GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל וונש: אנחנו בפוקוס גם על בני נוער כי חשוב לנו להגיע לחינוך והסברה וכו' והנושא הזה של התמכרות וההבנה שבעצם עד לגיל, יש שיאמרו 21, יש שיאמרו 24, אולי נשמע מד"ר פאולה רושקה בנושא הזה, אבל הנושא הזה של שימוש בחומרים ממכרים עד לגיל שבו המוח מתפתח בצורה כזו שהסיכויים להתמכרות הם פשוט אבסולוטית הרבה יותר גדולים אנחנו חייבים, כחלק מהמידע שאנחנו מנגישים, לכולם, לכל הציבור, אבל בטח ובטח לבני הנוער, להנגיש את הנושא הזה.
מיכל וונש: אני רוצה לאפשר לפני פאולה לרועי סער מצוות 19 לדבר.
מיכל וונש: האם רועי נמצא איתנו על הקו?
מיכל וונש: אולי לספר לנו קצת.
רועי סער: שלום לכולם.
רועי סער: קודם כל בוקר טוב ותודה רבה על ההזדמנות להציג פה.
רועי סער: שמי רועי סער, אני ראש צוות 19, צוות של מומחים מולטי-דיסציפלינריים שעובדים בהתנדבות, שהקים השר יזהר שי ועובדים היום גם תחת משרד ראש הממשלה החליפי.
רועי סער: בצוות מומחים, פרופסורים ודוקטורים מתחומי החינוך, פסיכולוגיה, מדעים מדויקים, רפואה ועוד.
רועי סער: אנחנו מלווים את קבינט הקורונה ואת שרי הממשלה בחודשים האחרונים בניתוח נתונים, בניית מודלים והכנת מתווים לאחרונה יחד עם השר יזהר שי והשר גלנט שמעורבים והובלנו את מתווה החינוך שאִפשר לפתוח את מערכת החינוך בישיבת הקבינט המפורסמת שלפני שבוע וחצי.
רועי סער: אנחנו נרתמנו בשבועות האחרונים גם לנושא הנפשי ולאספקטים הפסיכולוגיים.
רועי סער: אחד הדברים שאספנו בנתונים, ולצערי הם עדיין לא מבוססי ישראל אלא הם מבוססי העולם, ואנחנו מניחים שהמצב בישראל דומה, אני עוד פעם חוזר, עדיין אין לנו נתונים ישראליים, אנחנו רואים שבמקומות שבהם השתמשו בסגרים המשמעות של הרשתות החברתיות והחיבור של בני הנוער דרך האמצעים הדיגיטליים הכפיל את משמעותו והקשר בין בני הנוער התבסס על אותן רשתות חברתיות, זה מחד.
רועי סער: מצד שני, מאז תחילת הקורונה ברמה עולמית אני אוכל לומר שאנחנו רואים עלייה אדירה ב-toxicity.
רועי סער: Toxicity, אם אני אנסה לתרגם לעברית זה הרעלנות ברשת, זה כל אותם ביטויי שנאה וגזענות ואלימות מילולית וחרמות וכדומה.
רועי סער: אנחנו רואים נתונים של גידול של למעלה מ-200% בכניסה לאתרי שנאה, אנחנו רואים גידול של למעלה מ-70% בשימוש ברעלנות בשיח בין בני נוער וגידול של למעלה מ-40% בשימוש ברעלנות בפלטפורמות המשחק.
רועי סער: כמו שאתם יודעים, בני הנוער משחקים הרבה מאוד ונמצאים הרבה מאוד מול פלטפורמות המשחק שגם בהן יש דרכי התקשרות.
רועי סער: כך שאנחנו רואים עלייה משמעותית ב-toxicity.
רועי סער: אנחנו עדיין כרגע עובדים מול הגורמים הרלוונטיים בישראל כדי לאסוף את הנתונים, אנחנו ננסה למדל אותם ולנסות לבוא עם מדדי ניהוג ומדדי בקרה כמו שביצענו במתווים אחרים.
רועי סער: ברור לכולנו שישנה בעיה, אנחנו ננסה לכמת אותה ולראות איך אנחנו יכולים למדוד את הבעיה.
רועי סער: צוות 19 לרשותכם, תודה.
מיכל וונש: תודה רבה, רועי.
מיכל וונש: אני חושבת שהיעדר הנתונים המותאמים גם מייצר, לצד האתגר הגדול הזה, הזדמנות וגם חובה דווקא בתקופה הזאת ובעצם המעורבות של הנושא הזה, של בריאות הנפש, של הרפורמה בבריאות הנפש, של ההכרח להכניס את ההתמכרויות לתוך הרפורמה בבריאות הנפש ממנו הוחרג נושא ההתמכרות, של ההכרח בעצם להשלים את הרפורמה הטובה בבריאות הנפש בתקנים ובפסיכולוגיה הציבורית ובפסיכיאטריה וכו', ודרך הפריזמה של ההתמכרות אפשר לראות את זה ביתר שאת.
מיכל וונש: אז אני מאוד מעריכה גם את המעורבות שלכם בנושא, ורק הייתי אומרת לגבי ה-toxicity שמה שאנחנו בפוקוס עליו בחודש הזה זה לא רק ה-toxicity ברשת של תכנים, אלא toxicity של חומרים.
