GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
בניו ונטורה לב: לפי מה שאני רואה כשמחאת הנוער למען האקלים נפגשת, מצליחה סוף סוף להיפגש עם שרים, לדוגמא בגלזגו עכשיו עם בנט, הפוליטיקאים מנפנפים אותם, אומרים להם כן, משבר האקלים זה טוב ויפה, אבל בסופו של דבר לא מראים נכונות לעשות מספיק.
יאיר מצא: אפשר לראות את זה באמת בקטע של הקביעות של הפגישות עם חברי הכנסת, עם חברות הכנסת, שיש כאלה שפשוט דוחים ומתעלמים, לא להגיד שמות ספציפיים אבל אפילו שרואים אותנו אז כן ויופי ולא מעט דוחים וצריך לשים נקודה שזה לא הכי פשוט לקבוע פגישות.
רם שפע: זה לא הכי פשוט לקבוע פה פגישות, זה לא קשור תמיד לנושא.
רחל עזריה: אני רוצה לומר משהו, בגלל הפרספקטיבה, מכיוון שהייתי גם במגמה ירוקה הרבה שנים וגם אחר כך הייתי חברת מועצה וחברת כנסת ויו"ר וועדה, אני חושבת שקודם כל צריך לזכור שחברי כנסת יש המון נושאים על הראש, יש להם הצבעות, לא באה לסנגר, אני חושבת שאתם פשוט צריכים לזכור מה המטרה שלכם?
רחל עזריה: ולא להתעצבן, מי שלא מוכן לקבל אתכם, זה בסדר, תוך שבוע זה יגיע, צריך להיות נחושים ועקשנים, כתבתי את זה בספר שלי המדריכה למהפכה, אני בדיוק מלמדת איך עודים את זה, בסוף אתם תהיו KEEP YOUR EYES ON THE PATH תזכרו לאן אתם רוצים להגיע ואתם תגיעו, כי אתם נחושים וכי אתם יודעים מה אתם רוצים וכי בכל העולם זה קורה כי אתם צעירים וכי אתם מאורגנים וכי אתם יוצאים לעשות מהפכות, כמו שהרבה אנשים צריכים לעשות.
רחל עזריה: חברי הכנסת תמיד יבואו אחרונים, תמיד הפוליטיקאים יבואו אחרונים.
רחל עזריה: אל תתנו לזה לעצבן אתכם, פשוט תבואו ותמשיכו לדרוש, זה מה שאתם עושים פה היום ואני חושבת שזה טוב ואני חושבת שגם באמת כל הכבוד לרם על זה מייצר את הועדה הזו, זו ועדה שבחיים לא היה אפשר לחלום שתהיה בכנסת, שהדיון בה יהיה על איך הצעירים יובילו את הפוליטיקאים למקום הנכון, אז שאפו לכם, כאילו תסתכלו תמיד, בעיני כדי לא להתעצבן ולא להיכנס לחרדת אקלים תסתכלו על חצי הכוס המלאה כי אתם עושים עבודה מדהימה, פשוט בעקביות.
רם שפע: מזדהה מאוד, בלי קשר לדברים הטובים שאמרת לי בהקשר המהותי שח"כים תמיד יגיעו בסוף וצריך להמשיך וגם אני כיו"ר התאחדות הסטודנטים חשבתי שאני אגיד לשר להיפגש איתי ואז למחרת הוא יבוא וגיליתי שזה לא בדיוק עובד ככה והמשכתי ולחצתי עד שהם נפגשו ואז בהתחלה חשבו שאנחנו טועים ואז בסוף הבינו שאנחנו צודקים, לרוב לא תמיד.
רם שפע: רגע לפני שאני עובר אליכם מכיוון שבזום יש הרבה אנשים, אז נעשה רגע פינג פונג.
רם שפע: אז יש פה כמה אנשים שכתבו שהם נמצאים ואז הבנתי שהם פה והפוך, אז אני אפנה קודם לזום, יש פה נציגות של עמותת צלול בזום איתנו?
רם שפע: דליה טל?
רם שפע: לא פה, אולי טל מדר, בבקשה.
טל מדר: היי, תודה רבה על הדיון, אני אבקש ככה להתייחס ממש בקצרה.
טל מדר: טל מדר, סמזכ"ל במועצת תנועות הנוער, הארגון היציג של כל תנועות הנוער בישראל וחלק מארגוני הילדים והנוער.
טל מדר: אני ארצה לתת מיד בהתחלה אם זה יהיה אפשרי את רשות הדיבור להדס בן ארצי שמובילה את הנושא הקיימות והאקלים בשולחן הקיימות שקיים כבר כמה שנים ואני חייבת להגיד שהיא חלק מהאדריכליות של התוכנית הגדולה שיצאה עם המשרד להגנת הסביבה.
