GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל וונש: אתם כבר שילמתם את מחירכם וזאת אחריות המדינה, לייצר את הרצף הטיפולי הזה ואני בכל אופן מחויבת למצוא בכל דרך אפשרית, להנגיש את המחויבות הזאת למקבלי ההחלטות, לייצר את הרצף הטיפולי וגם לשנות את ההגדרות ואת ההסדרה בצורה כזאת שתחייבנה את מדינת ישראל להתעורר אל מול החירום הזה שאתם מנגישים לי אותו ובאמת תודה שאתה חולק את זה אתנו, אברהם.
מיכל וונש: יושבת ראש הוועדה קובעת לפי סעיף 120(ד)(1)(ג) לתקנון הכנסת שהשמות של כל מי שביקש ו/או יבקש לחסות את השם שלו כדי שלא ייגרם לו או לזולתו נזק יהיו חסויים ולא יירשמו בפרוטוקול.
מיכל וונש: אני מבקשת מהדובר האחרון, למרות שאפשר להמשיך כאן לנהל את הדיון החשוב הזה.
מיכל וונש: אני מתנצלת בפני מי שלא הספיק לדבר.
מיכל וונש: אני מבקשת לשמוע מאבי אורן, יושב ראש המועצה הארצית לשיקום פסיכיאטרי במשרד הבריאות בהתייחסות לכל מה שכבר עלה כאן כדי שנקדם את השיח ואנחנו נמשיך בשיח הזה.
מיכל וונש: זאת רק הזדמנות ראשונה ואנחנו נמצא את הדרך להמשיך אותו.
אבי אורן: שלום.
אבי אורן: תודה רבה לך על העלאת השיח של הסוגיה הכול כך כואבת הזאת.
אבי אורן: המועצה שאני עומד בראשה היא מועצה שהוקמה מתוקף חוק שיקום נכי נפש בקהילה ותפקידה לייעץ לקובעי המדיניות בנושא השיקום הפסיכיאטרי.
אבי אורן: אני חושב שלגבי הנושא שלנו – ואני אומר ממש בדקה את הדברים המרכזיים – זה הנושא של התווך הבין-משרדי.
אבי אורן: אני חושב שהעניין הזה שאנשים נופלים בין משרד הרווחה לבין משרד הבריאות לבין קופות החולים, היא הבעיה האמיתית.
אבי אורן: היא פוגעת באוכלוסייה הזאת ובעוד הרבה אוכלוסיות כמו צעירים בסיכון, חרדים, כל דבר.
אבי אורן: בעצם התווך הבין-משרדי הזה, הוא שורש הבעיה.
אבי אורן: סל שיקום אמור וצריך לטפל בכל אדם שיש לו מעל 40 אחוזי נכות נפשית גם אם הוא משתמש בסמים.
אבי אורן: אבל כיום, בגלל סדרי עדיפויות לא נכונים של המערכת, הוא לא יכול לעשות את זה.
אבי אורן: אני ניהלתי הוסטל בשיקום פסיכיאטרי וקיבלתי לניסיון אדם שהוא לא היה נקי ותוך שבועיים חצי מההוסטל היה עם שימוש בחומרים מסוכנים.
אבי אורן: ולכן צריך להקים מסגרות ייעודיות.
אבי אורן: סל שיקום לא יכול לעשות את זה, לא עם רמת התקינה שניתנת לו כעת ולא עם רמת התקציבים שנראים לו כעת.
אבי אורן: יש עניין של מכרז דיור שתקוע כבר שש שנים.
אבי אורן: מישהו צריך לבוא למשרד הבריאות – וכן, אני חלק מהמשרד הזה – ובעצם לנער אותו בנושא העדיפויות שלו.
אבי אורן: העדיפויות שלו הן לא לכיוון הקהילה ומי שסובל מזה בסופו של דבר, אלה המשפחות והאנשים.
אבי אורן: תודה רבה.
מיכל וונש: תודה על הכנות.
מיכל וונש: תודה לכולם על השיתוף, גם על החשיבה המשותפת וגם על החידוד של הדבר.
מיכל וונש: הסיכום שלי, הוא כתוב לפני אבל כולם אמרו אותו.
מיכל וונש: התווך הבין-משרדי, כפי שהגדרת אותו, שלושת האבות הללו – הבריאות, הרווחה וקופות החולים – של התחלואה הכפולה מובילים לכל מה ששמענו עליו היום, לנפילה בין הכיסאות, למחסור ברצף טיפולי, למחסור בתקציבים, למחסור במסגרות הטיפוליות.
מיכל וונש: הרצף הטיפולי שגם אברהם חלק אתנו שחייב להיות כחלק מהפתרון.
מיכל וונש: ובסופו של דבר לחיכוך מול גורמי אכיפת החוק שזה לא תפקידם ואנחנו בעצם מגיעים לקצה של אי הטיפול, להשלכות של אי הטיפול ומנסים לטפל בכיבוי שריפות או אני אפילו לא יודעת איך לקרוא לזה.
מיכל וונש: אני רוצה לסכם ואולי התחלנו מההשלכות הכלכליות כי אנחנו יודעים שנושא ההתמכרויות עולה היום למדינת ישראל כשבעה מיליארד שקלים וזה רק מה שאנחנו יודעים עליו.
מיכל וונש: אני מניחה שזאת הערכה שמרנית.
