GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עומרי פריש: אין אופציה בקהילה טיפולית שמישהו יעשן.
מיכל וונש: אגב, אם מישהו שמעשן כשהוא פה אז הוא יוצא מיד?
עומרי פריש: תלוי איפה.
עומרי פריש: אם הוא יצא הביתה ועישן בבית ובא ביום ראשון וסיפר על מעידה, מעידה זה חלק מתהליך טיפולי.
עומרי פריש: תשאלי אותי ואת הדיאטנית שלי כמה מעידות זה חלק מהטיפול.
עומרי פריש: אני לא מאמין בטיפול בלי מעידות, לא מאמין, ואם כן סימן שאתה שקרן גדול.
מיכל וונש: אין חיים בלי מעידות.
עומרי פריש: אם פה בתוך הכפר דקה אחרי זה אתה לא פה, אין לך מה להיכנס אפילו אליי או לפאולה לשיחה, אין לך מה להיכנס לכאן שיחה.
עומרי פריש: פה לא יהיה.
עומרי פריש: אגב, כשאני אומר פה זה לא הלכתי 50 מטר, זה אותו דבר, שנייה לא ייכנס לכאן.
פאולה רושקה: אפרופו זה יש יותר ויותר אנשים שגם מגיעים לגמילה וזה שיש להם קנביס רפואי לכאב.
פאולה רושקה: זה הדבר היחידי שעוזר להם, אתה לא יכול להפסיק להם את זה.
עומרי פריש: אני מצאתי את עצמי, אני לא אגיד שמות כי חלקם אתם מכירים מהטלוויזיה, עם פוסט טראומה שאמרתי להם: אני לא ממליץ לך להיכנס לכפר איזון משום שכרגע לא נכון להוריד לך את הקנביס הרפואי ולא תוכל להיכנס לכאן עם קנביס רפואי.
עומרי פריש: אגב, בבתים המאזנים, שלא הסברתי מה זה, בבית שלנו לא נכנס קנביס רפואי.
עומרי פריש: אני יודע בבתים אחרים שאומר לי הרופא הפסיכיאטר, אבל יש לו מרשם חתום מרופא, מקולגה שלי, למה הוא כותב ציפרלקס?
עומרי פריש: אני אומר לו: תעשה מה שאתה רוצה, בבית שלנו לא ייכנס קנביס רפואי כי אני יודע מה זה קנביס רפואי בתוך בית עם בעיות נפשיות.
עומרי פריש: משרד הבריאות, מכריחים את היק"ר לפרסם עכשיו כל הזמן כמה קנביס רפואי ברישיון.
עומרי פריש: נכון לספטמבר, תסתכלו על הגרף.
עומרי פריש: יותר מ-1,000% עלייה מאז שהם התחילו לרשום.
עומרי פריש: פה אני חייב לשאול אתכם שאלה, מי הכי טוב פה במתמטיקה?
עומרי פריש: אני לא אראה לכם, אני לא חושב שעשיתי את זה, הגרף הבא שלהם זה כמה קיבלו 10 גרם לחודש, כמה 20 גרם לחודש, כמה 30, כמה 40 וכן הלאה וכן הלאה.
עומרי פריש: לקחתי את המספרים, החלפתי, שוק הקנביס הרפואי על פי משרד הבריאות הוא 2.5 טון בחודש.
עומרי פריש: בערך טון אנחנו מייבאים, נשאר לנו 1.5.
מיכל וונש: כמה מגדלים?
עומרי פריש: יש 20 מגדלים, טונה וחצי ל-20 מגדלים, כמה יצא לנו?
עומרי פריש: אתם באמת חושבים שכל המגדלים הענקיים האלה מגדלים בשביל 150 קילו?
עומרי פריש: זה נראה לכם הגיוני?
עומרי פריש: מישהו היה מקים אימפריה?
עומרי פריש: אני הייתי כמעט בכל החממות בארץ כי אני מכיר את המנהלים ואני הולך ללמוד, לא להתווכח, אתם תראו את זה, אף אחד לא מגדל שם בשביל ש - - -
מיכל וונש: זה לא ליצוא בכלל?
עומרי פריש: כרגע עוד אין אישור.
מיכל וונש: אז זה הכול מבנה פנימי.
עומרי פריש: מה נשאר?
עומרי פריש: שוק הפנאי.
עומרי פריש: לאן זה הולך?
עומרי פריש: באמת כל המערך הזה בשביל 100 קילו לייצר בחודש?
עומרי פריש: נראה לכם?
עומרי פריש: אתם באמת מאמינים לזה?
עומרי פריש: קחו את הנתונים של משרד הבריאות, אל תגידו עומרי ממציא.
