GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יואב מגנוס: כן, זה שיראל חבורה ועוד הרבה רבים ואחרים.
יואב מגנוס: במקרה המאוד קיצון גם בסופו של דבר יורים בהם, אבל זה רק נקודות קיצון, בהרבה מאוד מקרים הם פשוט מגיעים לאשפוז בכפייה, המשפחות נאלצות להמציא המון שקרים שהבן אדם היה אלים או כל מיני דברים כאלה, גם כשלא היה.
יואב מגנוס: בחלק גדול מהמקרים במקום להגיע לאשפוז בכפייה, בגלל שהם ממציאים שקרים וכן הלאה, אז נפתח נגדו תיק פלילי ושופט אותו שופט כשהבן אדם חולה נפש.
יואב מגנוס: זה לא שהוא עבריין, הוא צריך טיפול נפשי והוא מגיע בסוף להישפט בפני שופט והוא לא מבין בכלל את הסיטואציה והוא נשפט על זה.
יואב מגנוס: צוותי התערבות, להצליח להנגיש את העזרה המיידית הזאת בזמן אמת זה משהו שלוקה בחסר.
יואב מגנוס: שוב, אנחנו עושים את זה בקפסיטי שאנחנו יכולים, אנחנו מגייסים עוד אנשים כדי לעשות את זה ולוקחים את העסק הזה מאוד מאוד ברצינות.
יואב מגנוס: זה לא מסובסד, זה משהו שצריך להיות מסובסד, זו אחריות מדינתית להתמודד עם הסיפור הזה.
יואב מגנוס: היום להשאיר את זה בידיים של המשטרה זה לא אחראי בשורה התחתונה.
מיכל וונש: גם לא הוגן.
יואב מגנוס: לאנשים יש יכולות, הם מדהימים, השוטרים שלנו, הם עושים עבודת קודש, אבל הם צריכים את הכלים.
יואב מגנוס: גם פה חד משמעית צריך לוודא שעוברים את ההכשרות, שמשטרה, שמד"א, שבתי חולים פסיכיאטריים, שכולם עוברים את ההכשרות הבסיסיות שמשנות את התפיסה המיושנת של איך מתמודדים עם נפגעי נפש ברגעי המשבר האקוטיים, שזה או לקשור אותם או לקחת אותם בכוח ודברים כאלה, לבין שיטה שאנחנו הלכה למעשה מיישמים כבר קרוב ל-30 שנה שמצליחה להביא לתוצאות חיוביות בהרבה פחות משאבים ולשיתוף פעולה.
מיכל וונש: עוד שאלה, לגבי החילוצים מחוץ לארץ, אם אתם נתקלים באתגרים שחשוב שאנחנו נהיה מודעים אליהם.
מיכל וונש: בתקופה הזאת יש אולי פחות, זה דווקא אולי זמן לחשוב על זה, האם יש דברים שחשוב שכמחוקקים נהיה מודעים אליהם מבחינת החילוצים מחוץ לארץ.
חיליק מגנוס: אני חושב דבר כזה, חשבתי הרבה על מה אפשר לעשות, אני חושב שהתוכנית שלנו להתפרסות לממדים ארציים, של גופי חירום בהיקף ארצי, להנגיש את התוכנית, שיהיה איזה שהוא גוף שפשוט ייתן לנו ביד את האפשרות לבצע את זה.
חיליק מגנוס: לנו אין את המשאבים לזה.
חיליק מגנוס: צריך לתקצב את זה, את ההתפרסות הארצית של היכולת שלנו לתת שירותי חירום.
חיליק מגנוס: אנחנו צריכים לחכות שהממלכה תתקצב את זה, שיהיה תקציב לעניין הזה.
מיכל וונש: אתה אומר לצרכים בחו"ל?
חיליק מגנוס: לא, לא בחו"ל, אני מדבר דווקא בארץ.
חיליק מגנוס: ההתערבות, מערך החירום שאנחנו מציעים בארץ, להביא אותו להיקף ארצי, אנחנו רוצים להגיש תוכנית ובדמיוני ככה אני מצפה שהממלכה, המדינה, תמצא איך לתת לנו את התקציב.
מיכל וונש: טוב, זה כבר באמת כל הרצף הזה שאנחנו מדברים עליו.
חיליק מגנוס: איך לתקצב את זה, כי אנחנו לבד לא נצליח להרים את זה, או להרים את זה רק מעבודות שנבצע, זה בלתי אפשרי.
חיליק מגנוס: צריך להביא את קופות החולים לקבל אחריות על זה, לא ייתכן שזה יהיה מוחרג.
חיליק מגנוס: ואם זה יהיה במימון של ביטוח של קופת חולים זה גם בסיס לביצוע, אבל להרחבת והקמת השירות צריך איזה שהוא תקציב.
מיכל וונש: זה בטוח.
יואב מגנוס: אלה שלוש הנקודות הקריטיות בעיניי בשיקום הנפשי שלוקות בחסר, אלה הפערים שאנחנו עושים את רוב העבודה שלנו היום פה בארץ.
יואב מגנוס: חו"ל זה סיפור אחר, שם יש כל מיני דברים שאפשר לגעת בהם, אם תרצי, שוב, נשלח לכם מסודר בשמחה, נתכתב ונמשיך לדון בכל הדברים האלה.
יואב מגנוס: בארץ מבחינת הטיפול בנפגעי נפש, אלה שלושת הדברים החסרים ביותר.