מיכל וונש: דיברנו על ההכרח בהגדרה ובהסדרה של הנושא.
מיכל וונש: אני רואה את כל הרצף הטיפולי כחלק מההסדרה שמחויבת ובסופו של דבר ההפיכה של הנושא הזה לקרימינלי, זאת אומרת, ההפללה של החולים, היא מה שמפגישה אותם עם הקצה ובזה בעצם התחלנו, עם הסרטון של שיראל חבורה אל מול המשטרה.
מיכל וונש: אני לא רוצה להלאות אתנו שוב בכל מה שעלה כאן.
מיכל וונש: זה לא מתקבל על הדעת – אני מסכמת בכך את הדיון הזה, הראשון בנושא התחלואה הכפולה – שאין במדינה גורם מתכלל ושאנחנו נתונים לחסדי אנשים טובים שכשהם עוזבים, נפתח שוב ואקום.
מיכל וונש: כל האנשים הטובים הם אלה שנמצאים כאן על הקו היום.
מיכל וונש: הוועדה מתחייבת לעשות את מה שהיא יכולה וצריכה לעשות בקריאה למשרדים הללו לשבת ביחד ולהקים מחדש רשות שתתכלל גם את האירוע הזה במסגרת תכלול האירוע של ההתמכרויות באופן כללי.
מיכל וונש: במסגרת הכובע הרגולטורי החקיקתי, הוועדה מתחייבת להציג את ההסדרה החוקית שחייבת לבוא לידי ביטוי, בין אם זה בשינוי של ההגדרה ובין אם זה בהכרח לכלול את הטיפול בקופות החולים כפי שעלה כאן כפתרון אבל לאפשר לקופות החולים גם לתת את הטיפול הזה ולא רק לומר את זה כהצהרה.
מיכל וונש: בנוסף אני אומר, כמי שנאבקה על תקציב ראשוני שאני רואה אותו כצעד ראשון לטיפול כולל, לתוכנית לאומית, שאנחנו נשיק את הקמפיין הלאומי הזה שישנה את התודעה גם של מקבלי ההחלטות וגם של הציבור כולו לקחת אחריות על הנושא הכאוב כל כך, היקר כל כך ושהוא באחריות מדינת ישראל עם כל הגורמים שחייבים לתכלל את האירוע.
מיכל וונש: אני מודה לכל מי שהיה כאן אתנו הבוקר.
מיכל וונש: אנחנו נמשיך את השיח הזה אבל אני רוצה לעשות את זה בצורה היעילה ביותר.
מיכל וונש: אני מבקשת מכל מי שביקשתי ממנו את הנתונים, להנגיש לנו אותם.
מיכל וונש: לכל מי שיש את ההמלצות - אני מבקשת בעוד חודש, עת נתכנס בכנסת אחרי החגים ואחרי הסגר או ההפסקה בבילויים או מה שאנחנו נמצאים בו עכשיו - לקבל את ההמלצות החקיקתיות, הרגולטוריות, מכל אחד מהגורמים שיאמרו למה אתם זקוקים כדי שיהיה כאן מענה הוליסטי.
מיכל וונש: אני מבקשת שננצל את התקופה הזאת כדי לייצר את הפתרון ההוליסטי הנדרש גם אם אנחנו רק נניע את הקריאה אליו.
מיכל וונש: אנחנו נעשה אתכם את המעקב הזה.
מיכל וונש: נאמרו כאן כמה דברים ונתונים שאנחנו יודעים שכבר קיימים בין אם במשרד הבריאות ובין אם בקרב הגורמים הנוספים ואנחנו נמתין לקבל מהם את התשובות ואת התוצאות כדי שאז נוכל גם להמליץ המלצות יותר אופרטיביות.
מיכל וונש: אני אסיים בברכת שנה טובה לכולם, שנת בריאות, שנה של זיהוי של ההזדמנויות שלא נמשיך להחמיץ אותן ושל לקיחת אחריות בכל ההקשרים.
מיכל וונש: ההזדמנות שלצד משבר הקורונה שמאירה את הזרקור על כל הדברים הבוערים שנדחקו מפני הדברים הדחופים שכל פעם אנחנו מכבים בהם שריפות.
מיכל וונש: שנדע בשנה הזאת לשתף פעולה כדי לפחות בנושא הזה נדע שעשינו משהו.
מיכל וונש: תודה על כל העבודה ותודה על כל מסירות הנפש.
מיכל וונש: מי ייתן ונעשה וגם נצליח לקדם את הנושא הזה.
מיכל וונש: שנה טובה לכולכם.
מיכל וונש: אנחנו נמצאים היום בדיון על הגנה על בני נוער וילדים מנזקי העישון בתקופת הקורונה.
מיכל וונש: אני אדגיש שמטרת הדיון הספציפי הזה הוא העלאת המודעות לסכנות של עישון פסיבי של ילדים ותינוקות ומניעת התחלת עישון בקרב בני נוער בדגש על תקופת הקורונה בה אנחנו נמצאים.
מיכל וונש: אני אומרת שוב ושוב לצד האתגרים הרבים שבמשבר הזה, יש בפנינו גם הזדמנויות רבות.
מיכל וונש: התקופה מאירה זרקור על דברים רבים שבעצם כבר מבעבעים מתחת לפני השטח שנים רבות ואנחנו מנסים למקסם ולמצות את ההזדמנויות הללו שלצד המשבר גם בהקשר שלנו, בהקשר של העישון.