מיכל וונש: את זה הראיתם לוועדה הבין משרדית?
עומרי פריש: אלה הנתונים.
עומרי פריש: זה הקנביס הרפואי.
עומרי פריש: אני לא מוטרד מהקנביס הרפואי כי בסוף מישהו ימציא כדור, תרופה, כמו אקמול, יגיד לך קח שניים ביום, אני לא מוטרד.
עומרי פריש: הקנביס הרפואי, שיתקנו מה שצריך לתקן - - -
מיכל וונש: ה-DA של קולורדו אמר לנו, עוד בעיה מאוד גדולה, היית בדיון הזה, פאולה, יש כל מיני, יש דובונים, אבל אתה צריך להגביל את זה לפי הכמות שמותר לך לקחת, לא חבילת הדובונים ואז תיקח את כל החבילה.
עומרי פריש: ואם אני אומר לך 20 גרם אבל לא אמרתי לך זן של עשרה THC או זן של 20, מה זה משנה אם אמרתי לך 20 גרם?
עומרי פריש: אגב, תבינו, מגרם בממוצע עושים שלושה-ארבעה ג'וינטים, תלוי כמובן איך אני מכין את הקססה, אם אני רוצה קססה מדוללת אני יכול גם להגיע לחמישה-שישה, אז תבינו שאם אני אמרתי למישהו, ראיתי שהם מציעים שם, נדמה לי רם שפע או השכל, אני לא זוכר, 50 גרם לחודש, תכפילו את זה בערך בארבע אז זה 200 ג'וינטים, תחלקו ל-30, זה שישה-שבעה ג'וינטים ביום, זה מטורף מי שהולך לכיוונים האלה.
עומרי פריש: אצלנו, אני אומר לכם, מעל 20 גרם בחודש זה כבר דרגה של התמכרות, מעל 20 זה כבר - - -
פאולה רושקה: ו-20 זה התחלה בקנביס רפואי.
עומרי פריש: מה שרציתי להגיד לכם זה שמשרד הבריאות, צבעתי את זה בצהוב, הוא בעצמו אמר, מי שמכיר את החוק, מדיקליזציה, שימוש בקנביס למטרות רפואיות, לא לגליזציה או דה קרימינליזציה וכן הלאה וכן הלאה, לעשות הפרדה.
עומרי פריש: ופה כן אני פונה אליכם כי היעדר הפללה שעשה הצוות של גלעד ארדן, גם איריס פה, גם שבי קרא את זה: 'על מנת ליישם את המודל המשולב תידרש הקמה של מנגנון לעתיד, גבייה וקנסות באמצעות המשטרה', ועכשיו תקשיבו טוב, 'המייעד את כספי הגבייה באופן בלעדי לטובת הסברה, חינוך, טיפול ומניעת השימוש בסמים'.
פאולה רושקה: לא ראינו את זה.
מיכל וונש: כלום, אפס.
עומרי פריש: 'כמו כן נדרשת בניית יכולות טיפול במשרד הרווחה'.
עומרי פריש: תראו לי רבע אחוז מזה שהתקיים.
פאולה רושקה: כלום.
מיכל וונש: כלום?
עומרי פריש: כלום, הנה יגידו לך פה משרדי הממשלה.
עומרי פריש: ואני אומר לך מהשטח כלום.
מיכל וונש: מאיזה שנה זה?
עומרי פריש: זה האחרון, מלפני שנה וחצי, כשארדן העביר את החוק.
פאולה רושקה: אנחנו עמדנו על זה בוועדה שיהיה רשום, אבל - - -
איריס נהרי: אבל זה רק רשום.
עומרי פריש: רשום.
עומרי פריש: למה אני אומר?
עומרי פריש: כי כן החלק שלכם בסוף, כן או לא הוועדה הבין משרדית, איך לא מסתפקים בזה שיהיה כתוב איזה סעיף, אה, כתוב שמשרד הרווחה יקבל את הכסף.
עומרי פריש: תשאלו את איריס אם היא קיבלה שקל, אני יודע מה התשובה.
עומרי פריש: אחד הדברים הכי מסובכים בנושא של תחלואה כפולה, משבר כפול, זה שזה מחייב שיתוף פעולה מאוד הדוק בין משרד הבריאות למשרד הרווחה, כי יש מדינות בעולם שזה משרד משותף.
עומרי פריש: אם תשאלו אותי, הנושא של הגברת שיתוף הפעולה בין שני המשרדים האלה זה אולי הנושא היחידי שיכול איכשהו לקדם את נושא התחלואה הכפולה.
