GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רם שפע: אני מבין את הצורך באמת לייצר הסברה להורים ולבני הנוער, אבל ניכר, לפחות בתקופה הזו של השבועיים האחרונים, שרוב המקרים הם של בגירים, אפילו היא דיברה באזור בין 20 לעד 50, אם אני זוכר נכון.
אורית שפירו: אתה צודק, אבל היום זה בגירים של 25 עד 39, בעוד שבוע, עוד חודש, זו הרי עבודה מניעתית תהליכית, זה יהיה יותר צעירים, זה יהיה אירוע אחר.
רם שפע: אין שום ספק, ברור שאם נייצר הסברה משמעותית יותר בקרב בני הנוער אנחנו נפגשים אותם אחרי זה מודעים יותר כשהם יגדלו.
רם שפע: זה ברור ונכון, בסדר, רק רציתי להתייחס ספציפית.
רם שפע: חשוב לי גם לשמוע את מועצת התלמידים והנוער, למרות מה שאמרנו פה, אבל באמת אנחנו מדברים על תופעה הרבה יותר רחבה מהשבועיים האחרונים בהקשר הספציפי של אותם חומרים רעילים.
רם שפע: בבקשה, ליאל סרוסי.
ליאל סרוסי: קודם כל חשוב לי להגיד תודה על זכות הדיבור.
ליאל סרוסי: אני ליאל סרוסי, תלמידת כיתת י' בבית הספר הרב תחומי בחדרה, נציגת מועצת התלמידים והנוער הארצית.
ליאל סרוסי: חשוב לי להתייחס לכמה דברים, בין היתר גם לכמה דברים שנאמרו כאן במהלך הדיון.
ליאל סרוסי: קודם כל אני שומעת דיונים על זה שזה לא כל כך נפוץ בקרב בני הנוער ושטווח הגילאים בהתפרצות הנוכחית הוא צעירים בני נוער.
ליאל סרוסי: קודם כל כואב לי שככה מסתכלים על המצב, בהתחלה גם סיגריות לא היו אתגרים לבני נוער ובהתחלה גם קנביס לא היה אתגר של הנוער ובהתחלה גם אלכוהול לא היה אתגר של הנוער, אבל בכל אחת מהפעמים לא היה שיח קדימה לעתיד של בני הנוער ואנחנו רואים את התוצאות בשטח.
ליאל סרוסי: היה כישלון משמעותי בלהסתכל קדימה איך נותנים לנוער מעטפת על מנת למנוע את ההידרדרות הזאת.
ליאל סרוסי: אנחנו באמת רוצים לטפל קודם כל בגורם לבעיה ולא רק בבעיה עצמה.
ליאל סרוסי: באופן כללי מבחינת הסם, המדינה צריכה למצוא דרך כלשהי להגדיר את זה בפקודת הסמים המסוכנים ובאמת להתייחס לזה בצורה הזאת כי יש קושי משמעותי לאכוף אותו, בעיקר בקרב צעירים ובני נוער וזו גם הסיבה שלא מודעים לזה שהתופעה הזו קיימת שם.
ליאל סרוסי: נוער תמיד השתמש בסמים ואלכוהול, בקרב צעירים תמיד היו התנהגויות סיכוניות, אבל הקורונה העצימה את מה שהיה וה'נייס גאי' נתן פתרון נוח.
ליאל סרוסי: בעצם השימוש בסם הוא חלק מתהליך, זה לא קורה שהיום בבוקר אני קמה ומחליטה להשתמש ב'נייס גאי', זה בעצם איזה שהוא תהליך, זה מתחיל בסיגריות וסיגריות אלקטרוניות, זה ממשיך ל'נייס גאי' ויכול להסתיים בסמים מסוכנים הרבה יותר.
ליאל סרוסי: מה הסיבות לרכישה?
ליאל סרוסי: קודם כל המחיר מאוד זול, ה'נייס גאי' נמכר במחירים נגישים לכל כיס ביחס לסמים האחרים.
ליאל סרוסי: המצב הנפשי, קודם כל השימוש ב'נייס גאי' עלה בתקופת הקורונה, כמו שנאמר כאן לפניי, בעיקר בעקבות המצב הנפשי של בני נוער וצעירים.
ליאל סרוסי: עוד נקודה שחשוב לי לדבר עליה זה המצב החברתי והלחץ החברתי שבני נוער נתונים בהם.
ליאל סרוסי: רוב בני הנוער נמצאים במצב חברתי לא טוב ועל מנת להשתלב בחברה ולהשתלב בקבוצות שונות אנחנו נכנעים ללחץ חברתי ובעצם מידרדרים לשימוש בסמים בשביל להיות איזה שהוא חלק מהחברה.
ליאל סרוסי: הלחץ הוא לא בהכרח של אם לא תעשו את זה אז נעשה ככה וככה, אלא דווקא מקומות שבהם בתוך קבוצה נער מרגיש בודד, הוא שונה, כי הוא לא צורך את אותם דברים כמו החברים שלו ובמצב כזה הנער מרגיש בלחץ ואין לו שום סיכוי מול אותו לחץ.
ליאל סרוסי: בתי הספר חייבים לעמוד לצד אותו הנער ולתת לו את הכלים והתמיכה להתמודד עם אותו הלחץ.
ליאל סרוסי: מבחינת הרשתות החברתיות, יש תמונות של הסם, סיפורי הנאה מהסם, סרטונים של שימוש בסמים מתפרסמים מדי יום.
