GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ליאור קולטון: אני בן 38, נולדתי כנקבה, זה אומר שאני משתייך הטראנס הבינארית, אני אספר על מה שקרה ממש בקצרה ואז על פעילות המשטרה בנושא הזה, זה שב-2010 , אני גר בתל אביב, יצאתי לאיזשהו מקום, מישהו שם הכיר אותי, כלומר מכר קרוב, כל הזמן היה מעיר על זה שהסיבה שאני בעיקר יוצא עם נשים זה מכיוון שלא פגשתי את הגבר הנכון כמו שאנחנו כולנו מכירים, מכירות נראה לי ובאותו ערב, אני לא אדם ששותה הרבה, יעידו על זה כל חבריי מאז שאני זוכר את עצמי.
ליאור קולטון: באותו ערב, אחרי כוס בירה אחת הרגשתי שאין לי שליטה בגוף, מצאתי את עצמי בתא שירותים בבר בתל אביב, עם מישהו שאני מכיר שגדול ממני בערך בעשור, קרו שם כל מיני דברים מאוד אלימים, בסופו של דבר הוא השאיר אותי בשירותים, אחרי איזה שעה או משהו, קשה לי להעריך את הזמן כשהייתי שם, כמה זמן זה לקח, הצלחתי לצאת החוצה מהתא, התיישבתי מחוץ למקום הזה, אף אחד לא ניגש, אף אחד לא שאל, ממש לא היה לי מושג איפה אני נמצא.
ליאור קולטון: אחרי כמה שעות הצלחתי להגיע לאוטו, הצלחתי לנהוג, הקאתי מספר פעמים, למחרת בבוקר זה היה ממש בחמש או שש בבוקר, הגעתי הביתה, בשבע וחצי בבוקר כבר התקלחתי ויצאתי לעבודה, לא הבנתי בכלל מה קרה.
ליאור קולטון: הגעתי לעבודה, הקאתי גם שם, שלחו אותי הביתה באיזה שהוא שלב, הלכתי לישון, קמתי כאילו הדבר לא היה.
ליאור קולטון: באותו זמן הייתי סטודנט באוניברסיטת תל אביב, פתאום ממש החיים שלי התחילו להיכנס למשבר, היה לי מאוד קשה בלימודים, היה לי קשה פתאום חברתית, מבנאדם מאוד פתוח הפכתי לבנאדם מאוד סגור.
ליאור קולטון: אחרי שנה וחצי בגלל הזהות המגדרית שלי, אז לצערי אני חווה הרבה התעמרויות, גם היום בחברה בישראל.
ליאור קולטון: נאמר לי משהו ממישהי שנכירה אותי שנורא העליב אותי, וזה פשוט הפך לי את התיבה הזאת, כלומר הייתי בהדחקה שנה וחצי, המשכתי לראות את הבנאדם הזה במשך שנה וחצי, לא היה לי מושג שזה מה שקרה, הפסקתי לאהוב אותו, היו לי כל מיני אינטריגות אבל לא הבנתי שזה על סמך זה, ואחרי שהבנתי ביום שהבנתי כבר התחלתי לפעול, כלומר כבר פניתי למרכזי הסיוע, סיפרתי להורים שלי.
רם שפע: איך הבנת אם אפשר לשאול?
ליאור קולטון: כן, פשוט משהו הפעיל את הטריגר, כלומר זה לא היה קיים בחיים שלי בתחושה, ידעתי שמשהו קורה, לא היה לי ברור לשים על זה את האצבע, החיים שלי קרסו, הפסקתי ללמוד, הפסקתי להיות בקשר עם הרבה מאוד מהחברים והחברות שלי ואחרי שנה וחצי פשוט נאמר לי משהו, בכלל לא קשור לנושא וזה פתאום הכל חזר לפרונט של התודעה, מיד באותו יום כבר פניתי להורים שלי, סיפרתי להם, למשפחה שלי, סיפרתי לחברות וחברים קרובים, החלטתי לגשת בליווי של מרכזי הסיוע שיש לי הרבה מה להגיד, אבל זה לא לוועדה הזאת ובסופו של דבר ניגשתי להגיש תלונה במשטרה, כמובן שהחקירה הייתה לא פשוטה ומאוד מורכבת וזה היה ברור שזה מה שיהיה.
ליאור קולטון: הלכתי הביתה בתקווה שבאמת הולך לקרות עם זה משהו.
ליאור קולטון: אחרי תקופה מסוימת שניסיתי לברר מה קורה עם זה, הפסקתי לעבוד, הסתגרתי בבית, לא היה לי כסף לעורכי דין, הייתי בהתמוטטות והיה לי מאוד קשה להחזיק את הדבר הזה, בסופו של דבר קיבלתי מכתב מהמשטרה, חברות שלי סיפרו לי שחקרו אותן, שתי חברות שראו אותי יום לאחר מכן, היו לי סימנים על הגוף מסתבר, דברים שאני לא זכרתי וגם משום מה הם לא דיברו איתי אבל אין לי מה להגיד על זה, ואז שלחו לי שהתיק הולך להיסגר, כאילו שאין להם מספיק ראיות, על אף בסיטואציה שבו הוא היה נוכח אחרי שזכרתי שהדבר הזה קרה, הוא כן הודה שקרה, הוא כן הודה שהדבר הזה קרה, יש את זה אפילו כתוב, זה היה אקראי, זה היה כאילו, ואז המשטרה סגרה, אני לא היה לי יכולת - - -
רם שפע: מה זה אומר הודעה שזה קרה?
