GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל וונש: כפי שאמרנו, זה נושא שחוצה את כלל המגזרים במדינת ישראל ללא הבדלי דת, גזע, מין וגיל ולמרות שהנושא נדון בעבר ולכאורה אמורות להיות מסקנות שייושמו ממקרה טרגי למשנהו, עדיין יש פערים וכל הגורמים שנמצאים כאן ב-זום, אני מבקשת לתת את הדעת על מה קרה עד היום, מה הולך לקרות קדימה ומה הן הכוונות גם בתקופת הקורונה כאשר אנחנו יודעים שמספר הרישיונות רק הולכים ופוחתים ומי שפונה לקבל רישיון, מספרו ילך ויפחת עוד יותר כיוון שמספר המשתתפים במסיבות האלה כבר לא יכול להיות ולא יקבלו רישיון.
מיכל וונש: מה שהיה לנו כאפשרות לרישוי וכך למצוא את הדרך לפקח, האפשרות הזאת לא קיימת.
מיכל וונש: שוב תודה לויויאן ואבי.
מיכל וונש: אני מבקשת מרונן בשארי, ראש אגף מבצעים במד"א, להתמקד ולהתייחס לנושא גם מהניסיון שלכם וגם מהידיעה של מה שקורה היום בשטח, היום, עכשיו בעידן הקורונה, אבל גם מה קרה מבחינת
מיכל וונש: כם מאז הפקנו לקחים לפני שנתיים ועד היום.
רונן בשארי: מבחינתנו בסופו של דבר מד"א הוא גורם מגיב.
רונן בשארי: ככל שיש מסיבת טבע שעוברת רישוי ומגיעה למשטרת ישראל, יש את שיתוף הפעולה בין משטרת ישראל למד"א כאשר מד"א קובע על פי התקנות את סדרי האבטחה הרפואית הנדרשת.
רונן בשארי: זה בהתאם לכללים ונהלים מובנים וידועים שמאושרים על ידי משרד הבריאות.
רונן בשארי: זה שלב ראשון אותו אנחנו קובעים.
רונן בשארי: לא בהכרח המארגן מחויב שמד"א יאבטח את האירוע.
רונן בשארי: ככל שמד"א מאבטח את האירוע, אין בעיה ויש רצף בין הקביעה לבין הסד"כ הנדרש ובהתאם לסדרי האבטחה.
רונן בשארי: הבעיות מתחילות כאשר חברות פרטיות מאבטחות ואז קצין המשטרה או מפקד האירוע של משטרת ישראל חייב לוודא שמה שמד"א קבע, באמת יש לו יישום.
רונן בשארי: לחלק מהחברות הפרטיות לא בהכרח יש להן גיבוי של אמבולנסים ככל שיש נפגעים בהם אפשר לפנות משטח האירוע ואז יש שני מצבים.
רונן בשארי: פעם אחת שהם מפנים לחבירה לרכב מד"א, לרכב הצלה של מד"א, שכמובן הזמינות שלו היא על פי המצאי באותו רגע נתון.
רונן בשארי: הדבר הפחות טוב זה שמחכים עם הנפגעים במסיבה עצמה עד שרכב מד"א יגיע ויפנה את הנפגע.
מיכל וונש: מה צריך לקרות כדי שכן יהיו מחויבים שיהיה במקום דווקא מד"א ולא חברות פרטיות?
מיכל וונש: מי אפשר את הדבר הזה?
רונן בשארי: כאן צריך לפנות למשרד הבריאות.
רונן בשארי: נכון לרגע זה אין חובה לקחת את מד"א אלא אם כן יש שתי אופציות:
רונן בשארי: מפקד המשטרה מחייב את האמרגן או שהאמרגן מספיק אחראי ומבין את האחריות שלו לגבי האירוע ובסופו של דבר לוקח את הארגון הלאומי שזאת ההתמחות שלו וזאת ההתמקצעות שלו בנושא הזה.
מיכל וונש: אני רואה שהקו של רונן נפל.
מיכל וונש: הקשר ניתק.
מיכל וונש: הייתי רוצה לשמוע את משרד הבריאות אם הם על הקו.
מיכל וונש: את דוקטור פאולה רושקה.
מיכל וונש: השאלה המתבקשת היא מה קורה בתווך הזה.
ד"ר פאולה רושקה: אני צריכה לברר מי בתוך המשרד אחראי לדבר הזה וזאת לא אני.
ד"ר פאולה רושקה: אני אקח על עצמי לבדוק מי כן אחראי לזה.
ד"ר פאולה רושקה: יכול להיות שזאת מירי כהן שקשורה לקשר בין משרד הבריאות ומד"א.
ד"ר פאולה רושקה: אני אבדוק זאת.
מיכל וונש: אני מאוד מבקשת כיוון שאם אנחנו מזהים כאן איזשהו משהו שאני לא מבינה מי מאפשר לחברות פרטיות להיות במקום – אם אלה מסיבות ברישיון - ולמה אנחנו לא אוכפים את זה שמד"א חייב להיות שם.
מיכל וונש: האם יש נושאים נוספים שאת מזהה מתוך ההכרות שלך בנושא, גם מניסיון העבר וגם ממה שחייב לקרות כיום?
ד"ר פאולה רושקה: לפני שנה, יחד עם חיליק מגנוס, ארגנו יום עיון כדי להעלות את המודעות של אנשי צוות, אנשים שמטפלים בהיקף התופעה וגם בסיכונים שיש בתופעה של מסיבות טבע.
