GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עדי טל: כמובן שאם יש תלונה, אפשר לבדוק את זה, אבל שוב, כמו שאמרנו, זו עבירה מנהלית.
עדי טל: אם יש פקחים של הרשויות המקומיות, אם יהיו פקחים של משרד הבריאות, הם אלה שנמצאים שם, להם יש סמכות גם ללא חשד לעבירה לבדוק את המקרים, וכך עבירות כאלה מתנהלות בשגרה, עבירות מנהליות, מתנהלות בשגרה בחוקים רבים אחרים וזאת הדרך הנכונה לדעתנו לפעול.
עדי טל: תודה.
מיכל וונש: תודה רבה עדי.
מיכל וונש: ממשרד המשפטים עו"ד נילי פינקלשטיין, אשמח לשמוע את הפרספקטיבה שלך, את התובנות שלך.
נילי פינקלשטיין: אנחנו מנסים להבין כמו שאמרת, לפצח, אבל אני חושבת שהפתרון הוא לא בתקנות.
נילי פינקלשטיין: התקנת תקנות זה באמת לא סיפור שדורש זמן או כח אדם.
נילי פינקלשטיין: הסיפור והקושי הוא באכיפה.
נילי פינקלשטיין: שמענו את המשטרה, אני חושבת שבאמת מעבר למה שהמשטרה אמרה אין לי מה להוסיף.
מיכל וונש: אני נוטה להסכים, אבל אנחנו חייבים לפצח את זה בכל זאת, אז אנחנו נמשיך.
מיכל וונש: אני אשמח לשמוע משלמה שטיין ממרכז השלטון המקומי.
מיכל וונש: בסופו של דבר התקנות תצטרכנה אכיפה ונשמח מהפרספקטיבה שלך לגבי האכיפה הזאת, לשמוע קצת יותר מה צריך לקרות וכיצד ניתן יהיה לאכוף את התקנות הללו לכשיותקנו.
שלמה שטיין: בוקר טוב.
שלמה שטיין: למי שלא מכיר מהפגישות הקודמות, אני סגן מנהל אגף הפיקוח בעירית תל אביב יפו.
שלמה שטיין: כמו שנאמר על ידי נציגת המשטרה ונציגת משרד המשפטים, איך אומרים, תנו לנו סמכויות אכיפה ונאכוף.
שלמה שטיין: ואין לנו כרגע.
שלמה שטיין: מה שנאמר לי, עשיתי פגישה עם היועמ"שים בעירית תל אביב, יש דבר שנקרא חוק בתי המשפט.
שלמה שטיין: החוק של הפרסום והגבלת שיווק לא נמצא בתוספת השלישית לחוק וכל עוד הוא לא נמצא שם זה לא מוגדר כעבירה בסמכות של בית משפט לעניינים מקומיים, ומכאן שזה מתגלגל לכך שאנחנו לא יכולים לאכוף את זה.
שלמה שטיין: אני לא משפטן, ויש כאן משפטנים - - -
מיכל וונש: נבקש ממשרד המשפטים להתייחס לשאלה.
שלמה שטיין: בדיוק.
שלמה שטיין: לצרף את זה קודם כל, עד שלא יצרפו את זה לתוספת השלישית של חוק בתי המשפט כאחד מהחוקים שאנחנו יכולים לאכוף את חוק הפרסום, אנחנו לא נוכל לגעת בתחום הזה.
שלמה שטיין: יש לנו סמכות ואנחנו אוכפים קטינים בעניין של אי עטית מסכות, אנחנו אוכפים קטינים מגיל 12 בעניין של חוק האופניים, שם כן ניתנה לנו הסמכות ואנחנו אוכפים.
שלמה שטיין: אבל במקרה הזה אנחנו הרי לא רוצים לאכוף את הקטין שקונה, אנחנו רוצים לאכוף את בעל העסק שמוכר, לכן אנחנו צריכים את סמכויות ה אכיפה, וברור שכשנקבל אותן נוכל לבצע, עם כל הקושי, העניין של הזיהוי מאוד בעייתי.
שלמה שטיין: אם באמת הבחור שקנה כרגע הוא קטין.
שלמה שטיין: בתור אבא לקטין על פי החוק יש לי ילדים קטינים אבל נראים בוגרים מאוד, וצריך להיות מאוד זהיר, לשאול את הבחור שקנה אם הוא באמת בן 14 או שהוא בן 19.
מיכל וונש: כן אבל יש גם גורם הרתעתי מאוד גדול, ברגע שיהיו קנסות וידעו שישנה אכיפה הגורם הוא הרתעתי משמעותי מאוד.
שלמה שטיין: חד משמעית.
שלמה שטיין: זה כמו העניין של מכירת אלכוהול לקטינים ודברים כאלה שעשינו עבודות משותפות עם המשטרה.
שלמה שטיין: לנו אין סמכויות אבל עבדנו יחד עם המשטרה גם בתחומים האלה.
שלמה שטיין: עוד דבר בתחום הזה, שני נושאים בבקשה.
שלמה שטיין: נושא אחד מבחינת חוק רישוי עסקים, הרי קבעו את מכירת מוצרי עישון בכלל בחוק רישוי עסקים וברגע שקבעו את זה בחוק רישוי עסקים זאת אומרת שיש כוונה שכן יהיה אפשר למכור את זה, לא לאסור את זה.