מיכל וונש: כהרגלנו נפתח בסרטון קצר כדי להכניס אותנו לחשיבה הנכונה ומשם נמשיך.
מיכל וונש: שוב בוקר טוב לכולם.
מיכל וונש: תודה שהצטרפתם אלינו לדיון בנושא הגנה על בני נוער וילדים מנזקי העישון.
מיכל וונש: אני אומר שהסרטון אומר הכול, הרבה פעמים בצורה הרבה יותר מדויקת ממה שאנחנו יכולים לשער וכך נראה גם בסרטון הזה.
מיכל וונש: כפי שכל המשתתפים באופן קבוע בדיונים יודעים שהוועדה בחרה להוביל נושאים שונים בדגש על הפריזמה או דרך הפריזמה של נושא ההתמכרויות.
מיכל וונש: לכך גם התייחסו החבר'ה בסרטון.
מיכל וונש: נזקי העישון הם בהחלט נגזרת ישירה של הנושא הזה.
מיכל וונש: בגלל מורכבות הנושא של נזקי עישון, אנחנו מקיימים כאן סדרת דיוניים כאשר הראשון התקיים בשבוע שעבר ועסק בנזקי העישון בתקופת הקורונה.
מיכל וונש: היום אנחנו מקלפים עוד שכבה ונתמקד בהשלכות נזקי העישון על בני נוער וילדים.
מיכל וונש: בנושא הזה אני מחלקת את הדיון לשתי קטגוריות שכמובן שזורות זו בזו, כאשר הראשונה היא התמקדות בהגנה על ילדים מעישון פסיבי והשנייה היא מניעה בקרב בני נוער.
מיכל וונש: אלה שני תתי נושאים שכמובן משלימים זה את זה.
מיכל וונש: חשיפה של ילדים ובני נוער לעישון, בעיקר על ידי ההורים.
מיכל וונש: שמענו על כך גם בסרטון.
מיכל וונש: הסביבה הקרובה שמעשנת וגורמת לנרמול של העישון וכמובן גם לעלייה בסיכון הראשוני להתנסות ומהר מאוד גם להתמכר.
מיכל וונש: ההתמכרות והפיכת הילד למעשן, אנחנו יודעים שמחקרים מוכיחים שהחשיפה לניקוטין בגיל ההתבגרות משפיעה ישירות גם על התפתחות המוח וגם מעלה את הסיכוי להתמכרות במיוחד בגילים הללו ועד גיל 25, כפי שהמדע היום כבר מגבה בנתונים.
מיכל וונש: אני מבקשת את התייחסות כל הגורמים שנמצאים כאן אתנו כדי שנוכל גם להבין את התמונה המלאה, גם להציף את הפערים שקיימים והפתרונות המקיפים וההוליסטיים שנדרשים.
מיכל וונש: אנחנו אמנם דנים בשעת חרום ובהזדמנות זו כאשר אנחנו רואים עכשיו עלייה מאוד חדה גם בעישון, גם בקרב בני נוער, לצד הסיכון הנוסף של הידבקות בקורונה בין אם זה נרגילות או סיגריות אלקטרוניות.
מיכל וונש: אני רוצה לומר, ואני אומרת את זה הרבה פעמים גם כשחברי הכנסת הנוספים מצטרפים אלינו, שמדובר בנושא חוצה מגזרים, חוצה פוליטיקה, חוצה דתות, חוצה גילים, ללא הבדלי דת, גזע ומין.
מיכל וונש: אלה הילדים והילדות של כולנו, בני ובנות הנוער של כולנו.
מיכל וונש: אני מזכירה גם את הדיון הזה שהיה לנו חשוב לקיים אותו בפתחה של שנה חדשה בצל הקורונה כאשר נחיה עם האתגר הזה.
מיכל וונש: אני אומרת שחס וחלילה שנאמר כל הזמן שאנחנו רוצים לחזור לשגרה, אלא אנחנו צריכים לייצר שגרה חדשה.
מיכל וונש: יש לנו כאן הזדמנות לזהות את האתגרים כפי שאמרנו אותם ובאמת גם להתמודד עם האתגרים הללו.
מיכל וונש: הזדמנות שבל נחמיץ אותה, גם עכשיו, גם ספציפית לתקופה הזאת וגם לטווח רחוק.
מיכל וונש: אני יודעת שמי שנמצאים כאן אתנו, למיטב הבנתנו בנושא של ההורים והחשיפה של ילדים צעירים – ואני אשמח לשמוע על כך בהרחבה – אנחנו נמצאים במקום של חוסר מודעות של הורים.
מיכל וונש: אנחנו יודעים ש-85 אחוזים מהעשן לא נראה לעין והחומרים המסכנים והרעילים, אין להם בהכרח ריח.
מיכל וונש: הורים שחושבים שהם מגנים על ילדיהם, בין אם בפתיחת חלון או באמצעי אחר, לחלוטין אינם מודעים לרמת החשיפה של ילדיהם לנזקי העישון.
מיכל וונש: הנתונים שיש לי, נכון לשנת 2017, בדומה לשאר העולם, כ-40 אחוזים מכלל ילדי ישראל חשופים לעישון פסיבי כזה.