טל מדר: לפני שאני אתן לה רגע להרחיב, אני כן רוצה להגיד מילה טובה על מה שאנחנו מכירים, לפחות כממשלה שעובדת איתנו בנושא, וזה למשרד להגנת הסביבה ובאופן ספציפי לאגף החינוך, בהובלתה של זיוית לינדר ושרית גרוס לוי, שבאמת מנהלות איתנו את השיח ועושות איתנו ככל שהיה ביכולתן במציאות גם תקציבית כמעט בלתי אפשרית, עם הרבה דבקות ואמונה במטרה וגם עם הרבה אמונה בכוח שלנו בתנועות הנוער ובארגוני הנוער להיות מחוללי שינוי ברמה הפרטית, הקהילתית שלנו ומבחינתנו זאת הבשורה, זה כרגע מה שאנחנו יודעים להביא ולעשות, ואני רוצה באמת להודות, לנצל את ההזדמנות להודות להם ולמשרד על זה ולהעביר להדס שתפרוש קצת יותר מתחומי העשייה שגם נוגעים לבני ובנות הנוער וגם מוסללים אחר כך לתוך עולם הצעירים.
רם שפע: אין בעיה אפשר להעביר את זכות הדיבור, כיוון שקיבלתם פעמיים זכות דיבור, אז רק בקצרה.
הדס בן ארצי: שלום לכולם, אני הדס מהנוער העובד והלומד ואני מרכזת את תוכנית הקיימות שלנו, וחלק מהתוכנית בעצם בשנים האחרונות עבר צמיחה מאוד משמעותית גם סביב השאלות של התמודדות עם משבר האקלים, של חינוך בכלל לפעילות שלנו כתנועות נוער, אני אגיד שתנועות הנוער באופן כללי הן גופים חלוציים שפרושים בכל החברה הישראלית בכל החברות קהילות מגזרים ואנחנו לאט לאט בונים גם את ההבנה שיש לנו תפקיד חיוני גם בתחום המאבק במשבר האקלים.
הדס בן ארצי: כמו שטל ציינה זה גם יושב מאוד על שותפות של שנים עם זיוית ושרית מהמשרד להגנת הסביבה, והנקודה שבה אנחנו נמצאים היום זה בעצם השקה של תוכנית מאוד מאוד גדולה ומקיפה שהולכת לקחת את כלל חניכי תנועות הנוער ובעצם להפוך אותם להיות מנהיגים פעילים בתחום, גם כמובן בעולם החינוכי התוכני של הלמידה וההכשרה, וגם ממש באופן מעשי פרקטי באופני הפעילות שלנו.
הדס בן ארצי: אנחנו גם מזהים את היכולת של בני הנוער באמת להוביל שינויים גם בקהילות שבהן הם נמצאים וגם מן הסתם בתור דור העתיד של מקבלי ההחלטות של מובילי החברה.
הדס בן ארצי: אז יש כאן באמת מאות אלפי חניכים שחלק מתוכנית הזאת שגם להבנתי גם בהמשך למה שרחל ציינה ממש תיתן להם כלים פרו-אקטיביים לשינוי המציאות, אני כולי גם באמונה שלימה שהיכולת לבוא ולהיות פעילים ולהיות מדריכים היא גם חלק מאוד מרכזי שמשלים לצדדים של המחאה, כלומר תנועת הנוער היא בית שבאמת מבצע ומקיים את אורחות החיים האלה שעליהם אנחנו מדברים ואת השינויים האלה שצריך שבעצם צריך ליישם.
הדס בן ארצי: אז זאת התוכנית שאנחנו ככה יוצאים איתה לדרך ומאוד מתרגשים.
רם שפע: יישר כוח, כיוון שרק לפני כמה שבועות התעסקנו ועדין מתעסקים בתקצוב של בכלל של החינוך הבלתי פורמאלי, גם של תנועות הנוער, אז זה נשמע כמו שילוב מעולה ואני אשמח לייצר לזה שיתוף פעולה אתכם, עם הארגונים ועוד עם הרבה בכלל החינוך הבלתי פורמאלי מסתכם לפעמים במשפט על ארגוני הנוער ועל תנועות הנוער אבל הוא הרבה יותר רחב מזה, אבל זה לדיונים אחרים שננהל פה, אז תודה רבה.
רם שפע: בבקשה נעבור למיכל, נציגת התאחדות הסטודנטים.
מיכל דויטש: אני מיכל, פעילה אקטיביסטית בהתאחדות הסטודנטים והסטודנטיות הארצית, אני גאה לספר לכם על ההתאחדות הסטודנטיאלית למען האקלים בו אני חברה, אנחנו גוף שהמייצג של הסטודנטים והסטודנטיות שפועלים לצמצום המשבר האקלימי האקולוגי והשלכותיו, אנחנו רשת שמאפשרת קידום ותיאום של מהלכים ופעולות בקמפוסים השונים ברחבי הארץ, לצד שיתופי פעולה בהם אנחנו מתמקדות בתהליכים רחבים של העלאת מודעות ושינוי מדינות של כולם.
מיכל דויטש: אני רוצה לקשר, למה זה של הוועדה, ולהגיד בעצם איך אני סיכון להתמכרות לסמים בגלל המצב, אז זה משבר אקלימי אקולוגי מייצר את המציאות שבה אנחנו נחיה, על כן אנחנו דורשים להיות נוכחים בפורומים בהם מתקבלות החלטות על העתיד שלנו, ומברכים על ההחלטה של הועדה לפתוח את הדיון ולקשור את אתגרי הצעירים והצעירות בישראל יחד עם המשבר האקלימי אקולוגי.
