GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל וונש: אז תודה שאת מוסיפה את זה, וברשות שאר נציגי הצוות הבין משרדי אנחנו בעצם נקפוץ לממתינים הנוספים בזום.
מיכל וונש: כיוון שזמננו הולך ונעלם, שוב, זו רק תחילת הדיונים, ברגע שיהיו המלצות של הצוות הבין משרדי אנחנו נקיים לפי נושא ובכל נושא ונאפשר כמובן להשמיע את כל הקולות.
מיכל וונש: אנחנו היום ממוקדים.
מיכל וונש: נמצא פה פרופ' חגי לוין שאנחנו נבקש ממנו להתייחס בנושא הספציפי של השלכות התהליך, שאנחנו עוד לא יודעים איך הוא ייראה, כיוון שאנחנו עוד לא קיבלנו את ההמלצות לאיך הוא ייראה, אבל השלכות תהליך הלגליזציה הצפוי בנושא צריכת הקנאביס בקרב בני נוער.
מיכל וונש: חגי, תודה שאתה פה, ונשמח להתייחסותך.
חגי לוין: תודה לך, יושבת ראש הוועדה.
חגי לוין: אז קודם כל אנחנו צריכים להכיר באי-הוודאות, אנחנו עושים כאן שינוי מאוד דרמטי או מתכננים לעשות שינוי שיש לו השלכות רוחב, לעיתים בלתי צפויות לטובה או לרעה, ולכן הערכה מעצבת מלווה מעכשיו היא קריטית.
חגי לוין: אנחנו חייבים לאסוף מידע על התפיסות של בני הנוער, על השימוש, על איך הם רואים את ההשלכות השונות.
חגי לוין: כמובן חייבים ללוות, עם כל הפופולאריות של השימוש במוצרים הללו.
חגי לוין: הלגליזציה כשלעצמה איננה צריכה להתפרש כמשהו שמעודד את השימוש בחומרים שצריך לזכור שהם חומרים שיש להם השלכות בריאותיות שליליות, שאפשר להתחיל לפרט עליהן, אבל שמעתי על המוות בעריסה.
חגי לוין: אנחנו תמיד מלמדים איזה תרגיל שאני מלמד אצלנו את הסטודנטים של הקשר בין שימוש בקנאביס ותאונות דרכים למשל.
חגי לוין: אז צריך להכיר בנזקים, צריך לשדר לציבור את המסר הנכון, במיוחד לבני הנוער.
חגי לוין: זה שיהיה או לא יהיה חוקי זה לא אומר שזה דבר רצוי ומומלץ.
חגי לוין: יש לנו גם הזדמנות לעשות הסדרה ובאמת לשפר את המצב הנוכחי, אז אני חושב שזה טוב שמנסים להיכנס לעובי הקורה ולשנות את המציאות, אבל אסור לנו בתהליך הזה לגרום לנזק.
חגי לוין: אנחנו כן צריכים ללמוד, לא רק מהניסיון בעולם, אנחנו זקוקים לידע מקומי בישראל.
חגי לוין: אנחנו זקוקים לידע מקומי באוכלוסיות שונות, יכול להיות שבאוכלוסייה אצלנו, יש כמובן האוכלוסייה הערבית, שגם היא מתחלקת לתת אוכלוסיות, והאוכלוסייה החרדית על סוגיה, אוכלוסיות נוספות.
חגי לוין: צריך לראות איך הן מתמודדות, איך אנחנו, אני לא אוהב את המילה, זה לא הסברה, זה קידום בריאות, איך אנחנו משתמשים דווקא בזה כדי להעצים את בני הנוער.
חגי לוין: אנחנו מדברים בנושאי עישון, ויש קשר גם בין שימוש בקנאביס וטבק, משתמשים ביחד, אז גם פה צריך לבדוק איך זה ישפיע על השימוש של שניהם.
חגי לוין: אנחנו מדברים על העצמה דווקא מתוך בחירה לא להשתמש במוצרים, אז זאת דווקא יכולה להיות הזדמנות.
חגי לוין: לכן אני אומר שאנחנו לא צריכים פשוט לשחרר, אלא ללוות את התהליכים, לפי אותם עקרונות מדעיים, לפי אותם עקרונות של שותפות.
חגי לוין: מה שאצלך בוועדה, שבאמת אנחנו רואים את השותפות הזאת עם בני הנוער ועם הגורמים השונים, אנחנו צריכים להמשיך ולעשות אותם.
חגי לוין: אנחנו גם צריכים לראות איפה המקום של משרד החינוך ומשרד הבריאות וכן הלאה.
חגי לוין: איך אנחנו עובדים ביחד עם מסר אחד, שהוא המסר הנכון, איך אנחנו שומרים את הבריאות ושומרים על החיים גם במציאות, וזה בסדר גמור, רגולטורית ומשתנה.
מיכל וונש: נכון, נכון, אני מסכימה מאוד.
מיכל וונש: תודה לך, פרופ' לוין.
מיכל וונש: אני רוצה להבהיר כי אני מקבלת פה כל מיני הודעות, אנחנו מדברים היום על בני נוער מתחת לגיל 21.
מיכל וונש: החוק, הלגליזציה, מיועדת להיות למעל גיל 21, ולכן אנחנו מדברים על השלכות של החוק הזה על כל מי שמתחת לו.
