GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גדי פרישמן: הנקודה השנייה שרציתי לציין, זאת נקודת המרכז לניטור לאומי שאנחנו בימים אלו עוסקים בהקמתו, ויש לו בהחלט בסיס בהחלטת ממשלה 588, והיא בהחלט משמעותית מאוד, מכיוון שהיא אמורה להביא בפעם הראשונה את הנתונים של כלל משרדי הממשלה למאגר אחד, שניתן יהיה לנהל אותו בשקיפות ולנצל אותו לטובת פיתוח תוכניות, לטובת מעקב אחר תוכניות, ולטובת מחקר.
גדי פרישמן: העיקרון של המרכז, כמובן שהוא יביא לתוכו את כלל השותפים העוסקים בנושא, לא רק ממשרדי הממשלה אלא גם מהאקדמיה ומה-NGOs.
גדי פרישמן: השפה תהיה שפה בינלאומית כך שניתן יהיה לבצע השוואות ולדבר את השפה - - -
רם שפע: אתה יכול להגיד, כשאתה אומר 'יהיו', הרי בעצם המרכז קם כבר, אז איפה זה עומד?
רם שפע: תסביר.
גדי פרישמן: המרכז בהקמה, המרכז כרגע נמצא באפיון.
גדי פרישמן: מיהם מקורות המידע, מהו סוג מקורות המידע, כיצד המערכת תתנהל, מהי הפלטפורמה שעליה המערכת תתנהל?
יעקב מרגי: מה התכלית של הניטור?
יעקב מרגי: לאיזו מטרה?
גדי פרישמן: קודם כל, לייצר תמונת מצב, בכל זמן נתון תמונת מצב נכונה, של כלל הנתונים שנמצאים בתחום הסמים והאלכוהול.
רם שפע: כלומר, זה איגום?
רם שפע: אני גם מתחבר - - -
יעקב מרגי: אין כפילויות עם המחלקות ברשויות המקומיות?
קריאה: איך קוראים למרכז?
רם שפע: זה מרכז ניטור תחת המרכז לביטחון פנים.
גדי פרישמן: לא, המרכז הוא רק אוסף את המידע.
יעקב מרגי: המידע קיים כמעט - - -
גדי פרישמן: המידע קיים אבל הוא לא נגיש ואנחנו לא מכירים אותו - - -
רם שפע: אגב, הוא גם לא תמיד קיים, אין מספיק מחקרים מלווים שנותנים למערכת להבין מה מצבה, הרשות יודעת, בדרך כלל.
רם שפע: אגב, גם זה תלוי כמה היא מצליחה להתאמץ
גדי פרישמן: אז זה ישמש גם כפלטפורמת תכנון, גם יכולת השוואה בין-לאומית, ויתרה מזאת, הוא ישמש כפלטפורמה לתכנון מחקר וביצוע מחקרים בצורה מתודולוגית על כלל התחומים, גם בנושאים של אפידמיולוגיה, גם בנושאים של תופעות, וגם בנושאים של התנהגויות.
רם שפע: אוקי, אם המרכז גם יבצע מחקרים, בעיניי זה סיפור מאוד משמעותי.
יעקב מרגי: אבל ההמלצות, בסוף זה יגובש להמלצות?
יעקב מרגי: לתוכנית פעולה?
גדי פרישמן: כרגע אנחנו מביאים את שיתוף הפעולה.
גדי פרישמן: כמובן שציינו כבר, שהנושא המשאבי הוא - - -
יעקב מרגי: אני פוחד שזה יישאר במסגרת מסמכים ודוחות, כפי שבשירותי הרווחה מקימים ועדה כזו ואז בסוף בגלל חוסר - - -
רם שפע: התפקיד שלנו הוא לנסות להביא משאבים, אמרת את זה קודם.
יוסי הראל-פיש: אני יכול להוסיף על זה משהו, כבוד היו"ר?
רם שפע: אהלן, בבקשה.
יוסי הראל-פיש: קודם כל, אני חושב שהנושא הזה של מערכת - - -
רם שפע: רק תציג את עצמך לפרוטוקול
יוסי הראל-פיש: פרופ' יוסי הראל-פיש, אוניברסיטת בר-אילן, לשעבר המדען הראשי של הרשות למלחמה בסמים.