ד"ר פאולה רושקה: גם ועדת הכנסת בקדנציה הקודמת ביקשה להקים ועדה יחד עם הרשות למלחמה בסמים והמשטרה כדי לדון כיצד אנחנו יכולים לקדם את הנושא.
מיכל וונש: את כבר מקדימה אותי כיוון שרציתי לשאול את כולכם מה קרה עם הוועדה הזאת.
ד"ר פאולה רושקה: הוועדה לא הוקמה וזה מאוד חבל.
ד"ר פאולה רושקה: אני בקשר גם עם על"ם, עם רועי מעל"ם, ואנחנו רצינו לקדם את הנושא הזה של מזעור נזק במובן הזה שכאשר יש מסיבות יש ערכות שמאפשרות לבדוק את החומרים כך שאנשים בעצמם יכולים לבדוק איזה חומר הם הולכים לקחת כדי שלפחות נדע מראש איזה סיכונים יש, האם החומר בעייתי ביותר וכולי.
ד"ר פאולה רושקה: הדבר הזה גם היה צריך להיות בדיון של הוועדה הזאת ומאחר שהיא לא הוקמה, לא קידמנו את הנושא.
ד"ר פאולה רושקה: היו הרבה מאוד התנגדויות לנושא הזה, כאילו אנחנו מעודדים לקיחת סמים וחומרים.
ד"ר פאולה רושקה: מצד שני אנחנו דואגים לכך שלא יקרו מקרים טרגיים כפי שקרו.
ד"ר פאולה רושקה: הנושא של מים זה נושא מאוד חשוב בכל המסיבות.
ד"ר פאולה רושקה: בכל המסיבות בחוץ לארץ יש חובה שיהיו במקום מים בשפע.
ד"ר פאולה רושקה: זה נושא שלא תמיד קורה כאן וזה מאוד מדאיג.
מיכל וונש: היכן הייתה אמורה לקום הוועדה הבין-משרדית שלא קמה?
ד"ר פאולה רושקה: דרך הרשות.
מיכל וונש: אני מבקשת כבר היום להוציא בבקשה מכתב כדי להבין איך לא קמה הוועדה הזאת.
מיכל וונש: אני אבקש מטלי להגיב בנושא הזה.
מיכל וונש: היא נמצאת אתנו על הקו.
מיכל וונש: אני רוצה להבין מדוע לא קמה הוועדה והאם יש כוונה להקים אותה ואני מקווה שאכן היא קיימת ומיידית.
ד"ר פאולה רושקה: אני חושבת שזה יהיה מאוד חשוב להעלות את המודעות של הצעירים שהולכים למסיבות, אולי דרך משהו במדיה, משהו שיהיה מאוד נגיש להם ואומר מה לעשות כאשר חבר שלהם לא מרגיש טוב במקום, למנוע שהוא יחכה ברכב עד שמישהו יגיע, ואולי צריך להוריד מהם את הפחד שהם ייענשו אם ידווחו על כך.
מיכל וונש: אני רוצה להוסיף על מה שאת אומרת.
מיכל וונש: שמעתי כאן מויויאן שהצורה שההזמנה למסיבה עוברת היא בפייסבוק ובכל מיני רשתות חברתיות שזה בסדר, אבל לצד ההזמנות הללו והרשתות החברתיות שמפרסמות את המסיבות, הן יכולות בקלות גם לפרסם בדיוק את המידע הזה האומר מה קורה כאשר.
מיכל וונש: אני מדברת על זה בהקשרים רבים כמו מהי האחריות שלנו כרגולטור לדרוש מהרשתות החברתיות, מהפלטפורמות הדיגיטליות שמאפשרות העברת מידע, ואנחנו בעד חופש הביטוי אבל יש גם מחויבות רגולטורית שיכולה להנגיש את המידע הקריטי - כמו שהיא מנגישה את ההזמנה למסיבה – שהמגיעים למסיבה גם יקבלו אותו.
מיכל וונש: על זה ניתן את הדעת בוועדה הזאת.
מיכל וונש: תודה על כך.
מיכל וונש: אני מבקשת לשמוע את טלי יוגב, כיוון שהעלינו את הנושא של הוועדה, שתאמר לנו מה קרה לוועדה הבין-משרדית שלא קמה.
טלי יוגב: אני מאוד שמחה על הכינוס.
טלי יוגב: אני כן יכולה להגיד מה שפאולה כבר אמרה, שהייתה התנגדות די גורפת לעניין של הקמת הוועדה , אם בגלל הנושא של הרגולציה, שלא היה ברור איך תהיה הרגולציה ואיזה גוף ממשלתי ייקח על עצמו את הרגולציה, כולל עניינים משפטיים ותוסיפו לכך את הכניסה לתוך מערכת בחירות חדשה וכל מה שנלווה לזה.
טלי יוגב: אני כן יכולה להגיד שאנחנו עכשיו כחלק מהמשרד לחיזוק וקידום קהילתי כבר אמרנו - וגם נפגשנו עם העמיתים שלנו במשרד הבריאות, גם עם המשטרה שהיא שותפה, גם עם עמותת על"ם – שאנחנו לוקחים על עצמנו לקדם את זה.