יואב מגנוס: על זה גם כמובן הדרכה, לא לארגונים, הדרכה בבתי ספר, הדרכה בצבא.
מיכל וונש: זה כל המנעד.
מיכל וונש: באמת העובדה שאנחנו צריכים להנגיש את המידע הזה, זה אומר הדרכות וחינוך ואיתור וטיפול מגננות ועד עובדות סוציאליות ועד מורים.
חיליק מגנוס: נכון.
חיליק מגנוס: יש גופים בארץ שאת מכירה שצריך להביא לשיתוף פעולה עם ההורים, עם כל הגופים האלה, כל העמותות האלה, צריך להביא את כולם לשיתוף פעולה ביחד, האינטרסים זהים.
מיכל וונש: לזה צריך גורם מתכלל אחד ברשות, ברשות, שיודעת לתכלל.
חיליק מגנוס: אבל אין מי שיעשה את זה.
מיכל וונש: יוסי, יש לך עוד משהו?
יוסף טייב: לא, נחשפנו פה לאוצר של מידע, באמת חבל שאנחנו – בעצם מה שחסר להם זה את הכלים כדי להעצים את זה ולגדול ולשתף פעולה עם גורמים שנמצאים בשטח וזה העבודה שלנו לראות איך אנחנו בסופו של דבר מקימים את הרשות הזאת שהיא – בסופו של דבר אנחנו חוזרים לאותה נקודה, צריכה להיות רשות מתכללת.
מיכל וונש: כל פעם, זה הסיכום של כל דיון שני.
יוסף טייב: כן, ואנחנו לא שם, לצערי.
חיליק מגנוס: יוסי צריך לחשוב איך מוצאים תקציב כדי שאנחנו נוכל לבצע בעזרת הידע והעקרונות שלנו, לבצע שינוי.
מיכל וונש: עוד מישהו שלא הספיק לומר?
מיכל וונש: חיליק, תודה.
חיליק מגנוס: תודה לכם.
חיליק מגנוס: אני רוצה להגיד, לסכם.
חיליק מגנוס: אני טיפוס שלא כל כך מתרגש, אבל הפעם התרגשתי, גם כשהסברתי לכם ודיברתי אחרי זה ישבתי ולקח לי זמן להנחית את הדופק, זה גרם לי התרגשות אמיתית, זה שבאתם והתעניינתם בנושא הזה.
חיליק מגנוס: אני בעניין 30 שנה, אף אחד לא בא.
חיליק מגנוס: זה לא עניין עד היום אף אחד, צריך להבין את העניין.
חיליק מגנוס: זה עניין את המשפחה ואת הנפגעים, זה עניין את הנוער הצעיר כשאני מדבר איתו והם אוהבים את מה שאני אומר כי אני מדבר לעניין, אבל אף אחד לא בא, זה לא הגיע לכדי כך שהממלכה התעניינה.
חיליק מגנוס: זה מאוד ריגש, אני מאוד שמח ואני מבקש, חבר'ה, תמצאו תקציב שאת הידע שצברנו ואת היכולות שצברנו נוכל להרחיב להיקף ארצי.
מיכל וונש: חיליק, אני רוצה להגיד תודה רבה.
יואב מגנוס: אם אפשר להגיד דבר אחד לפני שאת מסכמת.
יואב מגנוס: אנחנו אנשים פרקטיים פה בחברה, זאת הגישה שלנו, ישר למשימה ולבצע ולהביא תוצאות.
יואב מגנוס: כמובן שהמשימה הגדולה שלכם, דיברנו עליה, לארגן גוף שיתכלל את כל זה ויביא תקציבים כדי לעשות את כל מה שדיברנו, זו המטרה הגדולה.
יואב מגנוס: אני מאמין שבמעט מאוד משאבים אפשר להציע לפחות את ההדרכה לארגונים כבר מחר.
יואב מגנוס: אנחנו מוכנים על חשבוננו את יחידות הקצה של המשטרה שנמצאות בשטח ופוגשות את האנשים במצבי משבר, להתחיל סדרה של הרצאות ולתת להם את הכלים להתמודד עם זה.
מיכל וונש: אז אני אגיד גם לעניין הזה, אני כבר ביקשתי משיר לדבר עם השר אמיר אוחנה בנושא הזה, אני אוציא המלצה מטעם הוועדה, גם להיפגש איתו וגם להסביר ואולי גם לבקש שהוא ייפגש כדי שהוא יבין את החיוניות וגם הקלות שאפשר לעשות את זה וההכרח להשתמש בזה.
מיכל וונש: זה כל כך פשוט.
מיכל וונש: אז אני מקווה שאני אוכל לדווח לכם גם שפגשתי איתו וגם או שנקבע איתו פגישה, או שכבר נוכל לקדם את זה.
מיכל וונש: בנושא שרציתי לומר לך, חיליק, מה שלא ברור מאליו, אנחנו כבר יושבים פה אחרי שאתה כחלוץ עשית, בנית, צפית, ראית, הפנמת, יישמת, הצלת, אין לי עוד, עוד מעט יהיה כבר ליל הסדר אם אני אמשיך, אבל זה כל כך לא מובן מאליו.
מיכל וונש: ואני רוצה להגיד משהו באופן כללי, כמי שגם מאוד מכירה את המגזר השלישי, נקרא לו החברה האזרחית, בסוף הסוד של מדינת ישראל זה זה, זה שמזהים ואקום ואומרים: טוב, אני מפשיל שרוולים.