ליאור קולטון: כי דיברתי על זה ואנשים שמכירים את שנינו אימתו אתו את זה וזה פשוט יש את זה בסוג של הודעות, יש את זה בכתב שהוא אומר כן שכבתי איתה אבל זה היה בהסכמה וניגשתי גם עם זה למשטרה, מסתבר, אני רגע אשמור על רצף כי זה קצת קשה לי ואז פניתי למשטרה בניסיון להבין למה סגרו את התיק ומה קורה עם זה, קיבלתי מענה שיש מישהי ספציפית בפרקליטות שמטפלת בזה, שהתיק עבר למשטרה, הסברתי שאין לי כסף לעורכי דין וכמעט חוזר יכול מוחלט בכלל לתפקד, אמרו לי לפנות לא קיבלתי מענה, לא במשטרה, אפילו הגעתי פיסית למשטרה כדי לנסות לקבל את התיק, להבין, אז לא נתנו לי אותו, טרטרו אותי, גם ככה היציאה מהבית היא הייתה בשלבים מאוד קשים, כלומר בקושי הצלחתי לצרת מהבית ולתפקד בכלל.
ליאור קולטון: בסופו של דבר, פניתי גם לפרקליטות במכתבים מספר פעמים וגם למשטרה בניסיון לקבל את התיק ולהבין מה קרה.
ליאור קולטון: לא קיבלתי, בסופו של דבר התייאשתי ופשוט אני כן אגיד שגם ניהלתי תביעה אזרחית שבה כן זכיתי, כמובן לגבות כסף בארץ זה דבר מאוד קשה, אז כן קיבלתי פסק דין חלוט כבר מלפני כשנתיים ואני אגיד שכל המאמצים שהיו לי מול המשטרה ממש עלו בתוהו גם מול הפרקליטות, כלומר חוסר הבנה, חוסר רגישות, הבנאדם היחיד שכן הפנו אותי אליו, אני לא אגיד את השם שלה כאן כדי לא לעשות שיימינג, אמרה לי כל פעם תפני אלי עוד יום, עוד יומיים, עוד שבוע, עוד שבועיים, היא לא בארץ, היא כן בארץ, בסופו של דבר עברת התוקף שאפשר לערער על הדבר הזה, בדיעבד אני אגיד שבבירור מול הפרקליטות נאמר לי שבעצם שהסתכלו על התיק מעולם הוא לא הגיע להיחקר במשטרה, כלומר חקרו אותי, חקרו את החברות שלי והוא מעולם לא הגיע לחקירה במשטרה.
ליאור קולטון: יש לזה השלכות עד היום, קשה לי למצוא עבודה, אני מאוד נתמך בהורים שלי, ביטוח לאומי לא כל כך מכיר בזה, כל זה גם תהליכים ביורוקרטים מאוד קשים והלוואי והוועדה הזאת תביא איזשהו שינוי כי אני כבר שמונה תשע שנים כבר בתוך הסיפור הזה ועדיין לא קיבלתי שום תמיכה או מענה ראוי ובטח לא תשובות ממשטרת ישראל או מהפרקליטות ותודה.
רם שפע: קודם כל תודה רבה, לא מובן מאליו להיחשף ולחשוף בפנינו את הסיפור ולא שאלתי עוד שאלות כדי לשמור על הרצף אבל, בעיקר אני חושב מעלה הרבה תהיות וחלק ממהות הדיון והמטרה שלו להצליח, שאנחנו והמשטרה תשים ידה על כל מי משתמש בסמי אונס מנצל בעצם את מעורפלות שהמציאות הזאת מייצרת ואני מניח שגם נשמע אחרי זה ממשרדי הממשלה האם הטיפול, איפה הוא עומד, כמה מקרים יש?
רם שפע: יש לנו פה הרבה עניינים.
רם שפע: אז רגע לפני שאנחנו נשמע את חברי הכנסת יש לנו עוד עדות, של תפארת סולומון.
תפארת סולומון: אז תודה רבה חבר הכנסת רם שפע והועד למלחמה באלימות מינית על קיום הוועדה החשובה הזאת, ממש מבורך ואני מקווה שנצא עם החלטות יישומיות לעתיד הקרוב.
תפארת סולומון: שמי תפארת סולומון בת 28, אמא לנועם, בגיל 23, שנת 2016, עברתי תקיפה ושימוש בסמי אונס, עם המון השגחה פרטית הבנתי מה קרה לי לפני שאיבדתי הכרה, והצלחתי לצאת מאזור סכנה, להזמין סיוע ולהגיע למה שחשבתי שהוא חוף מבטחים בבית החולים.
תפארת סולומון: לצערי בנוסף על הפגיעה הזו, נפגעתי שלוש פעמים מהמערכת, הראשונה הייתה ממגישי העזרה הראשונה שצחקו והתיישבו בצד להדליק סיגריה, בטענה שאני סתם משוגעת או שיכורה.
תפארת סולומון: בזמן שאני בוכה ומתחננת שיפנו אותי לבית החולים, השנייה הייתה בבית החולים, לאחר שהביאו אותי לשערי צדק במקום הדסה עין כרם, שאינם ערוכים להתמודד עם מקרים של תקיפה באמצעות סמי אונס.