טלי יוגב: אני חייבת לומר שבחודש האחרון המזכירה שלנו מנסה, עוד לפני האירוע הטרגי האחרון, לקדם פגישה כזו ואני מאוד מקווה שבשבוע-שבועיים הקרובים היא תקרה.
מיכל וונש: הוועדה מבקשת לדעת בתוך שבוע שנקבעה פגישה ראשונה.
מיכל וונש: אני מבקשת מכל הגורמים הרלוונטיים שיפנו את זמנם כיוון שאנחנו במקרה חרום אחרי מקרה חרום ואין לנו את הפריבילגיה לא לקבוע את הפגישה הזאת.
מיכל וונש: תודה על הנכונות להקים את הוועדה שחייבת לקום.
מיכל וונש: לפי מה שאני מבינה אנחנו כבר ב-דיליי של כשנתיים.
טלי יוגב: בואי נגיד שזה קורה.
טלי יוגב: זה ממש עניין של ימים ואנחנו נדווח לוועדה.
מיכל וונש: אנחנו מבקשים את הדיווח הזה.
מיכל וונש: אני מבקשת בתוך שבוע לקבל מועד.
מיכל וונש: כמובן שלאחר קיום הדיון הראשון של הוועדה גם לדעת מה הם הצעדים האופרטיביים ומה כל אחד מהגורמים לקח על עצמו בעקבות קיום הוועדה הזאת.
מיכל וונש: תודה טלי.
מיכל וונש: אם יש דבר נוסף שאת רוצה להוסיף, בבקשה.
טלי יוגב: אני אשמח אם אחר כך תתנו לאורית שפירו את זכות הדיבור כדי שהיא תדבר על הנושא של מסיבות דווקא בתוך הערים שיש לזה איזשהו דמיון אבל גם שוני.
מיכל וונש: אם יש לזה גם דמיון וגם שוני, אני מציעה שגם הם יהיו חלק מהוועדה הבין-משרדית שתוקם כיוון שאני מניחה שאת רוב הדברים ניתן יהיה להחיל לכאן ולכאן.
מיכל וונש: זה במקום שנקים ועדה נפרדת למסיבות שבתוך הערים ולאלה שבטבע.
מיכל וונש: נמצא ב-זום המשרד לביטחון פנים, רב-פקד בועז ליבנה וטל בסון.
רפ"ק בועז ליבנה: אנחנו לא המשרד לביטחון פנים.
רפ"ק בועז ליבנה: אנחנו ממשטרת ישראל.
מיכל וונש: אני מאוד אשמח לשמוע מכם באופן ממוקד גם מה קרה מאז המסקנות שהיו או לא היו.
מיכל וונש: אני אפילו לא יודעת מה הן המסקנות כיוון שאני לא הצלחתי להשיג אותן.
מיכל וונש: אני יודעת שאנחנו לא יכולים לדבר על המקרה שקרה עכשיו ומבינה את זה, אבל אני חושבת שיש לנו את החובה ללמוד לכל הפחות את מה שהיה בעבר כדי למנוע את מקרי העתיד.
מיכל וונש: אני מאוד אשמח לשמוע בפרספקטיבה שלכם מה קרה עד כה, מה נדרש שיקרה עד כה וכמובן שכאשר הוועדה הבין-משרדית האת תקום - גם שם יהיה המקום לקדם את הנושאים בצורה פרקטית.
רפ"ק בועז ליבנה: אני וטל, שנינו ממדור רישוי, חטיבת האבטחה והרישוי שעוסקים בנושא של רישוי עסקים וגם רישוי של מסיבות, גם מסיבות של אירועים תחת כיפת השמים וגם מסיבות שהן מסיבות טבע.
מיכל וונש: רק לוודא.
מיכל וונש: אתם בעצם יכולים לומר לנו רק לגבי המסיבות שמקבלות את הרישיון.
רפ"ק בועז ליבנה: נכון.
רפ"ק בועז ליבנה: זה הנתון שקיבלת, ה-48 מסיבות שהיו מ-2018 עד 2020 ובשנת 2020 היו שמונה מסיבות באישור, עד שנכנסה תקופת הקורונה ומאז כנראה שלא היו אירועים המוניים.
מיכל וונש: היו ולא ידענו עליהם, כך אני הייתי טוענת.
רפ"ק בועז ליבנה: לא היו ברישיון.
רפ"ק בועז ליבנה: מבחינתנו, אנחנו בפריט A77 שזה פריט של אירועים תחת כיפת השמים, הוספנו דרישות נוספות.
רפ"ק בועז ליבנה: ברגע שמגיע מפיק ואנחנו יודעים שזו מסיבת טבע, אנחנו מוסיפים תנאים נוספים כדי שהמסיבה הזאת תהיה ללא תקלות ונוכל לשמור על שלום הציבור.
רפ"ק בועז ליבנה: בדרך כלל התנאים מעט יותר מחמירים.
רפ"ק בועז ליבנה: אנחנו יודעים שהמסיבות האלה הן מסיבות בעייתיות.
רפ"ק בועז ליבנה: בנוסף הוצאנו גם נוהל פנימי, נוהל משטרתי למחוזות, איך לפעול בנושא של אירועים תחת כיפת השמים ובמסיבות טבע, איזושהי מערכת פנימית שלנו שנקראת שירת הסירנה כאשר כל מסיבת טבע רשומה בפנים.