מיכל וונש: אני לא חושבת שצריך להילחץ מכך, הפוך, אני מרגישה אחריות מאוד מאוד משמעותית להוביל, כפי שאמר פרופ' חגי לוין, ואולי גם לנצל את ההזדמנות הזאת גם לסתום את הפערים הקיימים, הלאקונות בחוק, אם זה טבק בגיל 21, ואם זה נושאים שאנחנו לא טיפלנו בהם ואם זה הנושא של התמכרות באופן כללי שהתייחסנו אליו, שאיננו חוסה תחת המהפך או הרפורמה בבריאות הנפש.
מיכל וונש: מדובר פה בתהליך ובאחריות מאוד גדולה של המחוקקים, זאת הסמכות שלנו, זאת האחראיות שלנו כלפי בני הנוער, ואנחנו מדברים היום לא על מי שמעל גיל 21 וצפוי על פי חוק לצרוך את המריחואנה או להמשיך לצרוך את המריחואנה, אלא על מי שמתחת לגיל 21 וחשוב לתת על כך את הדעת, מתוך תפיסה של האחריות שלנו.
חגי לוין: סליחה, שכחתי מילה אחת של אזהרה.
חגי לוין: ראינו את הכוח האדיר של תעשיית הטבק, אם אנחנו בתהליך נייצר מצב שבו יש גופים בעלי עוצמה כלכלית, בעלי אינטרס למכר את בני הנוער, אז תהיה לנו בעיה.
חגי לוין: אנחנו חייבים למצוא את הדרך למנוע אינטרסים זרים ולמנוע כניסה של אינטרסים זרים לקבלת ההחלטות.
חגי לוין: קבלת ההחלטות צריכה להיות מתוך האינטרס של בני הנוער, של הציבור ולא מתוך אינטרס כלכלי של גופים מסחריים שרוצים לשווק את מרכולתם.
מיכל וונש: בהחלט, ואני אומר ואוסיף על כך שזאת בהחלט אחריות הוועדה ואחריות המדינה באופן כללי.
מיכל וונש: זאת אחריותנו גם על פי חוק, אנחנו כך ננהל את המשך התהליך הזה.
מיכל וונש: נמצא איתנו חגי רזניק שממתין לדבר, אני מתנצלת על העיכוב.
מיכל וונש: אני מבקשת מחגי, היות וכבר הייתה לנו נציגה מהצוות הבין משרדי, אם יש רק מה להוסיף, כיוון שיש לנו עוד הרבה מאוד דוברים, להשלכות התהליך הזה של צריכת קנאביס בקרב בני נוער, אם יש מכיוון המשרד משהו שחשוב שנדע בנושא הזה וכמובן לא קשור למסקנות הצוות הבין משרדי, כיוון שאנחנו עוד לא יודעים מה הן, אבל דווקא מכיוון המשרד שלכם.
מיכל וונש: חגי, בבקשה, סליחה על העיכוב, אנחנו פה בדיליי הבוקר.
חגי רזניק: באמת בדיוק אני גם על הזום של עופר, נציג המשטרה, אנחנו ביחד בביקור בכפר הנוער "מנוף".
חגי רזניק: במסגרת מדור פנימיות של הרשות למאבק באלימות בסמים ואלכוהול באנו לשטח.
חגי רזניק: אני רוצה דווקא להתחבר, הרבה דברים נאמרו פה, אני רוצה לחבר אתכם לשיח של הנערים שקיימנו פה לפני רגע.
חגי רזניק: בסוף יש מתודולוגיה של טיפול דרך שטח, דרך יציאה למרחב, למרחב של המדבר, למרחב של הטבע ולצד גבולות.
חגי רזניק: אחד החניכים אמר לי שבהתחלה הוא פחד שיתפסו אותו מלוכלך בבדיקות שתן וככל שהוא עבר תהליך ובנייה של כישורי חיים הוא בסוף אמר שהוא לא רוצה להיות מלוכלך עם עצמו, לא להיות מלוכלך מבחינת בדיקות השתן.
חגי רזניק: צריך להבין, הדבר הזה נכון על אחת כמה וכמה בתהליך של לגליזציה או הסברה, אבל הוא נכון בכל מצב, הדברים האלה נאמרו פה.
חגי רזניק: בסוף הבנייה של כישורי חיים לילדים, לנוער, בעיקר בקבוצות סיכון הם דבר משמעותי ולכן לדבר הזה, בשביל לבנות כישורי חיים, כל בן אדם מהיום שהוא נולד עד היום שהוא מת, כולנו צריכים תשומת לב, אהבה ומשמעות והמילה משמעות היא המילה המשמעותית בדבר הזה.
חגי רזניק: צריך להבין שאנחנו רואים במקומות מסוימים, כשאנחנו מסתכלים על התמונה אנחנו רואים שכשהולכים למהלך של הסדרה יש מקומות שהשימוש גדל, אבל ההתמכרות יורדת.
חגי רזניק: חניך שישב על ידו אמר: אתם לא מבינים כמה קל להתארגן.
חגי רזניק: מי שלא מכיר להתארגן, המושג להתארגן הוא להשיג סם.
חגי רזניק: אתם לא מבינים כמה קל ופשוט להתארגן בכל מקום בארץ בתוך כמה דקות.