מיכל וונש: אני אגיד לך שזה עולה, פאולה מכירה אותי אומרת את זה, אחד הדברים הכי כואבים לי בכל הנושא, במיוחד בתחלואה כפולה, לרבות שהיינו אז בדרך והמחזה הזה שיכולה, במקרה הזה, אישה לצאת מהאשפוזית ולא להגיע לדלת של המסגרת של הקהילה הטיפולית.
פאולה רושקה: נכון, ואז הכול נופל.
עומרי פריש: בתחילת הדרך של כפר איזון הציעו לנו שחודשיים ראשונים נהיה באחריות משרד הבריאות כי זה עדיין הפסיכוזה, ושלושה חודשים אחרונים משרד הרווחה, אני הצעתי לעשות ככה, שחצי שמאל זה משרד הרווחה, חצי ימין זה משרד הבריאות ואם יהיו על זה חילוקי דעות אז נעשה ככה.
עומרי פריש: רוצה לומר, חבר'ה, זה לא עובד, זה חייב לעבוד ככה.
עומרי פריש: אני הולך להגיד פה משהו קצת מהפכני שלא כולם יסכימו איתי, אבל חשוב לי כי הוא דבר שבעיניי חשוב, מלבד משתמש נורמטיבי, בסדר?
עומרי פריש: הסקר האחרון של הרשות למלחמה בסמים, אני מזכיר לכם, לפני ארבע שנים, 42% בחרו לא לענות על השאלונים, הוא דיבר על בערך מיליון וחצי.
עומרי פריש: אתם יודעים מה דעתי כמה יש, אבל בואו נישאר עם מה שהאקדמיה אמרה.
עומרי פריש: הניסיון שלי בשטח, לא כולם מסכימים, לאט לאט יותר ויותר, אני הולך להגיד משהו מהפכני מבחינת אנשי טיפול, ל-80% זה יעשה להם טוב, צריך להגיד את האמת.
מיכל וונש: אגב, תלוי גם באיזה גיל.
אליהו ברוכי: יעשה טוב מבחינת מה?
עומרי פריש: עזבו את הגיל, אני מדבר על 21 ומעלה, מבחינתי מתחת לגיל 21 אין על מה לדבר.
עומרי פריש: אין על מה לדבר בכלל מתחת לגיל 21.
מיכל וונש: זה גם לא ברור 21, כיוון שהתפתחות המוח, יש גם 24, 25.
עומרי פריש: נכון, אגב, בהרבה מדינות עשו 18, אצלנו בגלל השירות הצבאי עשו את זה 21.
מיכל וונש: אבל זה צריך להיות עם ההיגיון, עם התפתחות המוח.
מיכל וונש: זה הנתון שאני מחפשת, זה לא אם נותנים להם רובה אז ניתן להם להתמכר.
עומרי פריש: מתחת לגיל 21, 22, 23, אני לא מתייחס בכלל, מבחינתי זה טאבו.
עומרי פריש: בערך 10% זה לא יעשה להם כלום, פעם, פעמיים, עשר, הם בחוץ, הם בטח לא בעניין של להתארגן, מה שנקרא, ופה יש את המספר הכי שנוי במחלוקת, בערך 10% ייפגעו.
עומרי פריש: יש כאלה שיגידו 15%, המרכז להתמכרויות הישראלי החדש, דיבר רק על 10% התמכרויות, לא פסיכוטיות, אבל אני אומר בואו נלך צנוע, בואו נישאר עם המספר שכמעט כולם יכולים להסכים עליו, על 10%.
עומרי פריש: בבקשה, 10% ממיליון וחצי.
עומרי פריש: אנחנו דיברנו קודם על 120,000, רק קנביס.
עומרי פריש: אגב, בכל מיני סוגי פגיעות, לא כולם צריכים קהילה טיפולית, איפה הקושי שלנו לנטר?
עומרי פריש: שרובם יגיעו לקליניקות פרטיות כי הם לא יבואו למסגרות הממוסדות, המוכרת.
מיכל וונש: אנחנו לא נדע, כי אין גם נתונים.
עומרי פריש: היום, אני לא יודע מה יהיה מחר, אבל אם נגיד משרד הרווחה יכריח אותנו לעשות הועדות דרך הרשות המקומית חצי מהאנשים, אני לא יודע מה הם יעשו, כי הם לא רוצים להיות רשומים בשום – לא אכפת להם להיות פה רשומים במשרד הרווחה, אבל לא במועצה האזורית שלהם, ביישוב שלה, בעירייה שלהם וכן הלאה.
פאולה גרבר-אפשטיין: עומרי, יש משהו, זה לא רק נתונים, אין מודעות ציבורית שהפגיעה היא גם נפשית, כלומר התמכרות אני לא אהיה, אז תהיה בחרדה ובפסיכוזה.