רפ"ק בועז ליבנה: יש לנו מידעים פנימיים דרך בקרי הרישוי שאם יש מפיק שנמצא באזור הצפון ולא אושרה לו מסיבה והוא רוצה להגיע לאזור הדרום, אנחנו מדברים אחד עם השני, מחוז אחד מדבר עם המחוז השני ומיידע אותו שיש איזשהו מפיק שרוצה לפתוח בדרום.
מיכל וונש: אתם יודעים לומר לי מה העונש למי שמקיים מסיבה כזאת, מפיק שמקיים מסיבה כזאת, ללא רישיון?
טל בסון: אנחנו מדברים רק על עבירה של ניהול עסק ללא רישיון.
מיכל וונש: זהו?
מיכל וונש: זה ניהול עסק ללא רישיון?
מיכל וונש: זה מה שזה נחשב?
טל בסון: רגע.
טל בסון: אני אמקד את זה לכמה דברים.
טל בסון: אני אתחיל ואומר היכן אנחנו נמצאים מאז ועד היום ואני אגיע לשלב של היכן אנחנו נמצאים מבחינת ענישה.
טל בסון: אני אתחיל מההתחלה.
טל בסון: מאז הוועדה האחרונה, אנחנו עשינו כברת דרך באשר להסדרת כל נושא הטיפול במסיבות טבע.
טל בסון: בנינו נוהל שנקרא נוהל מסיבות טבע שנותן מענה וממש תורה ושיטת עבודה מוסדרת ומפורטת איך אנחנו עובדים.
טל בסון: כאשר מדובר באירועים שנדרשים לרישיון על פי חוק, שאלה אירועים שהם מעל 500 אנשים, מה קורה במקרה כזה, או אם מה קורה כאשר מדובר באירועים שהם מתחת ל-500 אנשים, וגם מה שיטת הפעולה ודרך הפעולה כאשר אנחנו נתקלים במסיבות לא חוקיות.
טל בסון: כל המטרה היא כדי למקד את האכיפה וכדי להגיע לאכיפה מרבית וכאשר אנחנו מגיעים מן הסתם למסיבות לא חוקיות, לעשות איסוף ראיות מרבי כדי להגיע לענישה.
טל בסון: בהיבטים שלנו, כדי לאתר מסיבות מהסוג הזה, מה שמגיע לפתחנו בהיבט של בקשות רישיון, אנחנו מוסדרים ומרושתים.
טל בסון: על מנת לאתר אירועים שפועלים ללא רישיון – במיוחד עכשיו בתקופת הקורונה שכמו שאת רואה, מתחילת השנה רק שמונה מסיבות ברישיון נפתחו כי החל מחודש מארס אי אפשר היה חוקית לקיים מסיבות באופן הזה – אנחנו עושים פעילות מודיעינית.
טל בסון: אנחנו ניגשים למאגרי מודיעין, בין אם הם גלויים ובין אם הם סמויים ובדרך הזאת אנחנו מנסים להתחקות ולהגיע אחר מארגנים כאלו ואחרים ולמנוע מסיבות מהסוג הזה.
טל בסון: אני יכולה לומר לך שבמהלך השנתיים האחרונות אנחנו מנענו לא מעט מסיבות גדולות, המוניות, וגם מסיבות קטנות וזאת רק באמצעות מידע מודיעיני ובאמצעות המידע הזה אנחנו יודעים.
מיכל וונש: זאת אומרת, אתם עוקבים אחרי ההזמנות שהם מפיצים בכל מיני דרכים?
טל בסון: כן.
טל בסון: גם במידע הגלוי, גם במידע הסמוי.
טל בסון: להרבה מאוד מסיבות כאלה, יש מערך שלם מאחוריהם שמשלים אותן.
טל בסון: אנחנו מגיעים גם דרך הטלגרס, גם שם אנחנו מצליחים להגיע לשיח הזה ואנחנו ממקדים מודיעין גם אחרי מידע ספציפי שמגיע וגם באופן יזום, כאשר אנחנו רואים במדיה החיצונית, מעבר למדיה הסמויה, ומשם בעצם אנחנו מתחילים להתחקות אחר האנשים האלה.
מיכל וונש: זאת שיטת עבודה או זה רנדומלי?
מיכל וונש: יש תוכנית עבודה מוסדרת שאומרת כיצד עוקבים, אחרי מי עוקבים ואיך מגיעים למידע הזה או שזה רנדומלי?
טל בסון: לא.
טל בסון: אני אומרת שבאזורים לפי תחנות נמצאים בקרי הרישוי ואלו הם מומחי התוכן בתחום ובטריטוריה שלהם.
טל בסון: כאשר הם מאתרים פרסומים מהסוג הזה או כאשר אנחנו יודעים שיש מפיק שעומד לעשות אירוע כזה או אחר, במיוחד לפני חגים – לדוגמה, ראש השנה, לדוגמה בשבוע הבא – כבר עכשיו איתרנו במחוז דרום ברמת המודיעין מפיק שתכנן או מתכנן לקיים שתי מסיבות וכבר הגשנו צו למניעת פעולות כדי למנוע את האירועים האלה.
מיכל וונש: מה קורה למפיק כזה שעומד לקיים מסיבה ללא רישיון?
טל בסון: אם אנחנו מזהים את זה ברמה המודיעינית, אנחנו עושים אחת משתיים ולפעמים את שתיהן, זה תלוי בעוצמת המידע שיש לנו.