חגי רזניק: לרכוש סם, וזה במצב שאין לגליזציה.
חגי רזניק: לכן במצב של הסדרה יש פה הזדמנות, וזה חלק מעבודת המטה של הרשות המדהימה למאבק באלימות סמים ואלכוהול, נמצאים איתנו פה גם ד"ר ימית אלפסי וטלי יוגב, אורטל, באמת עבודת מטה.
חגי רזניק: ההזדמנות בהסדרה היא לייצר את אותו firewall, פעם אחת ברמות הגנות לנוער ולילדים, אבל פעם שנייה את אותו סט של בניית כישורי חיים.
חגי רזניק: הרגולציה פה היא קריטית והפירוט של הרגולציה הוא סופר-קריטי באירוע הזה.
חגי רזניק: מעבר לזה הדבר השלישי הוא המשאבים וצריך להבין שתהליך כזה, ככל שלא יהיו בו משאבים, שהם משאבי ברזל, לתוך הטיפול בנוער ובילדים, בטוח באוכלוסיות סיכון, בכל המעגלים, החל ממניע, דרך איתור וטיפול ועצם הניטור עצמו, ואנחנו לקראת מהלך של מרכז ניטור לאומי, הדברים האלה הם בנפשנו, לכן בסופו של דבר צריך להבין, עם בניית כישורי חיים, עם המערכות האלה, כל מה שזה אומר, מערכות הרווחה, מערכות החינוך, המערכות הפנימיות, המערכות הלא פורמאליות, אם אנחנו לא נדע כמדינה לשפות את המנגנונים האלה אז אנחנו נשפוך את התינוק עם המים.
חגי רזניק: ולכן יש פה הזדמנות, שמצד אחד נעשית פה הסדרה, והרכבת יצאה לדרך, אבל אם אנחנו את הדבר הזה לא נייצר ולא נייצר את אותן הגנות, אז אנחנו פספסנו ומעבר לזה.
מיכל וונש: תודה, תודה, חגי.
מיכל וונש: בעצם אתה מהדהד את מה שנאמר פה הרבה פעמים כבר בוועדה, והיום גם על ידי דביר, וזה שאנחנו מדברים כל הזמן על שני החי"תים, על החוק ועל החינוך, שהם חייבים להיות בעצם שזורים זה בזה, כמובן בצורה בין משרדית של שיתוף פעולה מלא, ובסופו של דבר אני מסכימה איתך שגם המשאבים חייבים להדהד.
מיכל וונש: בסופו של דבר אני אומר לגבי המשאבים, כשעושים את זה בתכנון מראש, מבעוד מועד, בצורה נכונה, אז המשאבים בסופו של דבר למדינה הם הרבה הרבה יותר קטנים מאשר כשמגיעים למקומות שבהם אתה מסייר היום וצריך כבר לטפל בהשלכות של אי הטיפול ואי סגירת הפערים.
חגי רזניק: אני רוצה להגיד עוד משהו, וזה לא קשור אמנם לשיחה.
מיכל וונש: חגי, אני קוטעת אותך כי יש לנו המון ממתינים ואני חייבת.
חגי רזניק: זה ייקח דקה, אני רוצה להאיר את עיניי הוועדה, יש היום תופעה שאנחנו רואים בתוך כפרי הנוער ובמקומות אחרים של גז קצפות.
מיכל וונש: כן, אנחנו מכירים, תודה, חגי, אנחנו לא נדבר על זה היום, כי זה ממש לא נושא הדיון.
חגי רזניק: חשוב להבין שזה בכל מקום, זה לא רק עניין של הסדרה או לא הסדרה, לכן צריך בנייה של כישורי חיים.
מיכל וונש: נכון, אתה צודק, בכך הטיפול ההוליסטי, ההנגשה של המידע בצורה שבני הנוער יכולים לצרוך את המידע בצורה שמגיעה לבני הנוער, בצורה שהיא רלוונטית להם, בשפה שרלוונטית להם.
מיכל וונש: אנחנו מקיימים פה בעצם דיון מתמשך.
מיכל וונש: נמצאים פה גורמים יקרים וחשובים, שעוסקים בכך, ואנחנו נמשיך גם לייצר את התוכנית ההוליסטית הזאת.
מיכל וונש: אני רוצה לפנות להנהגת ההורים הארצית, לשלומי, כיוון שאני חושבת שאם דיברנו על הקול הנוסף שחשוב שנרתום לתהליך הזה, זה את קול ההורים.
מיכל וונש: פה נמצא שלומי שמייצג את הנהגת ההורים הארצית, שלומי נמצא איתנו ומאוד חשוב לנו גם לשמוע את קולו.
מיכל וונש: בוקר טוב, שלומי.
שלומי ירוחם: בוקר טוב לכולם, תודה על זכות הדיבור.
שלומי ירוחם: אני מסכים לכל מה שנאמר פה, אז אני לא אחזור על הדברים.
שלומי ירוחם: אני רק אוסיף שלפני שאנחנו מדברים על ההשלכות בקרב בני הנוער, חשוב שאנחנו נחבר אותם למודעות ולשליטה עצמית.