תפארת סולומון: שערי צדק לא התייחסו ברצינות לטענותינו ולבקשותינו, שמו אותי במסדרון עד יעבור ההשפעה, לא זכיתי לקבל טיפול מקיף, לא קיבלתי יחס מאמין או אמפתי, בסוף אף נודע לי שזרקו את הבדיקות שלי ולא הביאו לבדיקת טוקסינים מקיפה בתל השומר.
תפארת סולומון: א', העובדה שהרופא התחייב לי שאכן זה מה שיעשו, השוטרים גם הם התעקשו על שליחת הבדיקות לטובת התקדמות מצידם.
תפארת סולומון: השלישית הייתה מצד המשטרה, לאחר כמעט שנתיים נודע לי שנסגר התיק, מתוך פנייה אישית שלי, לא הודיעו לי על כך באותו חודש שסגרו אותו כפי שכתבו שיעשו בעת פתיחת התיק, יתירה מזאת, לא הסכימו להגיד לי על סמך מה סגרו את התיק, וכאשר הגשתי ערעור וניסיתי להבין מדוע ההתנהלות הייתה כזאת ואיפה דברים נפלו שוב לא קיבלתי מענה.
תפארת סולומון: ידעתי מי האיש, מתי התקיפה קרתה, איך ואיפה, הגשתי תלונה בזמן והגעתי לבית החולים בהקדם האפשרי ועדין התוקף שלי מסתובב חופשי.
תפארת סולומון: למערכת לא היה איכפת לפעול נכון ובהתאם.
תפארת סולומון: מאותו קיץ אני פועלת כדי שנפגעות ונפגעים אחרים לא יחוו את מה שאני עברתי, בטח ובטח שלא עם אותה סתירת לחי ואוזלת יד מאותן מערכות שאמורות להגן ולשמור עלינו.
תפארת סולומון: יש המון לקויות במערכת, הן בטיפול והן במניעה.
תפארת סולומון: כיום נעשה שימוש בעבירת שלילת כושר ההתנגדות, לפי סעיף 327 לחוק העונשין, בהתאם לסעיף החוק בכדי להרשיע בעבירה יש להוכיח שלילת כושר התנגדות של הקורבן, או ניסיון לעשות כן באמצעים שיש בהם לסכן את חייו, אותו, או לפגוע בפיכחונו, במטרה לבצע פשע או עוון, או להקל על ביצועם.
תפארת סולומון: בנוסף יש להוכיח כוונה להשגת מטרה לבצע פשע או עוון או להקל על ביצועם.
תפארת סולומון: התנאים הללו כל כך מגבילים ומקשים שפעמים רבות ההישענות על חוק זה הוא שלא מאפשר הרשעה כראוי, על כן אני מבקשת בכל לשון של בקשה התחלת שימוש ועבירות שימוש ברעל מסוכן לפי סעיף 336 לחוק העונשין בכדי להרשיע, חוק זה אינו דורש הוכחת כוונה לפגוע, עצם הפגיעה עצמה היא סיבה מספקת להרשעה.
תפארת סולומון: לא יתכן כי תוקפים אשר פועלים בצורה כה נבזית לשלילת כושר ההתנגדות, לנטרול קורבנותיהם ופגיעה כה אנושה והוראית לא יופללו, לא ישלמו את הדין על מעשיהם, ימשיכו להסתובב חופשיים ולפגוע בעוד נשים וגברים, זו אות קלון לנו שהסמנטיקה, חוסר המודעות וטיפול הם אלו המפילים וגורמים לכך שלא יהיו הרשעות.
תפארת סולומון: שנית אני מבקשת כי יפעלו להעלאת מודעות ציבורית בנושא בקמפיינים, זה לא בקשה חדשה שטרם נשמעה, הממשלה הוכיחה כי יש לה את היכולת לעשות זאת ביעילות ובדיוק כפי שעשו עם העלאת למודעות במגפת הקורונה, מדובר במגפה שקטה וצריך לתת כלים וידע כדי למנוע את התפשטותה, כבר יותר מדי זמן יודעים על התופעה, התרחבותה והחמרתה ולא יתכן שלא יפעלו בצורה טובה ויסודית לטיפול במיגור שימוש בסמי אונס.
תפארת סולומון: אני פה בשביל נפגעות ונפגעים אחרים של סמי אונס שאין להם את היכולת או הקול לדבר בעד עצמם, אני פה בשביל להילחם עבור מי שכבר נלחמת על היכולת לצאת מהמיטה בגלל הטראומה הנוראית שעוד פוקדת אותה.
תפארת סולומון: אני פה בשביל למנוע עוד פגיעות, אני פה בשביל להילחם עבור עתיד טוב יותר ובטוח יותר לילדי וילדינו כולנו, אני מפצירה בנוכחים והנוכחות כאן, היו חלק מהשינוי באמת, אל תתנו לזה להיות עוד דיון, אלא ישמו את הבקשות, הגיע העת להחיל על עבירות שימוש ברעל מסוכן לפי סעיף 336 לחוק העונשין ולדרוש הרשעה על סמך הפגיעה עצמה, לא להקל ראש ולהראות שההרשעה אינה תלויה בפגיעה נוספת.