שלמה שטיין: כי מה שנמצא בחוק רישוי עסקים זה דברים שכן מאפשרים להתקיים, רק בתנאים מסוימים כמובן.
שלמה שטיין: אז זה סוג של איזה שהוא דיסוננס, כי מצד אחד אם אנחנו רוצים להגביל עישון ולמנוע ולהקשות, מצד שני הרשינו כן למכור בתנאים, כמה שאני שנים רבות בתחום, אין לי מושג מה התנאים שבו העסק כן יכול למכור מוצרי עישון על פי חוק רישוי עסקים.
שלמה שטיין: אז אולי צריך בכלל לחשוב להוריד את פריט הרישוי הזה, כי פריט הרישוי הזה מאפשר לבנאדם כן למכור מוצרי עישון.
שלמה שטיין: אז צריך לחשוב על זה, אולי הפריט מיותר בכלל.
שלמה שטיין: כדי שלא תהיה שום פרצה לאנשים כן למכור מוצרי עישון דרך חוק רישוי עסקים.
שלמה שטיין: דבר נוסף, ויסלחו לי החבר'ה הצעירים שנמצאים בזום, לגבי עניין של חינוך.
שלמה שטיין: שוב אני אומר את זה כהורה, עם כל הצער שבדבר, ואלה דברים שלמדנו במקרים אחרים, שמי שמוביל הדעת של הצעירים זה לא ההורים, זה בדרך כלל גם לא המורים.
שלמה שטיין: יש מובילי דעה של הצעירים, סלבס מה שנקרא, שאם החבר'ה האלה לא יצלמו אותם עם סיגריות ביד מצד אחד ומצד שני גם הם אלה שיגידו לצעירים 'אל תעשנו' והם יעבירו את המסר, אני אומר לכם שלחבר'ה האלה מקשיבים ושומעים, הם רואים אותם בטלפון כל היום הרבה יותר מאשר את ההורים והמחנכים שלהם.
מיכל וונש: אז אני כבר מזמינה אותך לדיון שיהיה לנו ביום רביעי בנושא הזה.
מיכל וונש: אבל אכן, אנחנו פה במין פעולה רב ממדית לנסות וקודם כל לזהות את החסמים והצרכים שלנו, אבל באמת במטרה לקחת אחריות לממש את האחריות.
מיכל וונש: אני אשמח למענה לשלומי מטעם משרד המשפטים, נילי פינקלשטיין אני מקווה שעדיין אתנו, לגבי הנושא של התוספת השלישית לחוק בגתי המשפט שעד שלא יהיה שם תיקון לא תהיה סמכות לרשויות לאכוף את הנושא.
נילי פינקלשטיין: אני מפנה לחברתי שושי סומך שהיא גם פה, ממשרד המשפטים, היא יכולה להסביר את העניין טוב ממני.
מיכל וונש: שושי בבקשה.
שושי סומך: באמת כמו ששלומי התייחס, ככל שתינתן סמכות אכיפה מנהלית לרשויות מקומיות אזי באמת אחרי זה בשלבים של בתי המשפט התוספת השלישית לחוק בתי המשפט היא המקום הרלוונטי, אבל נראה לי שזה קצת לקפוץ קדימה כשיש פה עוד כמה שלבים מקדימים לגבי הפיכת העבירה למנהלית וככזו התנאי הראשוני הוא לראות מי הגורם האוכף, שזה דבר שצריך להיות מלובן בין המשרדים הרלוונטיים כמו ששמענו קודם.
שושי סומך: היה וההחלטה שתתקבל היא ללכת לכיוון הרשויות המקומיות אז זה חלק מהתיקון שצריך להיעשות, אבל זה שלב מתקדם בהרבה.
מיכל וונש: אני פשוט מנסה לקדם אותנו להתקדם במקביל כיוון שאני שומעת מי איננו מוכן לקחת אחריות וגם מבינה מדוע, וגם אולי השכל הישר וההיגיון הפשוט, ואשמח לדעת, כיון שאמורות היו להיות כבר מסקנות של צוות בין-משרדי מי היא הסמכות שתוכל לאכוף את התקנות הללו.
מיכל וונש: אני מקבלת את מה שאת אומרת.
מיכל וונש: יש לזה השלכות נוספות לתיקון בתוספת השלישית?
מיכל וונש: יש מניעה מהתיקון הזה או בהחלט זה הצעד הבא, אחרי שיוחלט שזאת סמכות האכיפה שניתנת לרשויות, אבל את רואה בכך איזה שהוא אתגר מיוחד?
שושי סומך: על פניו לא, אני לא רוצה לומר משהו לפני שעשיתי את כל הבדיקה, אבל ממה שאני מכירה בתחומים אחרים של רשויות החוק, בעצם זה נועד לאפשר לרשות לגשת לבית משפט לעניינים מקומיים ולא לבית משפט שלום ולהקל עליה בהיבטים האלה.
שושי סומך: על פניו אני לא חושבת שתהיה מניעה, אבל כמו שאמרתי, זה ממש השלב האחרון לדעתי בדברים שאנחנו צריכים לבחון.
מיכל וונש: אני בהחלט מנסה לקדם את הדיון, להבין מה צריך לקרות כדי להתקדם.
מיכל וונש: עו"ד טל וינר ממשרד הבריאות איתנו ורוצה להגיב.