מיכל וונש: פשוט מאוד, ההתמכרות מדברת על חשיפה ל-toxicity ועלייה, ואת זה אנחנו כן יודעים, שאנחנו רואים עלייה בשימוש בחומרים ממכרים אז זה toxicity פיזי לחלוטין וגם לזה אנחנו מפנים את הזרקור במסגרת הדיון הזה.
מיכל וונש: אז תודה רבה, ובעצם זו הקדמה ממש מצוינת לד"ר פאולה רושקה ממשרד הבריאות שנמצאת איתנו גם בזום.
פאולה רושקה: שלום רב לכולם, באמת דיון מאוד מאוד חשוב.
פאולה רושקה: אנחנו מאוד עסוקים בהתחלת איסוף נתונים, מה קרה בחודשים של הקורונה לעומת החודשים דומים בשנה קודמת.
פאולה רושקה: אספתי בינתיים קודמים אודות אשפוזים פסיכיאטריים עם תחלואה כפולה באותם החודשים, מרץ עד סוף אוקטובר, וחשבתי שאני אראה עלייה באשפוזים ודווקא לא.
פאולה רושקה: יכול להיות שחלק מזה שאנשים לא מגיעים לאשפוזים זה היה גם הפחד להידבק וייתכן שיותר אנשים נשארו בבית ולא הגיעו לטיפול פסיכיאטרי בתוך אשפוז בגלל חשש להגיע לאשפוז.
פאולה רושקה: זה בינתיים אספתי, הייתי בטוחה שנראה עלייה ודווקא לא, אבל עדיין מתוך הנתונים שאספתי החומרים שיותר בולטים זה קנבינואידים ואלכוהול וגם multiple use, שימוש מרובה בחומרים.
פאולה רושקה: זה הדברים הבולטים.
מיכל וונש: יש לי שאלה, האם משרד הבריאות, אולי הייתי כבר אמורה לדעת את זה, עושה צעדים אקטיביים במסגרת חודש כמו חודש המודעות הלאומי להתמודדות עם סמים ואלכוהול בנוגע ספציפית למגפה השקטה הנפשית, זאת אומרת האם למשרד הבריאות יש איזה שהוא חלק פעיל, אקטיבי, יזום, שהוא מנגיש מידע לציבור הרחב, דווקא בעת הזאת, בשעת הקורונה, ביתר שאת?
פאולה רושקה: קודם כל אנחנו בכל המרכזים שלנו עושים עבודה פרואקטיבית בשביל לנסות לגייס אנשים שזקוקים לעזרה, להעלות מודעות, לפרסם יותר את מה שקיים ואת השירותים הקיימים, גם בתחום הכשרות שונות לאנשי צוות אנחנו מביאים נתונים ובעצם מסבירים מה הנושאים העיקריים.
פאולה רושקה: אבל מה שאני מזהה זה שיש למשל לאחרונה הרבה מאוד פניות לאשפוזית באוכלוסייה החרדית ואין לנו מספיק מענים לזה.
פאולה רושקה: אנחנו רואים שיש דווקא עלייה במודעות בקרב רבנים וגם אנשים באוכלוסייה הזאת שזקוקים לעזרה וכרגע אין לנו מספיק מענים ייחודיים לאוכלוסייה הזאת.
פאולה רושקה: אנחנו מגלים כל מיני פערים שצריכים לגשר עליהם.
פאולה רושקה: פערים נוספים זה גם לאוכלוסייה האתיופית.
פאולה רושקה: אנחנו רואים שיש הרבה מאוד אנשים מהעדה האתיופית שזקוקים לטיפול, גמילה מאלכוהול במיוחד, אבל גם מחומרים נוספים, ויש רשימת המתנה עבורם.
פאולה רושקה: יש מסגרת שלנו, 'ויקטוריה', שממש מתמחה בתחום וכבר עברה הכשרה תרבותית בנושא הזה וגם שם חסרות מיטות ייעודיות לזה.
פאולה רושקה: בנושא נשים, התבשרנו על העברת תקציב מהמשרד לחיזוק חברתי למסגרת תחלואה כפולה בלב השרון, עבור נשים במיוחד, אז אנחנו מקווים מאוד שבימים הקרובים נוכל לתגבר קצת את המענים לאוכלוסייה הזאת.
פאולה רושקה: אז בהחלט הנושאים זזים.
פאולה רושקה: אני יכולה להגיד שגם סביב משבר הקורונה קיבלנו יותר מיטות נשים בזנות, לתת מענים לאוכלוסייה הזאת, וביקשנו כבר הארכה של התקציב לפחות עד אפריל-מאי בשנה הבאה כדי שנוכל לתגבר את המענים האלה.
פאולה רושקה: זה ברור שגם אני מנסה לעודד מטפלים שיפתחו יותר כלים טיפוליים עבור אנשים שהתמכרו לקנאביס כי אנחנו עומדים לפני, לפי דעתי, אתגרים לא פשוטים עם ההתמכרות לקנאביס.
פאולה רושקה: יותר ויותר אני מקבלת פניות מאנשים שרוצים מקום טיפולי ייחודי לזה ולא ביחד עם אנשים, למשל, שמכורים לסמים כמו קוקאין או כמו הרואין, הם רוצים מקומות יותר מותאמים לסוג האוכלוסייה בתחום הזה.