מיכל דויטש: במסמך רשמי של הפרלמנט האירופי שיצא בדצמבר 2020 דובר כי השפעות מזג אוויר קיצוניים משפיעות על הרווחה הנפשית של צעירים וצעירות ומגבירות את הסיכון לפתח ההשלכות ארוכות טווח שונות, ביניהם דיכאון, חרדה, פוסט טראומה, הפרעות שינה, הפרעות תקשורת ושימוש בסמים.
מיכל דויטש: תופעות אלו צפויות להתרבות ככל שמצב האקלימי אקולוגי הולך ומחריף ועלולות לשבש את ההתפתחות הרגשית והקוגניטיבית ולגרום להפרעות נפשיות בחיים הבוגרים, במחקר שבוצע השנה וסקר 10,000 צעירים בגילאים 16 עד 25, בעשר מדינות נמצא כי 75 אחוז מהצעירים והצעירות מוצאים שהעתיד מעורר חרדה, גם 45 מהצעירים והצעירות העידו כי דאגה לסוגיות אקלימיות משפיעה לרעה על תפקודם ביום יום.
מיכל דויטש: אולם בישראל טרם התקיימו מחקרים מספקים בנושא ועדיין אין דוחות רשמיים של המדינה בעניין, אולם כל מה שצריך לעשות הוא להקשיב לנו.
מיכל דויטש: בהיעדר תמיכה רגשית ראויה לצד פעולה מספקת לצד המנהיגות לפתרון המשבר, אנחנו נותרים בתחושה שאנו לבד אל מול האסון העצום הזה ההולך ומתרחב ופוגע בחייהם של רבים ברחבי העולם.
מיכל דויטש: אני בחרתי ללמוד מדעי הסביבה ומשפטים בגלל המצב, ואני מוקפת בסטודנטים וסטודנטיות רבים נוספים שדוחים את כל התואר שלהם ואת כל מלול חייהם לפי המצב הזה, הפעילות בנושא לא תמיד מספקת הקלה מניסיון אישי החרדות והדיכאון יכולים להיות בלתי נסבלים וכשייאוש והאדישות של מנהיגי העולם הופך לבלתי נסבל, אני יכולה להיות משותקת, אף למשך כמה ימים, זה משפיע עלי מאוד קשה בכל תחומי החיים, התמזל מזלי להיות מודעת לחשיבות השיתוף ולהיות מוקפת בתמיכה אך לרבים מחבריי אין את מערכת התמיכה הזאת, לא בכל המרחבים מודעים לחרדות ודיכאונות, סביב האקלים והסביבה ומצליחים להבין את האתגרים עימם אנו מתמודדים.
מיכל דויטש: לא לכולנו יש את היכולת הכלכלית שתאפשר טיפול פרטי, אני עברתי גם אשפוזים ורופאים במערכת בריאות הנפש שאמרו לי תפסיקי להיות מודאגת מגורל העולם, תוך קבלת טיפול תרופתי וגם בסוף נאלצתי לפנות לטיפול פרטי בכדי שאוכל לקיים שגרת חיים כלשהי שכרגע כולה עוטפת את הנושא גם היא.
מיכל דויטש: חברה שלי שמתמודדת עם אותם האתגרים ולא יכולה להרשות לעצמה טיפול פרטי נאלצת להסתפק בפגישה עם פסיכיאטרית פעם בחודש וחצי וטיפול תרופתי שלא משפיע ובמצב הזה הם מצפים מאיתנו להתמודד, לרוב המטפלים במערכת הבריאות הציבורית אין ההכשרה להתמודד עם חרדות ודיכאונות אקלימיים אקולוגיים ואן להם מספיק זמן או רגישות להביא טיפול משמעותי בנושאים שכלל אינם מכירים, בהיעדר התייחסות מספקת במערכת בריאות הנפש הציבורית, אנחנו נותרים ללא מענה ככל שהשנים יחלפו והמשבר ילך ויחמיר התופעה הזאת תגדל לממדים שמערכת הבריאות לא ערוכה להתמודד עימם.
מיכל דויטש: אנחנו דורשים שמערכת הבריאות תשפר את מערך בריאות הנפש הציבורית ותספק הכשרות מתאימות בנושא הספציפי הזה.
מיכל דויטש: העשייה הזו חייבת לבוא לצד קידום פתרונות למשבר, אני רוצה להוסיף שכסטודנטית למדעי הסביבה ומשפטים הפתרון של המשבר במיוחד שרואים איך הוא משפיע בצורה כזאת, זה לא רק אנרגיה מתחדשת, זה מזון, זה תחבורה ציבורית, זה שיווין חברתי, זה נוגע לכל תחומי החיים ובגלל זה מעורר גם כאלה דיכאונות ולגבי האמירה שחברי הכנסת יבואו אחרונים, אני רוצה להדגיש את הפער ביו הרצוי למצוי, זאת אומרת שאני הייתי בשביתת רעב מול בית הנשיא, אחד מחברי הכנסת ממפלגת העבודה שהיינו מצפים שהנושאים האלה יהיו הכי קריטיים לאנשים שדואגים לשיווין חברתי כי זה כל כך קשור, אמר אתם עושים דברים לא מספיק קיצוניים, כלומר שביתת רעב, מה עוד אני צריכה לעשות?