מיכל וונש: בסקר שנעשה והגיע לידינו נמצא כי כ-25 אחוזים מהתינוקות היהודים ו-52 אחוזים מהתינוקות הערבים חשופים לעישון כפוי החל מגילי כמה חודשים לחייהם.
מיכל וונש: החשיפה לעישון פסיבי בקרב תינוקות וילדים מעלה את הסיכון לחלות במחלות שונות, כפי שכולנו יודעים, כמו שיעול, אסתמה, דלקת ריאות, צפצופים.
מיכל וונש: בתקופת הקורונה, כפי שאמרנו, יש לכך השלכות נוספות שלובות זו בזו, גם ההדבקה היותר מסיבית וגם המחלות שמאפיינות את האתגרים שלצד הקורונה.
מיכל וונש: מחקר מאוניברסיטת סטנפורד מ-2019 מראה לנו כי 19 בני הנוער בישראל מעשנים, 26 מתוכם מעשנים סיגריות אלקטרוניות.
מיכל וונש: שוב, אל מול משבר הקורונה, עת אנחנו יודעים שזה מגביר פי חמש את הסיכוי שלהם להידבקות בקורונה, יש לכך נפקויות מאוד משמעותיות דווקא היום.
מיכל וונש: בני הנוער שמעשנים סיגריות רגילות או אלקטרוניות כמובן, כפי שאמרנו, מעמידים את עצמם בסיכון הזה בלי לדעת.
מיכל וונש: אני רוצה לדבר בדקה על הנושא של העלייה המדאיגה בשימוש בנרגילות גם בבתי קפה וגם בכלל.
מיכל וונש: צריכת הנרגילה ממשיכה לעלות בעקביות.
מיכל וונש: אני אומר שאני בטוחה – למרות שאין לנו נתונים שמעידים על הקשר הישיר - שדווקא בתקופת הקורונה בה כל כך הרבה דברים אסורים והמפגשים החברתיים הפכו לכאלה שהמפגש החברתי הזה הפך להיות סביב ההוויה החברתית שמעבירים את הנרגילה מפה לפה, כמובן שזה גורם נוסף להדבקה שחייבים לקחת אותו בחשבון.
מיכל וונש: על פי מחקר של האוניברסיטה העברית חברות הטבק מנצלות פרצות בחוק איסור פרסום מוצרי טבק ואנחנו נדבר על כך.
מיכל וונש: אני מחויבת לתת בהקדם את הדעת על כך בכובעי כמחוקקת בגלל העובדה שאנחנו כבר ראינו דווקא בשבוע שעבר בדיון בוועדה אחרת שחברות הטבק לא קופאות על השמרים.
מיכל וונש: תקופת קורונה היא גם הזדמנות עבורן.
מיכל וונש: כאן יש לנו את המחויבות ואת האחריות להתייחס לנושא ביתר שאת ולדאוג לכך שהפרסום שהן עושות באגרסיביות למוצרים שלהן, יקבל מענה ראוי מטעמנו.
מיכל וונש: הנתונים האלה מדאיגים מאוד.
מיכל וונש: אני בטוחה שאני אשמע נתונים נוספים שאולי אני אפילו לא מודעת להם.
מיכל וונש: אנחנו נציף את הפערים הללו.
מיכל וונש: מאוד חשוב לי לבקש מכם גם להציף את הנושאים והחסמים שהוועדה צריכה להמשיך לדון בהם ולקדם בדרכים השונות הפרלמנטריות, גם להעלות את הנתונים כאשר הם ישנם, ומדאיג שאין איזשהו מאגד או משהו שמתכלל את כל הנתונים, ולהתייחס גם לכך.
מיכל וונש: כל אחד יציג את עצמו במספר דקות.
מיכל וונש: אני כמובן מודה לכם על עבודת הקודש שכולכם עושים.
מיכל וונש: תציגו את הפערים ונראה איך אנחנו ביחד יכולים לאתר ולמצוא את הפתרונות הראויים, לנצל את ההזדמנויות, למצות את ההזדמנויות שבפנינו דווקא בהתייחסות לתקופה בה אנחנו נמצאים, תקופה שאני מרגישה בה – ובהרבה מאוד מובנים – תקופת חירום ממשית וגם בנושא הזה.
מיכל וונש: נתחיל עם דוקטור תמר ברמן, הטוקסולוגית הראשית של משרד הבריאות שנמצאת אתנו.
תמר ברמן: בוקר טוב.
תמר ברמן: אני רוצה לדווח שאנחנו במשרד הבריאות בתקופה הזאת מבצעים סקר על חשיפה של ילדים לעישון סביבתי.
תמר ברמן: אנחנו אוספים דוגמאות שתן מילדים בגילים ארבע עד 11 ואנחנו בודקים את רמת הקוטינין שזה תוצר פירוק של ניקוטין בשתן של הילדים כדי לכמת מה מידת החשיפה שלהם ואיזה אחוז מהילדים חשופים לעישון סביבתי.
תמר ברמן: בסקר דומה בשנת 2011 ראינו שכמעט 60 אחוזים חשופים לעישון סביבתי ובתקופה הזאת, למרות כל הקושי, אנחנו כן ממשיכים לגייס אנשים, משפחות וילדים למחקר, מהמגזר היהודי והערבי, ואנחנו רוצים לראות מה מידת החשיפה.