פאולה רושקה: לגבי תרופות מרשם.
פאולה רושקה: אנחנו עושים המון פעילויות פרואקטיביות גם מול הקופות, גם מול הרופאים, אנחנו בשלבי סיום הכנת לומדה יחד עם נציגים של קופת חולים מאוחדת בשביל להנגיש את המידע לרופאים כדי שהיד לא תהיה קלה מדי על ההדק במתן תרופות כאלה.
פאולה רושקה: גם מכשירים רופאי כאב בכמה בתי חולים, בדיוק סיימנו קורס לרופאים גם מבית חולים הדסה וגם מבית חולים 'רעות', שזה בית חולים שיקומי לכאב, כדי להכשיר רופאי כאב לדעת כיצד לטפל ולמגר את ההתמכרות לתרופות מרשם.
פאולה רושקה: אז אנחנו עושים המון דברים בו זמנית וכמו כן אנחנו שותפים עם המשרד לחינוך ועם המשרד לחיזוק חברתי במסרים להורים ולתלמידים, בדיוק סיימנו עבודה על מסרים בנוגע לעישון, לעישון נרגילות, ואנחנו מנסים להרחיב את הפעילות שלנו עד כמה שניתן, אבל ברור שחסרים לנו תקציבים בשביל לתת את המענים הנדרשים.
מיכל וונש: תודה רבה, פאולה, ואני שומעת אותך מדברת ורק מתחדד לי עד כמה אנחנו חייבים לשתף פעולה בממש שינוי תפיסתי עמוק של כל הנושא של בריאות הנפש.
מיכל וונש: אני מדברת על המגפה השקטה שבצל הקורונה, על הקשר שלה להתמכרות ובעצם המפתח הוא בריאות הנפש, ההתמכרות היא רק סימפטום.
מיכל וונש: אנחנו עוסקים כל הזמן בתוצאה של אי טיפול באתגר עצמו ואנחנו נמשיך ונפעל ולא נשקוט עד שנצליח לייצר תוכנית לאומית שאני מקווה שאנחנו נשיק עוד בחודש הזה כצעד ראשון לשינוי הסטיגמה, אבל בהחלט נצטרך להמשיך לעבוד יחד בנושא הזה עם כל מיני צעדים שנגיע אליהם.
מיכל וונש: פרופ' יוסי הראל-פיש, במסגרת הדיון היום לחודש המודעות הלאומי להתמודדות עם סמים ואלכוהול, מהניסיון שלך, אני יודעת מהמומחיות שלך לחקר ההתמכרויות, אם יש משהו להוסיף לדיון שלנו היום מאוד נשמח לשמוע מיוסי.
יוסי הראל פיש: שלום.
יוסי הראל פיש: בוקר טוב, אני באמת מברך על הדיון הזה, באמת באמת חשוב, ואני רוצה להוסיף ארבע נקודות מרכזיות.
יוסי הראל פיש: אני רוצה לדבר על שני קצוות, גם על הקצה של המניעה וגם על הקצה של ההחלמה והשיקום ואני מאוד מאוד מברך על החיבור שאת עשית פה, יושבת הראש, בין המגפה השקטה של המצוקות הנפשיות והתחלואה הנפשית לבין ההתמכרויות, גם התמכרויות לחומרים וגם להתנהגויות.
יוסי הראל פיש: יש פה חיבור מאוד מאוד חזק ולמעשה המסר המרכזי שלי ממה שאני אגיד עוד מעט זה שבעצם הגישות האסטרטגיות של המניעה ושל הטיפול בדברים הללו הן אסטרטגיות שעובדות על הנושא של המצוקות הנפשיות וההתמכרויות ביחד, כך שלא צריך לעשות תמיד הפרדה.
יוסי הראל פיש: אז אני רוצה להתחיל בזה שקודם כל צריך לפתח אסטרטגיה מערכתית כוללנית.
יוסי הראל פיש: אין אף תוכנית ספציפית שהוכחה בספרות המדעית שהיא יעילה לאורך זמן כאשר היא מופעלת לבד.
יוסי הראל פיש: היא יעילה כאשר היא חלק מאסטרטגיה מערכתית תחת מטרייה אחת שכל העוסקים במלאכה, גם משרדי הממשלה הרלוונטיים, גם ברשויות המקומיות, השולחן העגול המפורסם שאנחנו מייצרים ברשויות המקומיות, החבר'ה מהבריאות, החבר'ה מהרווחה, החבר'ה מהחינוך שעובדים ביחד, עובדים בצורה מערכתית, אותם מסרים, רק אז אפשר באמת להצליח וראו את הדוגמה של ההצלחה הפנטסטית בין שנת 2010 ל-2016 בנושא של השתייה הבעייתית של האלכוהול פה במדינת ישראל, דוגמה.
יוסי הראל פיש: דבר נוסף, צריך להבין שיש שני ממדים לנושא של האסטרטגיה הזו.
יוסי הראל פיש: יש ממד אחד שקשור לתחום מדעי שנקרא חקר ההטמעה, וזה איך לפתח ולהטמיע נכון אסטרטגיות כאלה בצורה כזו שהם יחזיקו מים לאורך זמן, כמו למשל מנהיגות נכונה, בנייה של קואליציה של שותפים שעובדים ביחד וכן הלאה וכן הלאה.