מיכל וונש: אני אומרת את זה לאנשים כל הזמן, גם מחו"ל, כשאומרים אבל פילנתרופיה והפילנתרופיה תומכת, בסוף הסוד שלנו זה אנשים כמוך, שמפשילים שרוולים ואומרים: פה יש ואקום ואני נכנס לוואקום הזה ואני מוצא את הכלים לטפל בו.
מיכל וונש: האחריות שלנו היא לזהות שיש פה ואקום שלפחות חלק ממנו הוא באחריות הממלכה, באחריות המדינה, ולא רק לא להפריע, אלא גם לסייע במקום שבו האחריות היא שלנו, בין אם זה בדרכי חקיקה ובין אם זה בדרכי תקצוב ושיתוף פעולה ותכנון.
מיכל וונש: אז אנחנו מודים לך באמת, אתה חלוץ, אתה הארת את הדרך, הרבה מאוד דרכים, למדינת ישראל למקום שבו אנחנו היום יותר מאי פעם צריכים את זה והאחריות שלנו היא לקחת את זה ולהנגיש את זה הלאה כדי שזה לא יתפספס.
חיליק מגנוס: אבא שלי תמיד אמר לי, תשמע, אם כל אחד יביא אבן ויניח אנחנו נבנה את חומות דוד.
חיליק מגנוס: לא צריך לדבר, צריך לעשות.
חיליק מגנוס: ואז איפה הבעיה?
חיליק מגנוס: הבעיה שאנשים יודעים מה צריך, אבל הם לא עושים.
מיכל וונש: זה חלק מהבעיה.
חיליק מגנוס: צריך לעשות.
מיכל וונש: חלק מהבעיה, אני אגיד את זה, זה שינוי פרדיגמטי של מדינת ישראל של בניית תוכניות ארוכות טווח.
מיכל וונש: אני חושבת שאנחנו מדינה בת 72, מדינה מדהימה, נס, אבל צריך לשנות תפיסה מכיבוי שריפות לבניית תוכניות ארוכות טווח, מתכללות, הוליסטיות, להיות מדינה מתוקנת.
מיכל וונש: זה עניין של ריבונות תודעתית, לא גיאוגרפית.
מיכל וונש: אנחנו מדינה ריבונית ועכשיו הגיע הזמן להתנהל ככה.
מיכל וונש: בהרבה מאוד מובנים אנחנו עוד לא שם.
חיליק מגנוס: הייתי בעולם הרבה שנים, הייתי באמת בקצווי ארץ, יש לנו מדינה הכי טובה בעולם.
חיליק מגנוס: אין שום מקום שהייתי יכול להחליף איתה.
מיכל וונש: לרגע אני לא חושבת אחרת.
חיליק מגנוס: זה לא סתם שכולם לוטשים עיניים הנה, הם יודעים למה, זו מדינה על הכיף כיפק.
חיליק מגנוס: עם כל הבעיות.
מיכל וונש: לגמרי, עם כל הבעיות.
מיכל וונש: אז תודה לכולם.
מיכל וונש: בוקר טוב לכולם, תודה שאתם מצטרפים אלינו לדיון חשוב בנושא ההתמכרות להימורים.
מיכל וונש: אני אומר שבעצם עם כניסתי לתפקיד כיו"ר הוועדה להתמודדות עם סמים ואלכוהול, ההחלטה הייתה לבחון את הנושאים השונים שעולים דרך הפריזמה של התמכרויות, באופן כללי שמאפשרת לגעת ולצלול ולבחון לעומק את הנושאים שאנחנו דנים עליהם, ואני אומר שלמרות שם הוועדה, המיקוד של הוועדה, היות והפריזמה היא דרך נושא ההתמכרויות באופן כללי, אינה מבחינה במחויבות שיש למדינת ישראל, לי כיו"ר הוועדה, לנו כיושבי בית זה, חברי הכנסת כמחוקקים, כמי שמפקחים על הגורמים השונים שעוסקים בנושא ההתמכרויות, להכיר, להסביר, לאתר, לזהות, לטפל וללוות את כל סוגי ההתמכרויות וגם לזהות את הפערים הקיימים שבעצם חוצים רוחבית כל אתגר, בין אם זה לחומרים ממכרים או להתנהגויות ממכרות.
מיכל וונש: זו בעצם הפעם הראשונה שאנחנו מקיימים דיון ספציפי שאנחנו מייחדים אותו לנושא ההימורים, אז אני מודה לכם שהצטרפתם אלינו.
מיכל וונש: דרך הפרספקטיבה הזאת חשובה לי מאוד גם מצד אחד לאבחן, ומצד שני לקשור לאתגרים הרוחביים כפי שציינתי אותם, וכמובן ההתמכרות שהיא מחלה שצריך לתת עליה לא רק את הדעת, אלא את הטיפול הראוי לאורך כל הרצף וגם לכל הסביבה.
מיכל וונש: אני פגשתי בחלק מהסיורים שערכתי עם כניסתי לתפקיד, את מי שמתמודדים באומץ רב, באחריות אישית גדולה עם ההתמכרות של הימורים, והידיעה שגם בהתמכרות הזו, גם במניפסטציה הזו הנפגעים המיידים הם המשפחה, וההרס שגם ההתמכרות הזו זורה על כל סביבתה הוא עצום.
