GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל וונש: אני אשמח גם לשמוע כיצד הקורונה – ואני בטוחה שהיא משפיעה גם מהכיוון של כל מי שנמצאים פה – משפיעה על הנתונים, ואם יש לנו נתונים כאלה, שחשוב מאוד להעלות אותם למודעות, גם מבחינת פערים שאנחנו מזהים לטווח קצר ולטווח הארוך ביכולת שלנו להתמודד עם הנתונים המשתנים.
מיכל וונש: אנחנו נתחיל את הדיון כשזהו המיקוד.
מיכל וונש: אבקש ממיטל אברה
מיכל וונש: מי מהמשרד לביטחון פנים להתחיל.
מיטל אברהמי: בוקר טוב.
מיטל אברהמי: אני ראש חוליית מניעה והסברה במדור נוער.
מיטל אברהמי: משטרת ישראל פועלת גם באופן גלוי וגם באופן סמוי בכל מה שקשור לאכיפה וחשיפה של מכירה והספקת משקאות משכרים לקטינים וכמובן שידול קטינים לצריכת אלכוהול.
מיטל אברהמי: בלשי נוער החל מרמת תחנה ועד יחידות ארציות, בין התפקידים העיקריים שלהם זה חשיפה, מניעה ובלימת עבריינות נוער על ידי נוכחות ובולטות של בלשי הנוער בשטח ובמקומות בילוי של בני נוער באופן רציף.
מיטל אברהמי: בנוסף יש איתור של מקומות שבהם בני נוער נוהגים לשהות בדרך כלל לצורך שתיית אלכוהול ושימוש בסמים, ולבצע פיקוח על פי צורך.
מיטל אברהמי: מעבר לכך, חוליית מניעה והסברה שאני בראשה מונה שבעה קציני מניעה והסברה שאמונים בכל המחוזות על מערך המניעה וההסברה.
מיכל וונש: מה זה אומר מערך המניעה וההסברה.
מיכל וונש: אם תוכלי קצת לפרט לי.
מיטל אברהמי: חוליית מניעה והסברה מונה שבעה קציני מניעה והסברה, קציני המניעה וההסברה האלה אמונים בכל מחוז להעביר את כלל פעילויות המניעה וההסברה לבני נוער.
מיטל אברהמי: זאת אומרת שמתחת לכל קצין מניעה בכל מחוז ישנם עובדי מניעה בתחנות בשטח, כשקצין המניעה ביחד איתם מבצע עשרות פעילויות של מניעה בשנה.
מיכל וונש: איך מגיעים לבני הנוער?
מיכל וונש: מגיעים לתיכונים?
מיכל וונש: איך מגיעים לבני הנוער הללו?
מיכל וונש: יש איזו שהיא תכנית out reach?
מיטל אברהמי: שאלה מצוינת.
מיטל אברהמי: כן.
מיטל אברהמי: אנחנו בתחילת כל שנה, קציני המניעה, רכזי המניעה, אנחנו עושים פילוח של בתי הספר האזוריים בכל תחנה, לא רק בתי ספר של משרד החינוך אלא גם פנימיות, כפרי נוער, מעונות חסות, ומציעים את מרכולתנו.
מיטל אברהמי: למעשה אנחנו מגיעים ומציעים את שלל ההרצאות שיש לנו - - -
מיכל וונש: ומה קורה בתקופה שלנו עכשיו, בעידן הקורונה, כשאנחנו כבר חמישה חודשים ללא מסגרות חינוכיות תקינות?
מיכל וונש: ואני אומר שלצד האתגר הגדול ישנה גם הזדמנות כי אפשר להגיע ליותר בני נוער אצלם בבית במידה מסוימת, האם יש איזו שהיא התאמה של תכנים שתרגמתם או הצלחתם לתרגם לצריכה כזאת שאתם יכולים להציע ממש לשלוח, פוש כזה לכל בני הנוער שנמצאים בבית בלאו הכי?
מיטל אברהמי: אני רק אתחיל לרגע במה נעשה בשגרה ולאחר מכן אני אגיד מה קורה כעת.
מיטל אברהמי: בשגרה, אני יכולה להגיד בפה מלא שמאות אלפי בני נוער נחשפים לפעילויות מניעה בשנה.
מיטל אברהמי: פעילות מניעה יכולה להיות הרצאה נקודתית על נושאי מיקוד, אם זה אלכוהול, אם זה סמים, אם זה עבירות מין, אם זה גלישה בטוחה ופגיעות ברשת, אנחנו עושים מעבר להרצאות גם ימי שיא, שזה ימים כאלה שתוקפים את הנושא אנחנו מדברים עליו, ימים עם פאנלים, עם כל מיני סדנאות והעשרות, ועושים תכניות שהן תכניות ארוכות טווח.
מיטל אברהמי: התכניות האלה מיועדות גם לנוער בסיכון, גם לנוער שהוא יותר קצה וגם לנוער מנהיג ונורמטיבי.
מיטל אברהמי: אלה תכניות שמתבצעות לאורך השנה שבהן אנחנו עובדים על שלל נושאי המיקוד ובעצם על אזרחות טובה ואיך להפוך להיות אזרחים נורמטיביים - - -
מיכל וונש: קיי.