מיכל דויטש: מה עוד אנחנו צריכים לעשות?
מיכל דויטש: אז בעצם אני פשוט רוצה להדגיש שזה כרגע המצוי.
רם שפע: אז מה הרצוי?
רם שפע: תדברי עליו רגע.
מיכל דויטש: הרצוי זה שבעצם חברי הכנסת הם אלה שמובילים, הרצוי זה לא בני נוער שמבלים את הילדות שלהם בהתעסקות במשבר, זה לא סטודנטים שבוחרים את כל אורח החיים שלהם לפי איזשהו משבר כי מנהיגות העולם לא פועלת בצורה המאוד רחבת היקף שצריך, דיבור רק על אנרגיות מתחדשות, רק על חדשנות טכנולוגית אותי מטריד כי זה משבר, בתור סטודנטים, זה חייב לקרות וזה עדיין לא יפתור את המשבר זה כל כך יותר רחב מזה, אז עד שאני לא שומעת מנהיגות אחראית וכמוני הנוער ומגמה ירוקה וכל אחד שפעיל פה, אנחנו לא יכולים לקיים אורח חיים רגיל בהיעדר פתרון ציבורי אנחנו פה בעניין שהוא כמו סמים, זה לא כזה רחוק כמו שזה נשמע, מחקרים מראים שזה לא כזה רחוק כמו שזה נשמע, זה פה.
רם שפע: קודם כל תודה, אני גם רואה שזה מעורר אותך ויוצא באמת עמוק מבפנים ויש לי המון התייחסויות למה שאמרת לא את כולם אני אצליח לעשות עכשיו, אבל אין שום ספק שלעשות שביתת רעב זה ודאי לא משהו שאמור לקבל מאיתנו כמחוקקים התייחסות להקשר של הפעולות קיצוניות או לא קיצוניות, זה לא הסיפור, הסיפור הוא באמת איך חברי כנסת בכלל וממשלה ושרים מצליחים לזהות את האתגרים האמיתיים בחברה הישראלי ובעולם בכלל ולכן אני אומר ורחל עזריה התייחסה לזה, לפעמים לוקח לחברי הכנסת להבין את גודל המשבר, ואני דווקא פה מחזק לא כדי להסיר מאתנו אחריות, אלא להגיד כמי שהיה בחברה האזרחית הרבה מאוד שנים, זה תמיד צריך להישען גם על החברה האזרחית, תמיד צריכה לאפשר לדחוף יותר מהר ממה שהכנסת מסוגלת, הקצבים פה תמיד יותר איטיים, הממשלה תמיד יותר איטית מהיכולת של החברה האזרחית לזוז, למחות, לכעוס, זה לא דבר, אנחנו לא צריכים בשום פנים ואופן לעצור אף אחד, אבל גם לא צריכים להסיר מאתנו את האחריות.
רם שפע: אני חושב שעשית שני חיבורים מאוד יפים, אני רוצה להדגיש אותם, גם לוועדה, בהקשר של חרדות, של התמכרויות ושל השפעות של המשבר אקלים על הנוער, על צעירים, על דברים שאני חושב שפעם לא הייתה אליהם מודעות, עדיין אין מספיק, אז זה החיבור משמעותי, ובהקשר השני והחשוב בעיני לא פחות, ברח לי חוט המחשבה לאיך שרציתי לחבר את זה, אבל אני אגיד שהסיפור של הצעירים, של סטודנטים, של מי שבכלל מתעסק בסיפור של המשבר האקלים, דבר שלפחות שהייתי בהנהגת הסטודנטים די הרבה שנים, לא באמת היה, אז מגמה ירוקה תמיד הייתה הגוף שהיינו פונים אליו ולא היה לנו הרבה סטודנטים שמלמטה מצליחים להניע שינויים, אז יישר כוח גם לך אישית וגם לכל מי שמתעסק עם זה וגם להתאחדות שנותנת לזה ביטוי, זה גם לא מובן מאליו, אז תודה רבה על זה ויהיה המשך ותודה על הדברים שלך.
רם שפע: בבקשה אייל נציג של ארגוני הנוער.
איל גלס: דיברו קודם צעירים מדם ליבם, ואותן עוצמות רגשיות אני לא יכול לדבר, ואני רוצה להגיד בהקשר הזה - אני אומר את זה ממקום טוב - אני חושב שאנחנו חלק מהתעוררות גדולה אני רגע רוצה להתחיל במקום הרגשי, אני חושב שבמקום האישי זה תופס אותי, פעם ראשונה, מול משהו מאוד גדול שתמיד היה ברקע, אבל לא מספיק דיברו עליו ולא מספיק עסקו בו, לי ברמה האישית הוא מזכיר שכשאומרים צעירים זה כבר לא אני, אנחנו מדברים פה על חברה אזרחית ועל חברי כנסת, שרים, ממשלה, אנחנו בעצם מדברים פה על דור צעיר, שבתוכו יש התעוררות מאוד גדולה, מי שלא מדבר את השפה הזאת, במקרה הטוב ימצא את עצמו לא רלבנטי, במקרה הרע ימצא את עצמו מואשם בזה שהוא לא דאג לעולם שלהם ואני חושב שמהבחינה הזאת הטענות הן רלבנטיות אני רק רוצה להגיד לדברים שנאמרו פה בהתחלה, כולנו כאן מחפשים שותפים, אנחנו מחפשים שותפים בשביל לקדם את האג'נדה שאנחנו כאן, ולא רק בשביל להגיד לא נעשה עד עכשיו מספיק, כי אין ספק שעד עכשיו לא נעשה מספיק במשך דורות רבים.
