GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
פאולה רושקה: אני שמחה שהיא חוזרת אלינו.
פאולה רושקה: זו אוירה של שיתופי פעולה אמיתיים בין כל המשרדים.
פאולה רושקה: גם הקשר עם חו"ל, עם האו"ם עם ארגון הבריאות העולמי וכדומה, אלה נושאים מאוד מאוד חשובים.
פאולה רושקה: כולנו היינו שותפים ונתנו דוגמה לעבודה מצוינת שנעשית כאן, וגם למדנו מהם מודלים חדשים.
פאולה רושקה: אני חושבת שזה משהו שמעניין את כולנו וזה מאוד חשוב שהנושא הזה חוזר.
פאולה רושקה: בהחלט מסד נתונים, אני לא חוזרת על זה.
פאולה רושקה: נושא מאוד חשוב לדעתי שחייבים גם לשים עליו את הדגש זה השיקום.
פאולה רושקה: אנחנו כבר לפני איזה חמש- שש שנים ביחד עם הרשות הקודמת ומשרד הרווחה, כתבתנו ביחד עוד עם תמר ברושנסקי הצעת חוק לשיקום נפגעי התמכרויות עם סל שירותים.
פאולה רושקה: ניסינו להחיות את כל הנושא הזה, ולנסות לקדם אותו, ומשום מה הדבר הזה לא צלח.
פאולה רושקה: זאת חוליה מאוד חשובה.
פאולה רושקה: אנחנו יכולים להשקיע הרבה מאוד בטיפול ובמניעה, אבל אם אין שיקום אמיתי, האדם חוזר אחורה.
פאולה רושקה: אנחנו יודעים שברגע שמישהו חולה, המחלה עולה וחוזרת בהתאם לגורמי דחק, לחוסר מוצלחות, חוסר השתייכות וכדומה.
פאולה רושקה: לכן, אני אומרת פה נושא מאוד חשוב שאנחנו נצטרך לפי דעתי להתייחס זה כיצד אנחנו מקדמים את נושא השיקום.
מיכל וונש: שוב את הברכות האלה על שיקום או קינון מחדש של הרשות לשרה חשוב מאוד לציין את זה, שעולה מהשטח ממש הצימאון הזה לגורם שיתכלל.
מיכל וונש: נהפוכו, אין פה קרבות אגו, הצורך ממש עולה, אז ברכות לשרה על הזיהוי ועל המחויבות לחונן את הרשות, להשיב עטרה ליושנה או אפילו לשפר את המודל שהיה בזמנו.
מיכל וונש: תודה פאולה.
מיכל וונש: איתן מהמשרד להשכלה גבוהה ומשלימה.
מיכל וונש: בוקר טוב איתן.
איתן טימן: בוקר טוב.
איתן טימן: אני רציתי לברך גם על הוועדה ולשקף זווית אחרת ואולי גם להציע שאנחנו כן צריכים וועדה בין-משרדית ואני אגיד גם למה.
איתן טימן: אנחנו למעשה עוסקים הרבה מאוד עם כל הגופים המדווחים בעידן הקורונה.
איתן טימן: כשתתחיל השנה הנוער, בטח בחטיבה העליונה, יהיה פחות במסגרת הבית ספרית.
איתן טימן: אנחנו פוגשים הרבה מאוד מקרים של נוער נורמטיבי וסינדרומטי למצבי סיכון והתמכרויות.
איתן טימן: אתמול הייתי בעתלית ובחריש.
איתן טימן: בשני המקומות אמרו לי גם ראשי הרשויות שהם לא ישנים בלילה על תופעות נוער שמביאים אותם למצבים שהם לא שולטים עליהם.
איתן טימן: אחד, צריך לחפש אותם.
איתן טימן: שתיים, אמרו לי את זה גם מהמתנ"סים, גם ממחלקות הנוער, גם מתנועות הנוער, זאת אומרת כל הגורמים המתווכים אומרים שהמצוקה עולה מאוד מאוד ברשויות.
איתן טימן: בחריש הם היום מוציאים עד שתיים שלוש בלילה כל הזמן ומוצאים אותם במקומות מסתוריים, כנ"ל בעתלית.
איתן טימן: ממה שאני חושש, אני חושש משתי רמות.
איתן טימן: רמה אחת, היא הרמה.
איתן טימן: תקופת הקורונה מביאה הרבה מאוד סיכונים נוספים.
איתן טימן: סגירת בני הנוער בחטיבה העליונה בזום ולמידה מרחוק היא לא פתרון.
איתן טימן: הם מחפשים את החברות ואת הביחד, ואז הם מוצאים אותם במסגרות שלא נשלטו.
איתן טימן: גם הבלתי פורמלי בגלל הקפסולות לא נותן להם מענים גדולים מאוד.
איתן טימן: הם לא רוצים את העשרה- עשרים איש, ואז הם יוצרים כל מיני פתרונות.
איתן טימן: ב' גם ברמה ההסברתית- מניעתית, אין לנו בDNA של ההכשרות לאנשי המקצוע שלנו את הדברים האלה, אלה זה בא יותר באמת מהשותפויות בתוך הרשות דרך אנשי מקצוע שמגיעים.