טל וינר: בוקר טוב.
טל וינר: אני רוצה לעשות השלמה קצרה לנושא שעלה לפני כמה דקות.
טל וינר: תקנות מכח החוק הקיים כרגע זה לא תקנות שיסמיכו לעשות איזו שהיא עבירה מנהלית אלא תקנות יותר לעניין סימון המוצרים, שינויי אזהרות, ואלה התקנות שכרגע ניתן לעשות מכח החוק.
מיכל וונש: את אומרת שאין להן נפקות אכיפתית.
טל וינר: - - - יכול להיות מיושם לחלוטין מכח החקיקה הקיימת, לעניין אכיפה התקנות לא - - -
מיכל וונש: את אומרת לתקנות אין שום תועלת בנושא האכיפה.
טל וינר: לא - - - של עבירות מנהליות.
מיכל וונש: היא חשובה מאוד.
מיכל וונש: אשמח לשמוע משירה כסלו, המיזם הרב מגזרי למיגור העישון.
מיכל וונש: גם מניסיונך הרב, אבל באמת בצורה מאוד ממוקדת בנושא שעלה פה ואם ניתן לקדם את הפיצוח של הסוגיה הזאת בצורה יותר יעילה להערכתך, וכיצד.
שירה כסלו: תודה על הדיון המאוד מאוד ממוקד.
שירה כסלו: אני רוצה לחדד.
שירה כסלו: 1.
שירה כסלו: אנחנו נמצאים כבר היום במצב שבו 20% מבני הנוער שלנו מעשנים סיגריות, סיגריות אלקטרוניות או נרגילות.
שירה כסלו: - - - אי האכיפה או - - -בעצם המחוקק רצה לזה שלא ימכרו את המוצרים היא - - - עוד דבר שמאוד חשוב מבחינתי לחדד, זה אם מסתכלים על סיגריות ונרגילות וסיגריות אלקטרוניות לעומת אלכוהול, לעומת קנביס, עד כמה לבן נוער קל להשיג את המוצר הזה, והדברים ששאלנו הראו שבני הנוער אמרו שמבחינתם גם אלה שלא מעשנים, זה קל עד קל מאוד להשיג.
שירה כסלו: באמת לא קשה, אין פה מאמץ שלהם כדי להשיג אותו.
שירה כסלו: וזה משהו שאני אומרת גם חזרה למשרד החינוך או לתפיסות של עד כמה באמת הנוער מבין שהמוצר מסוכן ו/או אנחנו מגנים מהרכישה שלהם.
שירה כסלו: דבר שלישי שמאוד חשוב להדגיש, יש שני סוגים של השגה.
שירה כסלו: יש השגה בכסף, אני הולך וקונה, ובסביבות ה-30% מבני הנוער בסקרים האחרונים שלנו מצליחים בעצמם ללכת ולרכוש או נותנים כסף לאדם אחר, לרוב זה מישהו בסביבת הגיל שלהם קצת יותר גדול, או מישהו שהם לא מכירים בכלל, ויש למעלה מ-50% שמשיגים בצורה חברתית, זאת אומרת לדוגמה כל מה שקשור לנרגילה, אני בא בחבורה ואז אני לא צריך לרכוש אלא אני משיג חברתי.
שירה כסלו: בשתי התופעות צריך לטפל.
שירה כסלו: החוק כרגע נותן את האפשרות לטפל אך ורק בסיפור של המכירה.
שירה כסלו: דבר אחרון, ואני מתחברת למה שטל וינר ממשרד הבריאות אמרה, צריך לקחת בחשבון שהחוק כרגע, הסעיף הספציפי הוא משנת 2004.
שירה כסלו: משנת 2004 החוק אוסר על מכירה לקטינים ומצד שני - - -
מיכל וונש: פרופ' חגי לוין נמצא.
מיכל וונש: אם תוכל להשלים את מה ששירה התכוונה לחלוק עם הוועדה, אם יש תובנות נוספות כמובן בנושא הזה, גם.
חגי לוין: הנקודה היא שאנחנו לוקים כמה פעמים.
חגי לוין: פעם אחת בזה שהחוק מ-2004, איסור מכירה לקטינים, אני לא רוצה להגיד אות מתה, אבל הוא באמת לא נאכף.
חגי לוין: ובפועל מאוד מאוד קל לקטינים בישראל, אגב גם בגילאים מאוד צעירים, לרכוש מוצרי טבק ועישון.
חגי לוין: גם אין אכיפה, גם הנגישות של המוצרים מדהימה, קל מאוד, בכל מקום כמעט כפי שציינו בדיון הקודם, מצאנו את השכיחות שלהם שסביב בתי ספר היא אדירה.
חגי לוין: לכן שלב ראשון צריך לזהות, לעשות רישוי של נקודות מכירה וכך לפחות נדע איפה יש, וזה גם מנגנון של שוט, כפי שקורה בארצות הברית ובמדינות אחרות, שמי שמפר את החוק ומוכר לקטינים אז הוא לא רק מקבל במקרה הטוב אכיפה חסרת משמעות, קנס קטן, אלא יש לו סנקציה חוץ מסנקציות אחרות שאפשר לתת, פליליות וכדומה, של מכירת מוצר שהוא בסיכוי גבוה יהרוג את הילד שמוכרים לו אותו, אלא גם פשוט ייאסר עליו למכור מוצרי טבק ועישון וזה כמובן סנקציה שאנחנו רואים בארצות הברית שעובדת מאוד יפה, כך שבאמת יש הקפדה- - -
מיכל וונש: זה ניסיתי להבין מרישוי עסקים איך אפשר שהם ייכנסו למנגנון, וישתמשו במנגנונים שלהם.