מיכל וונש: אני כמובן אשמח לשמוע מכם, מומחי התוכן לנושא הזה, יותר.
מיכל וונש: בעצם המחויבות הזו במציאות שבה אחד מעשרה ישראלים מכור למשהו, ובה אזרחי ישראל נתונים דווקא כעת במשבר הקורונה למשבר חברתי נפשי שנותן את אותותיו גם בנושא זה, שבעצם הנושא הזה הוא בבואה במידה רבה של המשבר הנפשי שמלווה את המשבר הכלכלי-בריאותי שאנחנו בעיצומו, מחייב אותנו לדון בכך בעיניי בדחיפות יתרה גם דרך הפרספקטיבה של התקופה הזאת ובטח ובטח עם אפשרות ועם כוונה לייצר תהליכים ארוכי טווח ולזהות ולמצות את ההזדמנויות שלצד המשבר הנוכחי.
מיכל וונש: אנחנו נתחיל כהרגלנו עם סרטון קצר רק כדי להנגיש ולהמחיש את הסוגיה, ונצלול ישר לעומק מייד אחר כך.
מיכל וונש: אני אציין וכמובן כמו תמיד, אשמח שתוסיפו לי, תרחיבו את דעתי, את הנתונים שיש בפניי.
מיכל וונש: על פי המרכז הישראלי להתמכרויות, אין כמעט אדם בוגר בישראל שלא הימר לפחות פעם אחת.
מיכל וונש: הימור הוא סוג של נטילת סיכון שבמרבית המקרים גורם לחוויה מהנה, אך ישנן מוטיבציות נוספות להימורים שעל חלקן אני גם שמעתי באופן אישי מחלק מהמתמודדים עם ההתמכרות הזאת: צורך בשליטה, גאווה וסיפוק פסיכולוגי, רצון להרוויח כסף בצורה קלה, בילוי חברתי ועוד.
מיכל וונש: אני אומר שאני פגשתי גם בעוד באמת מי שסובלים ממשברים נפשיים וכך מוצאים את האסקפיזם באיזשהו משהו שנותן מזור.
מיכל וונש: על פי ה-DSM התמכרות להימורים נכללת כהפרעה והינה התמכרות התנהגותית הראשונה שהוכרה באופן רשמי, וזאת בשל הדמיון בין השפעת ההימורים על המוח לזו של סמים ואלכוהול, וכן בגלל קיומם של תסמיני גמילה ומאפיינים קליניים אצל הסובלים מההפרעה.
מיכל וונש: הפרעת ההימורים בהגדרתה הרפואית כרוכה בהתנהגות חוזרת ונשנית הגורמת לבעיות משמעותיות או למצוקה.
מיכל וונש: כמו בהתמכרויות שונות לחומרים כגון סמים או אלכוהול, אחד הסימנים להתמכרות הוא חוסר יכולת להפסיק להמר גם כשהדבר פוגע משמעותית בתחומי החיים הרבים.
מיכל וונש: הימורים יכולים לפגוע בבריאות דרך נזק נפשי הכולל חרדה, דיכאון ועוד, שלעיתים עלולים לעורר מחשבות אובדניות כפי שראינו גם בסרטון, ולהוביל להתמכרות לסמים ולאלכוהול בקורלציה כזו או אחרת.
מיכל וונש: נזק גופני, מתח וחרדה יכולים לגרום להפרעות שינה, לשינויים בתיאבון ובמשקל ועוד, וכמובן נזק אישי, חברתי, משפחתי.
מיכל וונש: על פי משרד הרווחה, החוק במדינת ישראל אוסר על הפעלת משחקי הימורים והגרלות, והיתר מיוחד ניתן אך ורק למפעל הפיס ולמועצה להסדר ההימורים בספורט.
מיכל וונש: בארץ מופעלים עשרות משחקי הימורים חוקיים אותם אנחנו מכירים, ועוד רבים בלתי חוקיים שקיימים.
מיכל וונש: אין ארגון האוסף את המדדים העולמיים לגבי דפוסי ההימורים.
מיכל וונש: סקר אפידמיולוגי של הרשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול מ-2017 מעלה כי בקרב מבוגרים בגילאי 18 עד 65, 16.3% דיווחו כי הימרו לפחות פעם אחת בשנה האחרונה, ו-5.7% דיווחו על תדירות גבוהה יחסית של הימורים.
מיכל וונש: אומדן נוסף לגבי היקף המהמרים בישראל ניתן לקבל גם מהסקר שנערך בחסות מפעל הפיס בשנת 2018, שם נמצא כי שיעור המשתתפים בהגרלות ובהימורים בישראל הוא 39%.
מיכל וונש: התייחסתי למשבר הבריאותי, כלכלי, חברתי, נפשי.
מיכל וונש: בעיניי לא המציאו כלום, רק הציפו, מחדדים, ממחישים את האתגרים הקיימים, לרבות בנושא בריאות הנפש באופן כללי ולרבות ההשלכות על ההתמכרויות הנלוות.
מיכל וונש: המשבר, כאמור, טומן בחובו גם הזדמנויות שעלינו לזהות ולמצות.
מיכל וונש: הפעילות שנעשתה עד כה בוועדה מתמקדת בזיהוי הפערים, ותקווה גם לסגור את אותם פערים וגם לייצר תוכניות הוליסטיות, מתכללות וארוכות טווח.