איל גלס: אני עכשיו רוצה להתחיל ולהגיד קודם כל תודה רבה על הדיון הזה ותודה על ההזדמנות לבוא לכאן ולדבר, התחלתי ברמה האישית, אני אגיד ככה בתור, בארגוני הנוער, במרחב שבו אני נמצא של החינוך הלא פורמאלי, שאני מרגיש שאנחנו חלק מהתעוררות מאוד גדולה שחשוב להגיד שהיא הרבה מעבר למה שהיה עד עכשיו, אמרת בתחילת הדברים שפעם זה היה בשוליים הירוקים והסביבתיים, מחבקי עצים, אני נזהרתי מלהגיד את זה אבל נכון אתה אמרת את זה, אני רוצה להגיד, גם היום ההתעוררות הזאת היא הרבה יותר מעבר לניקוי חוף פעם בשנה, או יער, או משבצת תוכן שמסמנת וי על נושא מסוים, יש פה נושאים של קיימות והגנת סביבה ואם אני הולך עם זה צעד קדימה, אז הדברים שנאמרו פה, שבעצם הבנה של הנושא הזה הוא נוגע בכל הנושאים שהם בעצם מרחב החיים שלנו וכניסה של הנושאים האלה לתוך בדר היום החינוכי של הארגונים לתוך האופן שבו אנחנו מתנהלים בעולם הזה.
איל גלס: אמרתי קודם אני חושב שמי שלא מדבר את הנושא הזה מוצא את עצמו לא רלבנטי, הוא מחוץ לשיח ושיח שהוא לגמרי במרכז.
איל גלס: אני רוצה להגיד לצד התודה על הדיון הזה, אני רוצה להגיד תודה על הרוח הגבית שאנחנו כן מרגישים בתקופה אחרונה, אני אתחיל ואדבר על המשרד להגנת הסביבה, עם קול קורא שקודם טל מדר הזכירה אותו, שמכניס פנימה את ארגוני הנוער וגם יודע לשים משאבים ובאופן הזה לקדם פעילות בצורה מעמיקה ויסודית ומשמעותית בתוך הארגונים.
רם שפע: בהחלט, משמעותי, לא אמרתי את זה מקודם, פעולה משמעותית מאוד של המשרד להגנת הסביבה.
איל גלס: יש את זיוית שמלווה אותנו בתוך התחום הזה, יש את משרד החינוך, מנהל חברה ונוער, מרכזת את השולחן שעליו דיברתי קודם בהקשר של הקול הקורא ובכלל מקדמים את הנושא ולנו בסוף כארגונים, או גופים של חברה אזרחית מאוד חשובה הדחיפה הזאת, מסגרת שותפות של ארגוני הנוער עם קק"ל גם כן נותנת מקום וביטוי לנושא הקיימות והגנת הסביבה, אנחנו אחרי הפנינג מאוד גדול שעשינו בשבוע שעבר, אני רוצה להגיד שאנחנו כמו שאמרתי בתחילת הדברים, אנחנו מחפשים שותפים, אנחנו בתקופה של חוסר ודאות עדיין, עם כל העבודה, וגם פה צריך להגיד תודה למקום אחר ובכובע אחר עם כל העזרה ליצירת וודאות אקטיבית לארגוני הנוער ולתנועות הנוער, אנחנו עדיין בתקופה שקשה לגייס בה משאבים, קשה לייצר בה וודאות וכל התגמשות והתאמה לסדר יום כזה דורש משאבים ופה אני אגיד שאנחנו פתוחים ואנחנו גמישים והחברה האזרחית כבר שם כמו שנאמר, אנחנו מאוד נשמח לכל רוח גבית נוספת, אני מזמין את חברי הוועדה לבוא למפעלי חנוכה, לבוא ולראות איפה יש ביטוי לנושאים האלה שאנחנו מדברים עליהם פה, בפעילות שקורית, מה שרץ מול העיניים זה כמה זה קרוב.
רם שפע: לא, אני חנוכה שלי כבר מלא במפגשים עם נוער שתדע, בכל מיני הקשרים.
איל גלס: קיבלתי ואני שוב פעם רוצה להגיד תודה ואני יודע שזה נעשה פה כדי לייצר, להביא את הרעיונות ואת הכל לדברים פרקטיים, תודה רבה.
רם שפע: תודה רבה לכם, אני עובר רגע למשרדי הממשלה כי בכל זאת נתנו להם כמעט שעה לא להתייחס, למרות שאני לא שמעתי מכם דברים ספציפיים שאתם רוצים שהמשרד להגנת הסביבה יתייחס אליו, למעט באמת הרבה מאוד, זאת אמירה כללית שלא נעשה מספיק, אבל ניתן למשרד לדבר ואם תרצו שאלה תוך כדי אז בשמחה, יש פה גם אלישבע וגם צפריר וגם נועה, אז תחליטו מביניכם מי פותח, בבקשה.