עומרי פריש: אתם מבינים את העוצמה?
עומרי פריש: 10%, אני לא חושב שיש מישהו שיתווכח על 10%, יש כאלה שיגידו יותר, נכון?
פאולה רושקה: 10% זה ו-10% פסיכוזה, זה כבר 20%.
עומרי פריש: אני בכוונה לא רוצה לעשות מספרים שיתחילו הוויכוחים, אני אומר 10% כולם יסכימו, גם מצדדי הלגליזציה, 150,000, זה משהו שאפשר להתעלם ממנו?
עומרי פריש: אפשר להגיד שטויות לא מעניין?
פאולה רושקה: צריך להתארגן עם זה.
עומרי פריש: איך מייצרים עכשיו טיפולים?
מיכל וונש: כמו שאמרת, תוכנית ארצית להנגשת המידע.
פאולה גרבר-אפשטיין: מידע.
פאולה גרבר-אפשטיין: אנשים אומרים, מה, קנביס, פסיכוזה, זה לא - - -
עומרי פריש: כשאני אומר להם שיותר מחצי מהמטופלים פה, הפסיכוטיים, מגיעים רק על קנביס, הם לא מאמינים, הם אומרים לי לא יכול להיות.
עומרי פריש: כשמגיע הטלפון הראשון פה לרכזת הקבלה והיא שואלת כמובן: יש שימוש בסמים?
עומרי פריש: לא.
עומרי פריש: עכשיו אנחנו כבר מורגלים לשאלה הזאת, וקנביס?
עומרי פריש: אה, קנביס כן, אתם שאלתם על סמים.
עומרי פריש: ההורים.
עומרי פריש: אני אומר לכם טלפון מההורים, יש שימוש בסמים?
עומרי פריש: לא, אה קנביס כן.
עומרי פריש: אנחנו כבר יודעים שאם לא נשאל על קנביס לא בטוח איזה תשובה נקבל.
עומרי פריש: דיברנו קודם על הוואקום.
עומרי פריש: קנביס פעם נחשב כסמים קלים, אני מדבר בעיני הצעירים, קנביס לא נתפס יותר כסם בכלל ואז למשבצת של - - -
מיכל וונש: זה שינוי תפיסת המסוכנות, שיש לנו על זה דיון.
עומרי פריש: לכן המקום של הסמים הקלים שהתפנה נתפס על ידי MD וקטמין.
עומרי פריש: אני לא ארחיב על מה זה, כי MD אני לא מתכוון לכדור אקסטה, אני מתכוון ל-pure אבקה הזאת ששמים במים והולכים איתה למסיבה, אני לא אכנס עכשיו למה שונה MD מ-MD, זה הקטמין, זה חומר הרדמה לסוסים.
עומרי פריש: אגב, הם לא משתמשים במזרקים כי מזרקים בעולם הסמים שייך לעולם של הנרקומנים והם לא יעשו מזרקים.
מיכל וונש: אז שותים את זה.
עומרי פריש: שאף אחד לא לוקח את הקטמין, לוקחים אותו בסוף ככה, זו העלייה המטאורית עכשיו למשבצת הריקה שהקנביס פינה, בתפיסה של הצעירים.
עומרי פריש: תלך למסיבה בהודו, למסיבות טבע פה, תשאל אותם, זה מה שתשמע מהם היום: אני רק על סמים קלים, על סמים קלים.
עומרי פריש: יגידו לך, את זה כבר לא סופרים.
עומרי פריש: אני לא אספיק להרחיב, אבל בסוף זאת המשימה שלנו, להחליט על כמה נושאי גידור, למשל בעיניי אחד הכי חשובים זה זה, איך מגדירים כבר עכשיו תקציבים.
עומרי פריש: לא מגדירים אותם כמו שהגדירו קודם תקציבים, מה עושים עם הצבא, מה עושים עם נהיגה.
עומרי פריש: אתם יודעים שערכות השתן של היום, כמו בדיקת היריון, זה כן בהיריון, לא בהיריון, לא אומרים לך באיזה חודש אתה.
מיכל וונש: ה-DA של קולורדו אמר לנו בדיון שברגע שהם מוצאים אלכוהול, בעבר לא בדקו בכלל קנביס כי הם כבר מצאו אלכוהול, אז זה ירד, אז לא היו נתונים, לא ידעו אפילו להגיד שהעלייה בתאונות הדרכים הושפעה או לא הושפעה מהלגליזציה.