מיכל וונש: שוב תודה לכל מי שהגיעו היום לדיון.
מיכל וונש: אני אשמח להתייחסות מנקודת מבטכם המקצועית כמובן לגבי נתונים שקיימים, המסגרות הקיימות לטיפול בהתמכרות להימורים, האם יש מרכזי שיקום שמותאמים לאוכלוסיות שונות, לרבות בני נוער ובכלל אוכלוסיות שונות?
מיכל וונש: מה הם הפערים כפי שאתם מזהים אותם מהתובנות שיש לכם והידע שיש לכם גם לטווח הקצר בתקופה הזאת וגם לטווח ארוך, ומה הן המגמות שאתם כן רואים דווקא בתקופת הקורונה?
מיכל וונש: אולי חשוב להעלות אותן פה בפני הוועדה ובפני שאר הגורמים כדי שנדע גם לשתף פעולה ולזהות ולמצות את ההזדמנויות שיש לצד המשבר.
מיכל וונש: אני אשמח להתחיל דווקא בקהילות הטיפוליות.
מיכל וונש: אני לא תמיד מצליחה להגיע אליכם ואני כל כך אסירת תודה על כל מה שאתם עושים בנושא.
מיכל וונש: נתחיל עם אמנון, מנכ"ל עמותת הדרך.
מיכל וונש: בוקר טוב, אמנון.
אמנון מיכאל: אני אתחיל עם מצגת וקצת אני אספר עלינו.
אמנון מיכאל: (הצגת מצגת) יש שני מישורים שבהם אנחנו עובדים בעמותה, אחד, בקהילה הטיפולית.
אמנון מיכאל: אנחנו כבר מספר שנים רב מטפלים בתוך הקהילה במטופלים מכורים להימורים, כמובן בפיקוח משרד הרווחה.
אמנון מיכאל: משרד הרווחה מעודד הכנסת מטופלי הימורים לקהילה טיפולית.
אמנון מיכאל: מפעל הפיס מסייע במימון מה שנקרא "הבטחת הכנסה", כי חוק ביטוח לאומי לא מאפשר למטופלים מהמרים להיות במסגרות שיקומיות, כלומר הוא לא מממן הבטחת הכנסה, להבדיל נגיד מסמים ואלכוהול, ומפעל הפיס מכסה את זה וזה מאוד מאוד עוזר למטופלים להגיע, במיוחד כשהם מגיעים תמיד למצבי משבר.
אמנון מיכאל: אף אחד לא מגיע כשטוב לו ונעים לו ונוח לו והוא מרוויח.
אמנון מיכאל: הם בדרך כלל אחרי חובות מאוד גדולים, אחרי רדיפה של השוק האפור או בעלי חוב אחרים והם מגיעים אלינו והם נקלטים.
אמנון מיכאל: אני רוצה לדבר על מיל"ה.
אמנון מיכאל: מיל"ה זה המרכז הישראלי לטיפול בהימורים.
אמנון מיכאל: יש לנו שלושה מרכזים: חיפה, תל אביב, באר שבע, בסיוע מפעל הפיס שנרתם לסיפור כבר לפני מספר שנים והרחיב את השירותים.
אמנון מיכאל: עכשיו יש לנו שלושה מרכזים.
אמנון מיכאל: המרכז האחרון נפתח לפני בערך שנה בבאר שבע.
אמנון מיכאל: אני רוצה לתת קצת נתונים וחשוב שתראו את היקף הפניות והבעיה.
אמנון מיכאל: זה פשוט מדהים לראות נתונים מאוד מעניינים בעיניי, כמו הגיל שיורד.
אמנון מיכאל: בואו נסתכל על פילוח הנתונים.
אמנון מיכאל: גיל המטופלים היום במיל"ה, רואים 18 עד 30, אנחנו מדברים על 16%.
אמנון מיכאל: 4% של הצעירים מאוד מאוד.
אמנון מיכאל: פעם אני חושב שלא היינו רואים כל כך מהמרים צעירים.
אמנון מיכאל: 10% מהפונים אלינו הם חיילים.
אמנון מיכאל: אנחנו בתאום כמובן עם שלטונות הצבא בנושא הזה, בקשר איתם, עם המדור הקליני של הצבא.
אמנון מיכאל: אנחנו עכשיו כתבנו נוהל הפנייה משלטונות הצבא, איך אנחנו מיידעים אותם, איך הם מיידעים אותנו ושזה לא יהיה מאחורי הגב של אף אחד.
אמנון מיכאל: חשוב לדעת גם מבחינת אחריות.
אמנון מיכאל: יש כאן המון אנשים צעירים שפונים לאחרונה.
אמנון מיכאל: אני זוכר שמהמרים היו בדרך כלל אנשים יחסית מבוגרים יותר, כאלה שהיו בכל מיני מאורות הימורים וכלובים למיניהם, ואתה רואה היום ילדים או צעירים שמגיעים אלינו על בעיית התמכרות, לא על זה שהוא קצת הפסיד כסף.
אמנון מיכאל: הימורים ברמה של התמכרות או תלות לפחות גדולה מאוד בגלל כל האפליקציות למיניהן.
אמנון מיכאל: מטופל צעיר אמר לי, כן, יש לי סם משלי.
אמנון מיכאל: הפוקר זה סם.