מיכל וונש: אני אשמח לשמוע איך ניצלנו את התקופה הזאת וגם אחדד את ה שאלה, גם את התקופה הזאת וגם כשיש מקרי חירום, כשאני מונה את מקרי החירום שאנחנו עדים להם, מאילת ועד כפר סבא, האם יש היערכות שמשדרת את החירום הזה, שמשדרת לבני הנוער שאנחנו באיזה שהוא שבר ויש היערכות שמאפשרת באמת התנהלות כזאת שאומרת 'קרה משהו.
מיכל וונש: אנחנו לא עוברים לסדר היום בתכניות שתכננו אותן, ארוכות הטווח ולכל בני הנוער.
מיכל וונש: אנחנו רוצים לשדר שיש חירום'.
מיטל אברהמי: בעיתות רגילות, כשקורים דברים כאלה, ועוד איך, כולם נכנסים ביתר שאת ומעבירים כמה שיותר פעילויות מניעה.
מיטל אברהמי: כרגע, כשאנחנו נמצאים בתקופת הקורונה אנחנו עדיין שם בשביל לתת ולהציע.
מיטל אברהמי: ישנם מקומות שלא מכניסים אותנו משום הקורונה.
מיטל אברהמי: אנחנו מבחינתנו מוכנים להעביר הרצאות אם זה בזום, אם זה במרחבים פתוחים, אם זה באולמות שהם סגורים, כמובן על פי ההנחיות של שמירת מרחק, מסכות.
מיטל אברהמי: אנחנו שם ואנחנו בכל הכוח כל הזמן מציעים.
מיטל אברהמי: אני כן יכולה לומר שכרגע עם משרד החינוך, הפעילות היא פחות הדוקה ממה שהייתה לפני כן.
מיכל וונש: מאוד חשוב שאת מעלה את זה ואבקש את תגובת משרד החינוך.
מיכל וונש: אם תוכלי רק לתאר לי במילה או שתיים מהם החסמים כרגע שחייבים לזקק אותם כדי שהדבר הזה לא יעמוד, אין לנו את הפריבילגיה הזאת בעצם.
מיטל אברהמי: עד כה, החל מחודש מרס, בני נוער לא היו בבתי ספר - - -
מיכל וונש: כפי שאמרתי הפוך, הפוך.
מיכל וונש: התקופה הזאת היא ההזדמנות וזה מה שאני הולכת לבקש עכשיו ממשרד החינוך, אז מי שנמצא על הקו יכול להתכונן.
מיכל וונש: בדיוק הפוך.
מיכל וונש: לא הייתה תקופה שבה אם אנחנו מזהים את ההזדמנות שלצד המשבר, הייתה אפשרות יותר טובה להגיע לכל בן ובת נוער בחדר השינה שלהם או בסלון שלהם או בשולחן העבודה שהם נמצאים בו, כל יום, שעה-שעה.
מיכל וונש: אז אני רוצה הפוך, שאנחנו בכלל נהפוך את כל התפיסה הזאת ונשתמש בזה כתירוץ שאין מסגרות, הפוך.
מיכל וונש: ואגב, הצורך רק עולה, כיוון שהפורקן שאנחנו רואים אותו של בני נוער בתקופה הזאת וכפי שאמרתי בתחילה, הם משקפים את המצב שנמצאת בו החברה הישראלית.
מיכל וונש: הם רק נייר הלקמוס שלנו ושם אנחנו חייבים להגיב.
מיכל וונש: אז אם יש עוד משהו אני אשמח לשמוע ממך ואם לא אז אעבור בעצם לנציגת משרד החינוך.
מיטל אברהמי: אני יכולה לומר בפה מלא שאנחנו כאן מוכנים ומזומנים.
מיטל אברהמי: יש לי שבעה קציני מניעה והסברה עם שלל עובדי הנוער שמוכנים ומזומנים לעשות פעילויות מניעה איפה שרק יתנו לנו.
מיטל אברהמי: מבחינתנו שמשרד החינוך יתן לנו את הפתח ואנחנו נכנסים במלוא הכוח.
מיכל וונש: תודה רבה מיטל.
מיכל וונש: אני מבקשת את ענת רצון ממשרד החינוך.
מיכל וונש: בוקר טוב ענת.
ענת רצון: בוקר טוב.
ענת רצון: אנחנו במשרד החינוך, עניין של מין ואלכוהול ומין מסכן זה חלק מתכנית.
ענת רצון: כישורי חיים זו תכנית חובה במערכת החינוך שאנחנו עובדים בה על פיתוח כוחות, פיתוח יכולות, היא מתקיימת מגיל הגן ועד כיתה י"ב, בכל שכבות הגיל, על פי השלב ההתפתחותי שבו נמצאים הילדים, כך שסוגיה של הסכמה בכלל ביחסים מדוברת מגיל הגן.
ענת רצון: גבולות הגוף, שמירה על מרחב אישי, סודות ששומרים, סודות שלא שומרים.
מיכל וונש: אם אני יכולה לחדד את השאלה.
מיכל וונש: אני מרגישה שאולי לא מספיק חידדתי.
מיכל וונש: אני מכירה את התכניות.
מיכל וונש: יש לי ארבעה ילדים שעברו את מערכות בתי הספר.
מיכל וונש: אני רוצה לחדד את השאלה.