איתן טימן: אני חושב היום שאנחנו, לפחות בשנה הקרובה, נהיה בשנת קורונה, ואם אנחנו לא רוצים אותה לגמור אותה עם הרבה הרבה יותר מקרי התמכרויות של נוער נורמטיבי, צריך לעשות תוכנית לאומית שמשלבת בין משרדים עם הרשויות המקומיות.
איתן טימן: לשמוע גם מקומות, כי אנחנו נותנים פתרונות גנריים מול מציאות משתנה ברמת סיכון הולכת וגדלה על נוער נורמטיבי שנמצא, גם בגלל שקבוצת השווים משפיעה עליו מאוד מאוד, וקל מאוד להשפיע על התנסויות.
איתן טימן: הייתי למשל באילת עם ראש העיר.
איתן טימן: אז הוא אמר לי: איתן, הבעיה באילת זה נוער נורמטיבי חברים.
איתן טימן: הם נכנסים לווילות, הם מנסים לייצר את מה שהם מייצרים, כי אתם.
איתן טימן: אנחנו הרי הפעלנו באילת את ההאנגרים כבקרת מדינה כדי למנוע את מה שקורה היום בווילות.
איתן טימן: בגלל שסגרו לנו את הכל, זה עבר לשטח אחר והתוצאות הרות אסון.
איתן טימן: ב- 10:30 אני שוב מול אילת עם כל מערכות העבודה שלנו במרחב הפתוח.
איתן טימן: הטענה שלי אומרת שאנחנו צריכים, לצד הטיפול המצוין במקרי הקיצון, איך למנוע בשנה הקרובה שאולי יהיה מוכפל, משולש או מרובע בעקבות שנה מאוד מאוד בעייתית בהיתרים ליכולת התקהלויות ביחד, והרמה של בתי הספר התיכונים שיראו את הילד עד יומיים בשבוע.
איתן טימן: כלומר, בשאר הימים הוא יחפש מסגרות אחרות.
איתן טימן: הם כבר למדו איך לעקוף את הזומים.
מיכל וונש: אתה מעלה את תחושת החירום שלי כשאני מסתובבת בשבועות האחרונים בחוץ.
מיכל וונש: תחושת חירום וגם באמת תחושת אחריות הולכת וגדלה.
מיכל וונש: הוועדה הזאת בסיכום כמעט כל פגישה קוראת להקמה של וועדה בין משרדית ואני מבקשת מחגי באמת להעביר את התחושה הזאת שעולה כחלק מהרשות שתקום.
מיכל וונש: אני חושבת שנכון שהרשות קודם כל תזמן את הגורמים, גם אם זה להתייעצות ראשונית ולהמשך עבודה משותפת.
מיכל וונש: הנושא הזה בעיניי, של בני הנוער שאנחנו חייבים, בעצם משם פתחתי, השיקוף של עידן החירום שאנחנו נמצאים בו הוא בא לידי ביטוי ביתר שאת אצל בני הנוער.
מיכל וונש: האחריות שלנו יחד עם זה הולכת וגדלה.
מיכל וונש: אני חושבת שמה שעוד העלת פה ואני שומעת, ואני באמת קוראת גם למשרד וגם למשרדים האחרים, ובאמת הוועדה בין משרדית היא הדרך לעשות את זה אולי.
מיכל וונש: יש לנו הזדמנות לצד המשבר, והיא שזו תקופת הכשרה מצוינת.
מיכל וונש: תקופת הכשרה מצוינת לכלל גורמי המקצוע, יחד עם שאר גורמי המקצוע.
מיכל וונש: זאת אומרת שהזום מאפשר, התקופה מחייבת ויש לנו מעין חלון הזדמנות ואני שוב קוראת לחגי להעביר את קריאת הוועדה גם בנושא הזה ואולי לבנות, ולא אולי, לבנות או לשקול לבנות תוכנית לכלל גורמי המקצוע הרלוונטיים, מצוותי ההוראה, כדי שהם לא ירגישו שהם עומדים חסרי אונים אל מול המציאות.
מיכל וונש: אגב, אפילו מורה שבקשר ביומיים האלה בזום עם התלמידים שלו, הרי אין לו את הכלים הרלוונטיים לאיתור, חינוך והתייחסות לנושאים בזום.
מיכל וונש: המציאות של צוותי ההוראה ובכלל הצוותים בשטח השתנתה.
מיכל וונש: כפי שאתה אומר, הרבה פחות גורמים רואים כל אחד מהילדים והילדות.
מיכל וונש: אני חושבת שזה חשוב מאוד חגי.
חגי רזניק: פה צריך להגיד מילה שהשרה שלנו אורלי לוי נפגשה עם שר החינוך, השר גלנט, שאגב הוא היה הבוס הקודם שלי שהייתי מנכ"ל שיכון - -
מיכל וונש: אז אתה החיבור, אתה הגשר.
חגי רזניק: לא, לא.
חגי רזניק: הם יודעים להתחבר לבד, אבל הם נפגשו יחד.
חגי רזניק: ובאמת השר עשה לנו חיבור לעינת לוק ראש אגף שפ"י, שירות פסיכולוגי וייעוצי במשרד החינוך.
חגי רזניק: ישבנו וכבר אנחנו מייצרים עבודת מטה איך לייצר הידוק בין אותם מערכות פורמליות ולא פורמליות, בין הגורמים שבסוף פועלים במרחב הזה של הנוער וכמובן שגם הרשות ב- DNA שלה, גם הרשות בעבר, העבודה הרב משרדית פה היא חשובה.
