא הזה מאנשי החינוך כי הם אלה שפוגשים את הילדים בהפסקות ובשיעורים.
איריס בן יעקב: המיניות לא נמצאת רק בשיעור כישורי חיים.
איריס בן יעקב: המיניות נמצאת גם בתחומי הידע.
איריס בן יעקב: ולכן חשוב לי פה להגיד שאנחנו רוצים שזה יישאר אצלנו ואנחנו באמת מנסות לעשות את הכל כדי שזה יקרה.
רם שפע: אני פשוט צריך לצאת, אז אני אומר משפט ואז אלון יחליף אותי.
איריס בן יעקב: אני בינתיים אעביר את הסרטונים.
רם שפע: מעולה.
רם שפע: אני אגיד משפט אחד רק על מה שאת אמרת.
רם שפע: אני אמרתי את זה גם בדיון הקודם ואני אגיד את זה עוד פעם כי בעיני זה הסיפור.
רם שפע: אנחנו נגיע למצב של 100% בבתי ספר גם בהקשרים של להט"ב וגם בהקשרים של אלימות מינית, גם בהקשרים של אקלים ועוד כל מיני הקשרים, כשכישורי חיים יהיה מטרת בית ספר ולא מה שקורה בצד, וכל הסיפור ההישגי של בגרויות יהיה בצד.
רם שפע: זה לא יקרה מחר בבוקר אבל לשם לפחות אני חותר ואז המציאות של החיים שלנו בהרבה תחומים תהיה טובה יותר.
רם שפע: אבל זו רק אמירה כללית.
רם שפע: אני מתנצל, אבל אני צריך לצאת.
מיטל גרף: אפשר לשאול בינתיים?
רם שפע: אפשר לשאול.
רם שפע: (היו"ר אלון טל)
מיטל גרף: אני מסתכלת על התכנים ואני מאוד מברכת כי אני חושבת שיש פה הרבה תכנים מאוד טובים אבל אבל חסר, ופה את משתמשת במילה 'מיניות'.
מיטל גרף: חסר גם מילה על זוגיות.
מיטל גרף: על תקשורת זוגית.
איריס בן יעקב: מיניות זה המושג הרחב.
איריס בן יעקב: התכנים הם תכנים ספירליים.
איריס בן יעקב: זאת אומרת שבכיתה ט' למשל אנחנו מדברים על אהבה ועל חיזור ועל חיזור במגדר ועל תפיסה מגדרית.
איריס בן יעקב: אנחנו לא יכולים בשנה אחת לעשות הכל.
איריס בן יעקב: כל שנה יש לנו נושאים שבעצם בתי הספר, אני אעזוב רגע את המילה 'מחוייבים' אבל בעצם אמורים להעביר אותם.
איריס בן יעקב: כשב-י"א למעשה הם כבר בשלים גם לדבר, דרך אגב, גם התכנית חברות וזוגיות כוללת, אנחנו מתחילים בעצם מהנורות הירוקות, אנחנו מדברים על זוגיות, על חברות - - -
מיטל גרף: השאלה אם יש לכם מסד נתונים שאת היום יודעת להגיד לי על כל בית ספר, נגיד תיכון, אם הוא מעביר את זה במיקור חוץ או יועצים פנימיים או לא עובר בכלל?
מיטל גרף: זאת אומרת יש איזה שהוא מעקב שמישהו מנהל אחר זה ואתם יודעים להגיד אחוזים?
אלון טל: ואני משלים, מספר ילדים שכבר נחשפים לזה.
אלון טל: כלומר כמה, אולי מעבירים את זה בכיתה, אבל בצפיות קל מאוד יחסית לבוא עם אינדיקטורים ברורים.
איריס בן יעקב: אז תראו, יש סקר כישורי חיים.
איריס בן יעקב: כל שנה מועבר סקר כישורי חיים ליועצות החינוכיות ובאמצעות הסקר אנחנו שואלים אותן האם הועבר הנושא.
איריס בן יעקב: אנחנו לא שואלים אותן האם דרך עובד סוציאלי וכולי.
איריס בן יעקב: אז באמת, עוד פעם, הנתונים לא איתי אבל זה מהזיכרון ויכול להיות שאני לא אדייק, אבל לפני הקורונה בתשע"ט, נדמה לי ש-55% בסך הכל מבתי הספר היועצות ה חינוכיות דיווחו שהתכנית עברה.
אלון טל: את מדברת על ממלכתי חילוני, לא על ממלכתי דתי עכשיו.