תפארת סולומון: כמו כן, הגיע העת לממן ולצאת בקמפיינים להעלאת מודעות ציבורית, כמו גם בקרב כלל הגורמים המטפלים, אל תתנו למקרה שלי לחזור אצל אחרים ואחרות, תודה רבה.
רם שפע: תודה רבה תפארת.
רם שפע: לא מובן מאליו ומאוד מוערך אני חושב שגם עוזר לכולנו לצלול רגע לתוך מקרה ספציפי ולא סתם לשמוע סיפורים שאתה לא מבין אותם לעומק.
רם שפע: יש לי המון שאלות אבל אחת ספציפית, כיוון שאמרת שכבר שמאז את מנסה לסייע שיהיו פחות נפגעות, את מרגישה שיש איזשהו שיפור בחמש השנים האלו, משהו משתנה אנחנו הולכים אחורה?
תפארת סולומון: הוועדה האחרונה שהתקיימה הייתה דווקא בנושא של חדרים אקוטיים, אבל הרבה מהדברים שדיברו שם היה דברים שקשורים גם כן זה היה מאוד מצער לראות ולשמוע שאנחנו מקבלים את אותן תשובות שקיבלנו לפני שנתיים, הכנסת השתנתה הממשלה השתנתה, המצב בשטח השתנה ופתאום באים אלינו עם אותן תשובות ממשרד הבריאות ומגורמים שאמורים לדאוג ולטפל כדי שזה לא יהיה ככה.
תפארת סולומון: לפני שנה היה דיבור על זה שייצאו בקמפיין להעלאת מודעות ציבורית ובאמת היה כיוונים מאוד חיוביים להתקדם בכיוון ובסוף זה נפל בין הכיסאות, אז יש מקומות שרואים שיפור, כבר לא משמידים ערכות וכן יש את המודעות הזאת, אבל יש מקומות אחרים שהטיפול לקח צעדים אחורה ומשתמשים באותם התירוצים העלובים ובאמת צריך - - -
רם שפע: אנחנו לא נעשה את זה עכשיו, אבל כמובן שאחרי זה נקבל התייחסות למצב החקיקה, להצעות שלך איך נכון להתייחס למקרים כאלו, אבל נמשיך בדיון ואחרי זה נחזור לזה, חברת הכנסת ענבר בזק בבקשה.
ענבר בזק: התייחסות קצרה ממש, מקשיבה לשני הסיפורים שלכם ואני ממש רוצה להודות לכם על הנכונות להיחשף ככה, זה לא מובן מאליו, יש מכנה משותף לשני הסיפורים האלה, המכנה המשותף הוא כשלון מערכתי, יש פה כשלון מערכתי בהבאת העבריינים לדין, יש פה כשלון מערכתי ביחס אליכם ואיך ששניכם מתארים זה יחס מזלזל, שלא התייחסו ברצינות, סגירת תיקים, עכשיו אני רוצה להגיד את המובן מאליו, צריך המון אומץ כדי בכלל להגיש תלונה וכשאנחנו רואים את הנתונים האלה של אנשים שמגישים תלונה ועוברים את כל דרך החתחתים הזאת ובסופו של דבר זה נגמר בשחרור, באי העמדה לדין, אפילו בשחרור של העבריין בלי הרשעה, זה מוריד מאוד את המוטיבציה להתלונן.
ענבר בזק: זה בעיני הנקודה המרכזית שאנחנו צריכים לראות כי החקיקה כמו שדיברנו בדיון הקודם, גם כשיש חקיקה אם בסוף נקודת התורפה היא בפרקליטות, נקודת התורפה היא ביכולת להביא את העבריינים לדין בפרקליטות, במשטרה, לא רוצה לשים פה אצבע מאשימה, אני רוצה להגיד יש פה פשוט כשלון מערכתי, כי גם אם החוק טוב, בסוף לא מצליחים להעמיד לדין, הייתי רוצה ששם אנחנו נשים את הפוקוס איך אנחנו מתקנים את המערכת ולא את החוק.
רם שפע: מחזק וממש מסכים, תודה ענבר.
רם שפע: אנחנו נעבור עכשיו לפני שנמשיך, נתונים של הלובי למלחמה באלימות מינית, נשמע סקירה של המ"מ, יונת בבקשה, תודה רבה לך.
יונת מייזל: שמי יונת מייזל, חוקרת במרכז המחקר והמידע של הכנסת, מסמך זה נכתב לבקשת הוועדה ובשל הזמן הקצר שעמד לרשותנו, התמקדנו בנתונים של משרד הבריאות על מספר הבדיקות שבוצעו לאיתור סמי אונס ובנתונים של המשרד לביטחון הפנים על מספר התיקים שנפחו בגין העבירות הקשורות לסמי אונס, מספר התיקים בהם כתב אישום ומספר התיקים שנסגרו.
יונת מייזל: ראשית אציין כי לפני כשלוש שנים משרד הבריאות פרסם חוזר בנושא בדיקות בבתי החולים במקרים בהם עלה חשד לשימוש בחומרים ולפי חוזר זה בכל מקרה שיש חשש לשימוש בחומרים לשם פגיעה מינית, יש לקחת דגימת דם מהנפגע באופן מיידי ולשמור אותה בהקפאה ויש לבצע בדיקת רמת אלכוהול בדם ובדיקה ראשונית לגילוי סמי אונס בשתן סמוך כל הניתן לקבלה למיון.