חגי רזניק: כמו שאמרו דני, טלי, אתי מהרשות, בסוף, ההבנה שהרשות הזאת היא מרכז ידע, היא יכולה לייצר תכלול והיא יכולה לייצר את החיבוריות הרב משרדית.
חגי רזניק: אז אנחנו פותחים וכבר מבצעים כמה שיותר קישוריות בין משרדים כי הדבר הזה הוא דבר קריטי.
מיכל וונש: ואולי הנדבך הנוסף הוא באמת ההכשרה המקצועית לגורמים השונים.
מיכל וונש: זאת אומרת לנצל את ההזדמנות הזאת לייצר הכשרה מקצועית ייעודית לנושא הזה.
חגי רזניק: בדיוק.
חגי רזניק: אז כבר היום צריך להבין שחלק גדול מההכשרות שלנו ומהמערכים הפורמליים והבלתי פורמליים, אלה תוכניות העבודה שאנחנו מבצעים.
מיכל וונש: זה מגיע למורה בקצה כשעת השתלמות?
חגי רזניק: צריך להגביר את זה.
חגי רזניק: מה שאנחנו בסוף ביום-יום, העבודה שלנו ברצף של המעגל החינוכי במשרד החינוך ותוכנית ההוראה, אפשר בהחלט להדק.
חגי רזניק: יש לזה גם היבטים של שיתוף פעולה וגם היבטים תקציביים.
חגי רזניק: צריך להבין, עצם התפיסה שמדריכי המוגנות נמצאים בתוך מוסדות החינוך והם פועלים תחת הרשות למאבק באלימות, סמים ואלכוהול זה בדיוק אותה תפיסת עולם.
מיכל וונש: אני הייתי מבקשת שהוועדה תקבל גם את הנתונים מהמשרד לגבי ה- trickle down.
מיכל וונש: זאת אומרת, האם גורמי המקצוע מקבלים הכשרה מקצועית נוספת אל מול אתגר משבר הקורונה?
מיכל וונש: וגם בכלל אני חושבת שבסופו של דבר זה חלק מההזדמנות שלצד המשבר.
מיכל וונש: נמצא איתנו משרד החינוך.
מיכל וונש: קרן נמצאת איתנו על הקו.
קרן רוט איטח: אני אתייחס בקצרה ואני אומר שתהיה לנו גם הזדמנות להציג את העבודה החינוכית שנעשית בתוך מערכת החינוך בתחומים האלה.
קרן רוט איטח: אין ספק שנדרשת עבודה מערכתית, עבודה של החינוך לא יכולה להיות לבד ולהתנהל בבועה, כיוון שאנחנו יודעים שלעבודה החינוכית יש השפעה.
קרן רוט איטח: היא מושפעת ממסרים חיצוניים, ממסרים חברתיים, ממסרים תקשורתיים.
קרן רוט איטח: מה שלא נעשה ברמה החינוכית, אם לא יהיה לה עיבוי וגיבוי במעגלים הנוספים, העבודה תישאר בחלל ריק.
קרן רוט איטח: אז אני אומר שבעבודה השגרתית, בשגרה יש לנו תוכניות חינוכיות שמתייחסות לכישורי חיים.
קרן רוט איטח: חגי ציין את כישורי החיים כמשאב מרכזי, כגורם חוסן, כדי לא להגיע למצבי סיכון ולהתנהגויות סיכון.
קרן רוט איטח: אלה בהחלט התוכניות שאנחנו מבססים בתוך המערכת החל מהקדם-יסודי ועד י"ב.
קרן רוט איטח: כאן אנחנו נותנים פרקים רלוונטי למניעת השימוש בחומרים והתמכרויות.
קרן רוט איטח: בנוסף אני אומר שבתקופה הזאת שבהחלט מאתגרת אותנו, תקופת הקורונה, את שאלת לגבי הכשרות של צוותי חינוך ומה קורה באמת כשילדים לא מגיעים לבית הספר בצורה סדירה וכל החיים שלהם די השתנו והרבה אי וודאות נכנס לחיים שלהם, אני רוצה לומר שגם אני מודאגת מכך שבני הנוער יפקדו פחות את בתי הספר ופחות יהיו בהשגחה צמודה שלנו.
קרן רוט איטח: יחד עם זאת אנחנו בהחלט מכשירים את הצוותים החינוכיים להיות בשיח, ולהיות בקשר עם הילדים במערכת המקוונת.
קרן רוט איטח: גם באמצעים המקוונים אנחנו לומדים ומבינים היום שאפשר לייצר אינטימיות, אפשר לייצר יחסים.
קרן רוט איטח: אנחנו רואים שגם הפלטפורמה הטיפולית, גם מטפלים היום מבינים שזו הזירה שצריך לעבוד בה, וכנ"ל במערכת החינוך.
קרן רוט איטח: אז לכן אנחנו באמת משקיעים בהכשרת צוותים חינוכיים ב-איך מייצרים תקשורת, איך מייצרים יחסים בתוך המערכת הזו ובנוסף גם כלים מאוד ספציפיים לאיתור.
קרן רוט איטח: מה אנחנו עושים כדי לאתר ילדים במצבי סיכון בעת הזו.