יוסי הראל-פיש: אני אומר, הנושא הזה של המרכז לניטור הוא בחשיבות עליונה ונשאלה פה השאלה, בשביל מה צריך את כל האיגום של הנתונים הללו, אז תשימו לב שגם בדיון כרגע אני לא ראיתי נתונים שהוצגו.
יוסי הראל-פיש: כלומר, כל הרעיון הוא שיהיה מרכז ניטור שאפשר יהיה לקבל החלטות שהן מבוססות נתונים, מה שנקרא evidence based policy, evidence based strategies, ולכן אנחנו עושים את כל סקרי האוכלוסייה הגדולים, אנחנו מאגמים את הנתונים ממשרדי הממשלה השונים, כדי שיהיו נגישים למי שצריך להיות מונגש, והבעיה היא שצריך להשתמש בנתונים הללו כשבאים לדון במשהו ולקבל עליו החלטות, זה לא מספיק רק להוציא כותרות כאלה שלא כל כך ברור מאיפה הן באו.
יוסי הראל-פיש: לדוגמה, הנתונים שהוצגו מקודם על העלייה בקנאביס בקרב בני נוער, הם נתונים נכונים אבל הם נכונים לשנת 2019, ובסקר האחרון שעשינו כרגע, כרגע הנתונים נמצאים עדיין בלמידה במשרד החינוך והם עדיין לא פורסמו, אבל האינדיקציות מראות שלפחות בקרב האוכלוסייה של התלמידים, אלו שנשארו מחוברים לבית הספר עד סוף שנת הלימודים, בקרב האוכלוסייה הזאת לא רואים אינדיקציה של עלייה בשימוש בקנאביס, גם לא באלכוהול.
יוסי הראל-פיש: מה שקרה בתקופת הקורונה, זה שדפוסי הבילוי של בני הנוער, שבהם הם היו יוצאים למקומות רוויי אלכוהול וסמים, נעצרו לחלוטין, ולכן גם בשתייה בעייתית של אלכוהול ראינו ירידה, כרגע, וגם בקנאביס, המגמה שנראית כרגע, אם הייתה עלייה מחמישה אחוזים לבערך 11 אחוזים עד שנת 2019 עם כל מה שקרה פה במדינה, כרגע, מה שנראה לפחות באוכלוסייה הזאת של התלמידים שעדיין מחוברים לבית הספר, אני מדגיש את זה, שם אנחנו רואים התמתנות.
יוסי הראל-פיש: מה שקורה עם הילדים שפחות מחוברים לבית הספר, זה המקום שאני מאוד מודאג ממנו, כי הילדים הללו, מה שאנחנו רואים מהמחקר עכשיו, זה שיש קשר מאוד חזק בין אי הגעה לבית הספר ותחושה של חוסר שייכות לבית הספר, לבין זה שהילדים הללו הרבה יותר מעורבים באותן התנהגויות סיכון, כולל בנושא של שימוש בחומרים ממכרים, ובעצם זה בא מתוך מצוקות נפשיות.
יוסי הראל-פיש: המצוקות שהילדים חוו בעקבות השנה וחצי האחרונות הללו, הן מאוד משמעותיות, ולכן, אם אני רוצה להתייחס דווקא לשאלה ששאלת, כבוד היו"ר, לגבי מה צריך לעשות, אז אני חוזר על דברים שנאמרו קודם, אבל בצורה יותר חדה.
יוסי הראל-פיש: יש אחריות קודם כל בבתי הספר, לא רק לעשות את אותן תוכניות של כישורי חיים ותוכניות עמידים שזה פנטסטי ונהדר ויש לזה השפעה נהדרת.
יוסי הראל-פיש: הדבר החשוב ביותר כרגע, זה להכניס את הילדים לבית הספר, למקום שהם יאהבו אותו, למקום שהם ירגישו שייכים בו, למקום שיהפוך לבית בשבילם, מה שלא היה להם במשך השנה וחצי, ואת זה הילדים לא יכולים לחולל, את זה הצוות החינוכי צריך לחולל, ודי קל לעשות את זה, אז אני רוצה להשאיר את זה בנקודה הזאת.
יוסי הראל-פיש: בקהילה, הנושא הזה של הבניית השעות של הפנאי, הבניית הזמן בקהילה עם חוגים, וזה לא רק ספורט, בוודאי שספורט, זה ספורט ואומנות, ומוזיקה, וזה מועדני נוער וחוגים והתנדבות בקהילה.