יוסי הראל פיש: אבל אני דווקא רוצה לדבר, לא על החומרה, אלא על התוכנה, מה צריך לצקת לתוך הפעילויות הללו והמצגת שהציגה קרן בתחילת המפגש הייתה מאלפת ובאמת זה פנטסטי בשנה הזו לראות את הסל הקומפרנסיבי של הפעילויות שנעשות תחת שרביט הניצוח של שפ"י במערכת החינוך.
יוסי הראל פיש: אבל אני כן רוצה להעיר, וזה לא ביקורת, אלה זה הוספה, שמעבר לחינוך והסברה ולדבר על המסוכנות של הסמים ולדבר על הערכים ועל תפיסת השייכות וכל הדברים הללו, כל זה לא מספיק, מה שאנחנו חייבים זה פעולה, זה להפעיל את הילדים.
יוסי הראל פיש: אחד העקרונות העיקריים בפסיכולוגיה החיובית זה be in action, תפעיל אותם.
יוסי הראל פיש: יש אזורי שעמום.
יוסי הראל פיש: הרי הילדים לא צורכים חומרים ממכרים בבית ספר, במערכת החינוך הפורמלית, הם לא צורכים את זה שם, הם צורכים את זה מחוץ לבית ספר, באזור שאנחנו קוראים לו הקהילה או מערכת החינוך הבלתי פורמלית והדרך להגיע לצמצום של התופעות הללו זה על ידי צמצום מרחב השעמום, הבניה של מרחב הפנאי, וזה צריך להיעשות בצורה מאוד מתוחכמת.
יוסי הראל פיש: היום הילדים בבית, צריך להוציא אותם מהבית.
יוסי הראל פיש: אני לא יודע למה ילדי הכיתות של החטיבה, של ו', ז', ח', ט', יושבים בבית, אפשר להוציא אותם, לעשות להם הפעלות בקהילה גם בתקופת הקורונה, אני אדבר על זה עוד רגע.
יוסי הראל פיש: הנושא הזה מאוד חשוב.
יוסי הראל פיש: אולי בנושא של הפעילויות, כולל גם בנושא של ההסברה, אחת הלמידות הגדולות ביותר שלמדנו בשנים האחרונות זה שחייבים לעבור ממצוות אל תעשה למצוות עשה.
יוסי הראל פיש: המסר הזה לילדים מה לא לעשות, אל תעשה את זה ואל תעשה את זה ואל תעשה את זה, הוא לא עובד.
יוסי הראל פיש: הוא לא עבד 40 שנה, הוא לא יעבוד גם היום.
יוסי הראל פיש: ילד לא צורך אלכוהול או סמים בגלל ששכחו להגיד לו לא לעשות את זה.
יוסי הראל פיש: צריך לעבור למצוות עשה ומצוות עשה זה מה לעשות במקום, מצוות עשה זה להבנות להם את האלטרנטיבות האטרקטיביות במרחב של הפנאי, במרחב של הבית.
יוסי הראל פיש: סתם דוגמאות מהעבודה שאנחנו עושים, ושוב, לא הכול מתאים היום לקורונה, אבל אפשר להתאים את זה ביצירתיות גם למצב שלנו היום, של פיתוח זירות נגישות ומפוקחות בקהילה, פיתוח מגוון פעילויות אטרקטיביות, חוגים בכל התחומים, ספורט, אמנות וכן הלאה, שיפור הנגשת המוקדים האלה לנוער, עידוד ההשתתפות, participation, שוב פעם, בפסיכולוגיה החיובית אנחנו מדברים על participation, meaningfulness, נתינת משמעות, מעורבות קהילתית נותנת לילדים תחושת שייכות.
יוסי הראל פיש: קרן דיברה על תחושת השייכות בתור אחד מהעוגנים המרכזיים.
יוסי הראל פיש: הדברים האלה, אפשר לעשות אותם גם במרחב הזום וגם על ידי הוצאת הילדים מהבית ולתת להם להיות מעורבים בפעילויות של עמותות ושל כל מיני ארגונים בקהילה שהיום בימי הקורונה מותאמים לפעילות שקורית היום בשטח.
יוסי הראל פיש: אז בצורה מאוד פרואקטיבית אפשר לעשות את זה.
יוסי הראל פיש: לפני שאני עובר לנושא הבא אני לא פוטר את הנוער מאחריות.
יוסי הראל פיש: כלומר לנו יש את האחריות לעשות את מה שאנחנו יכולים לעשות עבורם, אבל לבני הנוער יש גם אחריות ויושבים פה הנציגים שלהם.
יוסי הראל פיש: קודם כל אחד הדברים היעילים ביותר, וקרן תוכל להעיד על זה, זה תוכנית העמיתים, זה כאשר לוקחים את התלמידים ומפעילים אותם לטובת התוכניות הללו והם אלה שמובילים אותם.
יוסי הראל פיש: יש היום, אם אני לא טועה, קרן, תקני אותי, משהו כמו 10,000 בני נוער שמעורבים בתוכנית עמיתים.
יוסי הראל פיש: זה מספר ענק שאפשר לנצל אותם, אפשר להמשיך לעשות איתם פעילויות ודרכם, עם המנהיגות שלהם, להביא עוד ילדים לפעילות בקהילה.