עומרי פריש: אבל זה מה שאני בא להגיד, שזה לא נכון, כי אם עכשיו תעשי לי בדיקה ואני אמצא מלוכלך, אותי לא תמצאי מלוכלך, אבל את מבינה למה אני מתכוון, יכול להיות שלקחתי לפני שבוע, אין לזה שום השפעה על הנהיגה היום.
עומרי פריש: אין לנו ערכה שבה – שלושה שבועות אחורה אני יודע שהשתמשת, עד שלושה שבועות.
פאולה רושקה: אין כמוּתי.
עומרי פריש: אין איש מקצוע אחד שיודיע שאחרי ארבע-חמש שעות את לא יכולה לנהוג.
עומרי פריש: גם אני, אני אגיד לך שאחרי ארבע-חמש שעות אתה יכול לעלות לנהוג.
עומרי פריש: הנושא של ארגוני פשיעה.
עומרי פריש: הייתי השבוע פה בשדות יום, בונים עכשיו חממה גדולה, אני ישבתי עם הקיבוץ ואמרתי להם: חבר'ה, תבינו, על מחזור בקבוקים אתם יודעים לשאול את המדינה, אתם באמת חושבים שאתם תייצרו את הסמים הכי איכותיים, בלי מחלות, חזקים, עם כפפות וזה, והם יעמדו בצד?
עומרי פריש: עכשיו תחזרו לנתון שאמרתי לכם פה, לטונה וחצי לחלק ל-20 מגדלים ותגידו לי באמת לאן הכול הולך ואיך הולך.
עומרי פריש: יש לנו שלוש אמנות בינלאומיות, אנחנו חתומים על שלוש אמנות, אני לא יכול עכשיו להרחיב, או הנושא של הסוגים והכמויות.
עומרי פריש: אנחנו דיברנו על 20 גרם בחודש, גג שני ג'וינטים ביום, מעבר לזה זה מתחיל להיות – אין לי זמן להרחיב בנושא הגידול כרגע - - -
מיכל וונש: אבל, עומרי, כשאתה דיברת עם הוועדה, אני עוד לא ראיתי את הדוח, אני אראה אותו בקרוב מאוד, הם מייצרים המלצות בהנחה שעושים לגליזציה מה הם התנאים של הלגליזציה, כל אחד מהנושאים האלה, צריך שייתנו עליו את הדעת.
עומרי פריש: אני ישבתי איתם על זה הרבה, תחושה שלי שהם הולכים למודל הקנדי עם הסתייגויות, זה מה שאני – אני איש ניווטים, אז חוש הריח אצלי הוא קריטי.
מיכל וונש: אבל אתה יודע כבר לזהות מה במודל הקנדי לא רלוונטי?
עומרי פריש: הם הולכים לכיוון הקנדי עם הסתייגויות והתאמות למדינת ישראל, לשם, לדעתי, זה הכיוון שלהם.
עומרי פריש: לסיכום, נושאי הליבה המרכזיים שאני מציע, אתם לא חייבים לקבל את דעתנו, כל נושא השפעת משבר הקורונה, אתם עסוקים בזה.
עומרי פריש: הנושא של תחלואה כפולה ומשבר כפול, הנושא של משתמש נורמטיבי מתפקד, הנושא של מהפכת הקנביס וכל ההגדרות החדשות של נפגעי סמים והתמכרויות.
עומרי פריש: אין לי זמן עכשיו להיכנס, דיברנו עליהם על קצה המזלג.
עומרי פריש: אלה נושאי הליבה המרכזיים שבעיניי צריך להתעסק, אחרת זה תפסת מרובה לא תפסת, בסוף צריך להחליט שמשפיעים על אחד או שניים.
עומרי פריש: ונסיים עם השיר הזה.
עומרי פריש: את השיר הזה כתבה ילידת קיבוץ שדות ים, תראו כמה זה שונה מאולי מקומות אחרים: אם תפגוש אדם שבור, שב איתו על סף השבר הארור, אל תנסה לתקן, אל תרצה שום דבר, ביראה ובאהבת הזולת שב איתו, שלא יהיה שם לבד.
עומרי פריש: אחר כך נראה.
עומרי פריש: אני לא בא מהיום הראשון, תשמע, זה מה שיש לך, אני יודע מה שיש לך, זה השביל, עליו אנחנו הולכים.
עומרי פריש: תבינו, אנשים באים לפה במצבים פסיכוטיים.
עומרי פריש: תחשבו נגיד שבן אדם חושב שהוא אלוהים, למה הוא צריך להיכנס לטיפול?
עומרי פריש: הוא חושב שהוא המשיח.