יוסי הראל-פיש: להוציא את הילדים לפעילות, לעשות דברים, זאת אחריות גם של ההורים וגם של הרשויות המקומיות להבנות להם את הפנאי, כי אבי אבות הטומאה וכל מה שקשור להגעה למקומות של שימוש בחומרים ממכרים זה השעמום, אז זה עוד דבר אחד.
יוסי הראל-פיש: ודבר אחרון שאני רוצה לדבר עליו, שהיא הנקודה הכי חשובה, חבר'ה, לא היו דפוסי בילויים רוויי אלכוהול בשנה וחצי האחרונות, והילדים עכשיו, כמו שאמרה הנציגה של מועצת התלמידים ליאם, הילדים חוזרים עכשיו לאיזושהי שגרה ואני מאוד פוחד מהאפקט של הבומרנג, שחלק מבני הנוער פתאום ירגישו שאפשר עכשיו לחזור לבלות ולעשות כיף, ואם אנחנו לא נעמוד על המשמר ונעבוד עם הנוער להתחיל לפתח דפוסי בילוי אלטרנטיביים, שהם נקיים מאלכוהול, נקיים מסמים, וכוללים את כל אותם הדברים שהם צריכים לעשות כדי לצמוח, אנחנו עלולים לפספס את נקודת הזמן הנוכחית שהיא מאוד רגישה.
יוסי הראל-פיש: הילדים באים עם מצוקות נפשיות ואנחנו רוצים להבנות להם את החיים בצורה בונה.
רם שפע: תודה רבה, אין ספק שהידע שלך רלוונטי וחשוב פה לדיון, ואתה גם צודק שאנחנו בתקופה משמעותית בהקשר הזה, אם כי אני מקווה שבסוף גם החזרה לשגרה מחזירה, בתקווה, לנורמות ישנות, בהקשר הזה חיוביות, של פחות שעמום והתחזקות רגשית ובנייה מחודשת של החוסן הפנימי כדי גם לאפשר קצת להתרחק מהתנהגויות סיכוניות, לא רק בהקשר של קנאביס.
רם שפע: נמצאת איתנו נציגת איגוד העובדות הסוציאליות, כתוב פה עובדים סוציאליים, אבל ברשותכם.
רם שפע: עוה"ד אפרת רותם.
אפרת רותם: נכון, תודה רבה, עו"ס ועו"ד אפרת רותם.
אפרת רותם: אני רוצה בבקשה להתייחס לשני נושאים.
אפרת רותם: עלה כאן הרבה ההשפעות של משבר הקורונה.
אפרת רותם: אנחנו כמובן רואים את ההשפעות האלה, גם בדיווחים של עובדות ועובדים סוציאליים בכל הארץ, על כך שמאז משבר הקורונה יש גידול בהרבה מאוד התנהגויות, יש גם גידול בשימוש בסמים.
אפרת רותם: עשינו סקר בשלהי הסגר השלישי בקרב כ-700 עובדות סוציאליות, כשליש מהן אמרו שאצל בני הנוער שהן פוגשות יש גידול בשימוש בסמים ובהתמכרויות.
אפרת רותם: עלתה שאלה נוספת, האם זה נגמר?
אפרת רותם: הידע המקצועי שלנו, מתחום העבודה הסוציאלית, מחזק את זה שזה חד משמעית לא נגמר וזה גם לא הולך להיגמר.
אפרת רותם: ככל שהיה את המשבר, ככל שהיו את הסגרים, הייתה את ההתכנסות, הרבה אנשים התכנסו באיזושהי הישרדות, המשפחות באיזשהו מקום הצליחו להחזיק.
אפרת רותם: דווקא אחרי שהמשבר נגמר, דווקא אחרי שכאילו חוזרים לשגרה, הרבה מההשלכות הרגשיות, הרבה מההתנהגויות, הרבה מהמצוקות, עולות וחוזרות, וזה משהו שהיום אנחנו רואים, וזה משהו שהיום עובדות ועובדים בכל הארץ רואים.
אפרת רותם: ומהצד השני, הדבר הנוסף שאנחנו רואים, הוא שמאז משבר הקורונה יש קושי יותר גדול לתת את המענה.