מיכל וונש: אנחנו באמת בתקופה שהיא מאוד מאתגרת, אנחנו חווים ורואים שהתכניות הללו לא מיתרגמות אצל בני הנוער לקשר ההדוק שבין התנהגויות מסוימות, אנחנו יכולים לקרוא להן מסוכנות או לא מסוכנות, זה בכלל לא משנה.
מיכל וונש: בואי נאמר, צריכת אלכוהול והתנהגות מינית, מה שמאפשר להם או לנו הנגשה של המידע, לדעת.
מיכל וונש: פשוט מאוד.
מיכל וונש: הסרטון שהראיתי פה לכל המבוגרים גם ילדים מגיל 12, 14, 16 יכולים לצרוך, זה לא מידע קשה מדי.
מיכל וונש: אני חושבת שאנחנו חייבים לשנות תודעה, ואני פונה למשרד החינוך כמי שאמונים על האפשרות שלנו לשנות תודעה חברתית אצל כל הילדות והילדים שלנו, כיוון שמה שקורה בתיכון בכפר סבא זה אומר שלא הצלחנו בתכניות הקיימות.
מיכל וונש: לא הצלחנו.
ענת רצון: קודם כל אני מסכימה איתך לגמרי לגבי האחריות והצורך החברתי והציבורי לשנות את התודעה.
ענת רצון: בהחלט.
ענת רצון: לגבי ה'לא הצלחנו', אני קודם כל חייבת להגיד שאסור לשכוח שיש בני נוער רבים וטובים שלא יעלו על דעתם לפגוע מינית בנערה, לא פגיעה פרטנית ולא פגיעה קבוצתית.
ענת רצון: לעתים זה נשכח ונורא קל להגיד 'לא הצלחנו'.
ענת רצון: כמובן שמקרים כאלה, בין אם הם קצה ובין אם הם שכיחים יותר או פחות, הם חמורים ביותר והם מענייננו.
מיכל וונש: ענת, אני בטוחה שתסכימי איתי שפתיחת שנת לימודים בתיכונים בכפר סבא, נוער מיין-סטרים, אנחנו לא מדברים על נוער קצה, אנחנו מזהים איזה שהוא – הייתי אומרת – איזה שהוא כשל באפשרות שלנו להעביר את המסרים כפי ש, יכול להיות שפשוט הזמנים השתנו והתכניות לא השתנו.
מיכל וונש: אני רוצה לשאול אותך האם יש שינוי בתכניות, האם מגיבים לדבר כזה שקורה בתיכון אחד או בשלושה תיכונים ואומרים 'אנחנו עושים עכשיו בליץ בכל התיכונים' וכפי שאמרתי, תקופת הקורונה מאפשרת לנו לעשות את זה.
מיכל וונש: מצידי שהסרטון שהראינו פה הבוקר יגיע ל-inbox של כל תלמיד תיכון שמחוייב לראות אותו בחדרו כדי להתחיל להבין שיש פה שינוי תודעתי שצריך לעשות אותו.
מיכל וונש: אני פונה אליך בשם משרד החינוך, אבל אני פונה אליך כדי להבין מה משרד החינוך עושה לא רק מה שתמיד עשינו, אלא בתגובה למציאות שאנחנו רואים אותה מתהווה.
מיכל וונש: וכמובן שיש בני נוער טובים ובנות נוער מדהימות, אני לא מדברת בכלל על בני הנוער.
מיכל וונש: אני מדברת על האחריות החברתית שלנו.
ענת רצון: אני מסכימה איתך לגמרי.
ענת רצון: אני יכולה להגיד לך שמבחינת פיתוחים, את שואלת עד כמה אנחנו נוגעים בבני הנוער ועד כמה אנחנו עדכניים.
ענת רצון: מבחינת פיתוחים, יש כל הזמן פיתוחים.
ענת רצון: אנחנו מתרגמים סרטונים.
ענת רצון: הסרטון שהראית רץ בבתי הספר, רץ בקרב צוותי הייעוץ והצוותים החינוכיים, הוא מתורגם גם לעברית.
ענת רצון: אנחנו פיתחנו בשנתיים האחרונות במסגרת הפיילוט שלנו 'מיניות במרחב פתוח' סרטונים של יו-טיוברים, שבני הנוער והילדים אוהבים ומכירים, שמדברים על כל תחומי המיניות.
ענת רצון: על מיניות ברשת
מיכל וונש: ועל הקשר בין אלכוהול ומיניות?
ענת רצון: על קשר בין אלכוהול למיניות, על מה זה הסכמה, כי בעצם האתגר שלנו זה לדבר איתם על הסכמה.
ענת רצון: מבחינתם עדיין הסכמה נראית, ציות, שיתוף פעולה נראים כמו הסכמה מבחינתם.
מיכל וונש: השלט הזה באמת אמר הכל, ששתיקה זה הסכמה.
מיכל וונש: שמענו פה מגורמי המשטרה שהם מוכנים להכנס ולדבר ולשוחח ויש איזה שהוא חסם.
מיכל וונש: אני מבקשת שתתייחסי לזה כי אני חושבת ששיתוף פעולה בין כל הגורמים שנמצאים פה הוא קריטי, ואם לא נשכיל לשתף פעולה אנחנו גם לא נצליח להנגיש את המידע במלוא היקפו לבני הנוער.
ענת רצון: האמת שהופתעתי לשמוע על איזה שהוא חסם כי הוא לא ידוע לי.