ליאל סרוסי: כוכבי רשת מצטלמים עם סמים ומדברים עליהם באופן גלוי וההשפעה שלהם על בני נוער היא רבה.
ליאל סרוסי: אם אני אראה מפורסם שאני מעריכה ואוהבת ברשתות החברתיות מפרסם סמים כמשהו לגיטימי יכול להיות שמחר בבוקר אני אלך ואעשה את אותו דבר.
ליאל סרוסי: המכירה העיקרית, קודם כל, כמו שנאמר פה הרבה לפניי, היא דרך סוחרים ברשתות החברתיות.
ליאל סרוסי: משהו נגיש מאוד, בעיקר לבני נוער, כי כל בן נוער שיש לו גישה לרשת פשוט יכול להשיג את זה מאוד בקלות וגם אין שם שום אכיפה.
ליאל סרוסי: נקודה מאוד דרמטית שקצת התפספסה כאן היא בעצם מה קורה בתוך מערכת החינוך.
ליאל סרוסי: אין התייחסות בשיח בתוך מערכת החינוך, יש אולי הרצאה בודדת בחטיבות הביניים ומערך שיעור בודד אחד בשנה.
ליאל סרוסי: מורים אומרים שהם מודעים לתלמידים שמעשנים בתוך שטחי בית הספר, בעצם יש פה איזה שהיא התעלמות.
ליאל סרוסי: רואים תלמידים מעשנים ומתעלמים מזה ומעלימים עין ובעצם אותם תלמידים מקבלים מסר מהסביבה ובעיקר מהמורים שלהם שהמצב הזה הוא לגיטימי, שזה לגיטימי לעשן.
ליאל סרוסי: אותם תלמידים הולכים בשעות אחר הצהריים ומעשנים 'נייס גאי' או סמים קשים יותר.
ליאל סרוסי: בהרבה מבתי הספר יש איזה שהוא הסכם לא כתוב בין התלמידים להנהלה, באזורים מסוימים בבתי ספר תלמידים יכולים לקיים התנהגויות סיכוניות ובעצם הדיל זה שתלמידים יעשו את זה בשטח ספציפי וההנהלה לא תאכוף ותעלים עין.
ליאל סרוסי: הקריאה שלנו כאן
ליאל סרוסי: היא באמת לוועדת חינוך, לכנס דיון דחוף בנושא, מאוד חשוב לדבר על זה ומאוד חשוב לדבר על התופעה בתוך בתי הספר.
ליאל סרוסי: מבחינת המודעות, נאמר כאן ממש לפניי, אין מודעות לתופעה בקרב הורים ולכן אין התערבות בתוך הבתים.
ליאל סרוסי: לרוב התופעה קורית בבתים שאין בהם עורף משמעותי לבני הנוער, כלומר הורים שעובדים עד מאוחר, הורים גרושים, מצב שהילד נשאר המון שעות לבד בבית ונחשף לחומרים, בגלל שאין מודעות לסכנות ולהשלכות שלהם.
רם שפע: ליאל, למרות שאת אומרת דברים סופר משמעותיים, תשתדלי לתמצת, בבקשה.
ליאל סרוסי: שלושה משפטים אחרונים.
ליאל סרוסי: בעצם לבני נוער מובטח, ממש דיברתי עם חברות שלי, שכן חשופות לתופעה, אתמול בערב, מה שמבטיחים להם כשהם רוכשים את הסמים זה איזה שהיא חוויה של להתנתק מהמציאות, להיכנס לתוך איזה שהוא סרט, משחק מחשב ולהרגיש מנותקים וזה משהו שבני נוער מחפשים.
ליאל סרוסי: משהו שכן חשוב לי להציף זה שדווקא מעבר לכול אני באמת חוששת, אני חוששת ומלאה דאגות גם לעצמי.
ליאל סרוסי: בסופו של דבר המצב הנפשי שלי והמודעות שלי כרגע להשלכות והתופעות היא מאוד גבוהה, אבל אני לא יודעת מה יהיה איתי בעוד חצי שנה, אני לא יודעת מה יהיה המצב שלי בעוד שנה ובכנות, כרגע אני לא רואה שיש מישהו שיתמוך ויעזור לי במידה שאני אדרדר למצבים האלה וזה ממש מפחיד.
ליאל סרוסי: יש פעמים שנוער אפילו לא מודע למה הוא קונה, לעתים 'נייס גאי' נראה כמו סמים אחרים ובאמת נמכר תחת שמות אחרים ובעצם הסם הזה מורעל ויש בו המון חומרים שבני נוער לא מודעים להם.
ליאל סרוסי: הקנייה היא בסופו של דבר קנייה תמימה.
ליאל סרוסי: וזהו, זה מה שחשוב לי להציף, אז תודה רבה על זכות הדיבור.
רם שפע: דבר אחד אני יכול להגיד לך, שמבחינתי יקרה איתך בחצי שנה-השנה הקרובה זה שתהפכי להיות שותפה שלנו בוועדה, להכיר לעומק את האופן שבו זה מתנהל בבתי הספר, בקרב בני הנוער.
רם שפע: אני מצטער שלא נתתי לך לדבר יותר מוקדם כי אולי חלק מהדיון לפחות היינו מסיטים לעומק התופעה וגם להסתכל עליה בהיבטים ארוכי טווח.