קרן רוט איטח: אנחנו יודעים שיש ילדים שכבר היו בעבר במצבי סיכון ומוכרים למערכת, ואז השאלה מה נעשה איתם.
קרן רוט איטח: בנוסף, יש ילדים חדשים שנכנסים למעגל הסיכון כתוצאה מהמשבר החברתי, הכלכלי, המצוקות השונות שהם נקלעו אליהן, ואנחנו בהחלט מודעים לכך ומייחדים לזה את מלוא תשומת הלב בהכשרה של צוותים חינוכיים להיות באמת יותר רגישים לעניין הזה.
מיכל וונש: תודה רבה קרן.
מיכל וונש: אני חושבת שבאופן כללי, כל המשרדים שנמצאים איתנו כאן כמובן שגם משרד העבודה והרווחה בראשותו של השר איציק שמולי, וגם משרד החינוך וכל המשרדים שנמצאים כאן, המטרה היא באמת ומאוד חשוב להדגיש את זה, שכל אחד מהמשרדים ייקח את הסמכויות שיש לו כבר ואין פה עניין של העברת סמכויות ממקום כזה או אחר, אלא עיגון של כל הסמכויות הללו ברשות הנכונה שתוכל לקדם בצורה הנכונה ביותר את אתגרי הנושא הזה.
מיכל וונש: למשרד העבודה והרווחה, גם למשרד החינוך, יש תפקיד מאוד מאוד חשוב, ולמשרד הבריאות כמובן שנמצאים איתנו כל הזמן, תפקיד מאוד מאוד חשוב.
מיכל וונש: והמטרה פה היא באמת למקסם את הסמכויות שכבר נמצאות אצל כל אחד מהמשרדים ולייצר את שיתוף הפעולה הנכון במקום הנכון.
מיכל וונש: זאת אומרת גם אם נזהה שהצוות הבין משרדי צריך לקום דווקא בראשות משרד העבודה והרווחה, והרשות תקבל את הנתונים משם, אין פה איזושהי אמירה של הוועדה לכאן או לכאן, וחשוב מאוד שאת מעלה את הנושא הזה מהכיוון החינוכי.
מיכל וונש: בסופו של דבר מה שהמורים כבר עכשיו מקבלים, את ההכשרות.
מיכל וונש: אני רק רוצה לחדד את זה רק כיוון שהדברים שנאמרים כאן כרגע הם לגבי שיתופי הפעולה הדרושים, ולא לגבי מקום כזה או אחר שצריכים לעגן בהם את הסמכויות.
מיכל וונש: כל משרד לפי סמכויותיו הוא, אז תודה רבה.
מיכל וונש: משרד העבודה והרווחה נמצא איתנו כאן.
מיכל וונש: אהרון שבי בוקר טוב.
אהרון שבי: היי, בוקר טוב.
אהרון שבי: אני באמת רוצה להתחבר לסייפה של הדברים שלך.
אהרון שבי: תודה על הדיון, כי מי שהיה שומע עד עכשיו את הדברים שנאמרו לא היה מבין היכן הוא נמצא בעיקרו של דבר.
אהרון שבי: המערכת לטיפול בהתמכרויות מעוצבת בזה שנים באופן מאוד בהיר.
אהרון שבי: הטיפול בהתמכרויות בישראל נמצא בידי שני משרדים בלבד: משרד הרווחה ומשרד הבריאות, כל אחד לפי תחומו.
אהרון שבי: ישנם נושאים נוספים שעושים אותם והרשות באמת ביצעה אותם, ותכף אני אתייחס, שהם ממוקדים בעניין - -
מיכל וונש: אני אומר, סליחה אהרון, אולי זה היה, אני מתנצלת, OVER SIGHT שלי, בגלל שאני בדיון מתמשך.
מיכל וונש: אכן משרד הרווחה והעבודה ומשרד הבריאות הם העוגנים המרכזיים לכל הדיונים שלנו עד כה.
אהרון שבי: נכון.
אהרון שבי: והם העוגנים המרכזיים מכיוון שהם פועלים לאור החוק.
אהרון שבי: הם לא פועלים באוויר.
אהרון שבי: וכל יתר הדברים, לטובת מי שלא יהיה כאן, איזשהו סלט לא ברור שלא יתרום לקידום העניינים שם - -
מיכל וונש: הבהרה חשובה.
אהרון שבי: צריך לזכור שהוועדה סיירה במירב המקומות והולכת לסייר במירב המקומות של משרד הרווחה.
אהרון שבי: המתקנים של משרד הרווחה הם אלה שבעיקרו של דבר.
אהרון שבי: משרד הרווחה כמערכת הגדולה ביותר בישראל בטיפול פסיכו-סוציאלי, 14,000 מטופלים, 120,000,000..
אהרון שבי: יש הרבה מאוד דגשים שצריכים להיות בהקשרים האלה של הרצף.
אהרון שבי: וכאן אני רוצה לגעת אחרי שהבהרנו את הנקודה ואני מקווה שגם מסכימים, שלא יהיו כאן אי אלה מחטפים - -
אהרון שבי: -- בעניין הזה.
אהרון שבי: –
מיכל וונש: אנחנו רק ניסינו לקחת את הדיון צעד אחד קדימה.
חגי רזניק: אני דווקא כן רוצה, אני רוצה כן רגע להתייחס.
מיכל וונש: רק שניונת.