ענת רצון: אני יודעת שאנחנו משתפים פעולה באופן מלא לחלוטין עם המשטרה.
מיכל וונש: אז אני מבקשת לחדד את זה כיוון שהרבה פעמים הוועדות משמשות למן שיח בין הגורמים וחושפות דברים שלא תמיד יודעים עליהם.
מיכל וונש: אני מבקשת שבתוך שבוע הוועדה תקבל תשובה גם ממשרד החינוך, האם יש חסמים ומה הם, וגם מהמשטרה שהחסמים הוסרו ויש נגישות והם משתמשים, כי אם יש שבעה קצינים שמיועדים לכך והם לא משתמשים בזמנם בין אם בזום ובין אם בהגעה פיזית לבתי הספר אז חבל.
ענת רצון: זה לחלוטין תלוי מחוז, יש קשרים ענפים של שיתוף פעולה בין הנהלות בתי הספר לשוטרים הקהילתיים - - -
מיכל וונש: שוב, אני מבקשת לחדד את זה שבתוך שבוע הוועדה תקבל עדכון מהם החסמים, האם הם הוסרו משני הכיוונים ושנוכל להתקדם עם זה.
ענת רצון: אני רוצה להגיד עוד דבר, שלא רק הסוגיה של הסכמה היא אתגרית אלא גם הסוגיה של שומרי סף, של עד כמה בני נוער שצופים באירועים כאלה והם לא משתתפים פעילים, עד כמה הם יתערבו.
ענת רצון: יש לנו דוקטורט שעשתה מדריכה אצלנו ביחידה, ד"ר דפנה צין, ספציפית על שומרי הסף, איך אנחנו מגיעים לילדים כן להתערב, כן לפנות לעזרה, לא להיות פסיביים בסיטואציה כזאת והם הכוח שלנו בעצם, בני הנוער שנמצאים בסיטואציות כאלה.
מיכל וונש: אני חושבת שאת מדברת על מושג הערבות ההדדית שאני מרבה לדבר עליו בכל כך הרבה מובנים, ואני חושבת שדווקא התקופה הזאת מחדדת לנו ביתר שאת את ההכרח לערבות ההדדית הזאת כמשהו שחיוני אולי לפתח מחדש בחברה הישראלית, בהרבה מובנים הוא מתערער בכל מיני היבטים, אנחנו בעידן כזה גם של האינדיבידואל שמעל לכל.
מיכל וונש: אני שמחה לשמוע שאתם נותנים על כך את הדעת אבל אני בהחלט אשמח לעדכון ממך, ענת, שהנושא הזה לפחות של שיתוף הפעולה עם המשרד לביטחון פנים הוא במקסימום ולא בחסמים.
מיכל וונש: ד"ר פאולה רושקה ממשרד הבריאות נמצאת איתנו.
פאולה רושקה: לפני שאתחיל לדבר אני רוצה להזכיר שהיום ה-9.9 זה היום הבינלאומי לנזקי אלכוהול לעובר.
פאולה רושקה: אנחנו בארץ גם פועלים יחד עם הרשות, וחשוב לי לומר את זה במאמר מוסגר בגלל האלכוהול.
מיכל וונש: חשוב בהחלט.
פאולה רושקה: אנחנו במחלקה שלי לצערי רואים רק את המקרים שכבר נפגעו, מקרי הקצה, וכך גם בבריאות הנפש, מי שנפגע.
פאולה רושקה: אנחנו משתפים פעולה עם ד"ר זהר לביא שהיא אחראית על נושא - - -
מיכל וונש: פאולה, למשרד הבריאות יש גישה לנתונים – את אומרת מקרי קצה – אבל בעצם משם צריך לבנות את כל מאגר המידע של מדינת ישראל לגבי, מהם הנתונים.
מיכל וונש: האם יש לנו כזה מאגר, מהם הנתונים שקושרים בין צריכת אלכוהול ופגיעות מיניות וכולי?
מיכל וונש: הייתי מניחה שלכם יש את זה ואז אפשר להשתמש בזה כדי לייעל ולהנגיש את המידע הזה לשאר הגורמים וכמובן לבני הנוער.
פאולה רושקה: אנחנו בדיוק ישבנו יחד, אני וד"ר זהר לביא, כדי לראות כיצד אנחנו מבקשים גם מכל המרכזים האקוטיים וגם מהמסגרות שלי, כיצד הם יעבירו נתונים באופן ארצי.
פאולה רושקה: עד עכשיו לפחות לא אספנו וזה לדעתי מאוד מאוד חשוב גם לדעת איזה - - -
מיכל וונש: פאולה, זה לא מאוד מאוד חשוב, זה קריטי.
מיכל וונש: אי אפשר להתקדם בלי זה.
מיכל וונש: אני מבקשת שתעדכני אותנו, כל פעם כשאני שואלת את השאלה הזאת אני מקווה שהתשובה תהיה 'יש לנו' וכל פעם אין לי מה לומר.
מיכל וונש: אני לא מאמינה שאין לנו.
מיכל וונש: חייב להיות גם שיתוף פעולה בין הגורמים אבל חייב להיות מאגר נתונים מרכזי שמהם כל הגורמים גם מזינים וגם ניזונים.