חגי לוין: ושוב אנחנו רואים בתחום הקורונה, שכשהמדינה רוצה והיא מחליטה שמשהו חשוב, אז היא מסוגלת להפעיל כלי אכיפה הרבה יותר משמעותיים, אפשר לדון איך ומה נעשה, אבל בוודאי שיש יכולות, שוב, כשברור לחלוטין כמובן שהעבירה של למכור סיגריה לקטין מבחינת בריאות הציבור היא עבירה הרבה יותר חמורה מאשר העבירה של ללכת ברחוב בלי מסכה.
חגי לוין: מבחינת פרופורציות זה מובן מאליו וברור לחלוטין.
חגי לוין: לכן רישוי נקודות המכירה, אכיפה של איסור מכירה מתחת לגיל 18 אם זה על ידי הרשות המקומית ואם זה על ידי משטרה.
חגי לוין: תראו איך אנחנו מתייחסים לאלכוהול בצורה קצת יותר רצינית ואיך אנחנו מתייחסים לעישון, מכירה שהיא מוגבלת, למשל איסור מכירה סביב בתי ספר זה צעד פרקטי שאפשר לקדם וליישם אותו והוא גם יגן יותר טוב על הילדים והצעירים עד כדי שבהמשך המכירה תתקיים אך ורק בחנויות ייעודיות, כמו שמוכרים כלי נשק.
חגי לוין: למה צריך למכור סיגריות בכל מקום, אין לזה הצדקה אמיתית.
חגי לוין: מי שבאמת רוצה, זכותו, יילך ויקנה, אבל זה לא מוצר נורמלי שצריך להימכר בכל מקום.
חגי לוין: כמובן שהולך יחד עם זה העלאת איסור המכירה לגיל 21, שכמובן את, יו"ר הוועדה, מאוד תומכת בזה וצריך לקדם את זה.
חגי לוין: מה שאני רוצה לשדר זה את תחושת הדחיפות.
חגי לוין: זה לא שעכשיו נתמהמה, זה קורה כל יום שצעירים נוספים, ילדים, מתמכרים וזה ילווה אותם לאורך כל החיים, זה גורם להם נזקים מידיים.
חגי לוין: חברות הטבק מנצלות את התקופה הנוכחית של אזור הדמדומים כדי לפעול במאמצי שיווק, כדי למכר בני נוער שכרגע אין להם מסגרת חינוכית ועכשיו הילדים שלנו פגיעים ומופקרים בצורה הכי חמורה ולכן זה בדיוק הזמן להעביר אפילו כהוראת שעה בשעת חירום את החוקים הללו של העלאת איסור מכירה לגיל 21 וכדומה, כי עכשיו הילדים שלנו הם הפגיעים ביותר למאמצים של חברות הטבק שיודעות שהמוח מתפתח בגיל הצעיר וחשיפה לניקוטין בגיל הצעיר מסכנת להתמכרות לאורך כל החיים בסיכון מאוד גבוה.
חגי לוין: מספיקה החשיפה הראשונה כדי לסכן מאוד, כי הצעירים לא מסוגלים להגן על עצמם.
חגי לוין: אני מקווה שנגעתי גם בסוגיות - - -
מיכל וונש: אתה מהדהד את הדברים שלי בהקדמה או בפתח הדיון בטח ובטח בנושא הדחיפות וההכרח של מדינת ישראל והיכולת של מדינת ישראל דווקא בתקופת הקורונה ולא לשים את זה בצד כאילו שזה החשוב שנדחק מפני הדחוף.
מיכל וונש: זה הדחוף.
מיכל וונש: אני מסכימה איתך ביתר שאת, הנושא של העלאת הגיל ל-21, בעצם כבר הונחה הצעת חוק כזאת.
מיכל וונש: אני חייבת לומר שהנושא של האכיפה בכל מקרה, כך או כך, חייב לקבל מענה, כיוון שגם אם נעלה את הגיל ל-21, אם אנחנו לא מצליחים לאכוף את זה בגיל 18 אז מה יועילו חכמים בתקנתם.
מיכל וונש: אני מקבלת את כל הנקודות הללו, בהחלט ההכרח הזה וגם האפשרות שבהוראת שעה או הדחיפות או החירום שיאפשר לנו לנצל את משבר הקורונה כדי לזהות את כלל הנושאים שמאתגרים אותנו מכיוון זה ביתר שאת בתקופה הזאת וביתר שאת כלפי בני הנוער שמשקפים את המשבר הנוסף לכלכלי ולבריאותי, המשבר החברתי נפשי שיש לו את כל ההשלכות, לרבות אלה, זו בדיוק המטרה של הדיון ותודה רבה על תרומתך לכך, אני מעריכה מאוד.
מיכל וונש: אני רוצה לאפשר לשי סומך ממשרד המשפטים שביקש להתייחס לדבריו של שלומי שטיין.
שי סומך: אני רוצה לדבר על איסור הצגת מוצרי עישון.