אהרון שבי: אני שמח שבעיקרו של דבר המשרד לביטחון קהילתי יזם את הדיון, וזה דיון בעיקרו של דבר --
מיכל וונש: לא. לא.
מיכל וונש: אני רק רוצה להבהיר אהרון.
מיכל וונש: אני רוצה להבהיר את אי ההבנה.
מיכל וונש: המשרד לא יזם את הדיון, הוועדה הזמינה את המשרד לדיון קהילתי בנושא מסוים שעלה בפגישה הראשונה שלנו שדרכו הגענו בכלל.
מיכל וונש: הוועדה עיצבה את נושא ההתמכרויות דרך נושא ההתמכרויות, יצאה לדרך ובאמת היא מבקרת בכל שבוע בכל המוסדות השונים בין מהדרך ועד - -
אהרון שבי: מוסדות של משרד הרווחה.
מיכל וונש: אם זה לא נאמר בצורה מספיק ברורה, המטרה של הדיון הזה הייתה כיצד ליעל את שיתוף הפעולה ולאפשר לרשות של פעם ההיסטורית לעשות את תפקידה בנסיבות הללו מתוך סמכויות המשרד הקיימות.
חגי רזניק: אז אני גם אשמח להתייחס היו"ר.
אהרון שבי: אז רק שנייה בוא אני אסיים ואז - -
מיכל וונש: בסדר גמור כיוון שחגי גם רוצה להתייחס.
אהרון שבי: אני רוצה לציין שיש כאן תהליך של היכרות של חברי הוועדה עם המערכת שהיא מערכת ותיקה, בין אם זה משרד הרווחה, משרד הבריאות והיתר משרד החינוך, כשבעיקרו של דבר לאורך השנים נתן מערכת מעניינת גם של רצף עבודה, אפרופו הרשות הקודמת, ואני חושב שצריך לעשות איזו שהן פעולות שיחברו שוב.
אהרון שבי: יחד עם זאת, גם כאן צריך לציין לא להקצין שום דבר.
אהרון שבי: נשים שעוזבות אשפוזית ברובן המכריע יש להן היכן להגיע.
אהרון שבי: יש פעילות של דלת אל דלת וזה נעשה בוורסיה בעבודה בין פאולה לביננו בהקשר הזה, ואם יש איזה שהן זליגות אז זה באמת בקטן.
אהרון שבי: ברגע זה יש מקום לקלוט בקהילות טיפוליות נשים בעניין הזה - -
מיכל וונש: אני רק אעצור אותך שנייה.
מיכל וונש: אנחנו קיימנו בנושא הזה דיון אתמול שדווקא הטריד אותנו מאוד שיש מקום בקהילות לטיפול לנשים, רק העלת את הנושא.
מיכל וונש: הטריד אותנו כיוון שזה לא אומדן למספר הנשים שאנחנו צריכים להגיע אליהן, אלא יותר אומדן ל- out reach שאנחנו עדיין צריכים לעשות.
מיכל וונש: אז דווקא בנושא הזה, זה פחות מרגיע או מניח את דעתי.
אהרון שבי: את צודקת לגמרי בסוגיה, אתמול איריס סגניתי הייתה בוועדה והציגה את הנושא הזה.
אהרון שבי: בעיקרו של דבר, הנושא של הגעה אל נשים ובעיקר לאימהות עם ילדים זה באמת אתגר מורכב מאוד.
אהרון שבי: בעניין הזה אנחנו נמצאים היום מתוך ה-14,000 רק עם 18% נשים.
אהרון שבי: מספר נמוך.
אהרון שבי: זו סוגייה נוספת.
אהרון שבי: אבל מה שאני רוצה לומר בהקשר הזה של רצף העבודה, זה שיש לנו כמה דברים לעשות.
אהרון שבי: דברים לשפר כמובן כל משרד בתחומו את העשייה, וכמובן לשפר את ההפניה מה שקראו מדלת אל דלת בהקשר הזה, אבל עדיין יש מקום.
אהרון שבי: העניין המרכזי שלנו כמו שציינתי בפגישה הראשונה של הוועדה בדיון שאנחנו מעריכים ועל זה טיפה דיברנו, ש-100,000 איש בערך לא מקבלים טיפול כיום וזה מספר מינימום, יש מספרים גבוהים יותר וזו בעצם הסוגייה של העניין.
אהרון שבי: עכשיו תראו, בסופו של דבר עם מה אנחנו מתמודדים?
אהרון שבי: אנחנו מתמודדים עם הצורך לשפר את הנושא הזה של הקשר ושל המידע, ואני חושב שהנושא הזה של ריכוז מידע הוא מרכזי וחשוב.
אהרון שבי: נעשו ניסיונות, פאולה ציינה, בהקשר הזה.
אהרון שבי: הנקודה היא שיש כמה מחסומים קטנים או גדולים שנוגעים לסודיות ולדברים אחרים שצריך יהיה להתגבר, ואפשר להתגבר עליהם.
אהרון שבי: ולכן כמו שצוין קודם יש אכן וועדה שתתחיל לעבוד על העניין הזה.
אהרון שבי: ועוד דבר באמת בהקשר הזה, שכל תחום יעשה את מה שהוא צריך.
אהרון שבי: אני חייב לציין שהבעיה המרכזית של תחום ההתמכרויות שכיום עומדת לפתחנו היא בעצם המשאבים.