טל בסון: במידה שהמידע הוא מידע דל והוא לא מידע מודיעיני שאני יכולה לבסס עליו הליך משפטי, אנחנו דבר ראשון יוצרים אתו קשר מזמינים אותו לשיחת אזהרה בתחנה.
טל בסון: כאשר יש לנו מידע מודיעיני מוצק ואנחנו מצליחים להגיע למידע ממשי שמראה על סימנים שבאמת הולכת להתקיים מסיבה לא ברישיון, מסיבת טבע, אנחנו מגישים לבית המשפט צו לסעד מיידי במעמד צד אחד, זה נקרא צו למניעת פעולות.
טל בסון: בדרך כלל נקבע דיון תוך יום, יומיים, שלושה ושם אנחנו מציגים לבית המשפט את המידע המודיעיני ומבקשים מבית המשפט להוציא צו שמונע מהאדם הזה לקיים את המסיבה.
מיכל וונש: אם כן, המקסימום שאנחנו מצליחים לעשות זה למנוע את המסיבה.
מיכל וונש: אנחנו לא משיתים לא קנס ולא עונש.
מיכל וונש: אין שום אלמנט עונשי.
טל בסון: זה הסעד שהחוק מקנה לנו.
מיכל וונש: אני רק מנסה לברר היכן זה עומד.
טל בסון: אם הוא עדיין לא קיים את האירוע אלא רק עומד לקיים אותו, הכלי שיש לי הוא להגיש צו למניעת פעולות.
מיכל וונש: אבל יש לנו כלים.
מיכל וונש: אם מישהו מנסה לשדל לדבר עבירה, יש לנו כלים נוספים עונשיים בהיבטים אחרים שאנחנו יודעים לתת להם עונש.
טל בסון: בחוק העונשין בכפוף לעבירות פליליות אחרות.
טל בסון: ההיבט כאן הוא ספציפית של ניהול עסק שללא רישיון, מסיבת טבע לצורך העניין.
מיכל וונש: אני מזהה שזה נכנס לתוך הסעיף הזה של ניהול עסק ללא רישיון וזה לא מייצג את האמת לאמיתה.
מיכל וונש: זה לא ניהול עסק ללא רישיון, עסק תמים וחביב, אלא זה ניהול עסק ללא רישיון שיכול לגרום גם למוות ולעבירות פליליות אחרות.
טל בסון: נכון אבל נכון להיום כך המחוקק התייחס לזה.
טל בסון: אין סעיף בחוק.
מיכל וונש: אני המחוקק ולכן אני מנסה לברר.
טל בסון: נכון.
טל בסון: אין סעיף חוק שמתייחס לכוונה ובצדה יש עבירה עונשית.
טל בסון: אני רוצה לומר שמעבר לנוהל שמסדיר, לא רק שהוא מסדיר אלא שהוא מקשה ומקשיח את הדרישות ממפיקים במסיבות וגם במסיבות רישיון.
טל בסון: אני מזכירה שבמסיבות קיים גם מה שראינו בתחילת הדיון בסרטון שהוקרן כאן.
טל בסון: זאת אומרת, זה לא מן הנמנע שהרישיון או היעדר רישיון יכולים לגרום בסופו של דבר למוות.
טל בסון: בסרטון בו צפינו הייתה מסיבה עם רישיון ולצערנו קרו שם שני מקרי מוות בגלל שימוש יתר בסמים.
טל בסון: כל הדרישות שלנו באות ממקום של שמירה על שלום הציבור.
טל בסון: אנחנו בנינו את הדרישות, מה אני דורשת ממפיק, מה אני דורשת ממארגן, בין אם זו מסיבה שמחייבת רישיון ובין אם זו מסיבה שלא מחייבת רישיון, ואני דורשת ממנו אלמנטים מהותיים שהם חלק מהפקת לקחים ומאירועים קודמים של מה היה חסר.
טל בסון: זה אומר לחייב אותם בעמדות מים, בהסעות אוטובוסים, לא לאפשר לאנשים האלה להגיע ברכב פרטי ולצאת אתו אלא אמצעות הסעות.
טל בסון: בדרישות שלי אני מחייבת את המפיק להעמיד אוטובוסים מכספו כדי שהוא ידאג לאנשים באופן שהם באים והולכים בגלל אופי השהות שלהם במקום.
מיכל וונש: בדרישות את מחייבת אותו לאמבולנס של מד"א?
טל בסון: אני אמקד.
טל בסון: כאשר מגיע אלי מבקש לעשות מסיבה, כשהוא פותח בקשה ברשות, אני נותנת אישור.
טל בסון: כדי שאני אתן אישור משטרה, יש צ'ק ליסט שהוא צריך לעמוד בה.
מיכל וונש: אני שואלת עם מד"א חייב להיות בצ'ק ליסט.
טל בסון: חייב להיות גורם הצלה.
מיכל וונש: שאלתי אם מד"א חייב להיות או יכול להיות גם גורם פרטי.
רפ"ק בועז ליבנה: יכול להיות גם גורם פרטי.
רפ"ק בועז ליבנה: יש כאן את חופש העיסוק ומי שקובע איזו חברה יכולה להיות תחת כיפת השמים, זה משרד הבריאות.