רם שפע: אבל אני מוכן להתחייב כמובן שזה ממש ממש ממש לא הדיון האחרון ובאמת חלק גדול מהדיון התמקדנו בשבועיים האחרונים, כי יש פה סיטואציה מאוד מאוד חריגה, אבל כל תופעת סמי הפיצוציות היא כמובן הרבה יותר רחבה והיא, אני מניח, כמו שאת מתארת, ואני בטוח שגם אנשי המקצוע יודעים, היא אכן עדיין, אני לא רוצה להתנבא, אבל ממה שאני מבין, היא כן בקרב בני נוער, לפחות באופן יותר מובהק ממה שראינו עכשיו.
רם שפע: אז אנחנו ניצור איתך קשר וככל שאת תרצי שזה מה שיקרה איתך בחודשים הקרובים אז אנחנו ממש נשמח.
רם שפע: אני רוצה לראות את כל מי שאיתנו ואם יש עוד מישהו שמאוד חשוב לו להוסיף משהו שלא נאמר לפני שאנחנו מסיימים אז שירים את ידו, אבל עם כוונה אמיתית.
רם שפע: אורן, רצית להגיד משהו?
אורן ליבוביץ: שלום לנוכחים.
אורן ליבוביץ: בהחלט רציתי לציין משהו שלא נאמר פה עד עכשיו בוועדה, אני מרגיש שיש פה טמינת ראש בחול, של כל חברי הוועדה, אני מרגיש כאילו אני בדה-ז'ה-וו.
אורן ליבוביץ: לפני שבע שנים, לפני שש שנים ולפני חמש שנים, בכל שנה בעצם, הייתי נוכח בוועדות כאלה בדיוק, הדיונים חוזרים על עצמם ודבר לא משתנה, זה מה שקורה בפועל.
אורן ליבוביץ: טמינת הראש בחול.
אורן ליבוביץ: בתחילת הדיון ציינת שאין קשר לנושא הקנביס, אני חושב שהקשר לנושא הקנביס הוא כל כך ברור.
אורן ליבוביץ: ראשית השימוש באותם תחליפים כגון 'נייס גאי' ודומיהם, קנבינואידים סינתטיים, נובע מעצם האיסור בחוק על קנביס, השימוש שהיה בוודאי פחות אם הקנביס היה חוקי, ואכן אנחנו רואים שבשנים האחרונות ירד השימוש באותו 'נייס גאי' בעקבות ירידת המחירים של הקנביס בשוק השחור והגישה הנוחה דרך הטלגרם.
אורן ליבוביץ: לא שאנחנו בעד הדבר הזה, אנחנו רוצים שזה יהיה מוסדר, אבל למי שמפקפק בטענה הזאת אני אזכיר שלא רק השימוש ב'נייס גאי' הוא תוצאה של האיסור החוקי על קנביס, אלא עצם המצאת אותם קנבינואידים סינתטיים הם בשנות ה-80 של המאה הקודמת תוצאה של האיסור החוקי על קנביס בארה"ב, האיסור על מחקר ברכיבי הקנביס, ולכן פותחו אותם חומרים שדלפו לשוק הלא חוקי והפכו כך בשימוש נפוץ בחברה, בין השאר בישראל.
אורן ליבוביץ: אני מאמין ורבים כמוני מאמינים שכאשר הקנביס יהיה חוקי השימוש ב'נייס גאי' ודומיו כמעט וייעלם.
אורן ליבוביץ: אנחנו שמענו פה מהנוכחים שהשימוש הוא דווקא לא בקרב בני נוער, שאני חושב שדווקא כן מודעים, הרבה יותר ממה שאתם ואנחנו מעריכים, מודעים לסכנות ויודעים מה טוב ומה לא טוב ומה מסוכן או מה מסוכן פחות, אלא בקרב אנשים שמחפשים משהו כדי לשנות תודעה וזה החומר הנגיש והזול עבורם כל עוד קנביס איננו חוקי.
אורן ליבוביץ: ומילה אחרונה, לגביך כבוד היושב ראש, אני רוצה לציין שאני מאוכזב ברמה הציבורית מכיוון שאתה התחייבת שעד נובמבר יתקיימו בוועדה הזאת שישה דיונים שיעסקו בניסוח של חוקי הלגליזציה בישראל, בפועל זה הדיון השני ואין מילה על ניסוח חוק הלגליזציה, אלא רק על דברים שחוזרים על עצמם, דיבורים בעלמא, שלא מובילים לשום מקום בשורה התחתונה, לצערי הרב.
אורן ליבוביץ: אני מקווה שהדברים האלה ישתנו.
אורן ליבוביץ: תודה רבה על הזמן.
רם שפע: תודה רבה, אורן, אני אתייחס לשני הדברים שאמרת.
רם שפע: ראשית, בשמחה שזה ייאמר לפרוטוקול, אתה צודק, זה לא נאמר ולא היה פה את הלינק להקשר הרחב של הלגליזציה ושימוש בקנביס.
רם שפע: אני מסכים חד משמעית עם ההשערה שיש קשר ישיר גם בייצור של התופעה בכלל של סמי פיצוציות וגם בשימוש.
רם שפע: זה משהו שאנחנו עוד נעסוק בו, זה פשוט לא היה המיקוד היום, אבל אני חד משמעית מסכים.
רם שפע: זה אחת.