תמר ברמן: דווקא בתקופה הזאת, העובדה היא שהילדים הרבה יותר בבתים.
תמר ברמן: האם יש איזושהי חלוקה בהתייחסות דווקא לתקופה הזאת כדי לכמת אותה בצורה מיטבית ולאסוף את הנתונים הללו או שזה יהיה סקר הרבה יותר ארוך טווח?
תמר ברמן: אני שמחה שיש את הסקר הזה כי הטריד אותי שיש לנו נתונים רק משנת 2011.
תמר ברמן: יש לנו נתונים מ-2015.
תמר ברמן: האמת היא שתכננו להתחיל את הסקר עכשיו ללא קשר לקורונה אבל היה לנו מאוד חשוב לא לעצור את הגיוס וכן לגייס בתקופה הזאת.
תמר ברמן: אנחנו גייסנו בתחילת הקיץ וכמובן עכשיו נעצור אבל אחרי הסגר נמשיך לגייס ואני בטוחה שנוכל להתייחס לנושא הזה ולהשוות לשנת 2011.
תמר ברמן: אני מקווה שלא נראה עלייה קיווינו לראות ירידה מהנתון המדאיג של 2015 האומר ש-60 אחוזים מהילדים חשופים לעישון סביבתי.
תמר ברמן: היום במעבדות שלנו במשרד הבריאות, במעבדות בריאות הציבור, יש לנו את היכולת למדוד קוטינין בדוגמאות שתן , שזה מאוד חשוב.
תמר ברמן: בעבר היינו צריכים לשלוח למעבדות בחוץ לארץ והיום זה הרבה יותר קל.
תמר ברמן: זו בדיקה יחסית קלה שאפשר לעשות במעבדה.
תמר ברמן: התקווה שבמקום סקרים שנעשה פעם בכמה שנים, אני מקווה שבעתיד נוכל לעשות סקרינינג, נוכל לעשות בדיקות לקבוצות מאוד גדולות של ילדים, של תינוקות, כדי לראות מי החשופים לעשן סביבתי ולדווח להורים על כך.
תמר ברמן: כך אנחנו מקווים שנוכל להשפיע על ההתנהגות של ההורים.
מיכל וונש: זו תקווה מאוד טובה שאני שמחה שאת מסיימת אתה כיוון שהעובדה שניתן יהיה למדוד את הנתונים, בעצם את המגמות, ולהתייחס בכל מה שקשור להסברה להורים, להנגשת המידע להורים, וכך נוכל להגיב לנתונים בזמן אמת.
מיכל וונש: זה מאוד מאוד חשוב.
מיכל וונש: אני מבקשת לדעת מתי הדוח הזה צפוי לצאת וכמובן לבקש שהוא יגיע לוועדה ואולי נקיים דיון משמעותי בהשלכות של הדוח כפי שהוא יצא.
מיכל וונש: האם יש לך מושג מתי הדוח צפוי לצאת?
תמר ברמן: אנחנו מקווים שתוך מספר חודשים יהיו לנו תוצאות ראשוניות.
תמר ברמן: כבר מתוך שאלונים, יש לנו את התוצאות של הדיווח של ההורים, מי מהם מדווח על חשיפה של הילד בבית.
תמר ברמן: יש לנו שאלונים מאוד מאוד מפורטים.
תמר ברמן: לגבי התוצאות של הדוגמאות שתן, זה ייקח עוד זמן אבל אני מקווה שתוך מספר חודשים יהיו לנו תוצאות ראשוניות וכמובן נדווח לוועדה.
תמר ברמן: יש הרבה מדינות בעולם, בעיקר באירופה, שעושות סקרים דומים ואנחנו בקשר עם חוקרים כדי שנוכל גם להשוות את התוצאות שלנו למדינות נוספות.
תמר ברמן: זאת אומרת, חשוב להסתכל לא רק על מגמות לאורך זמן, האם אנחנו משתפרים או לא משתפרים, אלא גם מה רמת החשיפה בילדים בישראל לעומת ילדים במדינות אחרות.
תמר ברמן: אני יכולה לומר שעל בסיס הנתונים מ-2015, אנחנו לא במצב טוב אלא רמת החשיפה של הילדים בישראל הייתה יותר קרובה לילדים בפולין וברומניה, ולא לילדים בגרמניה ובצרפת למשל.
תמר ברמן: זאת אומרת, אנחנו לא במקום טוב בהשוואה למדינות באירופה, בארצות הברית ובקנדה.
תמר ברמן: אנחנו נמשיך לעשות את ההשוואות האלה ואני מקווה שתוך כמה חודשים יהיו לנו ממצאים.
מיכל וונש: אני מבקשת שכבר כאשר יש את המסקנות הראשוניות שניתן לקיים עליהן דיון משמעותי, נקיים אותו כאן בוועדה יחד עם הנושא ההשוואתי.
מיכל וונש: אני חושבת שמאוד חשוב שנהיה מודעים לו לרבות הנגשה שלו לכל המשרדים הרלוונטיים בהתייחסות שלהם למגמות האלה, כפי שהן משתנות גם ביחס לעולם.
מיכל וונש: נבקש עדכון מיד עם קבלת המסקנות הראשוניות ולא לחכות עד לסיכום הדוח.
תמר ברמן: כמובן.