רפ"ק בועז ליבנה: אני אומר שבחוק הבטיחות במקומות ציבוריים, באחת התקנות נאמר שכל מפיק שעושה אירוע תחת כיפת השמים צריך לגשת למד"א ומד"א נותן לו סרגל האומר מה בדיוק צריך, כמה אמבולנסים וכמה חובשים.
רפ"ק בועז ליבנה: לאחר מכן המפיק של האירוע יכול לקחת את מד"א או יכול לקחת חברה פרטית אחרת שמורשית על ידי משרד הבריאות.
רפ"ק בועז ליבנה: אנחנו כמשטרה לא יכולים לומר למפיק איזו חברה לקחת.
טל בסון: אני אמשיך לסבר את האוזן בדרישות.
טל בסון: בדרישות שלנו אנחנו מגבילים את משך המסיבה כי הרבה פעמים אורך המסיבה מחמיר את המצב הבריאותי של האנשים.
טל בסון: איסור הכנסת נוזלים.
טל בסון: גישה ישירה להיקף הזמנת הקהל, זאת אומרת, אנחנו מבקשים גישה ישירה לצורך ניהול הקהל, לראות מי הקהל שמגיע, מה הגיל שלו, מה מספר הקהל בכל זמן רלוונטי.
טל בסון: כך שהשליטה שלנו באירוע היא שליטה מלאה.
מיכל וונש: אני מבינה מכם שהנושא של מסיבות ברישיון, פחות או יותר יש לו איזשהו מתווה מסדיר או מוסדר יותר.
מיכל וונש: אני חושבת שהאתגר שלנו הוא כמובן כלפי המסיבות שהן ללא רישיון ושם יש אתגר מאוד מאוד קשה.
מיכל וונש: כמובן שברור לי גם למה הוא אתגר עבורכם.
מיכל וונש: אתם הרי לא אמורים לדעת היכן המסיבה ולכן איך תמצאו אותה?
מיכל וונש: שם אני חושבת שצריך לתת את הדעת בצורה הרבה יותר מקיפה, בעיקר לאור תקופת הקורונה כיוון שאין סיכוי שיהיו כאן מסיבות ברישיון.
מיכל וונש: אף אחד לא יכול לקבל את הרישיון הזה בתקופה הזאת ואנחנו חייבים לתת על כך את הדעת.
מיכל וונש: נמצא אתנו חיליק מגנוס, יושב ראש החברה לאיתור, חילוץ והצלה.
מיכל וונש: עד שהוא יעלה ל-זום נעבור לקרן רוט איטח ממשרד החינוך.
מיכל וונש: אני חושבת שאנחנו מדברים כאן על כל הרצף הטיפולי והמסקנה של הדיון הזה חייבת להיות שחייב לקום הצוות הבין-משרדי ממנו התחלנו.
מיכל וונש: הוא חייב.
מיכל וונש: אני אשמח לשמוע מה משרד החינוך עושה כבר היום.
קרן רוט איטח: אני אשמח להתייחס.
קרן רוט איטח: כמו שציינה פאולה שותפתי אני חושבת שהוועדה הבין-משרדית תוכל באמת להתמקד ולמקד את השיח במסיבות.
קרן רוט איטח: כרגע העבודה שלנו, כמו שאני מציינת בהרבה הזדמנויות ודיונים בוועדה, היא עבודה חינוכית-מניעתית והסברתית שמתייחסת לתרבות הפנאי של בני הנוער ומדברת על מה משמעות השתייה, מה משמעות שימוש בחומרים ובצד זה מה התפקיד של בני נוער כשומרי סף ומה התפקיד שלהם במתן סיוע לחבר שנקלע למצוקה מכל מיני סיבות בזמן של בילוי חברתי.
קרן רוט איטח: אלה הנושאים שאנחנו מדגישים, במיוחד בתיכוניים, בחטיבה העליונה, סביב תרבות הפנאי של בני הנוער כאשר זאת יכולה להיות מסיבת טבע, מסיבה בעיר, כל מפגש חברתי שיכול להיות גם בפארק.
קרן רוט איטח: שוב, מה תרבות הפנאי ומה הערכים שמנחים אותנו להתמודדות כאשר אנחנו רואים חבר שנקלע למצב של מצוקה.
מיכל וונש: ואנחנו נותנים להם את הכלים ואת המידע שמה שהם שותים זה לא בהכרח מים ומה יש בחומרים הללו?
מיכל וונש: מה הסכנות ומה הסכנות כשיש גם מזג אוויר מסוים בזמן המסיבות הללו שנמשכות עד אור הבוקר?
מיכל וונש: אנחנו משתמשים בכל הידע שיש לנו כתוצאה מהמסיבות הללו כדי להנגיש להם את זה?
קרן רוט איטח: אנחנו משתמשים במידע ואנחנו כמובן תמיד יכולים גם לדייק ולהרחיב את המידע שאנחנו נותנים לבני הנוער.
קרן רוט איטח: יחד עם זאת אני חייבת לציין שהרבה פעמים המידע הוא לא תמיד זה שמשפיע על ההתנהגות של בני הנוער.
קרן רוט איטח: הרבה פעמים אנחנו צריכים לעסוק בצד מתן המידע, לעבוד אתם שוב על כישורים נוספים של השפעה חברתית, של פנייה לעזרה כאשר הסיפור של הפנייה לעזרה כאן הוא דרמטי.