מיכל וונש: אני מבקשת מאוד שאם כבר התחלתם לדבר על זה, תעדכני אותי שמאגר הנתונים הזה הוקם ונדרוש מכל הגורמים לשתף פעולה כדי שמאגר הנתונים הזה יהיה מדויק ככל שניתן וכמובן נבקש לדעת מה משרד הבריאות עושה כדי להנגיש את כל הנתונים האלה לשאר הגורמים.
פאולה רושקה: בהחלט אנחנו עם הרשות התחלנו לשבת אקטיבית על הקמת המאגר הארצי ואני מקווה שנתקדם מהר.
פאולה רושקה: בהחלט שכל אחד מאתנו יוכל - - -
מיכל וונש: מה זה אומר מהר?
מיכל וונש: מה אפשר לומר לוועדה?
מיכל וונש: מתי יהיה מאגר נתונים?
פאולה רושקה: זו שאלה שקשורה בהמון מחסומים, גם כמו שאמרנו של צנעת הפרט, של העברת נתונים רפואיים אל תוך מאגר כזה.
פאולה רושקה: אנחנו צריכים לשבת עם כל הגורמים, תהיה ישיבה בקרוב ואנחנו נעדכן.
מיכל וונש: מה זה 'בקרוב' פאולה?
פאולה רושקה: מי שמארגן את הישיבה הזו זה המשרד לקידום חברתי.
מיכל וונש: יש פה מישהו מהמשרד לקידום חברתי איתנו?
מיכל וונש: אנחנו כבר נפנה למשרד לחיזוק חברתי ונבדוק מתי מתקיים השולחן העגול הזה שפאולה רושקה מספרת לנו עליו כיוון שללא הנתונים אנה אנו באים.
מיכל וונש: נמצאת איתנו עו"ד אתי כהנא מהמשרד לקידום חברתי בבקשה.
<< אורח >> אתי כהנא: בוקר טוב.
<< אורח >> אתי כהנא: האמת שאני אנסה לענות על השאלה הזאת בהמשך כי אני לא יודעת אם אני יכולה לתת פה לוח זמנים מדויק, אבל אנסה תוך כדי זה שאני מדברת ואולי אחזור אליכם בהקדם גם בנושא הזה.
<< אורח >> אתי כהנא: אבל רציתי, אם כבר קיבלתי את זכות הדיבור, להתייחס לפעילויות שאנחנו עושים בנושא של הדיון היום.
<< אורח >> אתי כהנא: האם תרצי שאדבר בהמשך?
מיכל וונש: לא, אנחנו נשמח לשמוע.
מיכל וונש: אני לא רוצה לסכם אבל אני שוב שומעת שמה שנהיה חייבים לעשות זה שכל אחד עושה את הפעילויות שלו ואני שמחה לשמוע עליהן, אבל שוב, אין שום רצף.
מיכל וונש: זה ספורדי, זה מקרי ואין אף אחד שמתכלל את האירוע הזה.
מיכל וונש: זה פחות או יותר מה שאני שומעת, אלא אם כן מישהו שנמצא על הקו יעדכן אותי שאני טועה.
מיכל וונש: אבל נחזור אליך ונשמע מה עושה המשרד.
<< אורח >> אתי כהנא: אנחנו עובדים בשיתופי פעולה עם הרבה מאוד גורמים בנושא הזה ובין זה זה גם משרד החינוך וגם משרד העבודה והרווחה, וגם אנחנו עובדים בתוך הפעילות שאנחנו מקיימים בישובים.
<< אורח >> אתי כהנא: כך למשל אנחנו עוסקים בנושא של הכשרת שומרי הסף שאולי כבר שמעתם על זה בהזדמנויות אחרות, שזה למעשה אנשים שעובדים במקצועות שונים בשטח ונתקלים בכל מיני היבטים של התנהגויות סיכוניות.
<< אורח >> אתי כהנא: אם אנחנו מדברים בהקשר הזה, אז אנחנו בהחלט מדברים על נושא של ברמנים, מאבטחים במועדונים, ששם אנחנו יודעים על סיטואציות שיש בהן גם שתיה של אלכוהול וגם מקור לסיכון גם לפעילות מינית ולאו דווקא כפעילות מינית שבעקבות סמי אונס, שגם זה חלק מהנושא, אלא בכלל כמקום שבו נפגשים אנשים, שותים ומתפתחות סיטואציות לא פעם של הטרדה מינית, ולעתים הן נעשות גם לעיניהם של צוות העובדים במקום, ואנחנו עוסקים בנושא של הכשרות ומתן מידע של כאלה שומרי סף שיכולים להתערב בסיטואציות, לפרק אותן, פשוט להוציא את הסיכון מתוך הסיטואציה הזאת, כמו הנחיות אפילו למשל של הגברת תאורה בשירותים או אבטחה בשירותים, והדברים האלה למשל באילת, במסגרת פעילות שנקראת 'תו ריספקט', ממש תו תקן של מועדונים, נעשה בצורה מאוד מאוד נרחבת וגם בחיפה, וכמובן שיש כוונות להרחיב את זה למקומות נוספים.
<< אורח >> אתי כהנא: אין ספק שעידן הקורונה קצת מאט את הנושא של פעילויות והרחבה של פעילויות, אבל בהחלט הנושא הזה הוא מאוד מאוד משמעותי.
<< אורח >> אתי כהנא: אנחנו מפיקים הרבה מאוד חומרי הסברה גם שמעודדים תלונות, שבעצם מעבירים את המסר של 'את לא לבד' וכשקורית סיטואציה כזאת יש למי לפנות, נותנים תמיכה, נותנים כתובת.