מיכל וונש: נמצא אתנו ידידי חבר הכנסת לשעבר יהודה גליק שבצניעות ובענווה אני ממשיכה את דרכו החשובה בנושא הזה.
מיכל וונש: יש הרבה מאוד מה ללמוד והוא ממש מנטור בנושא זה ומעבר לכך.
מיכל וונש: תודה, יהודה, שאתה אתנו כאן הבוקר ואני אשמח אם נתמקד בנושא הזה ונשמע מראות עיניך ומניסיונך הרב.
יהודה גליק: כאמור, אני לא איש מקצוע אבל אני כן רוצה לשים על השולחן את חשיבות הנושא.
יהודה גליק: צריך להבין שאמנם כרגע יש פיתוי לעסוק בקורונה אבל בעזרת השם יבוא היום שלאחר מכן.
יהודה גליק: העישון בקרב הילדים צריך לעמוד בראש המאבק.
יהודה גליק: מי שלא התחיל לעשן עד גיל 21 או עד גיל 24, יש סיכוי של 95 אחוזים שהוא לעולם לא יעשן.
יהודה גליק: רוב מוחלט של האנשים שמעשנים בגיל מבוגר, הם אנשים שהתחילו לעשן בגיל צעיר.
יהודה גליק: צריך לדעת ש-75 אחוזים מאלה שמעשנים רוצים להפסיק ולכן כל פעילות שניתן לעשות כדי לקדם את ההתמודדות של חשיפת ילדים לעישון, צריך לעשות ואני מתכוון לכמה דברים.
יהודה גליק: ראשית, אני קורא ומעודד לקדם את החקיקה שניסיתי לקדם בכנסת הקודמת, להעלות את הגיל בו מותר למכור סיגריות.
יהודה גליק: זה קיים היום בארצות הברית, בכל רחבי ארצות הברית.
יהודה גליק: זה התחיל ממדינות בודדות והיום זה חוק פדרלי.
יהודה גליק: אסור למכור מתחת לגיל 21.
יהודה גליק: זה חוק שראינו שבכל מדינה הוא קודם, ירד ב-50 אחוזים מספר המעשנים בקרב בני הנוער והצעירים.
יהודה גליק: לכן אני קורא לשים את הנושא הזה של קידום החקיקה בתחום הזה בראש סדר העדיפויות.
יהודה גליק: הנקודה השנייה.
יהודה גליק: כאשר אנחנו מדברים על חשיפת בני נוער, יש שני אלמנטים.
יהודה גליק: הראשון, מוסדות החינוך.
יהודה גליק: משרד החינוך צריך לעשות פעולות אקטיביות כמו שנעשו בזמנו בתוכנית עיר ללא אלימות, לתת חיזוקים חיוביים לכיתות ללא עישון, לקבוצות ללא עישון, לשכבות ללא עישון, לבתי ספר ללא עישון.
יהודה גליק: צריך לתת פרס לבית ספר שמצליח להוריד את אחוז העישון.
יהודה גליק: כך היום עושים דברים.
יהודה גליק: הנקודה השנייה היא החשיפה הפסיבית עליה דובר.
יהודה גליק: יש להעביר בחקיקה איסור לעשן במכונית בה יושב ילד קטן.
יהודה גליק: זאת התעללות בילד.
יהודה גליק: אלה דברים שאני חושב שהכנסת יכולה לקדם אותם, הם מצילי חיים.
יהודה גליק: אני יודע שזה לא קל, חקיקה בוודאי לא קלה.
יהודה גליק: הדבר הנוסף בו התחלת מיכל אני מברך אותך.
יהודה גליק: הדבר הנורא ואיום שתעשיות, אני קורא להן תעשיות הרצח, תעשיות העישון, מכוונות את כל העשייה שלהם לבני הנוער.
יהודה גליק: הן משתמשות בסלבים לבני נוער והכול מכוון לבני הנוער.
יהודה גליק: מצד אחד הם טוענות שהן מקדמות סיגריות אלקטרוניות או כל מיני מוצרים אלקטרוניים כדי לגמול אנשים אבל באותו הזמן, את אותם מוצרים הם מנסים לשווק לבני נוער ולילדים כיוון שהם יודעים שאלה לקוחות לטווח ארוך.
יהודה גליק: את זה צריך לאסור.
יהודה גליק: אני מציע שבכלל את כל המוצרים האלקטרוניים האלה, אם אפשר היה להעביר בחקיקה, ניתן לקנות אותם רק בבתי מרקחת עם מרשם רופא.
יהודה גליק: אם הם טוענים שכל מטרתם הוא לגמול אנשים מעישון, בבקשה, יתכבדו ויטפלו באנשים מכורים לעישון שזה סוג של מחלה וכדי לקנות את המוצר הזה יהיה צריך אישור של רופא.
יהודה גליק: אלו הן הצעות.
יהודה גליק: אני יודע שכל אחת מהן היא עולם ומלואו ומשימה מלאה אבל אנחנו צריכים להחיל על עצמנו רשימת משימות כדי שנוכל לסמן כל אחת מהמשימות בה נצליח.
יהודה גליק: שנה טובה, בריאה ומתוקה לכולם.
יהודה גליק: יישר כוח לך, לזרז את המזורזים מיכל יקרה וכמובן לכל עובדי הוועדה היקרים והאהובים.
מיכל וונש: תודה רבה יהודה יקר.