צפריר גדרון: בוקר טוב.
צפריר גדרון: קודם כל באמת, קיבלנו הרבה מחמאות אז העברתי מיד לזיוית ולשרית שלא בדיון פה, וזה נורא נחמד לשמוע מחמאות כי בדרך כלל אנחנו רגילים כממשלה ואני אומר את זה לא בכלל בביקורת, אנחנו רגילים לקבל ביקורת כי זה התפקיד שלנו, אנחנו אמורים לבצע ולכן זה הגיוני שנקבל ביקורות, זה נחמד לקבל גם באמת אמירות אחרות.
צפריר גדרון: אז בהקשר של התמיכה בפעילויות האזרחיות, איל הזכיר את הקול הקורא שפורסם ובעצם נותן תמיכה מאוד פורצת דרך של השרה ביחס לתמיכות שנתנו בעבר, לארגוני נוער ולתנועות הנוער, זה ככה ברמת התמיכה הארגונית ביכולת של החברה האזרחית.
רם שפע: צפריר אתה יכול להרחיב טיפה?
רם שפע: כמה כסף יש שם איפה זה עומד?
רם שפע: תן על זה קצת פרטים, כל שאתה יודע ואם יש מישהו אחר שיודע יותר אז אין בעיה שהוא יתייחס.
צפריר גדרון: אני יכול להגיד שמוקצה 15 מיליון שקל בתוך הקול הקורא, ביחס למה שהיה בעבר.
צפריר גדרון: רק כדי לסבר את האוזן בעבר במשך 10 שנים ניתן 8 מיליון, אז זו קפיצה אקספוננציאלית.
צפריר גדרון: צפריר, אלישבע גלעד מתייחסת, הוועדה מאפשרת.
אלישבע גלעד: אני רק רציתי להוסיף ולהגיד שהשרה נפגשה בקיץ היה אחד מהמלכים הראשונים שהיא עשתה שהיא נכנסה לתפקיד, היא נפגשה עם מעל 30 נציגים ונציגות של תנועות הנוער.
רם שפע: היא נפגשה עם הארגונים גם של החברה האזרחית, אני פשוט פגשתי אותה כמה ימים אחרי.
אלישבע גלעד: והיא הכריזה על הדבר הזה של התקציב של 15 מיליון שקל, שזה הגדלה מאוד משמעותית וכרגע היא עובדת בשיתוף עם משרד החינוך על תוכנית משותפת ויהיה קול קורא שאמור לצאת ממש אוטוטו לכל התנועות והארגונים לבני ובנות נוער ואנשים ממש מעודדים אותם להגיש בקשה לתמיכה עבור הפעילות בנושא אקלים, קיימות שיהיה מאוד רחב, אני גם מרכזית מנגנון של תמיכות לארגונים הסביבתיים במשרד ואנחנו גם עובדים עם ארגונים נפלאים כמו מגמה ירוקה ויש פה עכשיו אוזן מאוד קשבת.
רם שפע: תודה רבה, אני תכף אתייחס למחויבות, רק כקוריוז קטן אבל החברה להגנת הטבע, למשל אם לא היינו מתערבים בקיצוץ התקציבי שהם עברו בתקציב האחרון, עכשיו כחלק מההגדלות שהבלתי פורמאליים אז גם התקציב שלהם היה יורד לסכומים מאוד נמוכים, אז גם בזה התעסקנו וצריך להגיד ברוח החיובית שיש פה בדקות האחרונות שבאמת אני לא חושב שהיה פה ודאי לא בשנים האחרונות, שרה להגנת הסביבה שבאה מהמחויבות העמוקה למשבר האקלים, מבינה אותתו, מבינה בו, ברור לי שגם היא יודעת שעוד יש הרבה מה לעשות ולא כל השאיפות שלה ושלנו יתממשו אבל לכל הפחות בוא נתחיל מזה, זה נכון בכלל לממשלה שיש שרים שרוצים להיות בתפקיד, שמחויבים אליו ומבינים את ההשלכות שלו, אז בהקשר הזה תמר זנדברג אני חושב היא חידוש מאוד משמעותי להתמודדות שלנו כממשלה עם משבר האקלים.
רם שפע: בוא נחזור לצפריר בבקשה.
רם שפע: אל תתרגל לרוח החיובית הזאת.
צפריר גדרון: זה בסדר אמרתי מראש שאני מקבל בהבנה את הביקורת.
צפריר גדרון: אני רק רציתי אולי להוסיף עוד משהו אחד שמעבר לתמיכה הספציפית בארגוני נוער ותנועות הנוער שהזכרנו, יש גם תמיכה שכבר בעצם רצה זו שנה שנייה דרך הרשויות המקומיות, שחלק ממנה יכול להיות מופנה גם בעצם זה מופנה לבוגרים ולכן גם התארגנויות צעירים יכולים לפנות דרך הרשות המקומית ולקבל תמיכה, אז אני ככה מציע כיוון שהמוקד פה הוא בעיקר נוער ותנועות נוער אבל אנחנו גם תחת הכותרת של צעירים ואני חושב שחשוב גם לתמוך בפעילויות של צעירים בטח ובטח גם בגלל שצעירים כמו שאנחנו יודעים הם גם אלקטורט, יש להם יותר כוח השפעה על המערכת אז אני מציע כאילו לפנות גם באפיק הזה, לבדוק ברשות המקומית, האם יש התארגנות של צעירים, הייתי מציע להם לפנות דרך הרשות המקומית לבדוק את האפשרות שלהם לקבל תמיכה לאותה התארגנות, לפעילות שלהם.