אהרון שבי: אנחנו חסרים, למרות שמשרד הרווחה יש לו כולל כוח אדם 120,000,000 והוא באמת בפער מאוד גדול לעומת המערכות האחרות, עדיין אנחנו חסרים.
אהרון שבי: אנחנו נמצאים מבחינת מרכזים אמבולטוריים רק ב-160.
אהרון שבי: הכוונה שנמצאים אז נמצאים.
אהרון שבי: זה אומר בעיקרו של דבר יחידות עם עובדים סוציאליים, מדריכים, כל השאר, וחסר לנו בעצם לכסות את כל הארץ.
אהרון שבי: אותו דבר מרכז לנשים, לאימהות וילדיהן ועוד כמה סוגיות.
אהרון שבי: כמובן המשרד לביטחון קהילתי, עצם הסיטואציה שמשרדי ממשלה צריכים לחזר על הפתחים ולפנות לכאן ולשם – לא נכון.
אהרון שבי: אם בעיקרו של דבר נבנה משהו, אז בגדול צריך לתת את המשאב הזה למשרד החדש כי חשוב באמת לכולנו שהמשרד הזה יצליח.
אהרון שבי: יש לו נושאים מגוונים כפי שהיה בעבר גם בתכלול, גם במניעה, הסברה, המון דברים.
אהרון שבי: אבל אם אתה לא נותן לי איזה שהוא משאב אז אי אפשר להזיז את זה.
אהרון שבי: אותו דבר משרד הבריאות בהקשר הזה, עוד אשפוזיות.
אהרון שבי: אנחנו צריכים ביחד בעיקרו של דבר לעשות את הפנייה למערכת המתקצבת בשביל שתיתן את המשאבים הראויים.
אהרון שבי: מכאן זה מתחיל.
אהרון שבי: החלק השני, אני כבר מסיים, הוא בעיקרו של דבר עיצוב ושיפור של המערכת הקיימת כדי שהיא תשיג את התפוקות שלה וכמובן רצף העבודה המשותף.
אהרון שבי: זה בעצם הסיפור שלנו.
אהרון שבי: כל אחד שיודע מה מקומו ואיך הוא עושה את זה, אני חושב שהביחד הזה יכול להיות מה שנקרא חשוב ומקדם.
מיכל וונש: כפי שאני רואה את זה אהרון, זה מקרה של ביחד יותר מסך חלקינו אם באמת נצליח לייצר את שיתוף הפעולה הזה.
מיכל וונש: ואני אתן כבר לחגי לענות, אני רק רוצה להבהיר שאנחנו מדברים על רצף שאני חושבת שלמשרד לחיזוק קהילתי יש מקום אחר ברצף מאשר למשרד העבודה והרווחה, וכל מה שאנחנו מדברים עליו הוא בהכרח בשיתוף פעולה והבקשה של הוועדה כמסקנה מדיונים רבים הייתה באמת להקמת צוות בין משרדי כדי שנוכל לייעל את הרצף הזה ואין פה מקום לאחד מעל או במקום השני, ממש לא.
מיכל וונש: אנחנו קוראים כל הזמן לאיזה שהוא משהו הרבה יותר הוליסטי וזאת מטרת הדיון.
מיכל וונש: כפי שאמרתי, הוועדה היא זו שיזמה לזמן את חגי הנה ואני רוצה לאפשר לחגי גם לענות כי היה לו משהו לומר.
חגי רזניק: קודם כל מר שבי שמעתי גדולות ונצורות על עבודתך ובאמת זכות גדולה להיפגש, ואני יודע ובטוח שאתה מביא מטען של ידע ומשרד העבודה והרווחה, משרד גדול ומכובד שיש לו יכולת גדולה לטיפול.
חגי רזניק: אני מתחבר כן לגוונים שאמרת וגם נציגת משרד הבריאות, פאולה, אמרה בסוף שאם אנחנו נשכיל להזיז אגואים הצידה, ולהגיע למצב שאנחנו מייצרים רצף שהוא רצף בין משרדי, רצף שהוא משמעותי, אז הדבר הזה נצליח בו קדימה.
חגי רזניק: ואין לי ספק שנצליח.
חגי רזניק: אני לוקח על עצמי גם להיפגש איתך באופן אישי ולעשות את הדברים האלה.
חגי רזניק: בסוף אבל צריך אבל לקחת בחשבון, זה לא קרב סמכויות ולא דברים כאלה.
חגי רזניק: צריך לקחת בחשבון שבמסגרת חוק הרשות, חלק מסמכויות הרשות בחוק היא לקדם שיתופי פעולה רק משרדיים.
חגי רזניק: ואגב חלק גדול מהתוכניות, מאותן תוכניות שמופעלות היום, חלקן ברווחה חלקן במקומות אחרים, זה תוכניות שפותחו באותה רשות.
חגי רזניק: בסוף יש פה הקשרים –
חגי רזניק: -- שהם הקשרים תורתיים והם הקשרים אחרים שצריך לקחת אותם ולקדם אותם קדימה, ולכן לא הייתי מקים מנגנונים על מנגנונים.
חגי רזניק: אני חושב שהמנגנונים קיימים גם בחוק הרשות, גם בחקיקה שמלווה את הפעילות שלכם ושל משרדים אחרים, ובסוף לא צריך לייצר בעיניי עוד בירוקרטיות ועוד ועדות, אלא עבודות שהן עבודה שוטפת, תוך בניית קשרי אמון וקשרים מקצועיים.