שלומי ירוחם: זאת אומרת, שאם אנחנו נבנה להם סביבה חזקה ויציבה הם יבינו את המשמעות בצריכה של הקנאביס, ורק לאחר מכן אנחנו נוכל להתחיל בכל הנושא הקמפיין ההסדרתי שיהיה משותף גם להורים וגם לבני הנוער, כאשר כל אחד מהסובבים פה בוועדה יוסיף נדבך, וזה חשוב, בכדי שהמעגל יהיה שייך אליו, ואז אנחנו נרתום את כולם יחד.
שלומי ירוחם: בנושא אכיפה, אני חושב שנושא האכיפה הוא מאתגר, אם זה ברשתות החברתיות ואם זה עד בתי המרקחת.
שלומי ירוחם: כשרוקח מוכר את אותה תרופה או אותו קנאביס, בסופו של דבר הוא לא יודע כמה גלגולים אותו קנאביס עובר ולכן המדינה צריכה ליצור מנגנון שליטה, שיהיה מפוקח על ידי רישום של משתמשים מתחת לגיל 21, ולבדוק שזה, כן או לא, לשימוש עצמי או להפצה.
שלומי ירוחם: ויכול להיות, וזו באמת שאלה שצריך להציג, האם המדינה צריכה למכור, וזאת על ידי חנויות ייעודיות.
שלומי ירוחם: אני אסיים בזה שבאמת חינוך יעזור טוב יותר אם נוכל להסביר אותו ולהכיל את ילדינו.
שלומי ירוחם: החשיבות בכל אחד מהם זה שמודעות וביטחון עצמי יהווה חלק מהתהליך.
מיכל וונש: תודה רבה, שלומי, ובהחלט אנחנו נמתין להמלצות הצוות הבין משרדי ונראה בעצם את האופנים שממליץ הצוות לגבי שאלתך כיצד, ונקודות מכירה וכולי.
מיכל וונש: אני מאוד מתחברת למה שאמרת עכשיו בחשיבות של החינוך וכמובן ללכת לבסיס שהוא בניית הקשר בין ההורים לילדים, ואני חושבת שגם בנושא הזה, כמו בהרבה מאוד אתגרים, יש הזדמנות אדירה.
מיכל וונש: אם אנחנו נצליח לייצר דרך הנושא הזה, דווקא דרך הנושא הזה, את השיח המשופר בין ילדים והוריהם, את ההבנה של ההורים על היכן נמצאים בני הנוער היום, ללא צורך בהסתרה, דווקא בבחינה הזאת, מה שיאפשר לנו את השיח הזה זה התהליך שאנחנו נעבור אותו, בהנחה שנעשה אותו נכון, בשיתוף פעולה, באמת בבניית כלים והנגשה בכל השפות, לכל המגזרים, על כל השיקולים כמובן בכל מה שקשור לבני הנוער.
מיכל וונש: אני חושבת שיש בכך גם חיזוק מאוד משמעותי לחוסנה של החברה הישראלית באופן כללי, ואני חושבת, שוב, שאני רואה בכך הזדמנות מאוד גדולה, אני חושבת שכל הגורמים שנמצאים פה, ואני רוצה אולי לשמוע עוד קול אחד, אולי נציג של הקהילות הטיפוליות, הרב איתן אקשטיין, רק כי אני לא יודעת לבחור, כי אתם כולכם כל כך מדהימים.
מיכל וונש: מי שעובדים עם בני הנוער שכבר בעצם יודעים את ההשלכות של השימוש בקנאביס על בני הנוער ויכולים לתת לנו איזושהי הארה לתפיסות או לדברים שעלו פה בדיון, שחשוב שגם נהיה מודעים להם.
מיכל וונש: בוקר טוב, הרב אקשטיין, מנכ"ל רטורנו.
איתן אקשטיין: אני אעשה את זה באמת ב-60 שניות.
איתן אקשטיין: קודם כל אני רוצה שנייה אחת לדבר על כאב בטן שיש לי, זה מזכיר לי את הוויכוח שהיה לי עם חברים שלי באחת מתקופות הקורונה, כשחלק מהחבר'ה שלי אמרו שחייבים להתפלל בבית כנסת כי אין ברירה, למרות שיהיה לזה איזשהו שכר, מחיר לא כל כך טוב.
איתן אקשטיין: אני שומע, שמעתי בפעם הקודמת את התובע של קולורדו, עכשיו שמעתי את ליאורה ושניהם אומרים לנו בעצם, חבר'ה, תיזהרו, זה תהליך מאוד מסוכן, ואנחנו אומרים אין ברירה, צריכים להמשיך עם זה הלאה.
איתן אקשטיין: אז בסדר, אני לא בחלק ההחלטי הפוליטי, האם כן יהיה או לא תהיה לגליזציה, מה שאני כן רוצה להגיד זה שמהניסיון שלנו ברטורנו ושל מרכזי גמילה אחרים, מעל 80% מהחבר'ה שמגיעים אלינו לטיפול הם מכורים לסו-קולד סמים קלים ומריחואנה וכדומה.
איתן אקשטיין: זאת אומרת צריכים לקחת בחשבון מה שאמר פרופ' משולם, שאם 10% מכלל אלה שישתמשו בסמים יתמכרו לסמים, אנחנו מדברים עכשיו עדיין על סמים לא ברמת ה-THC הגבוהה שיש היום באמת במקומות שיש לגליזציה, נניח נדבר על כ-10%, בואי ניקח בחשבון שאם מדובר ב-10% מדובר בעשרות אלפי בני נוער שיהיו זקוקים לטיפול.