אמנון מיכאל: יש לי אפליקציה והמחשב הזה הוא בעצם כמו מרכז התמכרות שלם שנמצא לידו ונגיש מאוד, זמין מאוד במיוחד בתוך הקורונה.
מיכל וונש: אני אעצור רק שנייה, אמנון, רק לומר, זה התמכרות בתוך התמכרות כי גם יש אפשרות לטרגט אותו.
מיכל וונש: מגיעים אליו בלי שהוא נכנס בעצמו.
אמנון מיכאל: מספיק שהוא גם נכנס ובודק משהו, כבר מיירטים אותו.
מיכל וונש: זה אני חוויתי.
מיכל וונש: אני מקבלת עכשיו כל הזמן הצעות להמר, כי הסתכלתי פעם-פעמיים.
אמנון מיכאל: נכון, בדיוק.
אמנון מיכאל: הם יודעים את זה.
אמנון מיכאל: גוגל עוקב אחרינו.
אמנון מיכאל: יש 31% מגילאי 30 עד 40.
אמנון מיכאל: 40 עד 60, 37%.
אמנון מיכאל: בנקודת הזמן הזאת יש לנו 140 מטופלים, לא כאלה שעברו במהלך השנה או השנתיים, אלא ממש בזמן אמיתי יש לנו בין שתיים לשלוש פניות כמעט כל יום.
אמנון מיכאל: מדהים לראות שהמון פניות ממש מדי יום.
אמנון מיכאל: רובם עובדים.
אמנון מיכאל: 89%–90% עובדים.
אמנון מיכאל: לא סתם קוראים להתמכרות להימורים, התמכרות סמויה, כי אין לה סממנים פיזיים כמו בסמים ואלכוהול שאנחנו רואים קריז, אנחנו רואים שהוא מתנדנד, הוא עשה תאונת דרכים.
אמנון מיכאל: זאת התמכרות סמויה ובדרך כלל זה אנשים ממעמד בינוני-גבוה.
אמנון מיכאל: זה לא שהמעמד הנמוך לא מגרד או עושה כל מיני דברים בתחנות, אבל אלה שיותר מתמכרים או משתמשים בכסף גדול זה אנשים שיש להם זמינות לכסף, למשל הם עצמאיים.
אמנון מיכאל: נתקלנו בזה הרבה מאוד, אנשים שהם עצמאיים, שהם יכולים לקחת מהקופה או מעסק משפחתי.
אמנון מיכאל: מנהלים של כל מיני מסגרות, גם זה נתקלנו.
אמנון מיכאל: רוב האנשים עובדים ואלה של ה-11% זה אנשים עם בעיות נכות או בעיות אחרות שהן יותר מסובכות.
אמנון מיכאל: התפיסה הזאת או המיתוס הזה של מכור שמאבד את כל התפקודים שלו, לפי דעתי צריך לחשוב קצת אחרת.
אמנון מיכאל: בואו נראה פילוח גברים/נשים/חיילים.
אמנון מיכאל: בכוונה שמתי אותם בנפרד למרות שחיילים הם גם גברים וגם נשים, אבל רק שתראו.
אמנון מיכאל: 86% הם גברים.
אמנון מיכאל: 6% נשים.
אמנון מיכאל: 10% חיילים, שזה נתון מאוד מאוד מעורר פעמון אזעקה.
אמנון מיכאל: הצבא איתנו בסיפור ואני חושב שזה יפה שהם מתארגנים ולקראת טיפול בנושא.
אמנון מיכאל: בואו נראה מצב משפחתי.
אמנון מיכאל: רווקים, 44%, נשואים, 47% וגרושים 9%.
אמנון מיכאל: אנחנו יודעים ששיעור המתאבדים המתגרשים אצל כאלה מהמרים הוא גבוה.
אמנון מיכאל: אני לא כל כך רואה את זה כאן.
אמנון מיכאל: אולי בגלל שיש הרבה צעירים אז אנחנו לא רואים את זה עדיין, אבל שיעור האנשים מתחלק בצורה כזאת שהיא נראית לי הגיונית, של רווקים ונשואים, בערך 50%/50% חוץ מהגרושים.
אמנון מיכאל: זה נתונים על מסגרת מיל"ה.
אמנון מיכאל: מה שאנחנו נותנים במיל"ה זה מגוון רחב של שירותים, סל שירותים מאוד מאוד גדול.
אמנון מיכאל: מה שיפה במרכזים האלה, שאולי פעם ראשונה בני משפחה יכולים לקבל טיפול עם וללא בן המשפחה המכור, שזה בעיניי מאוד מאוד חשוב.
אמנון מיכאל: רוב הפונים אלינו, דווקא זה בני משפחה.
אמנון מיכאל: ככה זה מתחיל.
אמנון מיכאל: בני משפחה מתקשרים, חסרי אונים, מבקשים עזרה, פונים אלינו למסגרות.
אמנון מיכאל: יש לנו קו חם שנמצא כל הזמן ואפשר להתקשר אליו.
אמנון מיכאל: אפשר להשיג את המדריך שעונה כל הזמן ויכול לתת תשובות.
אמנון מיכאל: פונים אלינו בני משפחה מאוד חסרי אונים, בדרך כלל לא יודעים מה לעשות עם בן המשפחה.
אמנון מיכאל: לפעמים הוא בכלל לא משתף פעולה.
אמנון מיכאל: אנחנו מזמינים אותם.
אמנון מיכאל: לאט לאט מזמינים גם את בן המשפחה המכור.