שי סומך: אני אספר סיפור אישי.
שי סומך: במכולת השכונתית שליד הבית שמו כיסוי על מוצרי עישון כשהחוק נכנס לתוקף.
שי סומך: בפעם האחרונה שביקרתי שם הכיסוי הזה כבר לא היה.
שי סומך: אין אכיפה.
שי סומך: הדבר הספציפי הזה, נכון, זו לא ההוראה הכי חשובה אבל זו גם הוראה חשובה, אני מכיר באופן אישי שחזר לעשן כי בהחלטה ספונטנית במקום שהוא נכנס אליו הוא ראה שם את חפיסת הסיגריות והחליט לקנות, אני חושב שראיתי מחקר על החשיבות של איסור ההצגה.
שי סומך: לגבי ההוראה הספציפית הזאת וגם לגבי ההוראה של הצבת מודעה או שלט בחנות שאוסרת על מכירה לקטינים, יש שינוי והרשויות המקומיות יכולות עוד מעט לאכוף את ההוראות האלה דרך רישוי עסקים.
שי סומך: ב-19 לאוגוסט - - -
מיכל וונש: ניסיתי לבקש, פשוט לא הייתה נציגה שיכלה להתייחס לנושא של רישוי עסקים.
מיכל וונש: אני אשמח לשמוע על כך.
שי סומך: ב-19 לאוגוסט עבר תיקון לתוספת לחוק רישוי עסקים.
שי סומך: משרד הבריאות מתקדם בהכנת מפרט אחיד, מפרט שמפרט את התנאים שהעסק צריך לעמוד בהם והרשויות המקומיות יש להן כמובן סמכות לאכוף את חוק רישוי עסקים, ובין היתר את ההוראות לגבי איסור הצגה.
מיכל וונש: ההוראות הללו ייכללו, הנושא הזה ייכלל במסגרת המפרט של רישוי עסקים?
שי סומך: אני משוכנע שכן, טל וינר תוכל לפרט, היא מטפלת בהכנת המפרט.
מיכל וונש: טל אני אשמח לשמוע אם יש לך על כך תגובה כיוון שזה בהחלט, קודם כל משמח שיש התקדמות כלשהיא.
טל וינר: נמצאת כאן חברתי חוה שגם תוכל להסביר על זה יותר - - - בשטח.
טל וינר: משרד הבריאות כרגע עובד על מפרטים, חלקם כבר פורסמו לציבור, המפרטים כוללים הוראות שונות, לאו דווקא שקשורות לעישון, ועכשיו בעקבות החוק יש עבודה די מסיבית על הנושא ונכנסות הוראות שקשורות גם לחוק הספציפי של איסור פרסום - - -
מיכל וונש: מתי זה צפוי להיות?
מיכל וונש: מה הצפי להוראות הללו?
טל וינר: כבר עכשיו פורסם חלק של רוכלות, פורסם על זה.
טל וינר: חווה תוכל להרחיב.
טל וינר: יותר הוראות של חנויות לממכר מוצרי עישון ממש עכשיו הפרסום שלהן לציבור הסתיים והועברו לנו הערות.
טל וינר: אז זה ממש משהו שנמצא בתהליך עבודה מאוד מסיבי ודורש המון עבודה שנעשית בשטח כבר המון זמן, ולאט לאט, יש הרי המון מפרטים, יש מפרטים של רוכלות - - -
מיכל וונש: אולי נשמע מחוה כיוון שהיא עלתה עכשיו לקו והמתנו לשמוע את ההשלמה הזאת.
מיכל וונש: חוה, אם תוכלי להתייחס ספציפית לנושא מאוד נשמח וגם לדעת אם יש איזה שהוא לוח זמנים, מה הצפי, מתי זה יהיה כי יש פה אלמנט של דחיפות מאוד גדולה.
חוה מונדרוביץ': בוקר טוב.
חוה מונדרוביץ': קודם כל מילה לנושא של רישוי עסקים כי כל פעם זה נראה שאומרים 'אוקיי, יש רישוי עסקים אז הכל בסדר'.
חוה מונדרוביץ': תפקידן של הרשויות המקומיות בנושא של רישוי עסקים זה לתכלל את כל הדרישות של כל נותני האישור בתהליך של אותו עסק, אם זה תחנת דלק אז הגנת הסביבה ועבודה ורווחה - - -
מיכל וונש: ובנושא הספציפי הזה?
חוה מונדרוביץ': ברישוי של עסק למכירת טבק זה כבאות, זה משרד הבריאות שכותב את התנאים ובעצם הרשות המקומית מקבלת את התנאים ממשרד הבריאות, מכבאות, מציבה אותם לבעל העסק, אם יש לה תנאים מוניציפליים כאלה או אחרים שקשורים לשילוט או דברים אחרים גם מוסיפה אותם לתנאים ברישיון ומנפיקה רישיון עסק.
חוה מונדרוביץ': גם מבחינת תהליך הרישוי, תוקף רישיון של עסק למכירת מוצרי טבק, הוא ל-15 שנים.
חוה מונדרוביץ': פעם ב-15 שנים הוא נדרש לעבור תהליך חידוש ואז בודקים אותו שוב, וכן יש ביקורת שוטפת.