איריס בן יעקב: אני מדברת כרגע על כללי.
אלון טל: כולל בתי ספר חרדיים?
איריס בן יעקב: החרדים זה סיפור אחר לגמרי.
איריס בן יעקב: אני מדברת על החמ"ד, אני מדברת על הכללי ואני מדברת על הערבי.
איריס בן יעקב: 55% מהיועצות של בתי הספר דיווחו שהן העבירו את התכנית 'חברות וזוגיות ללא אלימות'.
איריס בן יעקב: איך העבירו, אין לי את היכולת לדעת האם בעצם הזמינו את 'שלי ורק שלי', זאת אומרת אתכן, את הרווחה, הן בעצמן העבירו, זה אין לי דרך לדעת אבל כן חשוב לנו לדעת שהנושא הועבר.
אלון טל: אני פשוט פרופסור למדעי החברה לכן זה מעניין אותי, למה לא לקחתם את אותם בתי ספר שלא השתמשו בזה ועשיתם איזו שהיא השוואה מבחינת יחסי - - - לראות אם יש הבדל סטטיסטי בין אלה שעברו את ההכשרה ובין אלה שלא?
אלון טל: זה מתבקש.
אלון טל: כאילו, איזה מסטרנט בהוראה בטח ירצה לחקור דבר כזה.
אלון טל: זה מרתק.
איריס בן יעקב: אני חושבת בכלל שכל הנושא הזה מרתק, אין לנו יחידת מחקר ספציפית שחוקרת את העמדות של הילדים, אלא אם כן אנחנו בעצם קונים מחקר מלווה, כמו שעשינו במיניות במרחב בטוח, כדי לבדוק מה התכנית עושה להם.
איריס בן יעקב: האם התערבות למשל של שמונה שיעורים כן יכולה להשפיע.
אלון טל: אני מאוד הייתי שמח שבשנה הבאה שנתכנס או אפילו לפני זה, נדבר עם רם כי הוא יו"ר, שיתקיים איזה מחקר כזה ונדע, מכיוון שאני מניח שנראה את הסרטונים האלה ונתרשם שהם מאוד יצירתיים ויפים וכולי אבל זה לא משנה מה שאני חושב, זה מה אומר הילד.
אלון טל: ורציתי לשאול גם מה פריסת הגילאים שאת מטפלת בהם, כלומר הבנתי שהסרטונים האלה מיועדים ליסודי.
אלון טל: ושאלה, האם יש חומרים מקבילים, ואני מניח, בינינו, גם חטיבת ביניים זה לא תיכון מבחינת החומרים.
אלון טל: איך אתם בונים את החומרים האלה פדגוגית כדי להבטיח שהם יהיו אפקטיביים לאותם גילאים?
איריס בן יעקב: הסרטונים שדיברתי עליהם בתכנית 'לצמוח ולגדול', התכנית ליסודי, יש סרטונים שמותאמים במיוחד ליסודי.
איריס בן יעקב: לכל שכבת גיל אנחנו מפתחים חומרים מותאמים גם בהתאם לשלב ההתפתחותי שלהם.
איריס בן יעקב: ילד למשל ביסודי, המושג 'מגדר' הוא מושג מופשט, עדיין אין להם חשיבה ביקורתית, היא חשיבה יותר קונקרטית.
איריס בן יעקב: לכן לקחנו מושג מופשט, של מגדר, סטריאוטיפים מיניים וניסינו להמחיש אותו דרך סרטון מצויר של מה זה אומר להיות בן ומה זה אומר להיות בת, כי כששואלים ילדים בבתי ספר מה ההבדל בין בנים לבנות, הרבה פעמים הם יגידו 'לבנים יש פין ולבנות יש פות', זאת אומרת מבחינתם ההבדלים החיצוניים הם ההבדלים בין בנים לבנות.
איריס בן יעקב: מאוד קשה להם להסתכל באופן ביקורתי על הדבר הזה ועל איך הם בעצם עוצבו חברתית.
איריס בן יעקב: לכן לקחנו סרטון מקסים, מצויר, שבעצם ממחיש את הדבר הזה.
איריס בן יעקב: לעומת זאת לכיתה י"א אנחנו נעשה סרטון יותר בוגר.
איריס בן יעקב: הסרטון שאני עומדת להראות לכם על נורות אדומות זה סרטון שיותר מתאים לבוגרים.
איריס בן יעקב: אנחנו ממש מתאימים את זה לשכבות הגיל, את כל הנושאים שלנו.