אפרת רותם: באותו סקר שתיארתי, למרות הגידול בשימוש בסמים, 75 אחוזים מהעובדות והעובדים אמרו שיש להם פחות יכולת לתת מענה.
אפרת רותם: 50 אחוזים אמרו שהם לא מצליחים להגיע לעבודת מניעה.
אפרת רותם: לשם הדוגמה, יש עיר של כ-50,000 איש באזור השרון, ואין שם עו"ס שמטפלת בבני נוער על רצף של שימוש בסמים.
אפרת רותם: ביישוב אחר, גם באזור השרון, יש עובדת אחת בחצי משרה שצריכה לתת מענה לכל העיר.
אפרת רותם: יש רשימות המתנה בחלק מהיישובים, ביישובים אחרים עובדת עזבה ולא איישו וכמה חודשים אין מענה.
אפרת רותם: כל הדברים האלה, בעצם המשמעות שלהם היא שלא נפגוש את הבעיות האלה בהתחלה, לא נצליח לעשות את עבודת המניעה או הטיפול בשלבים הראשונים, אלא הנערים והנערות יקבלו את המענה רק ככל שזה ימשיך להתגבר.
רם שפע: בכלל נראה לי שהסיפור של עובדות סוציאליות, ובוודאי בכל מה שקשור למערך החינוכי, ובתוך המערכת נדרש חיזוק מאוד משמעותי שלנו פה בממשלה.
רם שפע: ניסינו לעשות כמה מהלכים, לא כולם צלחו מספיק, את זה אני אומר בהקשר רחב יותר, כי חלק מהמענים שדברנו עליהם עד עכשיו בסוף מגיעים גם מכם.
יעקב מרגי: ברגע שזה יהיה אטרקטיבי, גם בשכר - - - בריבוי המחלקות, שוב, אקדמיה.
רם שפע: תודה רבה, אנחנו נתראה בדיונים הבאים, פשיעה חקלאית ועוד כמה תחומים שמטרידים אותנו פה בכנסת.
רם שפע: אין מה לעשות, יש לנו עוד אתגרים.
יעקב מרגי: אני חייב לזוז, אני חייב לתפוס עוד שני דיונים אחרים, גם שם יזמתי.
רם שפע: בסדר גמור, תודה רבה.
רם שפע: אני אשלח לך את הסיכום, שבחלקו אנחנו נסכים ובחלקו אני אתן דגשים אחרים.
רם שפע: נמצא איתנו גם עוה"ד חץ-דוד?
רם שפע: אני לא רואה אותו כרגע, היה רשום לי שהוא ביקש את זכות הדיבור.
רם שפע: ורדה רפפורט נמצאת פה?
ורדה רפפורט: בוקר טוב, עוד מעט צוהריים טובים, אני גם מברכת על הדיון הזה.
ורדה רפפורט: אני רק רוצה לסבר את אוזניכם, אני משירות המבחן לנוער, אלינו מופנים בני נוער שעברו על החוק.
ורדה רפפורט: אני רוצה לסבר את אוזניכם, דיברתם פה על נתונים.
ורדה רפפורט: משנת 2015 עד שנת 2020, שיא הקורונה, החלק של המופנים אצלנו בעבירות הסמים, הוכפל.
ורדה רפפורט: על מדברת על זה במצב של תת-אכיפה.
ורדה רפפורט: אני חושבת שאין מספיק אכיפה וכל מה שמדובר על עבירות סמים, זה בדרך כלל עבירות של חשיפה, שהמשטרה צריכה לעשות פעולות מיוחדות כדי לאתר את בני הנוער שמשתמשים בסמים, ואנחנו יודעים כמה שהם היו עסוקים בשנים האחרונות גם בתת-איוש, גם במשטרה, וגם בנושא של הרבה מאוד אירועים וקורונה וכולי.
ורדה רפפורט: זאת אומרת, שאנחנו נמצאים במצב של סיכון, אור אדום רציני לכולנו.
ורדה רפפורט: כל מי שדואג לנוער ולעתיד שלנו במדינת ישראל, אנחנו חייבים לסנן את זה כמשימה, בעיניי, לאומית.
ורדה רפפורט: יש משפט מאוד ידוע שכולנו מסכימים עליו, שכדי לגדל ילד אנחנו צריכים כפר שלם.