איתן אקשטיין: אני מדבר על 10%, אלפי בני נוער זקוקים לטיפול, וצריך לקחת בחשבון עוד משהו, לא כל מי שזקוק לטיפול באמת מבין שהוא זקוק לטיפול ויגיע לטיפול, זאת אומרת כל המהלך שנצטרך להקים כדי לשכנע, כדי לעשות את יישוג, את ה-outreach, ולהגיע לאלה שזקוקים לטיפול, ובינתיים בדרך זו או אחרת ממיתים את עצמם מבלי להרגיש, בכל מקום.
איתן אקשטיין: דרך אגב, גיל 21 זה כבר צבא, גם כן עוד לא דיברנו מה המחיר שאנחנו נשלם במקומות מאוד מסוכנים.
איתן אקשטיין: אז האמירה שלי היא נורא נורא פשוטה, אם זאת גזרה שאין הציבור יכול לעמוד בה, אם חייבים להתפלל גם כשיש קורונה בבית כנסת סגור, זה בסדר, אני לא מתערב, רק צריכים לקחת בחשבון, שצריך להקצות מספיק כסף כדי לטפל באלה שיזדקקו לטיפול.
מיכל וונש: בהחלט, תודה על הפרספקטיבה הזאת, הרב אקשטיין.
מיכל וונש: אני אומר, אתה יודע, בסופו של דבר זה עניין של איזונים אל מול המציאות ואל מול האתגרים הצפויים, והמציאות היום היא כזאת שאנחנו צריכים לטפל באתגר כפי שאנחנו מזהים אותו.
מיכל וונש: אנחנו כבר מתמודדים עם השימוש במריחואנה, במקרה הזה בקרב בני נוער, ובאמת נשאלת השאלה, והיא שאלה חשובה, ולרגע לא נמנענו ממנה, האם הלגליזציה היא גזרה משמים ומה היתרונות שלה אל מול המשך המציאות כפי שהיא, זאת אומרת המאבק במציאות כפי שהיא.
מיכל וונש: יש יתרונות לכאן ולכאן.
רב איתן אקשטיין: אני רוצה להוסיף עוד חצי מילה באמת.
רב איתן אקשטיין: כל ההשוואות שמשוות אותנו למדינות בעולם, צריכים לזכור, אותם 10% שמשתמשים בסמים או שמכורים לשימוש בסמים קלים, הם כאלה שבעצם מצאו לעצמם דרך, בדרך כלל מניסיון שלנו, לפתור איזושהי בעיה, וכשאת היית אצלנו בביקור את נחשפת לזה ושמעת את בני הנוער, זה בדרך כלל טיפול עצמי.
רב איתן אקשטיין: זאת אומרת 90% מהאנשים שישתמשו בסמים לא יקרה להם כלום כי מבחינתם זאת הנאה, 10% זה לא הנאה אלא מין שימוש עצמי כמערך טיפולי.
רב איתן אקשטיין: וצריכים לזכור שאנחנו לא כמו מדינות אחרות, אנחנו חיים בתוך אוויר של PTSD, בִּילְד אִין, בגלל המקום שאנחנו נמצאים בו, יש לנו מתח אחר לגמרי, לכן יכול מאוד להיות, שלפני שבאמת סוף סוף קופצים למים צריכים לעשות מחקר הרבה עמוק לראות האם אנחנו שונים או דומים למדינות שאנחנו רוצים להשוות אותם אלינו.
מיכל וונש: בהחלט, תודה רבה, הרב אקשטיין.
מיכל וונש: אני אקח את זה חזרה למקום שממנו הגעת אליו, ואני רציתי להגיע אליו, וזה שהרבה מאוד פעמים מה שזה דורש מאיתנו זה טיפול הוליסטי בסיבות שבעטיין בני הנוער מגיעים לשימוש בחומרים ממכרים כלשהם, לרבות המריחואנה, וזאת האחריות בעצם של מדינת ישראל, שחייבת, חייבת לתת את הדעת על כך.
מיכל וונש: כשאני אומרת המנעד, הטיפול ההוליסטי, הוא כולל כמובן את האיתור, לא רק החינוך, את איתור בני הנוער עוד לפני שהם מגיעים, הרבה לפני שהם מגיעים אליך, כדי לטפל בשורש האתגר שהם מתמודדים איתו, שאליו הרבה פעמים השימוש בחומרים ממכרים הוא רק תרופה, כמו שאתה אומר, כדי למנוע את הכאב הגדול שהם נמצאים בו.
מיכל וונש: אנחנו נאלצים לסיים, לצערי הגדול, כיוון שמגרשים אותי מחדר הוועדה, המליאה נפתחת, אנחנו נמשיך את הדיונים הללו.
מיכל וונש: זה דיון המשך לכל הדיונים שנעשים פה בוועדה, דיון מקדמי לפני שאנחנו מקבלים את מסקנות הוועדה הבין משרדית.
מיכל וונש: אנחנו נמשיך את הדיון הזה ביחד עם כל הגורמים שנמצאים פה.