רם שפע: אוקי בסדר, תודה רבה, יש מישהו שרוצה לשאול, להפנות למשרד להגנת הסביבה שאלה או אמירה?
רם שפע: מיכל בבקשה.
מיכל דויטש: אני אשמח לשאול שתי שאלות, הראשונה נוגעת גם לפעילות בקמפוסים עם סטודנטים, יש את בעצם את הדרישות לקמפוס ירוק, כרגע הדרישות הן מאוד מינימאליות, אם יש איזושהי כוונה להרחיב את הדרישות האלה כדי שפעילויות באוניברסיטאות תהיה באמת סביבתית, כרגע כל מי שנוגע ולומד את הנושאים האלה באוניברסיטאות, זה סטודנטים למדעי הסביבה וגיאוגרפיה, כל השאר זה בגדר בחירה, במקרה הטוב, החוג השני שבמשפטים יש קורס בחירה, מתוך כמעט 600 אנשים נמצאים 30 שחוץ מזה לא ילמדו שום דבר על הנושא הזה.
מיכל דויטש: זאת שאלה ראשונה.
צפריר גדרון: אוקי, חיכיתי לשנייה אבל אני יכול גם להגיד, כיוון שהזכירו פה הרבה מאוד את זיוית ואת שרית אני צריך לבדוק איתן את הנושא של קמפוס ירוק, אני מכיר את התוכנית באופן כללי אבל אני צריך לבדוק מה מתוכנן מבחינת ההרחבה כמו ששאלת.
רם שפע: ממה שאני מכיר כבר הרבה מאוד שנים לא נגעו בדבר הזה.
צפריר גדרון: אני צריך להגיד שחלק מזה קשור ביכולת לייצר שיתוף פעולה מול המל"ג והות"ת, וזה לא רק בידיים של המשרד להגנת הסביבה.
מיכל דויטש: והשאלה השנייה שלי זה על המסמך לשיתופי פעולה בנושא, לכל שיתוף פעולה אנחנו מן הסתם נכונים; אז השאלה שלי בגלל שאנחנו רואים שההשלכות של זה כל כך רחבות, על כל העתיד, האם יש איזושהי כוונה בחוק האקלים שמנוסח כרגע להרחיב אותו לחור אקלימי אקולוגי ושתהיה בו התייחסות רצינית לכל הנושאים, אנרגיה, מזון, תחבורה ציבורית, פסולת, הפחתות צריכה, כל הדברים שבאמת ישפרו את המצב של הצעירים, האם זה בתכנון?
צפריר גדרון: אז אני אגיד כזה דבר, אלף כמו שאמרת הדברים עדיין בעבודה ובניסוח כרגע ובאמת יש בחינה גם של מה יהיה רוחב היריעה של החוק הזה, צריך להגיד שיש עוד הרבה מאוד תוכניות ממשלתיות ובעצם המשרד פרסם עכשיו לקראת גלזגו את התוכנית, החלטת הממשלה נתנה תוקף לתוכנית יישום לאומית להתמודדות עם משבר האקלים ובתוך זה יש הרבה מאוד אספקטים שונים שמקבלים מענה לאו דווקא דרך חוק אחד מרכזי, אלא דרך הרבה מאוד כלים שונים, חוקים שונים, תקנות, כלי תמיכה למיניהן, אז זה לא בהכרח שצריך שהכול יגיע דרך חוק אחד מרכזי, ויש הרבה פעילות גם בתחום של הפסולת, יש אסטרטגיה שפורסמה, ויש היענות לגזור מהאסטרטגיה הזאת פעולות ביצוע והדברים נכונים גם בהקשרים של שמירה על מגוון הביולוגי ותכנון ובנייה ירוקה, בקיצור יש הרבה מאוד פעילות.
רם שפע: יש דברים שהייתם רוצים לעשות ובינתיים אתם מרגישים שעוד לא קורים בצורה מספיק טובה?
רם שפע: שהממשלה עוד לא הפנימה את גודל הבעיה?
רם שפע: ואם כן באיזה תחומים?
רם שפע: יש כאלה אז השאלה באיזה תחומים.
צפריר גדרון: אנחנו בשיח מתמשך מול הממשלה צריך לזכור שבסופו של דבר אנחנו צריכים לאזן הרי כממשלה אנחנו צריכים להוביל את הדברים בצורה מאוזנת ולהגיד, אני חושב שהממשלה כן מגויסת אני חושב שהממשלה מודעת לגודל השעה ואני חושב שהפעילות האזרחית שמושמעת פה היא זאת שיכולה לדחוף באיזון בין הכוחות השונים לדחוף יותר לכיוון מסוים שהאיזון ייפול בכיוון מסוים.