ורדה רפפורט: אני חושבת שהפתרונות שמועלים פה הם נהדרים, וחלקם אפילו מצוינים, אבל אנחנו חייבים לעשות חבירה ולהמשיך את הדיון הבינמשרדי הרחב בשותפות של משרד החינוך, הרווחה, עמותות, שולחן עגול גדול.
ורדה רפפורט: להקצות תקציבים לנושא, זה לא יעזור.
ורדה רפפורט: אנחנו לא יכולים, את מה שעשינו בשלוש או ארבע השנים האחרונות, להמשיך עוד מאותו דבר.
ורדה רפפורט: הלגליזציה, והשיח הציבורי-חברתי שיש היום סביב נושא הסמים מאוד מבלבל, מאוד מבלבל את בני הנוער, מאוד מבלבל את ההורים שלהם שמתקשים לשים גבולות גם בעניין הסמכות החדשה, גם אם זה הורים שיש להם.
ורדה רפפורט: אי הסמכות, או הסמכות החדשה שצריך לעדכן אותה.
ורדה רפפורט: אנחנו רואים מבוכה, בלבול, ואנחנו רואים גם את התוצאות של השימוש.
ורדה רפפורט: לא דומה שימוש בקנאביס של מבוגרים לשימוש של בני נוער, בעיקר בגיל הקריטי הזה.
ורדה רפפורט: אנחנו מדברים על נזקים קוגניטיביים, על נזקים רגשיים, אנחנו רואים מה קורה לבני הנוער שהופכים את זה לשימוש קבוע.
ורדה רפפורט: הם לא מצליחים לעמוד במשימות של גיל ההתבגרות, לא מצליחים להישאר בבתי הספר, מאוד מתכנסים, שלא לדבר גם על התחלואה הכפולה עם גלישות פסיכוטיות, כשאנחנו רואים, והמחקרים מראים, שיש עלייה בגלישות פסיכוטיות לבני נוער שמשתמשים בסמים.
ורדה רפפורט: לכן, אני חושבת שאנחנו חייבים לעשות מעשה.
ורדה רפפורט: ועכשיו, כשבשעה טובה יש לנו תקציב מדינה, אנחנו חייבים כולם לשנס מותניים לפני שאנחנו נמצא את עצמנו, לדעתי, במצב עוד יותר קשה.
ורדה רפפורט: הנתונים מצביעים על כך שאנחנו כבר נמצאים בבעיה גדולה, וזה אלה שנתפסים, מה עם כל אלה שמשתמשים?
ורדה רפפורט: ליאם ציינה את החלק של השימוש החברתי בגיל ההתבגרות, הניסיון, ובדיקת הגבולות והחיפוש אחר ריגושים.
ורדה רפפורט: חברים, חייבים לעשות מעשה ויפה שעה אחת קודם.
רם שפע: נכון, אוקי, אני תכף ממש אתייחס לזה.
רם שפע: לא התייחסתי הרבה היום במהלך הדיון אז כשאני אסכם אני גם אתייחס לאיך אני חושב שנכון לייצר את המהלכים קדימה.
רם שפע: אנחנו תכף מסיימים.
רם שפע: לפני זה אני אשמח לשמוע - - -
עדי נעמת: אני אודה גם לדבר.
רם שפע: אני פשוט לא רואה כשמבקשים, אבל רגע אני בכל מקרה בינתיים עובר לעוה"ד עדי נעמת מהמועצה לשלום הילד, מי ביקש לדבר?
עדי נעמת: כן, זאת בדיוק אני.
רם שפע: אה, עדי, בבקשה.
יצחק וקנין: אני גם ביקשתי לדבר, נציג ההורים, בבקשה.
רם שפע: אוקי אז אחרי עדי נעבור לנציג ההורים.
רם שפע: בבקשה, עדי.
עדי נעמת: אין יותר מידי זמן אז אני אאסוף את הדברים בקצרה, ואני אתחבר גם לדברים החשובים שאמרה ליאם, נציגת מועצת התלמידים והנוער הארצית.
עדי נעמת: חשוב להגיד שיש פה באמת אתגר אמיתי, וכמובן שהשימוש בסמים הוא בעיקר הביטוי לפחד, לקושי, למצוקה.