<< אורח >> אתי כהנא: המנהלים הישוביים אצלנו שהם אלה שבעצם עובדים בשטח ובקהילה, מפיצים דפי מידע בנושאים האלה והם אלה שמעבירים את זה הלאה בתוך הקהילה.
<< אורח >> אתי כהנא: דווקא בתקופת הקורונה, כשיש לנו את הפורמט של הזום שמאפשר לנו הרבה פעמים להגיע גם לקהל יותר רחב בלי ליצור את הכינוס, שזו אופרציה בפני עצמה, אז בכל מה שקשור להדרכות שאנחנו עושים לאנשי מקצוע, המנהלים הישוביים שלנו וגם למדריכי איתור במרחב הציבורי, כאלה שעובדים דווקא בערב, מחוץ לשעות הפעילות היומית ששם בעצם מתרחשות כל מיני התנהגויות סיכוניות, כמו אותם מדמ"צים, מדריכי איתור במרחב הציבורי, סיירות הורים, עובדים סוציאליים קהילתיים, כל אלה שבעצם אנחנו מדגישים מאוד בכל השיחות האלה והורים, יש לנו המון מפגשי זום עם הורים, וגם כשיש מפגשים עם בני נוער, כל מה שקשור להשלכות שיש לאלכוהול על ההתנהגויות הסיכוניות.
<< אורח >> אתי כהנא: את הנושא הזה של אובדן השליטה וכולי, שאלה ההשלכות שקורות - - -
מיכל וונש: אני מצטערת שאני קוטעת אותך, אבל התחלנו באיחור ואני רוצה לאפשר לעוד אנשים.
מיכל וונש: אם יש לך משפט מסכם.
<< אורח >> אתי כהנא: שכמובן שהדברים האלה מחייבים שיתופי פעולה והתפקיד שלנו כרשות לביטחון קהילתי ואנחנו בהחלט משקיעים בשיתופי הפעולה האלה ואני חושבת שאנחנו רואים פה גם שותפים על המסך, שאנחנו פועלים איתם כדי להגיע לפעילויות האלה, וגם לגבי לוח זמנים אני לא אוכל לתת - - - אבל אני בהחלט יכולה להשלים את מה שפאולה אמרה, שקיימנו ישיבה עם פאולה ועם שבי ממשרד הרווחה ועם אנשינו, קודם כל בנושא של הצגת המשמעות, החשיבות והתפקידים של מרכז ניטור, זה ממש קרה בימים האחרונים, הוצאנו סיכום של הישיבה הזאת, זה כמובן צריך להתגלגל גם ל - - -
מיכל וונש: ושלא יישמע אחרת, אין לי ספק שכל אחד מהגורמים עושים עבודת קודש, עבודה חשובה וטובה, אבל העובדה שאין גורם מתכלל גם בנושא הזה, אנחנו מתנהלים, זאת מדינה, אנחנו המדינה והתפקיד שלי הוא גם לפקח על מה עושה הזרוע המבצעת של המדינה.
מיכל וונש: אנחנו מתנהלים כמו חבורה של ארגוני מגזר שלישי, אני מצטערת לומר את זה.
מיכל וונש: ויש פה גם את ארגוני המגזר השלישי שכבר נשמע מהם, שהם נכנסים לוואקומים שנפערים, אבל חייב להיות גורם שמתכלל את האירוע הזה, כיוון שעבודת הקודש שנעשית, אם היא לא נעשית בצורה של תכנית הוליסטית אז כמובן שיכולים להיות כפלים ויכולים להיות כשלים ויכול מאוד להיות שיש את כל המידע, אבל הוא לא מגיע למשתמשים בקצה, וחייבים לייצר את שיתוף הפעולה הזה על בסיס מסד נתונים.
מיכל וונש: שוב, אני לא רוצה כבר לסכם אבל חייבת להיות תכנית פעולה הוליסטית ולא תכניות בודדות.
מיכל וונש: זה ברור, וזה השטח זועק כלפינו.
מיכל וונש: אני מרגישה בכל אופן את תחושת הדחיפות הזאת בכל פעם שאנחנו מקיימים דיון בנושאים הללו.
יוסי הראל פיש: אני יכול להוסיף משהו בנושא הזה?
יוסי הראל פיש: קודם כל אני רק רוצה לציין ששמתי לב שמתוך ה-21 אנשים ששותפים בזום אני הגבר היחיד.
מיכל וונש: כמה מצער.
יוסי הראל פיש: בנושא הנתונים, דבר ראשון קיים מרכז ניטור שהקמנו, אני שימשתי שמונה שנים כמדען הראשי של הרשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול הקודמת לפני פירוקה, ואז הקמנו את מאגר הנתונים הזה במקביל למרכז הניטור הבינלאומי האירופאי באירופה, ואחד הדברים המרכזיים במרכז הניטור הזה שעכשיו מנסים לשחזר אותו זה סקרי אוכלוסייה מדעיים, זה לא רק הנתונים שבאים ממרכזי טיפול.
יוסי הראל פיש: כלומר הנתונים של פאולה הם מאוד חשובים, ממרכזי הטיפול, אבל זאת לא התמונה הכללית.