עומרי פריש: לא יודע אם קראתם, מישהו כתב על זה פוסט מאוד יפה, שהוא היה פה משיח, הוא אומר: פעם ראשונה ישבתי בזולה בערב, ביום השני, כולם מנגנים על גיטרה, מי אתה?
עומרי פריש: אני משיח, מי אתה?
עומרי פריש: אני משיח, אז הוא אומר, אבל אני משיח.
עומרי פריש: הוא אמר שזו הפעם הראשונה שהוא התחיל לחשוב שאולי יש פגם בסיפור, איך זה יכול להיות?
עומרי פריש: אה, הם משיחי שקר ואני – תחשבו איזה שבר.
עומרי פריש: או בן אדם בא אחרי ניסיון אובדני או בהתקף מניה או בהתקף חרדה, אבל חרדה שכל הגוף שלו – כשאני אומר שב איתו זה לא חייב להיות יום, זה יכול להיות יומיים, שבוע, שבועיים, לאט לאט, אבל תעטוף אותו במקום, כמו משפחה, מכיל.
עומרי פריש: זה ומה שהקראתי לכם קודם זה הסיפור של כפר איזון על קצה המזלג.
מיכל וונש: אני מרגישה שזה דיון מתמשך במידה רבה, הדיון בוועדה הוא באמת דיון מתמשך ואני זוכה שיש לי נשות מקצוע ואנשי מקצוע שמלווים את הדיונים בוועדה ופה נתת לנו בעצם את ההתכוננות של הוועדה לדבר הבא שיבוא.
מיכל וונש: זאת אומרת ההמלצות שיגיעו מהצוות הבין משרדי, במה להתמקד.
מיכל וונש: אני חושבת שמה שיהיה מאוד חשוב, גם עם חברי כנסת נוספים, חבר הכנסת ברוכי ועוד, יהיה לנו מאוד חשוב לקיים דיונים בוועדה, הם יהיו דיונים מאוד אינטנסיביים כיוון שהם ינסו להתמקד פחות או יותר בחמשת הנושאים שהעלית פה, הם כבר בדוח שאני מכינה לעצמי ובתוכנית העבודה שאני מכינה לעצמי כדי שניקח את הדבר הזה.
מיכל וונש: יש עוד דבר שאני כן אומרת כל הזמן והוא שיש פה גם הזדמנות שלצד המשבר.
מיכל וונש: משבר הקורונה באופן כללי והמשבר הזה שאתה מתאר אותו באופן ספציפי, וגם שינוי תפיסת המסוכנות של הקנביס, שהוא משבר בפני עצמו, הוא בהחלט מייצר משבר, אבל יש פה גם הזדמנות מאוד גדולה והיא באמת לגשר על כל הפערים שאנחנו נמצאים בהם, כבר היום אנחנו יודעים שחייבים לתת עליהם את הדעת.
מיכל וונש: וכך אני חושבת שהוועדה מחויבת לנסות לעשות, בעזרתכם ובעזרת כל אנשי המקצוע.
עומרי פריש: כל דבר שתרצו להזמין אותנו אנחנו נעזור.
עומרי פריש: (בהמשך הסיור – אחרי שיחה עם מטופלים).
עומרי פריש: אנחנו לא יכולים לשנות, מי אנחנו שנשנה, לפחות בהקשר של הקנביס הוא חייב לעשות איזה שהן התאמות, נגיד אם כן הם יחליטו - - -
מיכל וונש: כי זאת המציאות, אין לו חברים יותר.
עומרי פריש: כן, אבל בסוף הוא יילך לעבוד, לא יודע, בהייטק, הוא יראה שם, אז הוא לא יעבוד?
עומרי פריש: אז חצי?
עומרי פריש: אז הוא יגיד אוקיי, אתם תעשנו.
עומרי פריש: אני הולך לאוניברסיטה, אז מה?
עומרי פריש: אני לא הולך כי מעשנים שם?
עומרי פריש: באיזה שהוא שלב זה צריך להיות מותאם למציאות החדשה.
עומרי פריש: מה שכפר איזון עושה הוא לוקח את זה לאיזון, אנחנו לא הולכים על הטוטאליות.
עומרי פריש: מי שמכיר את הדגם הישן, הוא היה טוטאלי, אנחנו לא יכולים להישאר בטוטאלי.
עומרי פריש: שימו לב, בכפר איזון כל אחד יכול – אני כשפתחתי את כפר איזון בהתחלה היה לי שלט 'פה זה לא קיבוץ'.
עומרי פריש: כאילו אם אמרתי למישהו אתה ככה, אני לא צריך עכשיו להגיד לכל הקיבוץ.
עומרי פריש: אתה כן הולך למסלול של מכור, גם אם זה קנביס, אתה לקחת פעם אחת אל.