חוה מונדרוביץ': הביקורת השוטפת היא גם של רשות הרישוי שזה הרשות המקומית וגם של נותני האישור שזה משרד הבריאות וכבאות.
מיכל וונש: נקודתית יותר, שמענו עכשיו מטל שאנחנו לקראת או כבר בעצם קיימות איזה שהן הוראות שמאפשרות לאכוף דרך רישוי עסקים לרשויות המקומיות את הנושא לגבי מכירה לקטינים ובכלל, כל הנושא של הסתרה או אי הסתרה בעצם מימוש הוראות החוק הללו יאפשרו לרשויות המקומיות לאכוף דרך התקנות של רישוי עסקים.
מיכל וונש: לא הבנתי נכון?
חוה מונדרוביץ': אין שינוי בתהליך שבו גם רשות הרישוי עושה פיקוח וביקורות שוטפות וגם נותני האישור שזה משרד הבריאות והכבאות.
חוה מונדרוביץ': מה שהשתנה, אחד זה מה שדיברתי עליו בדיון הקודם שזה לא רק מוצרי טבק אלא החל מעוד חודש וחצי או חודשיים זה גם מוצרי עישון שלא מכילים טבק, ושפורסם מפרט דרישות אחיד.
חוה מונדרוביץ': עד עכשיו משרד הבריאות היה כותב דרישות או תנאים לכל עסק ספציפי בנפרד ומעביר אותם לרשות הרישוי - - -
מיכל וונש: ומפרט הדרישות האחיד הזה מתייחס לנושא הספציפי?
מיכל וונש: הוועדה תוכל לקבל את מפרט הדרישות האחיד הזה לעיונה?
חוה מונדרוביץ': משרד הבריאות הוא זה שכתב את זה.
חוה מונדרוביץ': זה פורסם להערות ציבור, לפי התהליך זה מפורסם 60 יום להערות ציבור.
חוה מונדרוביץ': ממש עכשיו באוקטובר הסתיימו 60 הימים להערות ציבור, קיבלנו הערות למפרט הזה, ולאחר מכן ישנם עד 180 ימים למשרד הבריאות – אם יספיקו לפני מה טוב – להטמיע הערות, מה שהם חושבים שצריך להטמיע, ומה שלא לנמק מדוע לא, ולהעביר אלינו למשרד הפנים מפרט סופי לאחר הערות הציבור ואז אנחנו מפרסמים אותו באתר ממשל זמין ויש לו תוקף סטטוטורי כמו של תקנות.
מיכל וונש: שמאפשר לרשויות המקומיות לאכוף את המפרט?
חוה מונדרוביץ': כן.
חוה מונדרוביץ': שוב, לאכוף הכוונה היא ביקורת שוטפת.
חוה מונדרוביץ': כמו למשל לדוגמה, חל איסור על מכירה או השכרה של מוצרי עישון למי שגילו מתחת ל-18 - - -
מיכל וונש: כן, על זה אנחנו מדברים היום.
מיכל וונש: מצוין שיש את זה.
חוה מונדרוביץ': חלק מהטיוטה של המפרט שפורסמה להערות ציבור, - - - להציב שלט, אין להציג מוצרי עישון וכל זה מופיע בטיוטה.
חוה מונדרוביץ': בסופו של דבר מה שיופיע בטיוטה הסופית שפורסמה ברשומות היא זו שתקבע.
חוה מונדרוביץ': הרשויות המקומיות –אני אומר שוב – זה לא שכל יום הם בעסק, יש להם תכנית עבודה שנתית של כל העסקים טעוני הרישוי, ישנם מפקחים שמגיעים אליהם, יכול להיות אחת לשנה, אחת לשנתיים, אחת לחצי שנה, כל אחד לפי תכנית העבודה שלו, אל העסק.
חוה מונדרוביץ': זה לא שכל יום הם באים ורואים האם מתקיימים התנאים בעסק.
מיכל וונש: תודה רבה חוה.
מיכל וונש: אני אשמח לחזור למשרד הבריאות כי הבנתי שאתם כרגע עוסקים אך ורק בקורונה ולכן ה-180 יום האלה מעט מדאיגים אותי.
מיכל וונש: השאלה אם זה מתועדף במסגרת העיסוק בקורונה, כך אני חושבת שזה צריך להיות, כדי לעסוק בזה בדחיפות ולקצר את הטווחים הללו כי בעוד 180 יום, אין לי הרבה מה להוסיף על חוסר הדחיפות שזה משדר.
מיכל וונש: אולי נחזור לאפי שפר כדי להבין האם ניתן לקדם בתהליך דווקא אל מול הדחיפות, דווקא בתקופת הקורונה, את הנושא הזה ולא לדחות אותו למקסימום זמן.
מיכל וונש: בוקר טוב שוב אפי.
אפי שפר: כמובן אני אעביר את הבקשה של הוועדה למקבלי ההחלטות, לקובעי המדיניות, ותקבלו את ההתייחסות בהקדם.
מיכל וונש: אפי אני מבקשת לקבל את תשובתך בתוך שבוע, שהעברת את הבקשה ומה הייתה התשובה.
מיכל וונש: האם במסגרת הדחיפות של שלל אתגרי הקורונה דווקא לנושא הזה, והיות ואני מבינה שאצלכם זה נמצא, איך ניתן לקדם את זה במהירות רבה.
מיכל וונש: תודה אפי.