אמנון מיכאל: לפעמים גם בלי שהוא יהיה נוכח אנחנו יכולים לטפל בבן המשפחה.
אמנון מיכאל: יש לנו מעבר לטיפול פרטני, קבוצות לנגמלים, למהמרים, קבוצות לבני המשפחה בנפרד.
אמנון מיכאל: יש לנו ייעוץ כלכלי, ייעוץ חובות, שזה דבר מאוד מעניין שאני פחות הכרתי אותו.
אמנון מיכאל: בתחומים של סמים, אלכוהול שעסקתי ואני עוסק, זה לא כל כך מוכר, אבל למשל ייעוץ לחובות, ייעוץ כלכלי, להגיד למשפחה, תעשו הערת אזהרה בטאבו כדי שלא ימכור את הדירה.
אמנון מיכאל: זה דבר מדהים.
אמנון מיכאל: אני חושב שזה מאוד חשוב דברים כאלה או איך מסדירים חובות.
מיכל וונש: אמנון, יש לי שאלה, אני מצטערת שאני מפריעה לך, אבל כשאתה אומר שלרוב זה בני המשפחה שפונים, וזה עלה בדיון הקודם שלנו, האם הנושא של אפוטרופסות או בעצם היכולת, כיוון שאם המכור לא מוכן לשתף פעולה, הרי שאתה לא מצליח להביא אותו לטיפול.
מיכל וונש: האם זה אתגר?
מיכל וונש: פה לפי הסטטיסטיקה אתה עוסק כמובן וגם כפי שאני יודעת, בבגירים.
מיכל וונש: האם אתה מכיר את הכלי החדש שפותח, שאני התוודעתי בהקשר אחר לחלוטין בוועדת חוקה, חוק ומשפט, שנקרא ייפוי כוח מתמשך, שהוא מנגנון מאוד מאוד מעניין שבעצם מאפשר אולי לייצר איזושהי תשובה אם זה אכן אתגר.
אמנון מיכאל: אנחנו כן נעזרים באנשי מקצוע בתחום הכלכלה, הפיננסים, שעוזרים לנו בתחום כמו שאמרתי, של הערת אזהרה בדרך כלל או הסדרת חובות או פנייה לבנקים.
אמנון מיכאל: זה משהו שאנחנו עושים.
מיכל וונש: לא, אני אחדד את שאלתי.
מיכל וונש: אם לרוב אתה אומר שהמשפחה היא זו שפונה, אבל כמובן שצריך את הסכמתו של המטופל עצמו להפוך למטופל, האם זהו אתגר?
מיכל וונש: כיוון שאין אפשרות להביא אותו אליכם או לאשפז אותו או להביא אותו לטיפול ללא הסכמתו.
מיכל וונש: האם זהו משהו שהוא מהווה איזשהו חסם מאוד משמעותי בטיפול בזמן או בטיפול יותר בזמן שמי שמכור?
אמנון מיכאל: בדרך כלל אנחנו מצליחים להביא את בן המשפחה המכור בעקבות המשפחה, לטיפול.
אמנון מיכאל: כמעט ולא קורה לנו שלא.
אמנון מיכאל: יש לנו כל מיני שיטות שפיתחנו.
אמנון מיכאל: למשל אני אומר להם, כמה זמן אתם משקיעים בילד, 20-30 שנה?
אמנון מיכאל: עשיתם בשבילו הכול?
אמנון מיכאל: הכול.
אמנון מיכאל: תבוא אליו ותגיד לו, אתה בא אלינו לפגישה אחת.
אמנון מיכאל: אתה חייב.
אמנון מיכאל: מול 30 שנה, פגישה אחת.
אמנון מיכאל: מותר לך לבוא ולדרוש את זה ממנו.
אמנון מיכאל: הרבה פעמים באים ואז נוצר קשר מאוד יפה עם המדריך, עם הצוות הטיפולי ואז הם ממשיכים את הטיפול אצלנו.
אמנון מיכאל: יש לנו ייעוץ פסיכיאטרי, יש ייעוץ כלכלי, קבוצות לנגמלים, קבוצות למשפחה בנפרד.
אמנון מיכאל: יש לנו פרויקט תעסוקתי מאוד יפה שקראנו לו "מטים שכם".
אמנון מיכאל: אנחנו ממש עוזרים למשפחה בצורה של ללוות אותה כמו מנטורים, איך אנחנו מתמודדים עם כל המכלול הכלכלי, החובות וכו', עם מתנדבים שבאים אלינו או מנטורים שבאים ועוזרים.
אמנון מיכאל: פרויקט מאוד מאוד יפה.
מיכל וונש: אתה יודע לומר לי מכלל הפונים אם אתם מצליחים להמשיך ללוות גם את מי שטופל?
מיכל וונש: יש לכם את המשאבים להמשיך וללוות את כל מי שיוצא לדרכו העצמאית אחר כך?
מיכל וונש: חסרות מסגרות כאלו דווקא בנושא הזה של מכורים להימורים?
מיכל וונש: יש לכם משהו לומר על הנושא של הליווי אחרי?
אמנון מיכאל: כו.
אמנון מיכאל: א', אנחנו ממשיכים איתם ולא עוצרים.
אמנון מיכאל: אין לנו הגבלה דרך מפעל הפיס או משרד הרווחה של שנה או שנתיים.
אמנון מיכאל: כרגע גם הפרויקט הוא לא המון זמן.