עומרי פריש: די הסיפור זה – לא צריך להגיד פה לכולם את אותה תשובה, אפשר לעשות - - -
מיכל וונש: דיפרנציאציה.
איריס נהרי: עומרי, יש כאלה שהם צריכים את הטוטאליות, יש כאלה שבאג'נדה שלו הוא חייב רגע את הטוטאליות ואחר כך להסתכל אחרת.
עומרי פריש: המילה איזון לא מסתדרת עם טוטאליות.
פאולה גרבר-אפשטיין: אני חושבת שיש גם שלבים איפה שכל אחד נמצא.
פאולה גרבר-אפשטיין: אנחנו צריכים להתחיל בלפתח שירותים, אפרופו משולבים בין משרדיים, שנכנסים לקהילה הנורמטיבית, שנכנסים לתוך האוניברסיטה.
פאולה גרבר-אפשטיין: קיימים מודלים דומים - - -
מיכל וונש: הצבא זה הדבר ש - - -
ד"ר פאולה גרבר-אפשטיין: להיכנס לשירות של ממש.
מיכל וונש: עומרי, התקציב שאני הצלחתי לקבל למיזם לתוכנית לאומית ארצית יושב אצל חברי מיכאל ביטון, שר במשרד הביטחון.
איריס נהרי: החיילים משלמים פשוט מחיר מאוד מאוד יקר, זאת בעיה בצבא.
איריס נהרי: יש לנו שיתופי פעולה עם הצבא לגבי נוער, אבל חיילים שיודעים שהם – הם משלמים מחיר מאוד יקר.
מיכל וונש: ההתמכרות קורית בתקופת הצבא.
פאולה גרבר-אפשטיין: ההתמכרות מתחילה בגיל 14 אחרי - - -
איריס נהרי: אין להם מענה למשברים שלהם בתוך הצבא, אין מענה, אז הם פונים לשימוש.
עומרי פריש: זה בחור שעמד בקריטריונים של טיס וחובלים, לא משנה אם הוא גמר או לא מכל מיני סיבות.
איריס נהרי: זה השיא שבשיא טיס וחובלים.
עומרי פריש: לכן גם כשאנחנו מציעים להם: אבל תראו, אתה גר פה, יש את השירותים במחלקת הרווחה, הם בדרך כלל פחות יילכו לשם.
איריס נהרי: שזה מאוד מטריד.
עומרי פריש: דברים לסיכום.
עומרי פריש: פאולה, את רוצה להגיד דברים לסיכום?
פאולה גרבר-אפשטיין: אני מאוד מקווה שנוכל להמשיך בשיח הזה ולשבור באמת את הדרכים שמפרידות מה זה טיפול לכל דבר.
פאולה גרבר-אפשטיין: שמעתם את אותו אדם שמתמודד, זו בעיה אחת, זה אפילו לא שתי בעיות, זו בעיה אחת.
מיכל וונש: אני רק רציתי להגיד, איש מקצוע אמר לי משהו מאוד מאוד חשוב בשיחה שלנו על התמכרויות, הוא אמר שהתמכרות זה אסקפיזם, זה בריחה ממשהו, עכשיו במקביל אתה מאבד את הטונוס של השרירים של כל מיני יכולות, אתה כבר לא יודע לשמוח בעצמך, אתה לא יודע להתמודד, אתה לא יודע למצוא אושר פנימי בתוך עצמך ולכן זה מאוד קל להמשיך ולברוח.
מיכל וונש: לברוח, פשוט לברוח מההתמודדות.
מיכל וונש: אתה לא יודע להתמודד, אתה כבר באמת לא מוצא יופי בשמחה.
מיכל וונש: ורק אני אגיד עוד דבר אחד, לא סתם אמרתי לך את מה שאמרתי לך, אני חושבת, לזה גם הוועדה מייעדת הרבה מאוד מהמשאבים שלה, האנרגיות וגם אם יהיה כסף, שזה חייב לבוא בד בבד עם השלמת רפורמת בריאות הנפש במדינת ישראל, שההתמכרות תיכנס לתוך - - -
עומרי פריש: אמן ואמן.
מיכל וונש: זה האנד גיים שלי.
פאולה גרבר-אפשטיין: אבל אני אגיד לך עוד שלב אחורה מזה, להתחיל להכין את אנשי המקצוע שהולכים לעבוד במרפאות שיכירו בהתמכרות - - -
מיכל וונש: זה כמובן.
מיכל וונש: אבל כצעד ראשון, עד שההתמכרות תהיה בעצם חלק מהתמודדות של בריאות הנפש אז אנחנו חיים בהכחשה.