רם שפע: לגבי הסוגיה השנייה, יופץ בקרב סדר היום של הוועדה ואתה תיווכח שאנחנו כמובן, כמו שאמרנו, הולכים להתעסק בהחלט בקידום הלגליזציה ורפורמת הקנביס שאני ועוד כמה חברי כנסת פה מובילים, אל חשש.
רם שפע: לוועדה הזאת פשוט יש עוד הרבה מאוד תפקידים שחשוב מאוד למלא גם אותם.
רם שפע: מכיוון ש-11:00 ונכנסו פה כבר שני נציגים שמסבירים לי שאני חייב לנעול את הדיון, אז ככה אני אעשה.
רם שפע: אני מתנצל אם עוד מישהו רצה לדבר, אבל בימי רביעי חייבים לסגור ב-11:00 ואני באיחור של 17 שניות.
רם שפע: אז תודה רבה לצוות הוועדה, תודה רבה לכל מי שהיה, אני מתנצל אם מישהו לא דיבר, אבל זה ממש לא הדיון האחרון, המשך יום נעים.
רם שפע: בוקר טוב לכולם, גם בפני חברי הכנסת, הנוכחים שהצטרפו, וגם לכם כל מי שאיתנו בזום.
רם שפע: אנחנו מתכנסים היום בעקבות בקשה לדיון מהיר של חברי הכנסת יעקב מרגי ומיכל וולדיגר, וחברת הכנסת אורלי לוי-אבקסיס, בנושא עלייה דרסטית והתמכרות לסמים בקרב בני נוער.
רם שפע: זאת ההצעה של שלושת
רם שפע: כם, אני מניח שהולך להיות לנו מעניין, אני בטוח בזה, וכפי שאני נוהג תמיד, ניתן לכם קודם להסביר את הבקשה, את הנושא, ואחרי זה אנחנו כמובן נתחיל את הדיון, אז מי מכם רוצה את הבכורה?
רם שפע: בבקשה, מיכל וולדיגר.
מיכל מרים וולדיגר: אמנם חברי מרגי חתום על הבקשה - - -
רם שפע: כיוון שאנחנו מסכימים על הכול, אני תמיד שמח שהיא פה ומציגה את הנושא בהרחבה.
מיכל מרים וולדיגר: באמת מה שחשוב לנו לבוא ולהגיד הוא קודם כל בוקר טוב ותודה על קבלת הבקשה שלנו לדיון מהיר, זה חשוב ביותר.
מיכל מרים וולדיגר: אגיד בקצרה שהיו כאן במדינת ישראל שתי ועדות בין-משרדיות בשנים האחרונות, הוועדה הראשונה, ועדת פלג מ-2017 שבעקבותיה נחקק חוק ארדן לסוג של אי-הפללה, זה בעצם חוק קבוע בזמן, כלומר, לדעתי הוא מסתיים באפריל 2022, ויש את ועדת מררי של ניסנקורן מ-2020.
מיכל מרים וולדיגר: אני לא אכנס לעניין של לגליזציה או לא לגליזציה, זה לא הנושא שלנו היום, אבל אני כן אגיד ששתי הוועדות האלה קבעו כי בשימוש בסם קנאביס בקרב הציבור הרחב אבל בוודאי ובוודאי בקרב ילדים מתחת לגיל 25 יש סכנה ממשית, זה עלול להוביל להתמכרויות, אחד מכל עשרה, לפי הוועדות האלה, אצל בוגרים, ואחד מכל שישה אצל צעירים.
מיכל מרים וולדיגר: זה עלול להביא להתפרצויות פסיכיאטריות בלתי הפיכות, סכיזופרניה, מחשבות אובדניות, חרדה, החמרה בדיכאון, וכולי.
מיכל מרים וולדיגר: בוודאי ובוודאי גם פגיעה בהתפתחות האישית של המתבגרים.
מיכל מרים וולדיגר: כלומר, לפי שני הדוחות האלה, ואלה דוחות רציניים, אין ספק שאצל בני נוער יש בעיה אקוטית עם התמכרויות, עוד לפני הקורונה, בוודאי ובוודאי שבאה הקורונה ועוד העצימה את הבעיה הזאת.
מיכל מרים וולדיגר: בשתי הוועדות גם יחד, הוועדה של ניסנקורן שעוד לא יצאה אל הפועל, כלומר, המסקנות שלה עוד לא יושמו, אבל לועדת פלג שהמסקנות שלה כן יושמו, בעצם היו שם שתי מסקנות.
מיכל מרים וולדיגר: מסקנה אחת, זה לעשות אי-הפללה לגבי השימוש לצרכים עצמיים, אבל באותה נשימה קבעו שם שכשיעשו גם את אי-ההפללה, במקביל יושקעו כספים ומשאבים בחינוך ובהסברה אצל בני נוער, גם בחינוך הפורמלי וגם ובחינוך הבלתי פורמלי, יש שם השקעה מסיבית של הסברה על כמה מדובר במשהו מסוכן שאין להשתמש בו וכולי.
מיכל מרים וולדיגר: לצערי הרב, את אי-ההפללה חוקקו ורצו איתה והתקדמו איתה, ואת הנושא של השקעת כספים ומשאבים בחינוך ובהסברה ומניעה, את זה שכחו.
מיכל מרים וולדיגר: אז הדיון שלנו היום הוא בדבר הזה.