עדי נעמת: יש פה נוער שזועק לעזרה, וללא התוכניות טיפול, מניעה והסברה, אז סיוע ממשי לא יקרה.
עדי נעמת: אני כן אקשר את זה, כי הדברים מבחינתנו קשורים בקשר הדוק לתקופת הקורונה, שהשפיעה עמוקות על חיי השגרה, ועל המצב הנפשי והרגשי של הנוער.
עדי נעמת: היא הביאה למצוקה גדולה גם נוער שלא הוגדר כנוער בסיכון.
עדי נעמת: אני לא נכנסת כרגע לנתונים, כי באמת השאלה העיקרית היא, מה עושים?
עדי נעמת: מעבר לנתונים, אנחנו במועצה מדברים עם הנוער באופן ישיר דרך הפרויקט של פרלמנט הנוער, ובשנה החולפת בעיצומו של משבר הקורונה, אנחנו קיימנו מספר הליכי היוועצות עם נערים ונערות, והם התייחסו בפירוש למצוקה הגדולה, לחרדות, לקשיים שנגעו בכולם.
עדי נעמת: אני רוצה גם להעלות דבר שהם ציינו, שאפילו שינוי קל, מה שאנחנו לא היינו חושבים, היה יכול לעורר חוסר יציבות ולהיתרגם לתחושות מצוקה וחרדה עבורם.
עדי נעמת: זה חשוב להכיר בכך, כי הם חיים את ההשלכות האלו, והנוער בעצמו קרא וזעק ליצירת מענים.
עדי נעמת: הם ממש אמרו את זה במספר הליכים שונים, הם לא רוצים להגיע לקצה כדי לקבל את המענים.
עדי נעמת: כמו שהציפה ליאם, הם קראו להכשרות, אבל לא אחת לחצי שנה או אחת לחודש, אלא בקביעות.
עדי נעמת: הם דיברו גם על התרופפות הקשר עם המורים ועם בית הספר וקראו להכליל מפגשים קבועים עם אנשי טיפול.
עדי נעמת: הם צמאים למפגש פנים אל פנים עם גורם משמעותי ואנחנו כבר שנים יושבים פה בדיונים.
עדי נעמת: לצערנו, לרוב קיימים מענים רק כשהילדים והנוער מגיעים לקצה, וצריך לטפל, לפני שיש נזק בלתי הפיך, מה שכבר במובנים מסוימים קורה.
עדי נעמת: שתי ועדות מרכזיות עסקו גם בתחום של הסמים, והשנייה שעסקה באתגרים של הנוער בתקופת הקורונה, והם המליצו על תוכניות מניעה וטיפול.
עדי נעמת: טיפול מבלי לפחד מתיוג.
עדי נעמת: צריך לעשות הסברה מאוד רצינית כדי שקטינים יבינו את הנזקים שנגרמים להם, להבטיח קיום של מעטפת מענים טיפוליים כמו חינוך והסברה והרחבת פנאי אלטרנטיבי, כמו שנאמר פה גם לגבי ספורט ואומנות.
עדי נעמת: צריך להשקיע בזה, כי זה לא יקרה מעצמו.
עדי נעמת: דובר כאן על תוכניות שיש במערכת החינוך - - -
רם שפע: נעלמת לנו, מה קרה?
עדי נעמת: אז אני אומרת שתוך כדי גיבוש המענים האלה, אם רוצים לעשות את זה כמו שצריך, להסברה, לטיפול, למניעה, צריך לעשות את זה יחד עם הנוער בהיוועצות איתם, לדבר איתם ולא עליהם.
עדי נעמת: אני מודה מאוד על הדיון החשוב הזה.
רם שפע: תודה רבה, עדי.
רם שפע: אמרתי את זה גם בפעם הקודמת, אני אומר גם היום, אני חושב שהמתודה של לעבוד עם הנוער היא מעולה ומצוינת, והיא מחברת אותנו בדיוק לאופן הנכון שבו דברים צריכים לקרות.
רם שפע: נציג ההורים ביקש לדבר, בבקשה.
יצחק וקנין: שמי איציק וקנין, אני נציג ההורים הארצי.
יצחק וקנין: אני מאוד מתחבר למה שנאמר פה, בעיקר - - - אם שמתם לב לכל מה שדובר כאן, אם זה מסגרות לילדים, יותר ויותר הולכים ומכוונים את זה לכיוון הילדים בסיכון, אבל לא, אני לוקח את זה קדימה, זה כבר לא שם, זה נמצא אצל כולם, זה נמצא בקרבנו.