אמנון מיכאל: הוא מעל שנתיים אבל אנחנו ממשיכים ללוות אותם.
אמנון מיכאל: אנחנו לא עוצרים.
אמנון מיכאל: מה כן חסר בתחום של התמכרויות להימורים?
אמנון מיכאל: אני כבר מדבר על זה לא מעט.
אמנון מיכאל: אני מאוד מקווה שנוכל ליישם את זה דרך קרנות מסוימות, שזה מסגרת פנימייתית למהמרים.
אמנון מיכאל: מעבר לקהילה טיפולית שזה חשוב, יש מטופלים של הימורים שצריך להם מסגרת נפרדת כמו הוסטל, שהם יעבדו בבוקר, אחרי צוהריים ימשיכו טיפול, מודלים מוכרים שלא הוסטל.
אמנון מיכאל: אין בישראל מסגרת כזאת.
אמנון מיכאל: אני חושב שזה חשוב.
אמנון מיכאל: יש כאלה שלא יכולים להיות בבית שלהם בגלל מרדף אחרי חובות, בגלל שהם לא שולטים יותר בהימורים שלהם והם צריכים מסגרת שתנתק אותם פיזית מהסביבה.
אמנון מיכאל: אני פוגש מהמרים.
אמנון מיכאל: זה דבר מדהים לראות את זה.
אמנון מיכאל: הוא אומר לי, אני נוסע מהבית שלי.
אמנון מיכאל: פעם אחת בדקתי איתו.
אמנון מיכאל: ברדיוס של 300–400 מטר נהיגה של אוטו יש תחנות ויש כל מיני מקומות שאנשים מגיעים אליהם.
אמנון מיכאל: אנשים אמרו לי, אני נכנס לחצי שעה, קצת להמר, אני יוצא אחרי 24 שעות.
אמנון מיכאל: זה מאוד נגיש ומאוד זמין.
אמנון מיכאל: תוסיפו לזה את הנגישות והזמינות של האינטרנט, אז בכלל אנחנו במצב חמור.
מיכל וונש: זה שאין באמת מסגרת פנימייתית, זה בהחלט משהו שניתן עליו את הדעת בהמשך הדיון, ומה צריך לקרות כדי שתהיה כזאת.
מיכל וונש: תודה רבה, אמנון.
מיכל וונש: חג שמח.
מיכל וונש: טל אבירם, רכז מדריכים ברטורנו.
מיכל וונש: בוקר טוב, טל.
טל אבירם: בוקר טוב לכם, בוקר טוב, מיכל, בוקר טוב לכל החברים שנמצאים פה.
טל אבירם: אני ברשות
טל אבירם: כם אתחיל אולי במשפט שהוא הכי מתאים לי, בעצם שקוראים לי טל ואני מכור.
טל אבירם: אני אמנם מופיע פה בטייטל של רכז המדריכים ברטורנו.
טל אבירם: אני בעצם גם מכור נקי כבר מעל שמונה שנים מהימורים.
טל אבירם: אני מאוד התחברתי למה שאמנון אמר.
טל אבירם: זה היה מרתק לראות את הנתונים ולשמוע.
טל אבירם: כשהוא דיבר, הוא דיבר עלי.
טל אבירם: אני הרגשתי שהוא מדבר עלי.
טל אבירם: אני אתן טיפה רק רקע קטן.
טל אבירם: אני בעצם הדוגמא הקלאסית לזה שהתמכרות יכולה לקראות במשפחות הכי טובות.
טל אבירם: גדלתי בבית מאוד איכותי עם אבא עורך דין ואימא מורה, מה שנקרא.
טל אבירם: למדתי בבתי ספר טובים ואיכותיים ויש לי תעודת בגרות מצטיינת, ושום דבר מהדבר היפה לא אמר שיום אחד אני אגיע לבעיית התמכרות כל כך קשה.
טל אבירם: בשירות הצבאי שלי אני בעצם עברתי שתי טראומות לא פשוטות שאחריהן אני בחרתי בעצם במשחק הטוטו כמשהו שיהיה לחבר הכי טוב שלי ופתרון לכל הכאבים הנפשיים שלי, ובמשך 16 שנה אני בעצם הימרתי את עצמי לדעת בשימוש בלתי פוסק במשחק הטוטו והווינר.
טל אבירם: הפסדתי קצת יותר משבעה מיליון שקל בצורה שהפסדתי את המשפחה שלי.
טל אבירם: איבדתי את כל העולם.
טל אבירם: ישבתי גם בכלא בגלל ההתמכרות שלי.
טל אבירם: מאוד התחברתי למה שאמנון אמר, שמכורים להימורים הם בעצם אנשי עשייה.
טל אבירם: אני עבדתי מבוקר עד לילה ממש בכל דבר ועשיתי גם דברים טובים.
טל אבירם: למדתי משפטים, הייתי עורך דין.
טל אבירם: במקצוע שלי איבדתי את התעודה שלי בגלל השימוש שלי בהתמכרות להימורים, ובעצם הרסתי באמת את כל חלקה טובה שלי.
טל אבירם: לצערי הרב מחלת ההתמכרות להימורים, אין לה מספיק מודעות בשטח.
טל אבירם: זה התמכרות שלא רואים אותה, אז קל בעצם להגיד, זה טוטו, זה מפעל הפיס, אבל זה כל כך מסוכן וזה כל כך הרסני.