מיכל דויטש: אני רק רוצה להגיד, אני יודעת שיש שיתוף פעולה למשל עד כמה שאני יודעת עם אדם טבע ודין ומחאת הנוער בניסוח של החוק, החלטות זה מקסים אבל שמענו מדוח מבקר המדינה שרק 16 אחוז מיושמות, יש מדענים וסטודנטים למדעי הסביבה, אני חושבת שיש מקום לשתף גם אותם.
רם שפע: אז לא רוצה לייצר דיאלוג רק בין שניכם, אבל אני רק אגיד היישום של החלטת הממשלה זה עדיין לא האחריות של הצוות החדש שנכנס, בהקשר הזה צפריר, בוודאי השרה אבל זה כשל כללי של ממשלות ישראל שקשור להרבה מאוד תרבותיות שאנחנו צריכים להתחיל לשנות פה, זה לא ייקח יום או יומיים, אבל מכיוון שהממשלה הזאת הולכת להחזיק ארבע שנים ומשהו, אז אין עם זה שום בעיה, אנחנו נצליח לפחות להתחיל לחולל שינויים.
רם שפע: אני רוצה לעבור לנציגות של החברה להגנת הטבע, תודה רבה צפריר, אם יש עוד מישהו ממשרד שרוצה להגיד משהו עכשיו אז בכיף, אנחנו אחרי זה נעבור למשרד החינוך, בבקשה נועם.
נעם בן יעקב: אז אני נעם, מתנדב שנת שירות לשעבר, סיימתי את השירות בחברה להגנת הטבע בספטמבר האחרון ולפני זה הייתי פעיל בחברה להגנת הטבע, באתי להגיד, אני מסכים עם הרבה דברים שנאמרו כאן באמת המודעות בחברה בקרב הנוער ובאופן כללי בחברה לנושא משבר האקלים היא מאוד נמוכה, הפעילות היא מאוד נמוכה, בכל הסיטואציה הזאת ואין ספק צריך ויש לפתח את החינוך למשבר האקלים באוכלוסייה שתדחוף לשינוי שתצטרף למחאות, שתביא את הקול הזה שהוא מאוד חשוב בשביל למנוע את האסון הבא, אם אנחנו מדברים על שיטפונות אנחנו מדברים על הצפות אנחנו מדברים על קורבנות באירועים האלה בארץ ובעולם שרק הולכים ומתרחבים, אני חושב שהדרך לעשות את זה מעבר למחאות, מעבר לדברים שכבר קורים ומעבר לכל היוזמות שעכשיו מתחילות וממשיכות להתפתח היא להביא את האנשים ואת הנוער לשטח, לתת להם לראות את הדברים קורים.
נעם בן יעקב: אני כאדם שמטייל ורואה וחי בטבע אני רואה את ההשפעות של משבר האקלים, בתוך העיר, בסביבה, את הדברים שזה גורם, הגשם, השיטפונות שהולכים ומתחזקים וזה מה שיגרום בסופו של דבר ליותר ויותר אסונות וכרגע הפתרונות הם קטנים, הם קטנים והם נעשים בצורה מאוד מזערית לצערי והגיע הזמן בעצם להביא את הנוער ואת האנשים למקום הזה של פעולה אקטיבית מעבר למחאות, בנוסף, לתת להם לחוות בעצמם את הדברים האלה ולפעול באופן ישיר מול התופעה הזאת.
נעם בן יעקב: אנחנו בשנה הקודמת בתל אביב פעלנו בשיתוף פעולה עם חברת גני יהושע, בתהליך לשנות את השיח בנושא הזה.
נעם בן יעקב: התהליך בעצם מתייחס לכמה תופעות, הוא מתייחס לתופעה גם חברתית, שאנשים שמנסים לחזור קצת אחורה, פחות פסולת פחות דברים כאלה ובעצם לצמצם את חומרי הגלם במרחב האקולוגי, אבל בנוסף הוא מתייחס גם לשיקום של אתרי טבע ספציפית במקרה שאנחנו מדברים עליו, גדות נחלים ונחלי החוף, בעצם יש בעיה מאוד גדולה וזה גם הפרויקט שאנחנו בעצם התעסקנו אתו בשיתוף עם חברת גני יהושע ונחל הירקון, בעצם בשיטפונות, עקב משבר האקלים הגשמים הולכים ומתחזקים, התקופות הולכות ומתקצרות והגשם הולך ומתחזק, כמויות גדולות יותר של מים זורמים בנחלים בתקופה יותר קצרה, זה מה שגורם לשיטפונות.
נעם בן יעקב: מה שקרה הוא שבתוך הערים עוצמת המים סחפה את כל הגדות והקריסה אותם, זה דבר שפגע קשה מאוד, הצפות באיילון, פקקים וכו' הלאה, והעיריות צריכות לטפל בנושא הזה בנחלים האלה.
נעם בן יעקב: עכשיו שהנחלים כמו נחל איילון כמו נחל חדרה בחלקו וכמו נחל געתון, לפני שנתיים היו את ההצפות הנוראיות שגם גבו קורבנות אדם ובעצם אנחנו בשיתוף עם חברת גני יהושע באמת באנו ופעלנו באופן אקטיבי למניעת הדברים האלה בעתיד.