איריס בן יעקב: בגלל זה מאוד חשוב לנו, תראו, יש המון המון גופים ועמותות שמבקשות להכנס לבתי ספר, אם כעסק או לא כעסק.
איריס בן יעקב: זה נושא מאוד מאוד רגיש ולא כל מי שנכנס לבית ספר יודע באמת להתאים את הנושא העדין הזה והרגיש לגיל הילדים ולפעמים אנחנו מקבלים הרבה תלונות של הנחייה לא מותאמת, של ילדים שיצאו בטראומה מהשיעור, של האופן שבו הוא הועבר.
איריס בן יעקב: בגלל זה אני אומרת, אנחנו רוצים להשאיר את זה במערכת.
אלון טל: אני מבין.
אלון טל: שאלה, האם את מרגישה או נתקלת בהתנגדות מהמערכת הממלכתית דתית או הערבית או בכלל על חומרים מבחינת רגישות תרבותית, נקרא לזה ככה, אתם חייבים לייצר חומרים חינוכיים שונים לאוכלוסיות שונות?
איריס בן יעקב: בהחלט.
אלון טל: וזה קיים?
אלון טל: יש לך סרטונים לכל המגזרים שהזכרתי?
איריס בן יעקב: למשל בוא ניקח את הנושא של הלהט"בים, יש לנו תקנה תקציבית ויש לנו קול קורא, אבל זה ברור שאנחנו לא נוכל להעביר שיעור על נטייה מינית וזהות מגדרית לתלמידים בחמ"ד כמו שאנחנו מעבירים בממלכתי.
איריס בן יעקב: זה שונה.
איריס בן יעקב: אנחנו ממש מנסים לעשות וגם לגייס, למשל על הלהט"בים, ממש ניסינו לגייס ולחשוב יחד עם הנהלת החמ"ד איך נכון להם על קו הרצף.
איריס בן יעקב: אנחנו גם נמצאים בחברות שונות, הבנה שונה, וחשוב לעשות הכשרת לבבות לפני שנכנסים עם נושאים, במיוחד נושאים שהם נושאים רגישים, שעוד פעם, זה עניין גם של חשיבה ותפיסה.
אלון טל: האם יש עוד נציגה של משרד החינוך?
אלון טל: אני חושב שזה נורא חשוב לעמוד על ההיבטים הפדגוגיים אבל אני מאוד מעוניין לשמוע בקשר ליכולת של נער או נערה במערכת החינוך להביע מצוקה אם הם מוצאים את עצמם במצב אלים כלשהוא, בפרט אלימות מינית.
אלון טל: יש איזה קו חם או משהו כזה לתלמידים?
איריס בן יעקב: לא קו חם, אבל תיכף, יש לנו שני מנגנונים בעצם.
איריס בן יעקב: מנגנון אחד זה איתור וזיהוי ילדים בסיכון לפגיעה.
איריס בן יעקב: איתור וזיהוי בעצם, נאמר פה שהמורים צריכים לדעת איך לזהות את הילדים האלה.
איריס בן יעקב: גם פה מבחינתנו היועצות החינוכיות כל שנה אמורות להכנס לחדר המורים ולרענן, קודם כל את חוזרי המנכ"ל, יש לנו חוזרי מנכ"ל בנושא.
איריס בן יעקב: יש לנו את חוזר מנכ"ל של חובת הדיווח ויש לנו חוזר מנכ"ל של חובת היידוע, אם מדברים על אלימות במשפחה.
איריס בן יעקב: הן אלה שבעצם מלמדות את המחנכות את הסימנים של איך נראה ילד במצוקה.
איריס בן יעקב: המצוקה יכולה למשל, יכול להיות ילד אפילו, משתמש בסמים, אוקיי?
איריס בן יעקב: על פניו לכאורה.
איריס בן יעקב: לא קשור לשום דבר, אבל אנחנו אף פעם לא יודעים על מה זה יושב.
איריס בן יעקב: זאת אומרת הסימנים הם סימנים, ברגע שיש סימן מצוקה בעצם על חובת המחנכת, היועצת, לזמן את אותו ילד ולנסות לברר על מה זה יושב.
איריס בן יעקב: זה יכול לשבת על פגיעה מינית וזה יכול לשבת על הפרעות אכילה, וזה יכול לשבת על עוד הרבה הרבה דברים.
איריס בן יעקב: אז מבחינת איתור וזיהוי, היועצות בעצם הן סוכנות השינוי שלנו והן אלה שאמורות להעביר בחדרי המורים.