יוסי הראל פיש: והדבר השני שבאחריות בני הנוער, וזה באמת הנושא של הסברה וחינוך יכול לעזור, בני נוער צריכים ללמוד – גם אנחנו, אגב, עם תרופות המרשם וכל הדברים הללו, צריכים ללמוד איך להשפיע על הכיף במקום לחפש כל הזמן כיף תחת ההשפעה.
יוסי הראל פיש: ופה אני רוצה לעבור לנושא השני שהוא הנושא של המחקר שיושבת הראש, את הזכרת אותו מקודם, בהקשר של האם יש הערכה של הפעילויות של משרד החינוך.
יוסי הראל פיש: זה נכון שיש שני רבדים של מחקרי הערכה, יש את הרובד הספציפי על תוכנית או על פעילות ספציפית, אבל יש את הרובד שהרבה יותר חשוב מבחינת פיתוח מדיניות, פיתוח אסטרטגיה לאומית, אסטרטגיה של רשויות מקומיות, וזה הערכה שנעשית על ידי סקרי אוכלוסייה מדעיים טובים שמלווים את המגמות לאורך זמן.
יוסי הראל פיש: אז הנה דוגמה של הסקר של ארגון הבריאות העולמי, ה-HBC, שכבר שמעתם ממני עליו לא פעם.
יוסי הראל פיש: הסקר הבא עומד להיכנס לשדה בתחילת שנת הלימודים הקרובה ב-2011 ואנחנו מתכננים ממש בחודשיים-שלושה הקרובים להיכנס עם סקר מצומצם, preview לסקר של השנה הבאה, שיהיה בין הסקר האחרון שהיה ב-2019, טרם פרוץ הקורונה, לבין הסקר הגדול בשנה הבאה, וכבר פיתחנו בצוות הבינלאומי של החוקרים, שאני חלק מהצוות שפיתח, שאלון הרחבה ל-HBC שעוסק בהשפעות של הקורונה על הילדים, כולל על המצב הנפשי שלהם, על השימוש בחומרים ועל כל התחום הזה.
יוסי הראל פיש: אנחנו גם הולכים לשאול שאלות לגבי חשיפה לפעילויות בבית ספר ומחוץ לבית ספר, האם הם זוכרים מסרים וידע שהם קיבלו בתוכניות הללו, ואת זה נעשה בתיאום מלא עם שפ"י כדי שנוכל לקחת את המסרים המרכזיים, לשתול אותם בתוך השאלונים.
יוסי הראל פיש: התפיסה הסובייקטיבית של הילדים לגבי עד כמה זה היה יעיל להם ושינה להם את ההתנהגות, וכמובן הנתונים לאורך זמן על המגמות ייתנו לנו הצצה לגבי האם באמת חל שינוי ומשהו התרחש.
יוסי הראל פיש: זה הנושא של המחקר והנושא האחרון שאני רוצה לדבר עליו בקצרה מאוד זה הקצה השני של התהליך של החלמה ושיקום.
יוסי הראל פיש: יש לנו מרכזי טיפול מדהימים, ופאולה תעיד על זה, אנחנו כבר המון שנים עובדים ביחד, עשינו גם כנס לפני כמה שנים כשהסתכלנו על כל מרכזי הטיפול מכל הרמות השונות, ספרנו את כמות האנשים שעוברים שם, סוג המודלים של טיפול וכיוצא בזה.
יוסי הראל פיש: אחד התחומים שאנחנו לא כל כך חזקים וקיים בשטח בצורה ספורדית, אבל אין לנו מערכת מאורגנות ויעילה ונכונה, זה כאשר אנשים יוצאים מהטיפול אחרי מספר חודשים או כמה זמן שהם נמצאים באותו מרכז טיפול, הם יוצאים החוצה חזרה לקהילה, כביכול כבר נקיים ומתפקדים, והבעיה היא שאחוז ענק, פאולה בטח יודעת את המספר, עד כמה שאני זוכר זה משהו מעל 50% מאלה שיוצאים מהטיפול, חוזרים חזרה בדלת הראשית לאשפוז מחדש בגלל שהם חזרו חזרה, לפעמים במצב הרבה יותר גרוע ממה שהם היו כשהם נכנסו בפעם הראשונה.
יוסי הראל פיש: אחת הסיבות לזה היא שאין ליווי יעיל בתקופת ההחלמה והשיקום של אותם מטופלים.
יוסי הראל פיש: החדשות הטובות הן, אני מעורב באיזה מודל מאוד מאוד מצליח בארצות הברית, יש מספר מודלים כאלה, זה לא המודל היחיד, אבל העיקרון הוא שזה מודל שלוקח את החבר'ה האלה עוד כאשר הם נמצאים בטיפול, לקראת השחרור, הוא מתחיל לאסוף עליהם את כל הנתונים הרלוונטיים, גם הקליניים, גם הנתונים הסוציאליים של העובדת הסוציאלית ומתחילים להיות איתו בקשר בעזרת קבוצה של חבר'ה שאנחנו קוראים להם מלווים של החלמה עם מערכת ממוחשבת שמנטרת אותם.