יוסי הראל פיש: התמונה שחסרה לנו היא תמונה על האוכלוסייה הכללית של, בני נוער עוד יש לנו מסקר של HBC, ארגון הבריאות העולמי שאני החוקר הראשי שלו - - -
מיכל וונש: ממתי זה?
יוסי הראל פיש: מ-1994.
מיכל וונש: איפה אנחנו ואיפה 1994 ב-2020.
יוסי הראל פיש: אלה הנתונים שבעצם בעקבותיהם בשנת 2010 הממשלה החליטה על התכנית הלאומית למאבק בנגע האלכוהול.
יוסי הראל פיש: יצאנו לדרך אז כאשר 21% מבני הנוער דיווחו על זה שלפחות פעם בחודש הם היו משתכרים ושותים שתיה מופרזת, והצלחנו במשך חמש שנים להוריד את השיעור הזה לבערך 10%, עכשיו זה אפילו פחות מ-10% ב-2019 וזה לימוד מהצלחה.
יוסי הראל פיש: כי מה שהצליח שם זה - - -
מיכל וונש: על בסיס מה אתה נותן את הנתון הזה?
מיכל וונש: שאדע, אם אין היום מעקב אחרי זה?
מיכל וונש: שהירידה ממשיכה?
יוסי הראל פיש: יש מעקב, אני עכשיו נותן לך את הנתון החם ביותר מהתנור, בדיוק אנחנו כרגע מפרסמים את הדו"ח הלאומי על מצב הנוער בישראל ושם אנחנו רואים המשך של הירידה בשיעור ההשתכרות והשימוש הבעייתי של אלכוהול.
יוסי הראל פיש: למעט, שוב, אני רוצה להסתייג לגבי התקופה של הקורונה, כי המחקר הזה הסתיים בדיוק לפני שהקורונה פרצה.
יוסי הראל פיש: עכשיו סיימנו מחקר על מדגם מייצג ארצי של בוגרים מגיל 18 וחצי שהתקיים החודש הזה, ושם כמו שראינו בארצות הברית, ואני גם פרופסור במרכז לבקרת מחלות בבייג'ין, גם בסין ראינו את זהו גם באירופה, שיש עליה מאוד דרמטית בשימוש באלכוהול ובשתייה בעייתית של אלכוהול בתקופת הקורונה, ובעקבות - - -
מיכל וונש: זו נקודה מאוד חשובה יוסי, שצריך גם להגיב אליה ולהיערך אליה, כלל הגורמים שנמצאים פה.
מיכל וונש: זו נקודה גם מאוד חשובה וגם אני שמחה שאתה מגבה אותה בנתונים והיא לא רק נשארת בגדר תחושה.
יוסי הראל פיש: אני כן רוצה לעשות הפרדה בין התקופה של הקורונה והעובדה שיש עליה בשימוש באלכוהול וכנראה שבעקבותיו, למרות שהסיבתיות עוד לא הוכחה אבל זה די ברור, ויש עליה באלימות במשפחה, יש עליה באלימות בקרב הנוער וכן הלאה, אבל אירועים כמו האירוע שגרם את כל הדיון כרגע כדיון חירום, זה אירוע שאולי הוא קשור לקורונה בזה שילדים בורחים עכשיו למקומות כמו אילת כדי לנוח, אבל הסיטואציה הזו היא לא קשורה לקורונה, היא סיטואציה שקשורה לדפוסי בילוי ולדפוסי שימוש באלכוהול ולעובדה שברגע שאתה משתמש באלכוהול בצורה מופרזת, מערכת השיפוטיות נפגעת בצורה כזאת שהמשפט הזה שאגב ענת אמרה קודם לגבי זה שיש בני נוער טובים שלא יעלו בדעתם לעשות דברים כאלה, הוא ממש לא נכון, מכיוון שברגע שאתה נמצא תחת השפעת אלכוהול כל המערכת השיפוטית שלך נפגעת לגמרי - - -
מיכל וונש: אני רק אוסיף למה שאתה אומר - - -
יוסי הראל פיש: - - - שכמעט אנס מישהי בגלל שהוא היה תחת השפעה.
מיכל וונש: אני אוסיף למה שאתה אומר יוסי, שכן, ביתר שאת, צריך לשים לב לדבריך כיוון שאם אנחנו עדים ויודעים להוכיח שצריכת האלכוהול עלתה בתקופה הזאת, אזי אנחנו מחוייבים, אני לא מדברת על המקרה הספציפי באילת שאגב הוא רק טריגר לדחיפות ולא פחותה הדחיפות בעיני השלט שלא ניתלה אבל כמעט ניתלה בבית הספר בכפר סבא.
מיכל וונש: ממש לא פחותה.
מיכל וונש: היא רק מחייבת את כל הגורמים שנמצאים הרגע בזום להיערך לכך שאנחנו בתקופה שיש כבר, אתה נותן לנו את הנתונים, עליה בצריכת האלכוהול ויש לכך השלכות.
מיכל וונש: אם אפשר להוכיח את זה קוזלית או לא, כרגע פחות מעניין אותנו כיוון שאנחנו רואים את המקרים עולים בקשר ישיר.
מיכל וונש: לכן הקורלציה הזאת מחייבת אותנו להגיב.
מיכל וונש: זאת הסיבה לדיון דחוף דווקא בתקופה הזאת, כשאני אומר שאנחנו לא יודעים מה יהיה אורך תקופת הקורונה.