מיכל וונש: אני מתנצלת בפני מי שלא הספיק לדבר, אני חושבת שנשמעו פה דברים חשובים ואנחנו בשיח מתמשך, ואנחנו כך נתייחס אליו.
מיכל וונש: אני מעריכה את הזמן ואת הקשב של כולם ואנחנו נתייחס להמשך הנושא הזה גם מפרספקטיבה של המשרדים השונים ככל שנקבל את מסקנות הוועדה וניקח משם, לפי נושאי דיון, את הדברים שצריכים לכלול את כל מי שנמצאים פה וגם אלה שאינם נמצאים פה היום ויהיו פה בעתיד.
מיכל וונש: אז תודה לכולם, המשך יום טוב, ובריאות, להתראות.
מיכל וונש: בוקר טוב לכולם, תודה לכל מי שהצטרפו בשעה זאת בעצם לדיון, אני אומר ראשוני.
מיכל וונש: הנושא הוא הצגת המסקנות של הצוות הבין משרדי לבחינת המדיניות בנוגע להפללה וצריכה של קנאביס, מאוד מאוד ממוקד, אנחנו רוצים בעצם ליישר קו, להבין את מסקנות הוועדה כולנו, לשמוע אותם.
מיכל וונש: נמצאים איתנו נציגי משרדי הממשלה והגורמים השונים שהיו חלק מהצוות הבין משרדי כדי לשמוע, להשמיע את המסקנות בעצם לקראת תהליך מעמיק ויסודי, הוליסטי, שמבטיח את הסדרת הנושא באחריות רבה.
מיכל וונש: אני אומר, זה דיון מקצועי הוא נועד להצגת המסקנות קודם כל, לכן בעצם כל המשתתפים שנמצאים איתנו, אני מתנצלת מראש אם לא נספיק שכולנו נדבר, הבוקר המטרה היא להציג את מסקנות הוועדה.
מיכל וונש: אני אומר, הוועדה להתמודדות עם סמים ואלכוהול בראשותי, ואני חושבת באופן כללי יש לה אחריות גדולה מאוד לבחון את הנושאים שמובאים לפתחה.
מיכל וונש: אני בחרתי להסתכל על כל הנושאים שאנחנו מדברים עליהם מאז שנכנסתי לתפקיד דרך הפריזמה של התמכרויות וכיו"ר הוועדה אני מחויבת להוביל, לקדם, ולפקח על יישום ההמלצות לרפורמה, כמובן יחד עם כלל המשרדים והגורמים כדי לעמוד בדרישות, ההערכות לפי ההמלצות ותזכיר חוק לכשיוצג ויעדי הזמן שיוצגו בתזכיר החוק.
מיכל וונש: חשוב לי מאוד להודות לשר המשפטים, אבי ניסנקורן, על הקמת הצוות הבין משרדי, לחה"כ רם שפע וחה"כ שרן השכל וכמובן לצוות הבין משרדי, לכל מי שנמצאים פה שישבו בו ועמלו לילות כימים על מנת שנגיע להמלצות הללו, והכל ברשות עו"ד עמית מררי, באמת המחויבות, העמל, הרצינות המסירות של תהליך ללא פשרות למרות קוצר הזמן שהיה לצוות.
מיכל וונש: אני מזכירה גם בהקשר הזה, לכאורה לא קשור, אבל כן, משבר הקורונה הכלכלי, הבריאותי כמובן ובתוך הבריאותי אני כוללת גם את הבריאות הנפשית, מחדד ומעצים בפנינו אתגרים קיימים וגם במקביל טומן בחובו הזדמנות לטפל באופן נרחב והוליסטי באתגרים שבעצם שום דבר לא הומצא, הכול פשוט הוצף.
מיכל וונש: אני מרגישה אחריות גדולה ואני חושבת שהאחריות שלנו המשותפת לזהות את הפערים שכבר קיימים בנושא הזה, גם של בריאות הנפש בכל מה שקשור להתמכרויות ולצד התהליך הזה להוביל באמת מנגנון הוליסטי, מתכלל, רצוף, שיטפל באחריות רבה בכל הנושא הזה.
מיכל וונש: אני אפנה את הדיון לעו"ד עמית מררי, להצגת מסקנות הוועדה בראשותה ואני מקווה שיישאר זמן, אני בזמן קצוב את תשע וחצי הבוקר, אני מקווה שיישאר זמן גם לשאלות גם לדיון של גורמי המקצוע גם של מי שישבו בצוות ואולי גם מי שנמצאים איתנו שלא בהכרח ישבו בצוות, למרות שאני חושבת שהרוב כן חברי צוות.
מיכל וונש: אז חשוב לוועדה לשמוע מכם.
מיכל וונש: בעצם הבוקר אני אדבר פחות ואשמע יותר.
מיכל וונש: אז אני מעבירה בשמחה לעמית להצגת מסקנות הוועדה.
בועז טופורובסקי: הוועדה גם תדון בחקיקה שתהיה?
מיכל וונש: עוד אין תזכיר חוק אנחנו היום במסקנות הוועדה הבין משרדית בעצם ותזכיר החוק לכשיוגש כמובן שנדון גם בו.
מיכל וונש: אני מתנצלת שוב בפני כולם, יש פה איזה עניין טכני שמנסים לאתר אותו.