אפי שפר: בסדר גמור.
אפי שפר: תודה.
מיכל וונש: נשמע את קרן רוט איטח, אנחנו התייחסנו גם לנושאים של החינוך ואני אשמח כן כיוון ששמענו גם משירה כשעוד שמענו אותה, לגבי 30% שקונים בעצמם ו-50% שמשיגים, אני חושבת שיש פה עוד אלמנט, למרות שהוא לא קשור לאכיפה ישירות אבל הוא כן עלה.
מיכל וונש: נשמח להתייחסות של קרן גם לגבי הנגשת המידע לבני הנוער כיום וגם לגבי הפעילויות או היוזמות שנעשות כדי לתת את הדעת על העובדה שזה ככל הנראה לילדים או לבני הנוער, דיברנו כבר בהקשרים הללו ועוד נדבר בהמשך, אבל בכל זאת.
מיכל וונש: קרן ממשרד החינוך בבקשה.
קרן רוט איטח: אין לי הרבה מה להוסיף על מה שאמרתי בדיונים קודמים.
קרן רוט איטח: אני רק רוצה לחזק ולומר שבסופו של דבר חינוך חייב להיות בתוך הקשר של מוגנות, הקשר של מוגנות זה גם עניין של אכיפה בחוקים ואכיפה ברורה.
קרן רוט איטח: ובהקשר הזה כמו ששמענו היום, הדבר הזה בעייתי.
קרן רוט איטח: אני רוצה להזכיר, 20% מבני הנוער, כפי שציינה שירה, מעשנים כל מיני דברים אבל 80% לא מעשנים, וכדאי לזכור ש-80% לא מעשנים.
קרן רוט איטח: לא שאני ממעיטה בערך של ה-20%, זה מספר נוראי שבוודאי צריך לשאוף לצמצם אותו כמה שניתן כמה שיותר.
קרן רוט איטח: לכן אנחנו עוסקים בפעולות של חינוך ומניעה לכלל הילדים כדי להסביר את המשמעות של העישון, את הסכנות שבעישון, את ההיבט ההתמכרותי שבעישון, ואנחנו גם נעזרים כמו שציינתי במספר דיונים, במנהיגות נוער כי אנחנו מאמינים שבני הנוער הם השגרירים הטובים ביותר ויש המון יוזמות בהקשר הזה שנעשות בקרב בני נוער, ומאוד נשמח אם האכיפה ואיסור המכירה יהיו עזר כנגדנו, ואנחנו ראינו שבזמנים שהייתה פעילות חינוכית משולבת באכיפה ובחקיקה כמו שקרה באלכוהול, הדברים השתנו.
קרן רוט איטח: ואני חושבת שגם בסיפור הזה של העישון, אם נשלב כוחות במגוון תחומים זה יכול לעשות שינוי גם בהיבט הזה.
מיכל וונש: אני מסכימה איתך בהחלט קרן, אפילו מבחינה תודעתית ואפילו בסרטון שהראינו העובדה שנאמר לבן או בת הנוער 'אני לא יכול למכור לך, את עוד לא בת 18' מחדדת ביתר שאת את מה שמהווה איזה שהוא שיקוף של מה שמערכת החינוך יכולה וצריכה כמובן גם לעשות בלקיחת אחריות.
מיכל וונש: אני בהחלט מחזקת את הדברים הללו, והאכיפה היא פשוט חלק חיוני והכרחי כדי שנוכל להשלים את המהלך.
מיכל וונש: נמצא איתנו עו"ד עמוס האוזנר.
עמוס האוזנר: שלום רב ותודה רבה.
עמוס האוזנר: כפי שכבר את יודעת, גבירתי היו"ר, אני מדבר כדי להציע איזה שהוא פתרון מעשי, וכשאני אומר פתרון מעשי זה לאו דווקא פתרון שדורש חקיקה.
עמוס האוזנר: אם כן, איך התגברו על הבעיה הזאת במקומות אחרים?
עמוס האוזנר: הרי זו לא בעיה ישראלית.
עמוס האוזנר: הילד רוצה לקנות, המוכר רוצה למכור, ואנחנו מתערבים להם באמצע.
עמוס האוזנר: אין אינטרס כלכלי למנוע את זה.
עמוס האוזנר: מה עושים?
עמוס האוזנר: צריך לדאוג שהכסף יהיה במקום הנכון, איך עשו את זה בארצות הברית?
עמוס האוזנר: קם חבר קונגרס בשם מייק סיינר מאוקלהומה ואמר כך: מדינה בארצות הברית שלא תאכוף את איסור המכירה לקטינים מאבדת תקציבים פדרליים.
עמוס האוזנר: נחזור על זה עוד פעם.
עמוס האוזנר: מי שמוכר לקטינים מאבד תקציבים פדרליים.
עמוס האוזנר: איך נתרגם את זה לישראל?
עמוס האוזנר: שמענו כאן סקירה מאוד מעניינת של המשטרה, עו"ד עדי אומרת לנו שאיזה שהוא שוטר, לא יודע מי, שוטר עלום שם, החליט שהחוק הזה בעדיפות נמוכה, חוק אחר הוא בעדיפות גבוהה.
עמוס האוזנר: אסור שיקרה דבר כזה.
עמוס האוזנר: זה נושא של פיקוח ציבורי ושל בקרה ציבורי.