חגי רזניק: האנשים אצלנו מעריכים אתכם, אתם מעריכים את האנשים אצלנו, וככל שנהדק את זה ונחזיק בהתאם לדירקטיבה של השרה אורלי לוי, את אותה רשות למקום שמיועד לה כבסיס ידע, כבסיס תורתי, כמרכז מידע, אז את הדבר הזה אנחנו נוכל לעשות יחד.
חגי רזניק: ואין ספק אחד האתגרים שלנו זה לעשות את זה ביחד.
חגי רזניק: אני לוקח על עצמי לדבר איתך ולראות איך עושים את הדברים האלה בשיתוף פעולה.
חגי רזניק: בסוף אם רוצים לנוע קדימה אז הווקטור צריך להיות משותף.
חגי רזניק: לצערי אני בלו"ז עמוס ואני אצטרך להמשיך.
חגי רזניק: באמת השרה ויו"ר הוועדה נפגשו היה חשוב –
מיכל וונש: יש לי גם פגישה עם השר איציק שמולי בשבוע הבא בהמשך.
חגי רזניק: -- לנו להגיע לשם ואני בטוח שם משרד הרווחה יקבל את הבמה שלו כפי שנאמר פה.
חגי רזניק: ואנחנו פה רתומים למאמץ הזה, הדיון הזה הוא מאוד מאוד חשוב בוועדה ואנחנו נעשה את הדברים האלה.
חגי רזניק: תודה על הדברים ואם יש מישהו, מכיוון שקצרה היריעה שלי להיות פה לאורך כל היום, אז אם יש מישהו, באופן אישי אני נגיש וזמין ברמה האישית, ואתם מכירים את האנשים תחתי, אז אני זמין 24 שעות לכל דבר בכל עניין ופני לעבודה משותפת ותודה רבה לכולם.
מיכל וונש: אנחנו גם, אני רק אקח דקה להודות לחגי.
מיכל וונש: אנחנו גם נסכם את הדיון בדקות הקרובות, יש לנו ממש מספר דוברים בזום.
מיכל וונש: אני אומר שמה שקרה עכשיו בעיניי הוא אחד הדברים הכי משמעותיים שקורה בזום.
מיכל וונש: אני מודה לשניכם על הדיון הזה.
מיכל וונש: אני חושבת שהמסקנה שעולה שוב ושוב זה החשיבות והכוח שיש בשיתוף הפעולה הנכון הזה, כל אחד על פי סמכויותיו.
מיכל וונש: אז אני מודה לשניכם על האינטראקציה הזאת.
מיכל וונש: תודה רבה לחגי שהיה איתנו הבוקר.
מיכל וונש: אני מתוך המקום הפרטי שלי, ביקשנו גם שמשרד העלייה והקליטה יהיה על הקו כיוון שאנחנו מדברים גם על בתקופה בה אנחנו קולטים הרבה מאוד עולים למעין וואקום מסוים של מסגרות חינוכיות שעובדות חצי.
מיכל וונש: אנחנו רק רצינו לשמוע האם יש איזשהו שיקוף של המצוקה הזאת כפי שתיארנו אותה של המשבר הנפשי לצד הבריאותי והכלכלי שבא לידי ביטוי בנוער העולים החדשים או בכלל בקרב העולים החדשים, ואני שמחה שנמצאת פה על הקו שרה.
שרה כהן: שרה כהן, אני מנהלת שירות הרווחה במשרד העלייה והקליטה.
שרה כהן: אני שמחה באמת על ההשתתפות בדיון, וגם מצטרפת לברכות לגבי החזרה לתהליך הבין משרדי המשותף בהקשר של עבודה ממשלתית משותפת בין משרדית בנושא של טיפול בהתמכרויות.
שרה כהן: מהזווית שלי או מהזרקור שאני רוצה, זה הנושא של אוכלוסיית העולים.
שרה כהן: תראו, אוכלוסיית העולים מבחינתנו היא אוכלוסייה שצריכה לקבל איזה שהוא סוג של התבוננות שמתייחסת לגבי המאפיינים והצרכים הייחודיים שלה תוך התייחסות למגמות ולהשתנות לאורך השנים.
שרה כהן: כיוון שהאוכלוסיה היא לא מקשה אחת, ואנחנו רואים לאורך השנים אוכלוסיות שמגיעות ממדינות שונות ומרקעים תרבותיים שונים, ומציפים לנו צרכים משתנים שהרבה פעמים צריך לעשות תהליכים והתערבויות שמותאמים.
שרה כהן: הדבר הראשון זה קודם כל הסיפור של מסד הנתונים שלצערי היה חסר כל העת האחרונה.
שרה כהן: רק ככה בשביל לסבר את האוזן, הנתון האחרון שהיה לנו לגבי אוכלוסיית העולים הבוגרים היה של הסקר האפידמיולוגי האחרון של הרשות עוד בגלגול הקודם שלה.
שרה כהן: שם אנחנו ראינו שלדוגמה יש שתי אוכלוסיות שלא נתנו עליהן מספיק את הדעת.