מיכל וונש: אנחנו, החברה, לא הם, הם מבינים היטב.
דורון כהן: שנפסיק לשמוע את הפסיכיאטרים בקופות חולים אומרים, אה, סמים, זה משרד הרווחה, זה לא אצלנו.
מיכל וונש: אגב, ותמיד אותם רופאים שרשמו את תרופת המרשם שאליה התמכר המכור, גם כשהוא בא ואומר שהוא מכור, הוא אומר זה לא אצלי.
מיכל וונש: אז יש פה בהחלט מהלך מאוד מאוד גדול ואני מאוד מקווה שאם יש משהו שנצליח להזיז את זה צעד קדימה זה יהיה באמת מתוך מקום שלתוך זה יהיו כבר הרבה מאוד אדוות, מהתחלואה הכפולה – יש לזה כל כך הרבה השלכות.
עומרי פריש: אנחנו נעשה ביציאה סיבוב קטן שקצת תראו.
עומרי פריש: אנחנו פה, פאולה ואני והצוות לרשותכם, כל דבר שתחשבו שאנחנו יכולים לעזור אנחנו תמיד נשמח לעזור ולבוא.
עומרי פריש: מי שאל אותו איך זה להיות עם אנשים אחרים, לפני כמה זמן נכנסתי לחדר האוכל בערב לאכול וראיתי מישהו מנסה לחתוך סלט והוא אומר למטופל שאחראי על ארוחת הערב: אתה יודע, חיליק מגנוס הביא אותי פסיכוטי מהודו לפני שבוע, נורא קשה לי לחתוך את הסלט, אז הוא אומר לו: תקשיב, חיליק הביא גם אותי לפני חודשיים, תחתוך סלט, זה הכי יעזור לך.
עומרי פריש: השיח הזה ביניהם זה משהו, תעזבו עוד קבוצה עם מטפל, פה עם גיטרה בזולה.
איריס נהרי: אני חייבת להגיד, אם אתה בסופו של דבר שומע את שני אלה ואתה יודע, הלב מתרחב והתהליך ובאמת שאפו לכם ולראות את זה, זה מאוד מאוד מרגש, מטריד אותי בדיוק מה שאתה אומר, שהעניין שאנחנו כל הזמן מנסים לייצר את הרצף, שכל העבודה המדהימה שלכם, חמישה החודשים האלה, אם הם יוצאים לעולם קר ומנוכר אז זה נורא קשה לאנשים בדרך.
מיכל וונש: בגלל זה שאלתי על הרצף.
איריס נהרי: זה לא כמו נרקומן בגיל 50 שזה מקומות, חומרים ואנשים, לך תגיד לילד בן 25 שבלי מקומות, חומרים ואנשים, כמה זה קשה.
איריס נהרי: הקטע של לבנות משהו מחזק גם בחוץ זה מאוד מאוד חשוב.
עומרי פריש: כשהורים שואלים אותי מה לעשות אז אני אומר להם, תראו, לאכול טוב, לישון טוב, כי אתם צריכים לדעת שאנשים על פסיכוזה לפעמים לא ישנים ימים, ולחבק אותם.
עומרי פריש: זה בינתיים בשלב הזה.
דנה לביא: אני גם חושבת על המשפחות, על ההורים, על האחים, על כל המכלול הזה שהם צריכים להכיל ולהבין, זה לא פשוט.
דנה לביא: אז גם המפגש פה שיש להם איתכם, כי אני מבינה שיש מפגשים עם המשפחות.
עומרי פריש: אם הייתם שומעים פה את אחד ההורים הייתם מזילים דמעות.
עומרי פריש: לשמוע את זה מהצד של ההורה.
דנה לביא: אני חושבת על האמא של אותו ילד, על האמא של אותה ילדה.
דנה לביא: אי אפשר לא לחשוב על זה.
עומרי פריש: פאולה תגיד לכם, מכל הפסיכוזות, הפרנויות הן הכי מורכבות לטיפול.
עומרי פריש: תחשבו נגיד שאתה מציע לבן אדם פרנואידי טיפול תרופתי מה הוא חושב?
עומרי פריש: שאתה רוצה להרעיל אותו, שאתה רוצה להשתלט לו על המחשבות, להרוג, בתוך המים, בתוך הכוס, למה שמת אותו בחדר?
עומרי פריש: היה לי פה מישהו שצילם, אמרתי, חבר'ה, זה מחברת החילוץ של חיליק מגנוס, לא, זה סיפור כיסוי, גם אתה לא יודע שהוא בעצם בא לעקוב אחריי.
עומרי פריש: כאילו איזה כאוס בראש.