יוסי הראל פיש: העמיתים שמומחים לתמיכה בהחלמה אלה חבר'ה שמוכשרים לתפקיד הזה, ברובם הם מכורים נקיים שכבר הגיעו למצב של תפקוד מלא בקהילה והוכיחו שהם יציבים מאוד, הם עוברים הכשרה של מספר חודשים לתפקיד, ואז כל מנחה כזה וכל עמית כזה מקבל ת"פ של עשרה או 20 מטופלים כאלה והוא מלווה אותם במשך שנה.
יוסי הראל פיש: 12 חודשים של ליווי כולל מפגשים מוקלטים לאורך הזמן, נגישות למשפחה, למקום העבודה וכן הלאה.
יוסי הראל פיש: הליווי הזה הוא יוצא מן הכלל.
יוסי הראל פיש: המודל שאני מעורב בו קצת, שהוא אחד המודלים ש-Blue Cross, Blue Shield ואתנה, אותן חברות ביטוח הגדולות ביותר בארצות הברית שהן מממנות את מרכזי הטיפול, הם היום מחייבים את מרכזי הטיפול להשתמש בזה.
יוסי הראל פיש: הם הצליחו להוריד ב-70% את האשפוזים מחדש.
יוסי הראל פיש: תתרגמו את זה לתקציב, זה תקציב ענק שנחסך מקופת משלם המיסים.
יוסי הראל פיש: אז אני באמת רוצה לאתגר אותנו להתחיל לחשוב בכיוון הזה, להקים איזה שהיא ועדה שתבדוק את הדברים האלה, תבדוק את המודלים הללו ותתחיל לפתח איזה שהיא קונספציה של מודל שיוכל לעבוד פה בארץ גם בצורה של שיתוף של כל הגורמים הרלוונטיים.
מיכל וונש: מאוד מאוד חשוב מה שאתה אומר, בעצם אתה מתאר בפירוט ומתוך הידע המאוד משמעותי שלך את ההכרח בתכלול האירוע הזה וההבנה שהוא עולה בריבית דריבית כשאנחנו לא מתכללים אותו כמו שצריך, מהסברה, חינוך, איתור, הטיפול והליווי.
מיכל וונש: אנחנו נתקלים בזה גם בסיורים שלנו כוועדה בקהילות הטיפוליות השונות שמנסות לייצר מעין אלטרנטיבות, ואולי קצת ליווי ואולי בדרך כלשהי לייצר את זה מתוך הכרה שזאת הדרך קדימה ובהחלט צריך להבין שלולא תכלול כל האירוע הזה ואסטרטגיה כוללת, כפי שאמרת, מתכללת ומערכתית, תחת מטרייה אחת, ואני הייתי אומרת גם עצמאית ומתוקצבת בהתאם, אנחנו בעצם נלך צעד קדימה ועשרה אחורה בכל פעם מחדש כשהאתגרים הופכים להיות רק חמורים יותר.
מיכל וונש: במסגרת החודש הזה אנחנו בהחלט נעשה כל מה שנוכל להעלות את המודעות לכך.
מיכל וונש: מה שיכול להיות מאוד מעניין עכשיו זה שיש לנו כמה מיזמים, ודיברת על החשיבות של איגום נתונים, ועברה בשבוע שעבר הצעת מחליטים, שאנחנו נדבר עליה בשבוע הבא, בנושא איסוף הנתונים, אבל באופן כללי ההכרח לאיסוף נתונים כפי שאנחנו מכירים אותו על מנת שנוכל להזין את המערכת על בסיס הנתונים ולהתאים את המציאות בתגובתיות מהירה יותר יש איתנו שני מיזמים מאוד מעניינים שחשבתי שבוועדה על כל משתתפיה יהיה מעניין לשמוע מהם.
מיכל וונש: מיזם MoodKnight, חוה נמצאת איתנו, מנכ"לית מיזם MoodKnight for girls, אני אשמח לשמוע מחוה בזום.
<< אורח >> עמיר גפן: היא נמצאת, נמצאים פה עמיר גפן מ-MoodKnight, חוה תתחיל ואני אמשיך.
חוה דורון סופרמן: תודה רבה.
חוה דורון סופרמן: אז כמו שאמרנו, גם עמית שקולניק, ה-CTO, וגם ד"ר עמיר גפן נמצאים כאן.
חוה דורון סופרמן: אנחנו ממש מתרגשים להיות בוועדה הזאת כי כל השיח שעולה פה הוא שיח שאנחנו רואים ברשת בצורה מאוד ברורה.
חוה דורון סופרמן: אני רק רוצה לפתוח מצגת ולהסביר מי אנחנו ומה זה MoodKnight.
חוה דורון סופרמן: אז MoodKnight היא מערכת בינה מלאכותית מבוססת ניתוח שפה טבעית שיודעת לאתר ולנתח ניתוח מאוד מהיר של מצוקות נפשיות, של מצבי סיכון וחירום שעולים בצורה גלויה לחלוטין ברשת, זאת אומרת לא כניסה לתוך פוסטים פרטיים, אלא רק מה שעולה בצורה גלויה ברשת.
חוה דורון סופרמן: המערכת אומנה על ידי צוות פסיכולוגים שניתח למעלה מ-10,000 פוסטים אם יש מצוקה או אין מצוקה, ומבחינת סוגי מצוקות אם המצוקה היא בדידות או דימוי עצמי נמוך, דימוי גוף נמוך, דיכאון, אלימות, אובדנות או אחר.