מיכל וונש: אני רוצה להתמקד במה שקורה לפני כן.
מיכל וונש: האם אנחנו מנגישים להם את כל המידע?
מיכל וונש: אני חושבת שיש פער מאוד גדול ואנחנו יכולים לנסות למנוע ואנחנו יכולים אחר כך גם להגיע לטיפול ומה לעשות כאשר קורה משהו, אבל אם הם לא יודעים למה הם נכנסים, למצב אליו הם נכנסים – ואני לא יודעת אם הם יודעים - ני שואלת את השאלה האם הם יודעים או שאנחנו מטאטאים את זה מתחת לשטיח כי יש את הסטיגמה ורק ילדים לא טובים הולכים לשם, דבר שהוא לא נכון כי כל הילדים הולכים לשם.
מיכל וונש: אני רוצה להבין עד כמה אנחנו מנגישים.
מיכל וונש: זאת אומרת, מקרים טרגיים כפי שקורים, הם אמורים להיות הדברים שמנגישים לבני הנוער האלה.
מיכל וונש: בעיניי לדעת בדיוק את הפרטים של מי שתה מה, מה הוא חשב שהוא שותה, ואולי הוא הרים בקבוק מים ובתוך המים היה משהו שלא היה מים.
מיכל וונש: האם מנגישים להם את כל העובדות הללו?
קרן רוט איטח: בהחלט מנגישים את המידע לפיו אסור לשתות במקומות לא פתוחים ולשים לב משקה שהם שותים.
קרן רוט איטח: בהחלט מנגישים מידע אבל אני שוב אומרת שהמידע הוא לא מספיק.
קרן רוט איטח: בנוסף לכך, בעינינו הדבר שהוא גם מאוד משמעותי זה הסיפור של ההורים.
קרן רוט איטח: לכן גם בעבודה שלנו – ואני רואה כאן את רויטל שמר, נציגת ההורים – בעבודה שאנחנו עושים, אנחנו פונים גם לקהל ההורים על מנת שיהיה מודע להשפעה של השימוש בחומרים ושייצר שיח עם הילדים לקראת יציאה למסיבות או לכל פעילות פנאי אחרת.
קרן רוט איטח: אני אומרת שהסיפור של המידע הוא דרמטי, הוא חשוב ואנחנו מנגישים מידע ובצד זה עובדים גם על כישורים שהם לא פחות חשובים כמו כישורים של אחריות, אחריות חברתית, פנייה לעזרה, השפעה חברתית.
מיכל וונש: הרי ברור לנו, לכולנו, לכל מי שנמצא על הקו, שאנחנו לא יכולים לתת לעצמנו את הטפיחה על השכם ולומר שאנחנו מצליחים.
קרן רוט איטח: ממש לא.
מיכל וונש: לכן אנחנו מעלים את השאלות האלה.
מיכל וונש: אני חושבת שהצוות הבין-משרדי חייב לתת את הדעת על מה הם המקומות בהם אנחנו נכשלים.
מיכל וונש: כל מקרה טרגי כזה אומר שנכשלנו במשהו.
מיכל וונש: אני לא אומרת שאנחנו יכולים למנוע הכול.
מיכל וונש: אני עוד לא יודעת את כל פרטי המקרה האחרון, אבל שעות ברכב בתנאים שהם כנראה מסכני חיים, זה אומר שנכשלנו בהנגשת המידע לכל הסובבים ובטח לבן אדם עצמו שכבר לא יכול לעשות עם זה כלום.
קרן רוט איטח: אני לגמרי מסכימה אתך ואני גם אמרתי שוועדה בין-מקצועית תעזור לנו לדייק את הדברים ולראות מה אפשר עוד לעשות ובהחלט יש לנו עוד הרבה מה לעשות.
מיכל וונש: נמצאת אתנו אורית שפירו?
אורית שפירו: שלום לכם.
אורית שפירו: אני רוצה להבדיל בין מסיבה אזורית שהיא לא מתקיימת בשטח השיפוט של הישוב והמשתתפים לא כולם מהישוב עצמו, לבין מסיבה ברמה היישובית שעל פי רוב המשתתפים הם בני נוער וצעירים מתוך הישוב והיא מתקיימת או בשטח הפתוח אבל גם צריך לזכור שגם לופטים זה אזור בו יכולה להתקיים מסיבה, וכאן באמת ניתן להפעיל את רישוי העסקים, כאשר העבודה בתוך הרמה היישובית, העבודה הקהילתית, היא קריטית והיא משמעותית.
אורית שפירו: אני אתן דוגמה ממועצה אזורית שהיה ידוע – והרבה פעמים אלה דברים ידועים, שאנשים בתוך הישוב, גם ראש העיר, גם העובדים והצוותים מכירים את העובדות – ששמיניסטים מקיימים מסיבות לאורך כיתה י"ב ולמסיבות האלה הם מזמינים תלמידים מכיתה י' עד י"ב ובמסיבות האלה יש די.
אורית שפירו: ג'י ואלכוהול, והגיעו משם תמונות של שימוש בסמים לא פעם, ותלונות על תקיפה מינית.
אורית שפירו: אחרי מספר פעמים שהמסיבות האלה התפוצצו כי המשטרה נכנסה, המנהלת היישובית שלנו – יש לנו כ-250 מנהלים יישוביים – כינסה תהליך קהילתי ועל זה אני רוצה לשים את הדגש, חינוכי-מניעתי, והיה ברור שיש כאן מקום לשיח של כל השותפים בתוכו ולקחת אחריות.