מיכל מרים וולדיגר: אני לא יודעת אם אתה קיבלת, רם, את המכתב מקבוצת אנשים רציניים, שכוללים את חגי טופולנסקי, את צביקה - - - איך אומרים את שם המשפחה שלו?
מיכל מרים וולדיגר: סליחה שאני לא יודעת, אתה לא מכיר אותו?
מיכל מרים וולדיגר: הוא קצין חינוך ונוער ראשי בצבא, נפתלי דרעי, יואל זילברמן, איתן אקשטיין, משה איסרלס, עמיחי גורדין ועוד רבים אחרים, שבעצם שלחו לכל חברי הכנסת מכתב מאוד מפורט על הבעיה האקוטית הזאת של עלייה דרסטית של שימוש בסמים ואלכוהול בידי בני נוער.
מיכל מרים וולדיגר: בעניין היעדר המשאבים לעניין הזה, הם דרשו, ואני איתם ביחד, לקבל תקציב מיוחד לצורך העניין הזה, כמו שהרשות לבטיחות בדרכים מקבלת כספים להסברה ומקבלת כמו שצריך, כך אנחנו דורשים את זה לתחום שלנו.
מיכל מרים וולדיגר: מדובר בכ-34,000,000 שקל שצריך להשקיע אותם בחינוך.
מיכל מרים וולדיגר: פעילות בתוך משרד החינוך כ-18,000,000, על פי קנה המידה של הרשות לזהירות בדרכים.
מיכל מרים וולדיגר: ההסברה עצמה כ-13,000,000, ומחקר מלווה, שמאוד חשוב שיהיה מחקר מלווה וכך גם החוק קבע, של 3,000,000 שקל.
מיכל מרים וולדיגר: איך אנחנו מטפלים בנושא הזה?
מיכל מרים וולדיגר: לפני שאני מסיימת ומעבירה את רשות הדיבור לחברי היקר, אני אגיד שבדרך לפה דיברתי עם אמא לבת שהיא עוד לא בת 18, שהיא בעצם ילדה יחידה בסיכון, ובין יתר הבעיות והאתגרים איתה זה שימוש בסמים.
מיכל מרים וולדיגר: הבחורה הגיעה ל"מסילה", מי שיודע מה זה "מסילה" אז אני לא צריכה להסביר, אבל זה חלק מרשות הנוער שמטפלת בצעירות בסיכון.
מיכל מרים וולדיגר: עוד לא התחלנו לדבר ובמשך הדיון נדבר על זה, על המצוקה, יש כאן דו"ח גם של המ"מ על כל הנושא של נוער בסיכון וכל הרשות לנוער, אבל הבחורה הזאת ברחה לפני שלושה שבועות מ"מסילה".
מיכל מרים וולדיגר: לא מוצאים אותה, לא יודעים איפה היא, והאימא מספרת לי על הקושי, גם כדי להיכנס ל"מסילה" עד שהיא נכנסה ל"מסילה" ועכשיו היא לא נמצאת, המשטרה לא בעניינים, לא מוסרת מידע.
מיכל מרים וולדיגר: כלומר, התופעה הזאת של נוער בסיכון שמתדרדר לסמים ולכן נהפך להומלס, שוטטות, אין לו מסגרות, לא מטפלים בו, הוא משהו שאנחנו חייבים לטפל בו במסגרת הוועדה הזאת, ובכלל.
רם שפע: תודה רבה לך מיכל וולדיגר.
רם שפע: בבקשה ידידי חה"כ מרגי, אני שמח שאתה פה איתנו בדיון.
יעקב מרגי: הכבוד הוא לי.
יעקב מרגי: אני אומר משהו שלא קשור לנושא אבל קשור לנושא.
יעקב מרגי: איך נאמר?
יעקב מרגי: דברים שעולים במחקר.
יעקב מרגי: הבוקר יצאתי מהמלון ופגשתי את ד"ר שרון אלרועי-פרייס, יחד עם המאבטח.
יעקב מרגי: ניגשתי אליה חיזקתי את ידה, זה לא נעים.
יעקב מרגי: למה אני מזכיר את זה?
יעקב מרגי: כי אנחנו הולכים להתבסס גם על מחקרים שמדברים על התופעות של הקנאביס, ויש מי שמכחיש את זה, ואני מכיר את אלה ואני מכיר את אלה.
יעקב מרגי: פונים אליי גם אלה וגם אלה, מה לעשות שאני גם חי בסביבה שאני יכול לראות גם את אלה וגם אלה.
יעקב מרגי: למה אני בכוונה לא אומר דוחות?
יעקב מרגי: אני חושב שמיכל שסקרה ואמרה.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, תקשיבו רבותיי, אני לא דואג לאלה, לעורך דין המלומד במגדל בתל אביב שרוצה לשחרר קצת את האנרגיות שלו.
יעקב מרגי: לו אני לא דואג.
יעקב מרגי: הוא יעשה שימוש מושכל.
יעקב מרגי: ואני לא דואג לזירה הנקייה הקלינית בבתי המרקחת, הלוואי והייתי בטוח והייתי יכול לומר לכם בוודאות שמה שיוצא מבית המרקחת נשאר בבתי המרקחת.
יעקב מרגי: אני יודע לאן זה זולג.
יעקב מרגי: למה אני מצאתי לעצמי לנכון?