יונת מייזל: אם אמצעי הבדיקה העלו חשד להימצאות סם האונס יש לדווח על כך לאגף לאכיפה ופיקוח במשרד הבריאות ואם יוחלט ביצוע בדיקה טוקסיקולוגית, יש להעביר את הדגימות שתן ודם שנלקחו למעבדה לטוקסיקולוגיה ולפרמקולוגיה קלינית במרכז רפואי שיבא בתל השומר.
יונת מייזל: במסמך שלנו יש לפניכם מסמך, בפרק 2 פרטנו את נתוני משרד הבריאות על הבדיקות האלה, מהנתונים עולה כי מדובר במספר קטן של בדיקות בשנים 2019 ו-2020, שגדל באופן ניכר בעשרת החודשים בשנת 2021, לדוגמא בטבלה 2 אתם יכולים לראות כי בשנת 2019 נבדקו במעבדה לטוקסיקולוגיה 37 דגימות שתן, בעוד 2021 84 דגימות, כלומר אנחנו רואים עלייה ביותר בפי שניים במספר הבדיקות.
יונת מייזל: שימו לב, שלא כל דגימה נבדקת לכל סוגי החומרים ואין בידינו נתונים על סך הבדיקות בפילוח לפי החומרים, כך שאי אפשר לעמוד על שיעור הבדיקות החיוביות לגבי כל אחד מהחומרים.
יונת מייזל: אפשר לאתר סמי אונס גם באמצעות בדיקות שיער, אתם יכולים לראות בטבלה 4 שגם במקרה הזה מדובר במספר קטן של בדיקות, שנעשו בשנים 2018 ו-2019 ובשנת 2021 עד חודש אוקטובר אנחנו רואים מספר שגדל משמעותית, עם זאת לא ניתן לדעת עד כמה נתוני משרד הבריאות משקפים את היקף תופעת השימוש בחומרים לשם תקיפה מינית והאם מדובר במספר בדיקות מספק.
יונת מייזל: בפרק 3 הצגנו את נתוני המשטרה על תיקים שנפתחו בגין עבירות סמי אונס.
יונת מייזל: מספר התיקים שנסגרו ונתונים על מספר התיקים שהוגש בהם כתב אישום.
יונת מייזל: לפי הנתונים בשנים 2018 עד 2020 נפתחו 366 תיקי עבירות הקשורות לסמי אונס, אך במשרד פנים לא ידעו לומר לנו בכמה מהם הייתה גם מעורבות של תקיפה מינית.
יונת מייזל: 42 תיקים האלה נסגרו נכון להיום, ניקח לדוגמא את שנת 2018 כרבע מהתיקים שנפתחו בשנה זו בגין עבירות הקשורות לסמי אונס סגורים נכון להיום.
יונת מייזל: באותם שנים ב-215 תיקים הוגשו כתבי אישום ויש לזכור שחלק מהתיקים האלה נפתחו עוד בשנים הקודמות.
יונת מייזל: גם במקרה הזה אי אפשר לדעת עד כמה נתוני האכיפה אכן משקפים את היקף התופעה של סמי אונס בפועל וכאן זה מעלה את השאלה עד כמה נתונים של שני המשרדים, משרד הבריאות ומשרד לביטחון הפנים, עד כמה אפשר ללמוד מהם על היקף התופעה בפועל.
יונת מייזל: תודה רבה.
רם שפע: תודה רבה לך על המחקר, באמת בזמן קצר אז ככה המון נתונים, אני לא אתייחס לכולם, אבל עוד דרך בשבילנו ללמוד על ההיקף הבלתי נסבל.
ענבר בזק: אבל זה נשמע מספר מאוד קטן של דגימות ביחס לתלונות על הטרדות, למה זה מספר כל כך קטן?
ענבר בזק: זה ממש מזערי.
תפארת סולומון: אז אני שמחה לשמוע שיש קצת יותר מספרים של אנשים, אבל מה שהיה בדיוק לפני שנתיים שדיברנו על זה, באמת קודם כל החוזר שהוציאו ממשרד הבריאות הוא מצוין, הוא נהדר, אבל ראינו כבר לפני שנתיים שהאכיפה זוועה, שאין קשר בין בתי החולים למשרד הבריאות, שלא מדווחים על המספרים שמגיעים, שהרבה מאוד פעמים גם לא בודקים את זה במעבדה הייעודית שבכלל יש לה מעמד משפטי רלבנטי בשביל להתקדם עם זה, אני שמחה לשמוע שיש עלייה במספרים, אבל חד משמעית ללא צל של ספק זה לא המספרים שמעידים על חומרת המצב.
תפארת סולומון: וחלק באמת ממה שעלה בשיחות לפני שנתיים בנושא היה האכיפה והעובדה שבתי החולים עצמם לא מודעים לכך הם צריכים לשים לב לנתונים האלה ולממצאים האלה ואז לבצע את הבדיקות האלה ואז להעביר את זה כמו שצריך למעבדות ייעודיות ולדווח על זה למשרד הבריאות ולעשות פולו אפ כמו שצריך.