עמוס האוזנר: לא יכול להיות שאיזה שהוא שוטר יתעדף חוקים.
עמוס האוזנר: חוק אחד כן, חוק אחד לא.
עמוס האוזנר: כל זמן שזה המצב, ההצעה האופרטיבית שלי גבירתי היו"ר, אנחנו עומדים כעת להכין את תקציב המדינה לשנת 2021, והצעה שלי שבתקציב 2021 יוסמך שר האוצר לקצץ בתקציבם של הגופים הממונים על האכיפה, אנחנו שמענו – למשטרה יש הסמכות, היא לא רוצה להשתמש.
עמוס האוזנר: מי שיש לו הסמכות ואיננו משתמש בה, יקוצץ התקציב שלו לפי שיקול דעתו של שר האוצר.
עמוס האוזנר: אני מאמין שברגע שהוראה כזו תיכלל בתקציב, כמובן לכלול הוראה משלימה בחוק ההסדרים, אבל לדעתי זה איננו חיוני.
עמוס האוזנר: ברגע שתעמוד הסנקציה של קיצוץ התקציב במסגרת התקציב המתקרב של שנת 2021, מאותו רגע הגוף האוכף, זה יכול להיות המשטרה, זה יכול להיות הרשות המקומית, שאנחנו שמענו מהפה של הנציג שלהם בכלל איזו הצעה אבסורדית להוציא את העישון מחוק רישוי עסקים, משהו מדהים.
עמוס האוזנר: כך שאי אפשר יהיה אפילו להשתמש בסנקציה של חוק רישוי עסקים של לקיחת רישיון עסק ממי שמוכר לקטינים.
עמוס האוזנר: אז כל מי שלא יאכוף את האיסור שנמצא במסגרת סמכותו כולל התקנת תקנות שנדרשת ממשרד הבריאות, תהיה סמכות לשר האוצר לקצץ בתקציב שלו.
עמוס האוזנר: אני מאמין, גבירתי היו"ר, שברגע שזו תהיה ההצעה שעומדת על הפרק, הנושא הזה יתקדם.
עמוס האוזנר: עוד דבר אחד שהציעה כאן - - - גם כן מהמועצה למניעת עישון, צריך גם שתהיה הוראה משלימה לגבי מבוגרים שקונים עבור ילדים.
עמוס האוזנר: גם דבר כזה צריך להיחשב כעבירה.
עמוס האוזנר: לא יכול להיות שמבוגר יקנה עבור ילד, וכך המבוגר לא יהיה שם בעבירה, הילד לא יהיה שם והמוכר לא יהיה שם וכולם - - - ודאי שזה חור - - - לסתום.
עמוס האוזנר: אז אני מציע הצעה אופרטיבית, מצטרף להצעה של חגי לוין, אבל ההצעה האופרטיבית כרגע שאינה דורשת שום שינוי חקיקתי, הוראה שעוסקת אך ורק בנושא תקציב 2021, לכלול בו הוראה שמקצצת בתקציב של מי שיש לו סמכות לאכוף את איסור המכירה לקטינים ואיננו משתמש בו.
מיכל וונש: אני לוקחת על עצמי לשוחח על הנושא הזה בהחלט גם עם שר האוצר.
מיכל וונש: אני חושבת שאני נוטה להסכים איתך שכשיש השלכות כלכליות לנושאים מתקדמים בצורה הרבה יותר משמעותית וגם מבחינת לקיחת אחריות חייבים לתת על כך את הדין והחשבון.
מיכל וונש: תודה רבה עמוס.
מיכל וונש: יהיו לנו עוד שני דוברים כיוון שאני חייבת להגיע לדיון אחר בוועדה אחרת.
מיכל וונש: ד"ר מארק לוריא, ממש בקצרה לדברים שטרם עלו כאן וחשוב שהוועדה תהיה מודעת להם.
מארק לוריא: שלום.
מארק לוריא: שלחתי לך את המסמך הזה, יש תשובה לשאילתה של השר אדלשטיין בעצמו מלפני שבועיים בכנסת, שהוא אומר חד משמעית הגורם האחראי על אכיפת החוק הוא משטרת ישראל.
מארק לוריא: אני חושב שגם הנציגה מהמשטרה אמרה תוך כדי הוועדה שהם לא הולכים לאכוף את זה.
מארק לוריא: יש לי כאן את הפרוטוקול של הוועדה, וחבר הכנסת גלעד ארדן שואל 'נניח שהחוק הזה נכנס לתוקף, מי ממונה על אכיפתו', אתי דמלר, היועצת המשפטית של הוועדה אז אומרת 'המשטרה'.
מארק לוריא: זאת אומרת שחד משמעית המשטרה חייבת לאכוף את החוק הזה.
מארק לוריא: ניסיתי יחד עם ח"כ יהודה גליק לשעבר ועם השרה איילת שקד גם להוסיף את נושא עבירה מנהלית לחוק הזה.
מארק לוריא: יש שלושה משרדים שיכולים לאכוף, השלטון המקומי שאין להם סמכות בכלל, וגם משרד המשפטים חושב שהנושא מסובך עבורם, כי זה עדים וקטינים ודברים מעין אלה, יש את משרד הבריאות שאין להם פקחים בכלל, אין להם סמכות לאכוף כלום, ויש את המשטרה.