יעקב מרגי: באמת יש גידול, ואת זה אומרים כולם, על זה אף אחד לא יכול להתווכח, שיש גידול בהתמכרויות, גם לסמים וגם לאלכוהול בקרב בני נוער.
יעקב מרגי: בתוך עמי אנוכי יושב, אני פעיל בקרב בני הנוער, רבותיי, לא של החברה החרדית, אני מכיר את הנוער של החברה הכללית, אני מכיר את זה טוב, אני מכיר את זה באזור מגוריי, אני מכיר את זה מהחברה המורחבת, ואני אומר לכם, אנחנו דוהרים לכיוון אי-ההפללה, בלחץ של גורמים עסקיים שיש להם אינטרס מובהק כלכלי, בלחץ של גורמים רדיקליים כך אני קורא להם, שרואים רק את טובתם ואת טובת החבר'ה שלהם.
יעקב מרגי: אני לא דואג לסטודנט ולסטודנטית שרוצים להשתחרר, אני דואג לשולי החברה, לאותם נערים שאין להם עורף משפחתי, לאותם נערים נושרים חסרי מסגרת.
יעקב מרגי: שם המרחק והגבול בין התמכרות, פשיעה והתדרדרות, כמעט לא קיים הגבול, בהחלקה קלה זה הולך וגולש.
יעקב מרגי: ולמה, אני יודע שבסוף, מה לעשות, נער הייתי וגם זקנתי, גם בבית הזה וגם במקומות אחרים, כשמתחיל תהליך שמדברים ומדברים, בסוף זה יקרה.
יעקב מרגי: אבל לצערי הרב, כבר כשמדברים על זה, אני אומר לכם שבנורמות החברתיות זה כבר השתחרר, כבר אנשים נותנים לעצמם יותר.
יעקב מרגי: ולמה אני חרד?
יעקב מרגי: אני חרד כי עדיין כפי שציינה מיכל חברתי, אנחנו לא נערכנו, אנחנו חזקים בתקינה וחקיקה, חלשים מאוד בפיקוח ובקרה, ביישום של הפיקוח והבקרה.
יעקב מרגי: אין לנו תכנית למערך הסברה, וצריך להיות מערך הסברה אגרסיבי.
יעקב מרגי: אין לנו תוכניות למערכות החינוך.
יעקב מרגי: אנחנו לא ערוכים גם בקטע הזה של האכיפה, לדעת מה התחומים שכן ולא, אנחנו לא ערוכים שם.
יעקב מרגי: לכן, אני בדיון הזה אני גם רוצה לנצל את הבמה, גם לאלה שיש להם יכולת להביא חקיקה, אנא, עשו בשכל ותסתכלו גם על המרחב הכללי של החברה הישראלית.
יעקב מרגי: אני אומר לכם רבותיי, אני מוכן להסתובב איתך, אני אראה לך בריש גלי את כל המסלול איך זה עובר, מהשטחים הפתוחים בנגב לאן זה עובר, איך זה עובר.
יעקב מרגי: מבתי המרקחת איך זה נמכר ממי שזכאי לנוער שהוא לא זכאי.
יעקב מרגי: ולכן, אני אומר שאני מקווה שהדיון הזה הוא התחלה של משהו, התחלה שתוביל, לא משנה מה דעתך, לפחות באיזונים בין הדעה האישית לבין החובה המוסרית שלך כשליח ציבור להתחיל, היום יש לך יכולת בקואליציה להוביל חקיקה בסוגיה הזו, גם של קמפיין ההסברה, גם של הנושא הזה של הרגולציה המהודקת והחשובה.
יעקב מרגי: אין לנו עניין בהפללה, הפוך.
יעקב מרגי: אנחנו מדינה מפלילה, אבל יש לנו עניין לשמור ולהציל את אלה שעדיין לא נמצאים שם, שהם על הקצה, או את אלה שיכולים להתגלגל לקצוות והתופעות הן ידועות.
יעקב מרגי: כולנו חשבנו שבאלכוהול כשהתופעות התחילו להתפתח, שזה לא יקרה אבל זה קורה.
יעקב מרגי: היום, לצערי הרב, אני אומר ובזה אני מסיים, אני מחיתי בפני הוועד המוניציפלי של היישוב שלי.
יעקב מרגי: הוא מזמין למסיבת חנוכה את המבוגרים, והוא מדגיש בכותרת שיש אלכוהול.
יעקב מרגי: אמרתי לו איזה מסר אתה מעביר לבן שלי, לבן שלך, איזה מסר?
יעקב מרגי: תעשה מסיבה תכניס אלכוהול, אבל למה צריך להרים את זה בריש גלי.
מיכל מרים וולדיגר: אני יודעת שכבר ניתנה לי רשות הדיבור, אבל אני רוצה להוסיף משהו לדברי חברי, שאמר שמדובר בחבר'ה מהקצה, מנוער שהוא נוער במירכאות או לא במירכאות שוליים - - -
יעקב מרגי: להם אני דואג - - -
מיכל מרים וולדיגר: כן, סליחה, להם אתה דואג.
מיכל מרים וולדיגר: אז אני דואגת לכולם, במובן הזה, שהפסע בין להיות במקום שאתה מדבר עליו לבין להיות נוער נורמטיבי הוא כל כך קטן, הוא פשוט קטנטן וזה חוצה מגזרים וחוצה מגדרים וזה פושה בכולנו.
מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה להדגיש את הנושא שאולי לא אמרתי קודם, הנושא של תחלואה כפולה אצל בני נוער.
מיכל מרים וולדיגר: הקשר בין התמכרות לבין בריאות הנפש הוא ממש ישיר, ולא מעט, ורבים, יותר נכון, מבני הנוער שמשתמשים בגיל מסוים בסמים, קנאביס או כל סם אחר, מתדרדרים לבעיות פסיכוטיות ותחלואה כפולה, ואין שום מענים.
מיכל מרים וולדיגר: א' בוודאי הסברה וחינוך, שזה עוד הרבה לפני שהם עלולים להתדרדר, ולכולם.
מיכל מרים וולדיגר: זה פשוט צריך להיות מונח שם על השולחן כחלק מתוכניות הלימוד, גם בחינוך הפורמלי וגם הבלתי פורמלי.
מיכל מרים וולדיגר: פשוט להיות שם ולדבר על זה, ולא לפחד, אבל בוודאי כן, כשהם כבר התדרדרו למקום הזה של תחלואה כפולה אין שום מענים לנוער.
מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה לקורא משפט אחד מהמחקר של ה-ממ"מ, שאמנם היה לפני שנה אבל ככל שאני יודעת שום דבר לא השתנה.
מיכל מרים וולדיגר: הם מדברים על הנושא של מענים לתחלואה כפולה לבני נוער: "...
מיכל מרים וולדיגר: בין המסגרות של רשות חסות הנוער אין כיום מסגרת לנערים ונערות עם תחלואה כפולה בתחום בריאות הנפש.
מיכל מרים וולדיגר: כתוצאה מכך, נכון להיום, כחמישה נערים...", זה היה אז והיום זה יותר, "...
מיכל מרים וולדיגר: המעורבים בפלילים בעלי קשיים נפשיים שוהים במעצר.
מיכל מרים וולדיגר: ..".
מיכל מרים וולדיגר: כלומר, ילדים שהיו צריכים להיות במקום ובמסגרת, הם ילדים, הם עוד לא התחילו בכלל את החיים שלהם, נמצאים בתוך בית כלא, כי אין מענים לסיטואציה הזאת של תחלואה כפולה שהתחילו מסמים קלים, קשים, אני בכלל לא אוהבת את ההגדרות האלה.
מיכל מרים וולדיגר: אבל התחילו שם, ובעצם אנחנו ישר שמנו עליהם חותם, הם כבר עבריינים הם כבר ישבו בכלא, שרפנו להם את החיים, להם ולמשפחות שלהם.
מיכל מרים וולדיגר: אז אנחנו פה בוועדה מאוד מאוד חשובה.
מיכל מרים וולדיגר: רם, אני חושבת שיש בידיך כוח רב, אתה יודע כמה אני סומכת עליך, כמה אני חושבת שצריך להעביר פה חקיקה כי אתה, באמת, למרות שאנחנו חלוקים באי אילו דברים, אתה כן מסתכל על הכול בראייה כוללת, בהבנה, בלי שום סטיגמות או דעות קדומות אתה מוכן גם לחקור את הנושא ולהיכנס לעומק, ואני מאוד מאוד מעריכה, זה לא כל כך מצוי במחוזותינו לצערי, הירידה לפרטים ולהסתכל על הכלל, ואני בטוחה שעבורך, כמו רבים מיושבי הבית הזה ובכלל, הנוער הזה חשוב לנו, זה דור העתיד, אנחנו חייבים להשקיע בו, ומה שאולי בעיניך ובעיניי לא, נכון לגיל יותר מבוגר הוא לא נכון לנוער ואנחנו צריכים לטפל בו.
מיכל מרים וולדיגר: מבחינתי זאת מלחמה ובמלחמה צריך את כל הכלים, זה גם הסברה, זה גם חינוך, וזה גם אפילו אי-הפללה אבל אי-הפללה, כשנגיע לדיון נדבר על זה, שבעיניי זה בכלל חייב להיות סוג של עבירה מנהלית שאם אתה נתפסת, עזוב קנס, אתה צריך לעבור כמו כשאתה עובר עבירת תנועה אתה בעצם אוגר נקודות ואז מעבירים אותך קורס לנהיגה מונעת, אותו דבר פה יהיה, ברגע שנתפסת X פעמים אתה תהיה חייב ללכת לסוג של גמילה וככה נוכל בעזרת השם לפתור את הבעיה הזאת.
רם שפע: תודה רבה לשניכם.
רם שפע: כמו שאתם רואים, אני נותן לכל הדברים להיאמר, אני כמובן אתייחס אחר כך בהרחבה, אבל אשמח שגם חה"כ סימון דוידסון, שלראשונה מכבד אותנו בנוכחותו החשובה, בבקשה, ההתייחסות שלך.
סימון דוידסון: תודה רבה.
סימון דוידסון: אני קודם כל מברך אתכם ושמח להיות פה, כי הנושא הזה הוא סופר חשוב, אבל מה שאני אומר עכשיו זה באמת קופי פייסט למה שאני אומר בכל ועדה שאני נמצא בה, בבריאות, בפשע אצל החברה הערבית, בנושא של חינוך, בביטחון, בכל נושא.
סימון דוידסון: אנחנו מדברים כל הזמן על אכיפה ולמנוע, ונתונים, ו-MMA.