ענבר בזק: וגם מישהו יודע, יעל אולי את יודעת איזה אחוז מתוך אלה שמגיעים לחדרים האקוטיים המספרים בידייך, איך זה משקף כמה אחוז מתוך - - -
יעל שרר: שעד 40 אחוז מגיעים תחת השפעת סם או אלכוהול.
ענבר בזק: זאת אומרת שמי שנבדק לבדיקה זה מראש מי שיש חשד, זאת אומרת זה לא אוטומטית אלא רק מי שמגיע או מגיעה לחדר אקוטי רק אם יש חשד, למה אני שואלת אני זוכרת שהמספרים שדיברנו עליהם בדיון לפני שבוע היה מאות, מאות מגיעים, כאילו ביחס למספרים פה, הרי מאות נבדקות בשנה בחדרים אקוטיים - - -
יעל שרר: נכון אבל לא מתבצעות בדיקות בהתאם.
יעל שרר: אני אגיד שלא כל מי שמגיעה ויש חשד להשפעת סם או אלכוהול נדגמת לסמי אונס, כי יש תפיסה רווחת שהיא שיכורה ואין צורך לבדוק, אבל אף אחד לא בדק האם היא שיכורה.
רם שפע: וזה בדיקה פשוטה?
יעל שרר: זה מורכב אבל אנחנו לא רואים שינוע של הבדיקות האלה לתל השומר במספרים שהם רלבנטיים, אנחנו לא יכולים מהסתכלות לדעת האם מישהי היא צרכנית של אלכוהול בלבד.
רם שפע: רק רגע לפרוטוקול, יעל שהיא מנהלת את הלובי למלחמה באלימות מינית ואמרו את זה מקודם אני אומר את זה גם עכשיו, יש לה חלק גדול בכלל בתודעה הציבורית בנושא הזה ובוודאי ביום הזה אז ישר כוח לך גם ברמה האישית, לכל הצוות פה עושה עבודה טובה.
רם שפע: אני לא יודע מי שרצתה להגיב מאחור אבל נשמח שמי שרוצה לדבר יתקרב למיקרופון, גם בשביל הנוכחים בזום ישמעו.
ריינס כרמל: אני רנת, חדשה פה, ד"ר רנת ריינס, אני מנהלת את המרכז האקוטי בהלל יפה, המרכז החדש, אני רק רציתי הערה קטנה, אצלי כל אחת שיש איזשהו סיפור שמתאים להרעלה והגיעה בזמן הרלבנטי לבדיקה, נדגמת לפני שאני אפילו מגיעה לבית החולים, האחות מקבלת הנחייה לקחת את הבדיקות, לשים אותן בהקפאה כשאני מגיעה אני מבררת האם באמת יש צורך או לא, האם היא הגיעה תוך הזמן הרלבנטי ואם יש סיפור של חשד, אני לא מבדילה בין אלכוהול לסמים אחרים, אני שולחת את כל הפאנל ברגע שיש איזשהו חשד לשימוש במשהו.
רם שפע: זה חלק מנוהל או - - -
ריינס כרמל: זה חלק מהנוהל, אצלי זה חלק מהנוהל.
רם שפע: על פניו, הנוהל אמור להיות לא ספציפי לכל חדר אקוטי בנפרד, אולי זה הדבר - - -
ריינס כרמל: לא לא, זה חלק מהנוהל, כן כן, זה חלק מהנוהל.
ריינס כרמל: אני פשוט יכולה להעיד על עצמי - - -
רם שפע: בסדר זה אני יודע זה נכון כמעט תמיד, אבל אנחנו צריכים שכולם ילמדו מהמצטיינים, זה חלק מהתפקיד שלנו.
ענבר בזק: יש יחס אחר אחר־כך במשפט, בתביעה אם מישהי נאנסה ויש את האלכוהול בדם, מתייחסים לזה אחרת זה משנה בכלל?
תפארת סולומון: בוודאי שזה משנה.
ענבר בזק: וגם זה משנה אם היא נאנסה או לא, אם נאנסת הסיפור אחר אם הצלחת לצאת משם ושום דבר כאמור לא קרה והוא יכול תמיד לטעון היא רצתה את זה ואי אפשר - - -
רם שפע: על פניו הכשירות להוכחה לטעון את הטיעונים זה נראה לי הדבר, אחד הדברים שהם מאתגר את היכולת להאשים אחר כך.
ענבר בזק: בכל כמות אלכוהול?
ענבר בזק: כאילו שתיתי בירה זה אני כבר, כל כמות אלכוהול או שיש לזה בחוק אחוז מסוים?
רם שפע: צריך להגיד, זה מאוד ספציפי, כל מקרה עם הנסיבות שלו, עם האלכוהול ומתי, עם האלכוהול היה עם הסם או בנפרד ואיזה סוג סם אם בכלל, כלומר זה נראה לי מאוד קשה, כלומר צריך כמובן כללי מסגרת וזה חלק ממה שאתן מציעות לשנות את סוג העבירה, אנחנו תכף גם נשמע את המשרד לביטחון פנים על החשש, אבל זה באמת מאוד ייחודי.
רם שפע: עוד נשמע את עורכת הדין מיטל שפירא.