בועז טופורובסקי: בינתיים אני יכול לשאול אותך על שיטת המשטר בקנדה?
מיכל וונש: אנחנו נשאל אותם, זאת אומרת זה חלק ממה שהם עשו.
בועז טופורובסקי: לא על זה, על שיטת המשטר באופן כללי.
בועז טופורובסקי: יש איזה יועץ שגדל בדטרויט, רציתי לדעת איך, זה משטר פרלמנטרי בעצם אבל - - - נכון?
מיכל וונש: זה חלוקה בין פדרלי ולפרובינציאלי.
מיכל וונש: Provincial.
מיכל וונש: יש הרבה מאוד סמכויות.
רם שפע: שלום, שומעים גם אותנו?
מיכל וונש: נמצא איתנו חה"כ רם שפע, תודה ובוקר טוב לרם.
מיכל וונש: כולם שומעים את רם?
מיכל וונש: אנשים אחרים, אנחנו לא רואים אתכם, אבל זה בסדר אז גם אם לא נראה אתכם ואפילו אם לא תראו אותנו זה בסדר כל עוד שומעים אולי זה יהיה חלק מהפתרון.
מיכל וונש: אוקי, אז אנחנו נעשה אתחול מחדש, אני ממש בקצרה אומר שוב את ההקדמה המאוד קצרה שהייתה לי גם קודם.
מיכל וונש: בעצם מטרת הדיון הזה הוא דיון ראשוני להצגת מסקנות הצוות הבין משרדי לבחינת המדיניות להפללה בצריכה של קנאביס.
מיכל וונש: אני רציתי, והיות ולא שמעתם, להודות לכל נציגי הוועדה הבין משרדית על עמלם ופועלם ללא פשרות גם בזמן הקצר באמת, אני יודעת עד כמה מחויבות, רצינות ומסירות לביצוע המשימה כדי לתת היום, להציג לנו מסקנות באמת של הסדרה הוליסטית ומתכללת של נושא שהוא חשוב מאוד וגם מאפשר לנו לסגור פערים שנמצאים.
מיכל וונש: ואני אומר, הוועדה בראשותי מסתכלת דרך הפריזמה של ההתמכרויות על העבודה מתחילת הקמת הוועדה הזאת ואני חושבת שהנושא הזה דווקא מהווה מאיץ מאוד מאוד חשוב להסדרת וסגירת הפערים הקיימים בנושא התמכרויות באופן כללי, אפילו אני אומר לקשר שבין התמכרויות ולבין הבריאות הנפשית וההכרח להשלים את הרפורמה בבריאות הנפש בכל מה שנוגע להתמכרויות.
מיכל וונש: היום אנחנו נתמקד לא בכל שאר הדברים אלא באמת בהצגת מסקנות הוועדה.
מיכל וונש: אני מודה מאוד לכל חברי וחברות הוועדה, הזמן שלנו עוד יותר קצוב ממה שהוא היה כשדיברתי בשמונה וחצי אז אני אבקש מיו"ר הוועדה הבין משרדית, עו"ד עמית מררי, להציג לנו, לחברי הכנסת, לכל מי שנמצא בזום, את מסקנות והמלצות הוועדה הבין משרדית בנושא הזה כדי שנוכל להתחיל את הדיונים שימשיכו מתוך נקודה כזאת שאנחנו מיושרים קו ומבינים את מסקנות הוועדה והמלצותיה.
מיכל וונש: בוקר טוב, עמית, בוקר טוב לחבריי, חה"כ יוסי טייב וחה"כ בועז טופורובסקי, ואני חושבת שאולי ניתן קודם לעמית להציג ואז תהיה הזדמנות לשאול שאלות, לקיים שיח.
עמית מררי: בוקר טוב ותודה רבה.
עמית מררי: באמת אני רוצה להודות כמובן גם לוועדה ולחברי הכנסת וליו"ר הוועדה שמקיימים את הדיון הזה החשוב וכמובן לנצל גם את הפלטפורמה הזאת כדי להודות לכל חברי הצוות שעשו עבודה מדהימה, באמת מצוינת, גייסו בזמן הקצר הזה כדי כל אחד לתת את האינפוט מהתחום שלו וגם סייעו לנו, לפחות חלקם, בתקשורת עם גורמי חוץ שנדרשים וכמובן לצוות של משרד המשפטים שעשה עבודה שהיא כמעט בלתי אפשרית.
עמית מררי: חברי הצוות מונים באמת, יש לנו שני נציגי ציבור שתרמו רבות, שנמצאים גם הם בוועדה היום, משתתפים בישיבה, ומכל משרדי הממשלה הרלוונטיים, וכפי שאמרתי לא אחת מאז שפורסמו ההמלצות, השילוב הזה של כל אחד ואחת מחברי הצוות שבאים מכיוונים שונים בתחום המקצועי ומביאים ניסיון אחר ופרספקטיבה אחרת, היא זו שאפשרה לראות ולבנות תמונה בסוגיה שהיא סוגיה מורכבת ויש לה פנים רבות בתחומי חיות שונים.