חוה דורון סופרמן: מה שאנחנו רואים ברשת זה שיקוף של כל מה שיועצים, הורים ומורים לא רואים.
חוה דורון סופרמן: הרשת היא כמו סוג של קולטן בלי שום בושה ולמעשה אפילו בלי סטיגמטיות, שבן אדם פותח בצורה ממש פרדוקסלית את סגור ליבו ואומר: אני מגיל 15 התחלתי לצרוך, ואחר כך בגיל 19 הצבא מסרב לתת לי להתגייס ואז התחלתי לשתות וזה בולמוס מטורף וההורים שלי שומרים עליי בהסגר בית.
חוה דורון סופרמן: ואלה פוסטים גלויים.
חוה דורון סופרמן: או למשל: אני מתמכר במחשב ואני משמין ואני מאבד את החברים שלי, מבין את הבעיה, אבל לא יכול לצאת.
חוה דורון סופרמן: או התמכרות לקזינו או למסכים, you name it, התמכרות לאכילת קוביות קרח.
חוה דורון סופרמן: אז הדיווחים העצמיים ברשת עולים בחוויה שאני כותב לתוך הסלולרי וזה אני והחבר'ה שלי.
חוה דורון סופרמן: יש איזה שהיא ציפייה והרבה הרבה הרבה קריאות עזרה בתוך הרשת.
חוה דורון סופרמן: לדוגמה, לקחנו פה פוסט שעלה ברשת לא מזמן: אני חייל, אני מעשן הרבה.
חוה דורון סופרמן: אני עובד ומתפקד, אני עובד עם מטוסים ואני צריך כל הזמן לצאת לעשן.
חוה דורון סופרמן: הוא מתאר פה סיטואציה שהוא לא יכול להפסיק, היה יום שלא היה לו מצית ומרוב שהוא פחד שהוא ייתקע בלי יכולת לעשן הוא עישן סיגריה בסיגריה לאורך שבע סיגריות, כל זה ברצף ועדיין הרגיש אי סיפוק.
חוה דורון סופרמן: הפוסטים האלה, כמו שהם עולים, הטכנולוגיה שלנו מזהה אותם והיא יודעת לאפיין את סוג המצוקה ואת רמת המצוקה.
חוה דורון סופרמן: אבל כשמדובר בהתמכרות אפשר ללכת צעד קדימה ולאפשר לטכנולוגיה לעשות גם חילוץ נושאים, כמו למשל לדעת שמצית, סיגריה ומעשן זה סוג של נושא שעולה בתדירות מאוד גבוהה בפוסט הזה, לפענח רגש כמו אי סיפוק, משגע אותי, לא יכול להפסיק, מלחיץ אותי, ועוד יותר משמעותי, הכול משמעותי, אבל יותר מאופיין בנושאים של התמכרות זיהוי הדחיפות, כמו ברצף, כל הזמן, הרבה, מאוד, ביטויים כאלה שמבטאים גם את הצורך העצום ואת התלות העצומה.
חוה דורון סופרמן: אז מה הטכנולוגיה עושה?
חוה דורון סופרמן: ויש לנו פה את עמיר אם רוצים ממש לראות אותה בפועל, הטכנולוגיה יושבת על אתרים ברשת שבהם בעיקר בני נוער וצעירים, אבל בכלל כל האוכלוסייה מתבטאת.
חוה דורון סופרמן: יש בארץ הרבה אתרים כאלה חוץ מפייסבוק ובאתרים האלה הטכנולוגיה מאפשרת לשלוף את הפוסטים של המצוקה ולחלק אותם לפי רמות, קלה, בינונית או קשה.
חוה דורון סופרמן: מה זה רמה פשוטה?
חוה דורון סופרמן: רמה פשוטה זו רמה שצעירים אפילו יכולים לענות לצעירים.
חוה דורון סופרמן: אנחנו מגיעים מאתר שבו נערות עונות לנערות על בעיות שהן ברמה פשוטה.
חוה דורון סופרמן: אפילו בדידות יכולה להיות פשוטה, יכולה להיות בינונית ויכולה להיות כבדה מאוד.
חוה דורון סופרמן: אבל הרמה הפשוטה היא רמה שממש אם אנחנו מדברים פה על תנועות נוער, על תנועה של בני נוער שאפילו למדו איך לענות לנושא התמכרות, אם מדובר על מבוגרים שהם מבוגרים שיצאו מגמילה.
חוה דורון סופרמן: המערכת פה מאפשרת לאנשים שיודעים על מה הם מדברים לקבל לִידים ולענות ברשת במקומות שבהם בוטאו פוסטים כאלה.
חוה דורון סופרמן: רמה שתיים היא רמה שאנשים מן היישוב כבר לא יכולים לענות שם.
חוה דורון סופרמן: בוא נגיד שזה כבר לא שימוש מזדמן, זה כבר שימוש מתמשך, היא רמה הרבה הרבה יותר כבדה וזו הרמה שהמערכת מפנה לאנשי מקצוע, לעמותות רלוונטיות.
חוה דורון סופרמן: אני מאוד שמחתי לשמוע את מה שדיבר הבחור מצוות 19, זה מאוד מתבקש שהעמותות ירימו את הכפפה וייתנו פה מענה.