אורית שפירו: לישיבה הזאת הוזמנו נציגי הנוער, הנהגת ההורים היישובית, השיטור הקהילתי בשיתוף תנועות הנוער ועוד והם נפגשו מספר פעמים.
אורית שפירו: חלק מהפעמים כולם ביחד, חלק מהפעמים רק קבוצת ההורים או רק קבוצת הנוער והיה צריך שם לדבר מה ההסכמות לגבי המשך המסיבות והיה ברור שכך אי אפשר להמשיך.
אורית שפירו: ההורים עמדו על דעתם ועמדו על מספר דברים.
אורית שפירו: ראשית, המסיבות חייבות להיות ברישיון.
אורית שפירו: לא יהיה שם בכלל אלכוהול שזה משהו שלא בא בחשבון ושזה יהיה במקום שיש שם קליטה.
אורית שפירו: עוד לא דיברנו על זה, אבל חלק מהמסיבות מתקיימות במקום בו אין קליטה סלולרית ואם יש בעיה, אף אחד לא יודע על כך.
אורית שפירו: בני הנוער שוב ושוב חזרו לתוך הדיונים ואמרו שהם מבקשים משהו אחד, המסיבה תהיה בטבע.
אורית שפירו: הם דיברו על כך שהם רוצים להרגיש את החול.
אורית שפירו: אחרי מספר דיונים הם הבינו את המשמעות של החשיבות שלא יהיה שם אלכוהול והם הסכימו לוותר על זה.
אורית שפירו: בסוף הפתרון המוסכם במועצה היה שיהיו מסיבות, יהיה שומר שבודק שלתוך המסיבה לא נכנסים עם אלכוהול – זה מזעור נזקים כי בהחלט יכול להיות שלפני כן מישהו שותה – וההגעה למסיבה והיציאה ממנה על ידי הסעות במימון המועצה.
אורית שפירו: יש כאן מקום של עבודה קהילתית מאוד מאוד משמעותית.
אורית שפירו: בנוסף, בהתייחס לשאלות ששאלת עוד לפני כן, עבודה קבועה עם הורים לאורך השנה שמדברת על פיקוח, על השלכה ועל הדרכה ואיך מנהלים שיח עם בני הנוער ולשאול מה הם מצפים שיהיה במסיבה, היכן הם רואים את עצמם בעבודה מול התנגדויות.
אורית שפירו: מה שקרן אמרה זה מאוד מאוד משמעותי.
אורית שפירו: העבודה על כישורי חיים, על פיתוח החוסן לומר לא, זה לא מתאים לי והיכולת לומר למי צריך להתקשר.
אורית שפירו: היה לי מאוד חשוב לתת לכם דוגמה של מה שקורה בתוך הישובים וזאת לא חייבת להיות רק מסיבה בשטח אלא זה יכול להיות בלופטים כאשר באחד המקומות שאנחנו ידענו שיש לופטים שערב אחרי ערב משכירים את הנכס לבני הנוער.
מיכל וונש: את הדבר הזה אני צריכה להבין מרישוי עסקים.
אורית שפירו: עירבנו שם את רישוי העסקים שיבואו וישאלו אותם האם יש להם רישיון להפעלת העסק ולמכירת אלכוהול.
מיכל וונש: את הדבר הזה חייבים להבין מרישוי עסקים.
מיכל וונש: אני חושבת שעכשיו, דווקא בתקופת הקורונה, אני מניחה שלרישוי עסקים יש תפקיד עוד יותר גדול כיוון שאני מניחה שבני הנוער מחפשים מפלטים שהם יותר קטנים וכאלה שפחות בקלות מוצאים אותם.
מיכל וונש: לרישוי עסקים יש כאן תפקיד מאוד מאוד חשוב.
מיכל וונש: אני עוד לא רוצה להגיע למסקנות הדיון הזה למרות שפחות או יותר יש לי אותן בראש.
מיכל וונש: נמצא אתנו חיליק מגנוס?
חיליק מגנוס: כן.
חיליק מגנוס: שלום לכם.
חיליק מגנוס: שמעתי הרבה דברי טעם.
חיליק מגנוס: הבנתם לבד שאנחנו נוגעים בהמון שטחים בו זמנית והסיבה לכך היא כי אנחנו בעצם עוסקים בתרבות, בנושא תרבותי, ולכן חסר לי כאן משרד התרבות אבל זה שולי.
חיליק מגנוס: אנחנו עוסקים בעניין תרבותי.
חיליק מגנוס: המסיבות האלה קיימות והן חלק מהתרבות בה אנחנו מתקיימים.
חיליק מגנוס: אנחנו צריכים לדאוג שהנזקים שאנחנו עלולים לספוג מאותן התרחשויות תרבותיות יהיו מינימליים ואנחנו צריכים למזער את הנזקים ולשאוף לאפס נזקים.
חיליק מגנוס: הנזקים הם בתחומים מרובים.
חיליק מגנוס: האחד זה כמובן הקטלנות והסיכון הרב שיש בקיום מסיבות הטבע האלה ושנית, הדברים הנלווים כמו הסמים, האלכוהול ושאר מיני סממנים תרבותיים שהיינו רוצים להביע לפחות את דעתנו על הנושא הזה.