ליאור קולטון: אני אגיד שאני גם בכובע נוסף רוצה לדבר על זה, אני מגיע מהרבה שנים בניהול חיי לילה בתל אביב בהרבה מועדונים הגדולים ביותר וגם דברים קטנים וסמי האונס זה משהו שמאוד נפוץ בחיי הלילה, המשמעות העיקרית של זה שזה ניכר זה שמגיעים המון צעירים מגיל 18 עד 25 לכל מיני מועדונים שנמצאים שם אנשים מבוגרים מהם וזה השימוש בסמים האלה הוא כל כך נפוץ האנשים אפילו לא יודעים שיש להם אפשרות ללכת להתלונן.
ליאור קולטון: כלומר מין איזה מעגל כזה שאם צעיר או צעירה ולא פעם ולא פעמיים פנו אלי כמישהו שמנהל וכדמות נותנת מענה של מרחב בטוח במקומות האלה ורוב האנשים בסופו של דבר אמרו, טוב לא יאמינו לי, כן יאמינו לי, אני לא יוכל יותר להשתלב במסיבות האלה, מרגע שהלכתי והגשתי תלונה, או בכלל הערתי את הדבר הזה, לדעתי גם צריך להסתכל על זה גם מהפן הזה כי בסופו של דבר באמת עשרות אם לא אלפי צעירים וצעירות מתחת לגיל 25 שחווים חוויות כאלה ואחרות ולא רק בקהילה הגאה כמו שהרבה פעמים אוהבים לתייג את זה, כלומר זה נפוץ בציבור הרחב.
ענבר בזק: יש איזו שהיא אחריות על זה לבעלי הפאב אם קורה משהו בכלל?
ליאור קולטון: חוץ מלהוציא מצלמות בדרך כלל אז לא.
ליאור קולטון: ואני אגיד גם שלצערי רוב חיי הלילה, בעדינות אני אגיד את זה, גם לא רוצים להתעסק עם זה, כי זה נושא שהוא כל כך רגיש, ולתפוס צד פוגע להם בעסקים.
רם שפע: בדרך כלל זה מה שקורה, לא נכנסים לזה שם.
רם שפע: עכשיו עורכת הדין מיטל שפירא, גם נציגת הלובי ממשיכה פה מהדיון הקודם, בבקשה.
מיטל שפירא: באמת בהמשך לעדויות ששמענו, התחלנו קצת לקבל נתונים, את היקף התופעה, יש מעט מאוד הרשעות, אנחנו יודעים על הרשעה אחת, יכול להיות שיש עוד כמה ספורות, התופעה היא רחבה, שומעים כאן מהעדויות גם של ליאור כמי שבא מחיי הלילה, זה פשוט אין הלימה בין ההיקף הגדול מאוד של התופעה לבין ההרשעות בעצם, וזה משהו שלדעתי צריך באמת לראות תעד אחרי צעד איך אנחנו מתקנים את זה.
מיטל שפירא: קודם כל מודעות, אחר כך בעצם בתי החולים לוודא שכל אחד מקיים את הנוהל ובודק ודוגם שזה בעצם המפתח אחר שיעזור לנו אחר כך בהרשעות ולאחר מכן אכיפה ומודעות.
מיטל שפירא: לעניין של קצת רקע על סמי אונס, קשיי נשימה איבוד זיכרון, חשוב להגיד שעבריינים מוהלים, נותנים לנפגע האלכוהול ביחד עם סמי אונס, צריך להבין שזה גם יכול להיות קטלני, זה ממש רעל, הם מרעילים אנשים זה ממש צריך להבין שיש פה הרעלה, לדעתי נקודה מאוד חשובה - - -
רם שפע: את יכולה להגיד מילה מאיפה משיגים את החומרים האלה?
מיטל שפירא: רשת הטלגרם, סמים, מישהו ש - - -
רם שפע: בסדר, אבל יש סמים שאפשר לקנות, יש סמי פיצוציות יש סמים שהם רק בטלגרם מתחת לרדאר כי הם לא חוקיים, ויש דברים שאפשר לערבב רעל ולהשיג את זה לבד בחנות של חקלאות כי יש רעלי עכברים, יש שם הרבה אפשרויות.
יעל שרר: ישבנו במשרד והגענו לפונקציה של הזמנה דרך הטלפון, פחות מרבע שעה זה לקח לנו.
רם שפע: תשובה טובה.
מיטל שפירא: אז באמת הזמינות גבוהה, התופעה רחבה ובתי המפשט זה פשוט לא נחקר, אם אנחנו מדברים רק על פסקי דין לא קיים בישראל.
מיטל שפירא: אז אכיפה אני מתחברת לדברים של תפארת, קודם כל ברור שהמשטרה ואחר כך הפרקליטות בתורה צריכים לעשות כל דבר כדי להגיע, זאת אומרת, כל האמצעים כדי להשיג הרשעה בעבירה העיקרית שהיא כושר ההתנגדות, שהיא בעצם מובנית, פגיעת על ההרעלה עצמה שנעשתה וגם על התקיפה המינית.
מיטל שפירא: במקומות הרבה פעמים הברירות האלה נופלות וההרשעות נופלות בגלל שיש את הקושי להוכיח שהמתן סם אונס אירע בשביל מטרה כזאתי והדברים מסתבכים.