מיכל וונש: תודה רבה על העלאת הנתונים החשובים האלה והחידוד שהחברות, כפי שאמרנו, לא קופאות על השמרים אלא הן מכוונות בדיוק לגילים האלה.
מיכל וונש: אנחנו מאפשרים את זה ואני אומר שעל פי אמנה שמדינת ישראל חתומה עליה, אנחנו גם מחויבים להגן על אזרחי מדינת ישראל.
מיכל וונש: התייחסתי לכך גם בשבוע שעבר.
מיכל וונש: זאת היא מחויבותנו בבית המחוקקים.
מיכל וונש: אני מודה ליהודה.
מיכל וונש: זאת לא אחריות גדולה מנשוא אלא זוהי אחריותנו ולשם כך אנחנו כאן.
מיכל וונש: אני באופן אישי מחויבת לקדם את החקיקה אליה התייחס יהודה, כמובן יחד עם חבריי למשכן.
מיכל וונש: אני חושבת שהנושא הזה שהעלית אל מול משרד החינוך, ואנחנו נבקש גם ממשרד החינוך, בהמשך למכתבים השונים שאני מוציאה לשרים השונים, לקחת על כך אחריות.
מיכל וונש: אני אומר גם בנושא הזה, והתייחסתי לכך, שאני התעקשתי בנושא של התמכרויות, לרבות ההתמכרויות לעישון, ואנחנו נצא בתוכנית לאומית לקמפיין שחושף את הנושא הזה של התמכרויות, שמשנה את התודעה החברתית בנושא של ההתמכרויות ויכוון לכלל הגילים מבני הנוער ועד הוריהם.
מיכל וונש: ההתמכרויות כולן.
מיכל וונש: זה דבר שאני מחויבת לו בכל דרך בעבודתי הפרלמנטרית ובאמת ביתר שאת אתה מעלה את המחויבות הזאת.
מיכל וונש: כל המשרדים יהיו חלק מהתוכנית הזאת וההשלכות הן על כל המשרדים.
מיכל וונש: אני אבקש ממי שנמצאים כאן היום ממשרד החינוך להתייחס ולומר מה קורה כיום והאם באמת יש תוכניות ייעודיות, במיוחד בתקופת הקורונה כיוון שיש כאן
מיכל וונש: גם הזדמנות לתפוס את בני הנוער כשהם יושבים בבתיהם ונמצאים במקום של ספיקת מידע בצורה קצת אחרת מזו שאנחנו רגילים לה.
מיכל וונש: שוב תודה ליהודה.
מיכל וונש: נמצאת אתנו פרופסור לאה רוזן מאוניברסיטת תל אביב.
מיכל וונש: שלום לאה, בוקר טוב.
מיכל וונש: אם אפשר אני מבקשת להתמקד בנושא הזה גם של תקופת הקורונה וגם כפי שייעדנו את הדיון הזה לילדים קטינים ובני נוער.
לאה רוזן: בוקר טוב.
לאה רוזן: אני מברכת על הדיון ועל הנושא הזה.
לאה רוזן: אני מודה לכם על ההזדמנות לתרום.
לאה רוזן: לפי מחקר שאנחנו ערכנו באוניברסיטת תל אביב בזמן האחרון, אנחנו הבנו שבקרב ההורים המעשנים, שליש מהם מעשנים או בתוך הבית או בסביבת הבית יותר מפעם אחת כל יום.
לאה רוזן: הילדים שלנו נחשפים.
לאה רוזן: בזמן של הקורונה יש הגברה בקרב 11 אחוזים מההורים.
לאה רוזן: השאלה מה אנחנו יכולים לעשות עם זה ואיך אנחנו יכולים למנוע את זה.
לאה רוזן: רוב החשיפה של ילדים קטנים באה מההורים שלהם.
לאה רוזן: ההורים לא רוצים להזיק לילדים שלהם אבל עושים את זה.
לאה רוזן: איך אנחנו יכולים להגן על הילדים.
לאה רוזן: אנחנו לא יכולים לשלוח שוטרים לסלון ביתו של כל אחד.
לאה רוזן: זה לא יעבוד.
לאה רוזן: אנחנו צריכים לשנות את הנורמות החברתיות ולהעלות את המודעות לא רק לנזקים אלא גם לחשיפה, ותכף אני אסביר לכם, כדי ליצור תנאים שהם לא יעשו זאת.
לאה רוזן: אני רוצה לספר לכם סיפור.
לאה רוזן: הייתה לי סטודנטית, נקרא לה אנה.
לאה רוזן: סטודנטית לבריאות הציבור.
לאה רוזן: היא אחות טיפת חלב והיא עבדה יחד אתי במחקר על הסיכונים ומודעות ההורים לגבי הסיכונים.
לאה רוזן: נכנסה אישה עם הילד שלה בן שנה, היא רצתה לחסן אותו.
לאה רוזן: אנה כבר ידעה שהיא מעשנת ושאלה אותה בנושא הזה.
לאה רוזן: האימא הזאת אמרה: אני מעשנת, אני לא אפסיק לעשן, אני אוהבת לעשן אבל לעולם אני לא הייתי חושפת את הילד שלי, אני שומרת עליו.
לאה רוזן: אחר כך אנה הייתה צריכה להגיע לביקור בית אצל אותה אישה.