שרה כהן: אחת למשל, צעירות עולות יוצאות אתיופיה, שנשים, זאת אומרת אנחנו ראינו שיש איזה שהוא סוג של פיק אצלם, והשנייה, האוכלוסייה של עולים מצרפת שגם פה איך שהוא כאילו נעלמה מתחת לרדאר.
שרה כהן: כבר הדו"ח הזה הצביע על ניצנים של בעיות אצלם שהיה צריך לתת על זה את הדעת.
שרה כהן: הנתון השני, וזה מתוך ההשתתפות שלי כבר לאורך שנים בתוכנית 360 התוכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון, בעיבוד נתונים עדכני שבעצם יש לנו מתוך התוכנית, אנחנו רואים שבקרב האוכלוסייה של הילדים שמשתתפים בתוכנית המצב של אוכלוסיית הילדים ובני הנוער העולים, גם כאלה עם ותק גדול בארץ וגם כאלה עם ותק קטן יותר בארץ, אנחנו רואים שהם מגלים יותר סימנים של שימוש בחומרים פסיכו-אקטיביים: גם אלכוהול וגם סמים.
שרה כהן: לדוגמה, באלכוהול זה פי 9% לעומת 3% אצל אלה שהם ילידי הארץ הוותיקים, ו-7% בנושא של סמים לעומת 2%.
שרה כהן: גם פה אלה נתונים שבעצם לא הונחו מול כל השותפים בראייה שהיא ראייה בין משרדית.
שרה כהן: לא נותחו הנתונים כמו שצריך, לא הופקו תובנות ולא נבנו תהליכי התערבות שהם נכונים למאפיינים השונים ולצרכים השונים.
שרה כהן: אני מתחברת לאורית גם בדגש על האוכלוסייה של ההורים העולים כאוכלוסייה שמחייבת התערבות שהיא התערבות מותאמת למצבם ולתהליכים שהם עברו.
שרה כהן: ברמה של שורה תחתונה, מה שאני יכולה לומר הוא שנכון להיום העבודה, נקרא לזה התהליכית, תוך בעצם שיח משותף שאני היום מקיימת זה רק עם השירות להתמכרויות במשרד הרווחה, שבו במסגרת התהליך הזה אנחנו מקצים גם תקציב, ואנחנו מפתחים תוכניות משותפות שכבר פועלות לאורך זמן.
שרה כהן: אלה תוכניות מאוד משמעותיות.
שרה כהן: המשמעות היא בעצם שבעיקר התוכניות היחידות מותאמות בדגש תרבותי.
שרה כהן: כל הנושא של פיתוח הרגישות והכשירות התרבותית הוא משהו שהוא חייב אותנו ומחייב אותנו כמדינה.
שרה כהן: אני חושבת שתהליך כזה של רשות, ותהליך, נקרא לזה התנעה מחודשת, של התהליך הבין משרדי הוא מבחינתנו חיוני ואני מברכת עליו.
שרה כהן: מבחינתי לגבי כל הרצף סביב הנושא של למידה משותפת והעלאת מודעות וטיפול מותאם באופן תרבותי לגבי כל המערכות.
מיכל וונש: תודה רבה שרה אני חושבת שזה חשוב מאוד.
מיכל וונש: אני חושבת שזה מהווה דוגמה עד כמה הדבר הזה הוא חיוני.
מיכל וונש: גם יצירת מאגר המידע, גם הנתונים כפי שהם משקפים את המציאות וגם את הלמידה מהם.
מיכל וונש: אני אומר, גם כמי שעלתה בעצמה ארצה וגם לכל מי שחווה את המעבר הזה, גם ההורים שהעלאת פה, וגם בני הנוער, כל השינוי הזה, ואולי זה מתחבר למה שדיברנו עליו קודם- על השינוי והאתגר הנפשי לצד הנושא הזה של שימוש בחומרים מסוכנים, לא משנה.
מיכל וונש: התחלנו מהחומרים הנדיפים אבל זה באמת לא משנה איזה מהם.
מיכל וונש: אני חושבת שיש פה עוד דבר והוא שחוסר הלמידה.
מיכל וונש: בעת הזאת שבה אנחנו צופים ככל הנראה מספר מאוד מאוד גדול של עולים חדשים, כשכבר יש לנו את הידע, כשכבר יש לנו בתיאוריה את הנתונים וגם את התוכניות המותאמות לפי קהילות שונות, לפי אתגרים שונים, גם את הכלים להורים, גם כלים כפי שאמרת לפי הרצף לגבי התלמידים, תהיה זו חוסר אחריות כשאנחנו יודעים שאנחנו עומדים באמת אל מול הזדמנות היסטורית מדהימה של גל של עלייה גדול מכלל המדינות, וזה מחייב אותנו אדברה עוד יותר מבחינת תחושת החירום והדחיפות גם להקים, לכונן מחדש את הרשות כפי שהיא הייתה.
מיכל וונש: וגם באמת לעבודה בין משרדית.
מיכל וונש: שיתוף פעולה בין משרדי, לייעול שלו, לשיפור שלו ובאמת לתכלול של כל התהליכים שאנחנו מדברים עליהם.
מיכל וונש: אנחנו ממש חרגנו מהזמן שהקצנו.
מיכל וונש: לכן, אני כן רוצה רק להתנצל בפני נציגים נוספים שנמצאים איתנו היום בזום, אנחנו חייבים לסיים את הפגישה הזאת.