מיטל שפירא: יש כל מיני הצעות חקיקה, גם עלו, לא משהו שהתקדם, אבל אנחנו באמת קוראים, בחוק יש עבירה שקוראים לה עבירת שימוש ברעל מסוכן, קראתי פסקי דין ופסקי דין האלה רואים הרשעות של אדם שהתיז K-300 בכוסות של אנשים, גרם להם קצת לכאב ראש ויש הרשעה.
מיטל שפירא: איך אין הרשעה כזאתי בעבירות של סמי אונס פר-אקסלנס הרעלה, לחלוטין הרעלה.
מיטל שפירא: אז זה באמת אני חושבת, מבחינתי הנקודה העיקרית, זה מעשה חמור, זה ממש לסכן חיים של בנאדם ולא סתם על הרעלה אפשר להטיל עד 14 שנות מאסר.
מיטל שפירא: העובדה שיש פה פגיעה מינית משום מה מורידה את החומרה של ההרעלה הזו ולא מעלה אותה וזה סוג של אבסורד.
רם שפע: מורידה במובן של היכולת להרשיע.
מיטל שפירא: מורידה, הרגשה, קודם כל ההרגשה מורידה בהסתכלות על זה, צריך להבין שזה הרעלה, החומרה, זה בעצם הפעולות של המשטרה, זאת אומרת יש פה גם את העניין של ההרעלה ולכן אם אתם מתקשים ומבינים שהתיק הוא בעייתי אז בואו תראו יש עוד עבירות בחוק שהן לזה, להביא למישהו סם אונס למשקה, זה להרעיל אותו ויש עבירה, ויש סעיף חוק מוכן, אז אנחנו לא מבינות למה לא משתמשים בו.
רם שפע: אז אנחנו ממש תיכף נשמע.
מיטל שפירא: אז זה בעצם ככה בכמה נקודות, הגברת אכיפה, שימוש בהרעלה, שימוש ברעל מסוכן במקרים לא מתאימים שכמובן אם יש אפשרות אז מומלץ כושר התנגדות שזאת כמובן העבירה המרכזית והעלאת המודעות לתופעה, להבין שזה קיים, להבין שאם מישהו או מישהי רואים את החבר או החברה קצת במצב לא הכי, קצת בצורה מוזרה, להבין בעצם לתת את הכלים כדי לעזור לאותם אנשים שנמצאים ברגעים שהם מתקשים לעזור לעצמם, בעצם לטפל בתופעה הזאת, זה פשוט אבסורד, זה אני חושבת שזה העיקר.
מיטל שפירא: זה תופעה קיימת, היא רחבה, היא גדולה ואנחנו מצפים מהממסד הבריאות בעניין של דגימות, מהמשטרה בעניין של אכיפה וכו' לטפל בה.
רם שפע: תודה רבה, יעל אני שואל אותך אם את רוצה לדבר עכשיו ולתת עוד נתונים על התופעה או שנעבור באמת למשרדי ממשלה כדי להתחיל לקבל תשובות?
יעל שרר: לא לא אנחנו סיימנו.
רם שפע: אוקי בסדר גמור.
רם שפע: תודה אז אולי ככה כמו שמיטל הציעה נלך למשרד הבריאות, ואחרי זה נעבור למשרד לביטחון פנים ואז נמצא את משרד המשפטים, ננסה לקבל התייחסות כוללת.
רם שפע: אני אמנם מדבר ככה בטון עדין אבל נראה לי שאנחנו צריכים לשמוע תשובות מאוד ברורות לאיך מטפלים בתופעה, בבקשה ד"ר ברקוביץ'.
ד"ר רוני ברקוביץ': תודה רבה אדוני היושב ראש.
ד"ר רוני ברקוביץ': זה דיון נורא חשוב מבחינתנו, קודם כל אני אתייחס לדברים שנאמרו פה ומה שליאור אמר והוא מאוד צודק שיש בזה נרחב בסמים בתור סמי מסיבות, סמי אונס, רוב השימוש שמשתמשים בחומרים האלה הם בתור סמי מסיבות, ניתן דוגמא.
ד"ר רוני ברקוביץ': אחד החומרים GBL, GHB, זה חומר בסמי מסיבות משתמשים בו בתור חומר מעורר, הוא גורם להיי כמו LSD כמו אקסטזי, במינון טיפה יותר גבוה שאני מדבר על כמה טיפות זה פשוט מפיל את הבנאדם, זה גורם לטשטוש ואז זה הסם אונס האידאלי מכיוון שהוא נעלם תוך 10 שעות מהגוף ולכן אנחנו עשינו את הבדיקות שיער שליאור התייחס לדברים - - -
רם שפע: נעלם תוך עשר שעות ואי אפשר לאתר.
ד"ר רוני ברקוביץ': אי אפשר לאתר אותו בשתן, בדם.
ד"ר רוני ברקוביץ': זה אכן יש פה את הדבר החשוב ולכן גם אנחנו הוצאנו את הנוהל שקודם כל שמגיעים לבתי חולים, או לחדורים אקוטיים קודם כל להקפיא את הדוגמא מכיוון שאם מגיעים ומקפיאים את הדוגמא יש לנו חצי שנה זמן שאנחנו יכולים למצוא את הדברים האלה, בלי הבדיקות שיער, לכן יצא חוזר שמתייחס לדברים של ההקפאה של הדוגמא.
ד"ר רוני ברקוביץ': עכשיו גם אתה שאלת, מאיפה משיגים את החומרים האלה?