עמית מררי: אנחנו גם בצוות ניסינו כמה שיותר לא רק לשמוע כמובן את המגוון של חברי הצוות על דעותיהם, אלא ראשית לשמוע את מגוון הדעות בתחומים הרלוונטיים, ומאחר שהנושא הוא נושא שנוי במחלוקת ויש בו מחקרים שיכולים להתפרש לכאן ולכאן, ויש שאלות לגבי המחקרים ומה הם אומרים, היה חשוב לנו לקבל דעות, ועשינו מאמץ להגיע לדעות משני הכיוונים וזה כמובן לא רק שני כיוונים אלא מגוון הכיוונים השונים.
עמית מררי: מאותה סיבה גם היה לנו חשוב להפיץ פרסומי קול קורא ובאמת פרסמנו ארבעה כאלה, קיבלנו מאות תגובות, אנחנו התייחסנו, לא השבנו כמובן לכל הפונים ולא שמענו את כל הפונים בגלל מצוקת הזמן, אבל בהחלט אנחנו הגשנו את כל התגובות לכל חברי הצוות וחלק גדול מהם באמת סייעו לנו מאוד להגיע, לחשוב ולהגיע למסקנות שהגענו אליהם.
עמית מררי: מבחינת הדברים, השיקולים שאנחנו שקלנו, אז היו כמובן את השיקולים שבבסיס הקריאות לשינוי המצב הקיים ויידוע הפלטפורמה להקמת הצוות.
עמית מררי: הסיבה להקמת הצוות הייתה באופן ספציפי שתי הצעות חוק פרטיות של חה"כ שרן השכל וחה"כ רם שפע.
עמית מררי: הנימוקים בבסיס הקריאה לשינוי המצב הקיים זמן קצר אחרי שנעשתה רפורמה לפחות מסוימת בהקשר הזה זה שימוש שהוא מאוד מאוד נרחב בציבור וכפי שלמדנו שימוש נרחב במיוחד בציבור הישראלי.
עמית מררי: שאלנו שאלות לגבי הצדקה לאיסור של צריכת קנאביס בהשוואה לחומרים אחרים ואנחנו שאלנו את עצמנו, ראשית כמובן, מה הם הנזקים של צריכת קנאביס, האם הם שונים מנזקים שנגרמים מחומרים אחרים שהם מותרים לצריכה, והשלכות השימוש בכלי הפלילי בהקשר הזה.
עמית מררי: כמובן נושא התיוג של אוכלוסייה כל כך רחבה ומגע עם רשויות אכיפת החוק, משמעות של הדברים לגבי היחסי אמון בין הציבור לרשויות אכיפת החוק, עניין של סדרי עדיפויות שבאמת במה רשויות אכיפת החוק נכון שיעסקו, וכמובן השאלה האם השימוש בכלי הפלילי, מעבר לזה שהוא מוצדק האם הוא גם יעיל.
עמית מררי: אז אלו שאלות שכמובן היו על השולחן והיו הבסיס לדיון.
עמית מררי: עיקר החששות מביטול האיסור הפלילי ובעצם שימור לפחות של המצב הקיים הוא חשש לפגיעה בבריאות הציבור, הנזקים שבאמת הקנאביס יכול לגרום במיוחד לאנשים צעירים ודאי לקטינים, למדנו שעד גיל 25 הנזקים יכולים להיות נזקים משמעותיים במיוחד ובלתי הפיכים.
עמית מררי: חשש לביטחונו של הציבור לשימוש תחת השפעה בנהיגה ושימוש של גורמים שהם בתפקידים שנדרש בהם שיקול דעת.
עמית מררי: אנחנו שמענו באופן ספציפי אנשי כוחות הביטחון, אבל כמובן הדברים נכונים לגבי מגוון בעלי תפקידים אחרים, צוותי רפואה ואחרים וחשש להגדלת הכוח של גורמי פשיעה וחיזוק השוק השחור.
עמית מררי: החשש היה שככל שאנחנו מתירים את גבולות ומוותרים על גבולות האיסור הפלילי לגבי צריכה לשימוש עצמי, הצריכה הזאת תגדל ואנחנו לא נהיה מסוגלים לשלוט על השוק אפילו יותר מהחוסר, מהמצב שאנחנו נמצאים בו היום שגם הוא כמובן לא מוצלח היום, לא מוצלח במיוחד בלשון המעטה, ולכן השאלה הייתה מה הדרך הנכונה להביא למצב שבו תהיה צריכה נכונה ומבוקרת ולא תגדל, בטח לא תגדל בצורה בלתי אחראית ומזיקה, איך אנחנו גורמים לכך שהשוק השחור לא יגדל אלא יצטמצם, איך אנחנו נותנים מענים, שוב, בשני התחומים העיקריים האלה, מצד אחד בריאות ציבור ומצד שני הנושא של פשיעה, גורמי הפשיעה, שוק שחור וכולי.
עמית מררי: הנושאים שבהם דנו הם באמת מגוונים, כמו שאמרתי קודם, נושאים של בריאות, בריאות פיזית, בריאות נפשית, התמכרויות, החשש ששמענו שקנאביס ישמש כסם שער לסמים אחרים, החשש שלפחות בני נוער וצעירים שמחפשים ריגוש, אם קנאביס צריכתו תהיה מותרת יפנו לסמים קשים ומזיקים יותר.
עמית מררי: אנחנו ניסינו ללמוד ממחקרים וכמובן מהמומחים שהופיעו בפנינו אם החשש הזה הוא באמת חשש מבוסס.