חוה דורון סופרמן: וכמובן כתיבה אובדנית, אנחנו עובדים ישירות עם 105, עם 118, עמותת סה"ר, מי שצריך.
חוה דורון סופרמן: המערכת שלנו, לא רק שהיא כבר בשימוש, אלא במשרד הבריאות, תחת התוכנית למניעת אובדנות מתקיים נכון להיום כבר קשר עם עמותות שהמטרה שלהן היא מענה לפוסטים שנכתבים בגלוי על אובדנות או דיכאונות חמורים או מצבים מסכני חיים ברשת.
חוה דורון סופרמן: מה שאנחנו מציעים זה אותו דבר בדיוק, אבל על נושא התמכרות, כי גם המנגנון קיים, גם המנגנון הממשלתי קיים ועכשיו גם הטכנולוגיה קיימת.
חוה דורון סופרמן: מצבי רגש הם באמת הבסיס, היסוד והסיבה לצמיחה של אותן התמכרויות.
חוה דורון סופרמן: אם יש לנו עוד שתי דקות אז עמיר יכול גם להציג את המערכת עצה, ואם לא, אז לפחות שהיא תהיה מוכרת פה והיא תהיה ידועה.
מיכל וונש: עמיר, אני אשמח אם תציג את המערכת.
<< אורח >> עמיר גפן: אוקיי.
<< אורח >> עמיר גפן: אני אציג את זה בקצרה, בשתי דקות.
<< אורח >> עמיר גפן: אז בואו ניקח את זה רגע אחורה.
<< אורח >> עמיר גפן: חוה קודם אמרה שאנחנו מדברים על עולם שלם דיגיטלי, מרחב שלם שבו בני נוער משתפים בני נוער אחרים בהרבה מאוד דברים אחרים.
<< אורח >> עמיר גפן: חלק מהם זה גם במצוקות.
<< אורח >> עמיר גפן: אנחנו רואים פה למשל אתר של פורגילרס, שחוה הזכירה אותו, אנחנו רואים אתר של אסקפיפל, שאני אראה הדגמה על בסיס האתר הזה, אנחנו רואים אנשים שכותבים באתר הזה ומשתפים ומקבלים תגובות בקבוצת השווים.
<< אורח >> עמיר גפן: עכשיו בואו רגע נשים כובע, נניח שאנחנו עובדים באתר אסקפיפל לצורך העניין ואנחנו אחראים על לתת מענה למצוקות שעולות באתר הזה כי יש לנו אחריות בתור מנהלים של האתר.
<< אורח >> עמיר גפן: אז ככה זה נראה בתוך המערכת הטכנולוגית של MoodKnight.
<< אורח >> עמיר גפן: מה שאנחנו רואים פה זה שיקוף של כל הפוסטים שעולים כרגע לאתר, ללא סינון בשלב הזה וללא מיון, זאת אומרת בהרבה מאוד נושאים, אתם רואים פה בצד בקטגוריה, בהרבה מאוד קטגוריות, ובואו נראה מה המערכת של MoodKnight עושה.
<< אורח >> עמיר גפן: המערכת של MoodKnight מאפשרת למי שאחראי לאתר מצוקות באתר הזה קודם כל לבחור את הקטגוריה שבה הוא רוצה לעבוד, הקטגוריה הזאת כבר קיימת ממילא באתר.
<< אורח >> עמיר גפן: למשל צבא, זו קטגוריה שבה חיילים משתפים בחוויות שלהם.
<< אורח >> עמיר גפן: אני בחרתי צבא ואני אעשה סינון לפי כל הפוסטים שעלו כרגע.
<< אורח >> עמיר גפן: אתם רואים ממש מערכת חיה, זאת אומרת אתם רואים את התאריך, אלה פוסטים ממש מהיום.
<< אורח >> עמיר גפן: בשלב הזה אנחנו רואים את כלל הפוסטים, אתם רואים, יש פה ערב רב של דברים, הרבה מהם אגב לא בהכרח מעידים על איזה שהיא מצוקה כי אנשים כותבים על הדברים שלהם, איך להתקבל לסנפיר או כל מיני דברים כאלה.
<< אורח >> עמיר גפן: מה היופי של המערכת?
<< אורח >> עמיר גפן: מה שחוה הראתה לפני רגע, שהיא עושה את הבינה המלאכותית ואת עיבוד השפה הטבעית.
<< אורח >> עמיר גפן: תראו מה אני עושה פה, אני אסנן את כל הפוסטים שיש לנו בקהילת החיילים למצוקה נפשית.
<< אורח >> עמיר גפן: יש לנו את זה בשתי רמות, קלה וחירומית.
<< אורח >> עמיר גפן: גם הקלה זה לא ממש דברים קלים, חלקם צריכים התערבות יותר מקצועית, אבל אני אתן לכם למשל דוגמה למצוקה שהיא קלה, רוצה להתגייס מוקדם.
<< אורח >> עמיר גפן: אני אפתח את זה.
<< אורח >> עמיר גפן: מה שאתם רואים מנהל האתר רואה בתוך המערכת של MoodKnight, ממש את הפוסט עצמו כפי שהוא פורסם באתר, אפשר לראות אותו ולהבין את החוויה.
<< אורח >> עמיר גפן: יש פה חיילת שמתגייסת, יש בעיות בבית ומפה אפשר לתת לה מענה.