יצחק וקנין: הרבה מאוד מההורים מעדיפים להגיד, הילד שלי לא מכור, זה איזשהו סוג של ריגוש, הרגלים לא טובים, והם לא רוצים לקבל את הנושא של ההתמכרויות.
יצחק וקנין: תציגו את זה דרך פרסומים, דרך דיבור מגיל קטן, שהמורים יפסיקו להיות 'קולים', או שיפסיקו להיות אמא, או שיש את הקצוות, אם זה מורה שמתעסקת רק בציונים, או מורים שמתעסקים בלהיות אחד מהחבר'ה, לשתות איתם, לעשן איתם בפינת העישון.
יצחק וקנין: גם השתייה, השתייה הפכה להיות מאוד נגישה לכל אחד, הגיל הולך וקטן.
יצחק וקנין: אני חושב שהנושא הזה, ולהציג את זה כקטן זה בדיוק העניין.
יצחק וקנין: להפסיק להציג את זה כדבר 'קול' כמשהו שהוא ריגושי, שזה משהו שהוא באמת מזיק, והתפיסה מתחילה מגיל קטן, גם בבית ספר יסודי כי הגיל הולך וקטן.
יצחק וקנין: פה באמת נדרשים תקציבים, הוועדה הזאת צריכה ללכת ולדרוש את התקציבים האלה לצורך שינוי התפיסה החשיבתית, תפיסה של המון שנים של משרד החינוך שמדובר בציונים, איפה אנחנו נמדדים?
יצחק וקנין: רק בציונים.
יצחק וקנין: לא.
יצחק וקנין: הנזק הנפשי והנזק של השעמום, אני מדבר על הרשתות החברתיות, זה כבר לא רק סמים ואלכוהול, גם מסכים זה התמכרות, גזים מסוימים זה גם התמכרויות ויש ילדים שנכנסים להתמכרויות כפולות, שעמום, תעסוקה.
יצחק וקנין: ספורט זה דבר נחמד אבל זה לא רק, ומשם זה מתחיל.
יצחק וקנין: אני ממש רוצה לקצר פה את דבריי כי הרבה נאמר פה, במיוחד חה"כ וולדיגר, היא הציגה את העניין בצורה הטובה ביותר, וכל המספרים היפים שנתנו כאן זה בגדר של להסתכל על זה מקדימה ומספרים ומספרים, לא, רבותיי צריך להיכנס פנימה לתוך בתי הספר, ולראות איפה הילדים באמת.
יצחק וקנין: פשוט לחיות את זה יותר ולא רק ככישורי חיים, או משהו שהוא כמו מתמטיקה, כמו פיזיקה, כמו כל מקצוע אחר.
רם שפע: איציק, משפט לסיום כי אנחנו צריכים לסיים עוד כמה דקות.
יצחק וקנין: לא, זה בסדר.
רם שפע: תודה רבה, הצגת פה זווית נכונה, מדויקת.
רם שפע: אני חושב שוודאי קרן, כנציגת משרד החינוך, מודעת ומכירה היטב את הצורך שלנו לצלול פנימה, זה היום-יום של מערכת החינוך.
רם שפע: אני אתייחס גם לדברים שלך בסוף, ביחד ל'קוליות' אל מול ההתמודדות עם זה.
רם שפע: אנחנו מסיימים עם אחרון הדוברים שיהיה הרב אקשטיין, מנכ"ל רטורנו, מרכז לטיפול בהתמכרויות, בבקשה בקצרה, ואחרי זה אני מסכם.
איתן אקשטיין: שלום לכולם, אני רק רוצה לחדד קצת את מה שנאמר פה.
איתן אקשטיין: אני לא נציג אבל אולי אני מייצג את המכורים, מכיוון שאני מרכז טיפולי תחת משרד הרווחה, חסות הנוער כמובן, ותחת משרד הבריאות.
איתן אקשטיין: עברו דרכנו מאות אם לא אלפי בני נוער בשנים האחרונות.
איתן אקשטיין: אני רוצה להגיד כמה נקודות מאוד חשובות ולהגיד לכם מה הבעיה שלנו, עם מה אנחנו מתמודדים, כי בשביל זה התכנסנו.