מיכל וונש: זה מחייב אותנו להיערך לתקופה הזאת כאירוע מתגלגל ולא אירוע נקודתי ויש לנו את ההזדמנות שלצד המשבר לעשות זאת.
מיכל וונש: אז אני מודה לך גם על הנתונים שאתה מעלה בפנינו, זה חשוב מאוד.
יוסי הראל פיש: העניין של הקורונה זה לא רק בעליה בצריכה באלכוהול.
יוסי הראל פיש: זה אולי יותר מזה, בעיקר בנושא של בני נוער וצעירים, זה שינוי דרמטי בדפוסי הבילוי.
יוסי הראל פיש: מה שהצלחנו לעשות בתכנית הלאומית באלכוהול זה לשנות את דפוסי הבילוי ולתת אלטרנטיבות לבילויים עם אלכוהול, ועכשיו הכל מתפרק בגלל הסיטואציות החדשות והצעירים מחפשים להם דפוסי בילוי חדשים ולאט לאט הם נסחפים חזרה לדפוסי בילוי רוויי אלכוהול.
יוסי הראל פיש: כאן אנחנו צריכים להתעורר, וכמו שאמרת קודם, פי שבע להיות על המשמר, ולהתחיל לעבוד עוד פעם.
יוסי הראל פיש: הלימוד בהצלחה אולי החשוב ביותר זו העבודה המערכתית שכולם עובדים ביחד ותוקפים את הנושא מכל הזוויות.
יוסי הראל פיש: אני אומר לכם בוודאות מדעית של 40 שנה, אין אף תכנית התערבות שלבד עושה את העבודה.
יוסי הראל פיש: אתה יכול שתהיה לך את התכנית הכי טובה בבית הספר או את התכנית הכי טובה בישוב, אם לא עובדים בצורה מערכתית ומגבים את הכל במסרים חד משמעיים, במסרים אחידים, בחקיקה איפה שצריך ובאכיפה מאוד רצינית, מה שקרה בארבע-חמש השנים של התכנית הלאומית שהאכיפה הייתה מאוד אפקטיבית וילדים, לאן שהם פנו הם שמעו את אותם מסרים והעסק הזה עבד.
יוסי הראל פיש: אנחנו צריכים היום לא להתעורר כל פעם שיש אירוע ולהתכנס ולהגיד 'אוי ויי, יש פה מצב חירום', זה לא מצב חירום, זה מצב שצריך לטפל בו, כמו שאמרת גבירתי היו"ר, לאורך זמן, בצורה מערכתית, בצורה שקולה.
יוסי הראל פיש: הנושא של מאגר הנתונים מאוד חשוב, החלקים של המאגר הזה קיימים, אין היום תמיכה בסקרים הלאומיים, אנחנו כבר הרבה שנים לא עשינו סקר לאומי על הצעירים הבוגרים שזו אולי אוכלוסיית היעד החשובה ביותר בנושא של הבילויים הללו, והדברים האלה, צריכים להתכנס ולחשוב מה עושים.
מיכל וונש: יוסי תודה רבה.
מיכל וונש: בהחלט העשרת אותנו.
מיכל וונש: אני רוצה לפנות לגורמים נוספים, נמצאת פה איילת מאיגוד מרכזי הסיוע ואנחנו נפנה קצת לגורמים מהשטח.
מיכל וונש: אני מבקשת מכולם לא לחזור על דברים שכבר נאמרו כדי שנקדם את השיח הזה, כדי שגם נוכל לצאת עם מסקנות אופרטיביות ונאמרים פה דברים חשובים בהחלט.
מיכל וונש: איילת בבקשה.
איילת רזין בית--אור: תודה רבה.
איילת רזין בית--אור: אני כנראה לא אצליח לחזור על דברים שנאמרו כי התמונה שלי של השטח היא שונה בתכלית מהדברים שנאמרו פה.
איילת רזין בית--אור: אני חייבת להגיד שהגעתי לדיון מוטרדת כי זה התפקיד שלי להיות מוטרדת ואני כנראה אצא ממנו מאוד מוטרדת כי ממה ששמעתי פה זה נשמע כאילו האירוע הזה תפס את הרשויות בהפתעה ועכשיו מתחילים לחשוב על תכניות כאילו סמי אונס וצריכת אלכוהול אצל בני נוער ופגיעות מיניות על רקע הצריכה הזו זו תופעה חדשה שאנחנו לא מכירים אותה.
איילת רזין בית--אור: זה פשוט, אני לא יודעת מה לומר.
איילת רזין בית--אור: גם כיועצת משפטית של איגוד מרכזי הסיוע, גם כאימא לארבעה ילדים, מאוד מטריד הדברים שעלו פה.
איילת רזין בית--אור: באמת אירוע רודף אירוע רודף אירוע ואני שואלת מה עוד צריך לקרות כדי שהרשויות כולן יתכללו את הנושא הזה וכל אחת בתחומה גם תפעל לסטנדרטיזציה בעבודה מול בני נוער וגם רגולציה, וזאת החוליה החלשה בעבודה של הרשויות.
איילת רזין בית--אור: שמענו פה, אין נתונים.
איילת רזין בית--אור: אין נתונים.
איילת רזין בית--אור: לי, מרכזי הסיוע, יש נתונים.