לאה רוזן: היא חזרה ואמרה לי שהיא לא יכלה להיכנס לבית הזה כי היה ענן של עשן והיא לא יכלה לנשום שם.
לאה רוזן: מה עם האימא הזאת?
לאה רוזן: האם היא משקרת לאחות טיפת חלב שהיא אוהבת?
לאה רוזן: האם היא משקרת לעצמה?
לאה רוזן: הנושא הזה מאוד הטריד אותי והתחלתי לחשוב אולי היא לא מודעת לזה.
לאה רוזן: היא כל הזמן מעשנת והיא לא מריחה את זה.
לאה רוזן: אני אקדמאית, אני חוקרת, ולכן עשיתי מחקר מול הורים מעשנים שיש להם ילדים קטנים.
לאה רוזן: אני שאלתי אותם מה זאת חשיפה עבורם.
לאה רוזן: הם אמרו לי שחשיפה זה או שרואים את המעשן או שרואים את העשן או שמריחים אותו.
לאה רוזן: אבל יש את הבעיות שכבר ציינת, 85 אחוזים של העשן אנחנו לא רואים, הרבה פעמים מעשן לא יכול להריח את זה כי הרס את חוש הריח דרך העשן והעשן נשאר בתוך הבית במשך ארבע-חמש שעות.
מיכל וונש: יש לי שאלה שאני לא יודעת אם תדעי לענות עליה.
מיכל וונש: בטיפות החלב יש מידע שמונגש לאימהות שנכנסות?
מיכל וונש: זאת הזדמנות מצוינת לחשוף את האימהות לסיכונים שבחשיפה ומהי חשיפה.
מיכל וונש: בטיפות החלב יש מידע?
לאה רוזן: את זה את צריכה לשאול מישהו אחר.
לאה רוזן: אני רוצה לומר שנראה לי שמה שאנחנו חייבים לעשות זה לשכנע את ההורים לילדים שהילדים באמת נחשפים.
לאה רוזן: לא שהם אומרים, לא, אני מעשן רק במרפסת והעשן לא נכנס, מה שלא נכון.
לאה רוזן: לשכנע אותם.
לאה רוזן: איך אפשר לשכנע אותם?
לאה רוזן: כמו שדוקטור ברמן אמרה, אנחנו יכולים למדוד את רמת החשיפה אצל בן אדם וזה יכול להיות דרך שתן – בארץ אנחנו עושים את זה עכשיו – זה יכול להיות דרך שיער, זה יכול להיות דרך הציפורניים וגם דרך הדם.
לאה רוזן: אגב, לא כל כך מקובל על הורים שאנחנו נבדוק את זה דרך הדם אבל כל הדרכים האחרות מקובלות עליהם.
לאה רוזן: את זה הבנתי מאותו מחקר.
לאה רוזן: אם כן, קודם כל צריך לבדוק.
לאה רוזן: אנחנו בדקנו, עשינו כמה ניסויים ומסרנו אינפורמציה להורים בקונטקסט של תוכנית התערבות ואנחנו ראינו ירידה דרמטית בחשיפת ילדים.
לאה רוזן: באחד המחקרים ראינו שברבע מהילדים ירידה ברמה וב-40 אחוזים מהם ראינו ירידה כמעט עד אפס.
לאה רוזן: אנחנו יכולים לבדוק כל ילד, את הקוטינין בשתן ולדעת ולמסור את זה לאימהות ואני מאמינה שזה ישנה את הנורמות בכל הארץ.
לאה רוזן: זה גם יעזור להקטין את שיעור המעשנים.
מיכל וונש: אני רוצה לומר שאין הורה שלא אוהב את הילד שלו.
מיכל וונש: אני חושבת על כל מיני דרכים לרבות מיד אחרי לידה בבית החולים כשכל אימא נחשפת למידע מאוד חשוב איך לטפל ולהגן על ילדיה.
מיכל וונש: יש כאן הזדמנויות שאנחנו צריכים לייצר אותן בצורה מאוד הוליסטית ולהנגיש את המידע להורים.
מיכל וונש: זאת אחריות.
מיכל וונש: אני מעריכה מאוד את כל הנתונים שאת מעלה ואני מבקשת לקבל לוועדה בצורה מרוכזת את הנתונים הללו.
מיכל וונש: אני לא רוצה לקטוע אותך אבל אם יש לך עוד משהו לחדד, בבקשה.
מיכל וונש: אני רוצה לאפשר לכולם לדבר.
לאה רוזן: איסור על עישון ברכב עם קטין.
מיכל וונש: נאמר שעל כך יש הצעת חוק שנמצאת ומונחת.
מיכל וונש: אני חושבת שזאת בהחלט הצעה מאוד מאוד חשובה.
מיכל וונש: הדברים האלה משתלבים.
מיכל וונש: זאת אומרת, האיסורים הם חשובים והשימוש בחוק הוא הכרחי.
מיכל וונש: יש עלינו אחריות להנגיש את המידע, להעלות את המודעות ואני חושבת שזה חייב לקרות במקביל.
מיכל וונש: תודה על העלאת הנושאים האלו.
מיכל וונש: זוהי הצעת חוק חשובה מאוד.
מיכל וונש: לא נוכל לאסור על אנשים לעשן בבתיהם אבל אנחנו יודעים שהורים רוצים להגן על ילדיהם ועלינו החובה להנגיש להם את המידע, ואגב, בכל השפות.