איתן אקשטיין: קודם כל, צריך לדעת שלא כל מי שמשתמש בחומרים כאלה ואחרים, יתמכר, ולכן זאת לא הנקודה עכשיו האם זה גראס או לא גראס, ממכר או לא ממכר, לא כולם יתמכרו, רובם לא יתמכרו.
איתן אקשטיין: עשרה אחוזים, לפי פרופ' משולם וחוקרים אחרים, כן יתמכרו.
איתן אקשטיין: אנחנו באנו לדבר לא על ה-90 אחוזים אלא על העשרה אחוזים.
איתן אקשטיין: אלה שבאמת עלולים באמת לסכן את חייהם, אלה שנמצאים בסיכון גבוה.
איתן אקשטיין: דבר שני, רוב המוחלט של הנמצאים אצלנו היום בטיפול, גם באישפוזית וגם בקהילת הטיפול לנוער, הם מכורים לסמים קלים כביכול, לגראס, קנאביס, דברים אחרים, אבל הם הגיעו כמעט עד כדי מוות ואנחנו מאוד דואגים להם.
איתן אקשטיין: דבר שלישי, לא כל מי שמגיע לטיפול הוא מי שבעצם זקוק לטיפול.
איתן אקשטיין: אחוז קטן מאלה שמגיעים אלינו הם אלה שבאמת זקוקים לטיפול, השאר מסתובבים ברחובות.
איתן אקשטיין: דיברה על זה הגב' רפפורט, צריכים יותר אכיפה.
איתן אקשטיין: אנחנו רואים את הקשר בין אכיפה לבין הגעה אלינו דרך דחיפה, כי קשה לבני נוער לבוא מיוזמתם, צריכים לדחוף אותם.
איתן אקשטיין: כן צריכים לדבר על הסברה, וכן צריכים לדבר על יישום שזה out wish צריך למצוא דרך להגיע אליהם.
איתן אקשטיין: אמר פרופ' הראל-פיש, שכשאנחנו מדברים על בתי הספר ועל החוגים והספורט, אנחנו מדברים על 90 אחוזים.
איתן אקשטיין: אותם 90 אחוזים יסתדרו, העשרה אחוזים, חלקם כבר לא נמצאים בבית הספר, הם לא יגיעו לחוגי ספורט, הם מסתובבים ברחובות וכמו שאמרה ליאם כל כך יפה, הם בני נוער שמצאו פתרון שגוי למצוקה שלהם.
איתן אקשטיין: אנחנו צריכים לבוא, לאכוף ולהכריח אותם, לבקש אותם, להתחנן, לא יודע איך, אבל לגרום להם להיכנס לטיפול.
איתן אקשטיין: היום זה לא קורה.
רם שפע: תודה רבה לך, התשוקה שבה אתה מדבר על הנושא מאוד מורגשת.
רם שפע: יש פה מישהו עם משפט קריטי שהוא רוצה לומר מבין הנוכחים פה בדיון?
ניר יופטרו: אני אשמח לדבר.
ניר יופטרו: תודה על זכות הדיבור.
ניר יופטרו: אני די מזועזע מהדברים שנאמרו פה בוועדה.
ניר יופטרו: אנשים, תתעוררו, אנחנו ב-2021, לא ב-1933.
ניר יופטרו: הקנאביס לא גורם למוות, אין מקרה מוות אחד בעולם מקנאביס.
ניר יופטרו: יש אחוז באוכלוסייה שמתמכר למרות - - -
קריאה: חה"כ שפע, מי שמדבר על 1933 הייתי מוריד אותו עכשיו.
רם שפע: רגע רגע, אני לא יודע מי אמר את זה, תודה על העצה אבל אצלי לכולם יש זכות דיבור, אנחנו בכנסת, וניר בהחלט יכול לדבר.
רם שפע: מותר פה להגיד כל מה שרוצים כל עוד לא מסיתים ופוגעים בכל אחד אחר.
קריאה: איך הוא יכול לדבר על 1933?
רם שפע: סליחה, רגע, אני לא יודע מי מדבר אבל עכשיו זכות הדיבור אצל ניר, ואחרי זה אם מישהו רוצה להגיד משהו קריטי אני אתן לו, אבל אנחנו לא קוטעים אחד את השני.