סימון דוידסון: אני באמת מאמין שבסוף, הנושא של מסגרות לילדים ולנוער, וזה לא משנה אם זה בפריפריה, אם זה בצפון תל אביב, אם זה בדרום תל אביב, אם זה בחברה הערבית, זה הדבר שיציל את הילדים שלנו.
סימון דוידסון: ילדים שהם ללא מעש, ואני אתן לכם נתון שבחברה הערבית, מעל 55 אחוזים מהילדים, אני מדבר על ילדים מגיל עשר עד 16 הם פשוט ללא מעש.
סימון דוידסון: ומה הפתרון הכי זול, הכי מהיר, הכי טוב, הכי בריא?
סימון דוידסון: ספורט.
סימון דוידסון: מסגרות הספורט הן המסגרות הזולות ביותר, המהירות ביותר, והחינוכיות ביותר.
סימון דוידסון: ככל שהילדים יהיו יותר במסגרות של ספורט, בעיקר במקומות שבהם לילדים היום אין מה לעשות, הפתרון העתידי הוא הפתרון של העתיד לחברה הישראלית, ואני אומר את זה בעיקר בכל הוועדות שנוגעות לפשע בחברה הערבית, אבל כשאני יושב פה ואני שומע על הנתונים של הסמים והאלכוהול, אדוני, זה הפתרון שיכול להציל את המדינה.
סימון דוידסון: ואני אתן לכם נתון, במדינת ישראל משקיעים בתמיכות באגודות הספורט, בכל מדינת ישראל, 260,000,000 שקל באיגודים ובאגודות.
סימון דוידסון: זה המספר.
סימון דוידסון: זאת בדיחה שלצערי היא עצובה.
סימון דוידסון: זה מה שמשקיעה מדינת ישראל בדבר הכול כך חשוב הזה.
סימון דוידסון: ואני אגיד לכם משהו אישי.
סימון דוידסון: אני גדלתי כשחיין במסגרת ספורטיבית כל חיי.
סימון דוידסון: זכיתי להתאמן גם אצל אבא של יו"ר הוועדה רם שפע.
רם שפע: יש פה אנשים שלא יודעים את זה
סימון דוידסון: אבא של רם הוא אחד המאמנים והשחיינים הגדולים של מדינת ישראל, הוא השתתף בשלוש אולימפיאדות.
סימון דוידסון: אחד השחיינים הגדולים, אבל יותר מזה, אחד מאנשי החינוך הבולטים באמת בספורט הישראלי, שאימן עשרות אלפי ילדים במשך חייו.
סימון דוידסון: אם הוא יעשה סטטיסטיקה על עשרות אלפי הילדים האלו, לא תמצאו אחד שהיה בסמים, אחד, ואני מבטיח לכם, אחד מתוך עשרות אלפים.
סימון דוידסון: אני אומר לכם ואני אגיד את זה בכל מקום שאני נמצא ואני אכוון עליי את כולם, את החרדים, את הדתיים, את השמאלניים, את הימניים, יש קונצנזוס לגבי הדבר הזה.
סימון דוידסון: מדינת ישראל צריכה להשקיע בספורט.
סימון דוידסון: משפט אחרון.
סימון דוידסון: בשנת 1970 היה פשוט שיטפון אדיר של סמים בארה"ב.
סימון דוידסון: הקימו בסוף שנת 1970 פרויקט אדיר שנקרא ‘midnight basketball’, הוא התחיל בקטן והפך להיות בגדול, וב-1994 הנשיא קלינטון חתם כהוצאה רשמית של מדינת ארה"ב, בהיקף של מאות מיליונים על פרויקט של כל המדינה באזורים של השחורים ומוכי הפשע.
סימון דוידסון: אתם יודעים איזו ירידה בפשע ובסמים הייתה שם?
סימון דוידסון: של מעל 60 אחוזים.
סימון דוידסון: היה פרויקט לא יקר מידי, כל הילדים עסקו בכדורסל במיוחד בלילות.
סימון דוידסון: באותם אזורים שעסקו בכדורסל בלילות, לא היה פשע ולא היו סמים.
סימון דוידסון: בואו נשנה את הדיסקט שלנו, לא רק אכיפה ולמנוע ו-MMA, בואו נמצא פתרון לעתיד.
סימון דוידסון: מה עושים עם הילדים שלנו?
סימון דוידסון: וזה הפתרון הזול והטוב ביותר, ואני מקווה שעוד אחד יגיד את זה ועוד אחד, ורם, אני בטוח שאתה שותף שלי לנושא הזה, אתה פשוט מכיר את הנושא הזה.
סימון דוידסון: תודה רבה ובהצלחה.
רם שפע: קודם כל באמת הצפת פה נושא שבדרך כלל לא עולה, בכלל בוועדות, באמת כיף שיש מישהו שהספורט כל כך בוער בו פה.
רם שפע: אז כן, אני בדרך כלל לא עושה 'אאוטינג' פה לאבא שלי, אבל אכן, גם היום בן 78 שוחה ארבע, חמש פעמים בשבוע, מאמן הרבה קבוצות, גם ילדים וגם מבוגרים, אלו הם חייו.
רם שפע: כמו שאתה יודע, אני הרבה פחות מוכשר ממנו.
יעקב מרגי: כל אחד בתחומו.
רם שפע: לא, בסדר, באופן כללי.
קריאה: תקראו עליו, גרשון שפע, תסתכלו מה הוא עשה בחיים.