GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
פאולה רושקה: למשל ב-2016 היו כ-5,000 פניות לחדרי מיון, היום, בשנת 2019, אלה הנתונים האחרונים, עלו ל-8,000.
פאולה רושקה: זאת אומרת יש בכל זאת עלייה בפניות לחדרי מיון במצבי סיכון בעקבות אלכוהול.
פאולה רושקה: ואנחנו גם רואים את העלייה היחסית בקרב בנות.
פאולה רושקה: אנחנו יודעים שמבחינה רפואית אלכוהול על בנות יותר מסוכן מאשר על הבנים, גם בגלל גורם התיווך של ההורמונים הנשיים שיותר גורם לנזקים גופניים.
פאולה רושקה: לכן אנחנו צריכים גם לשים יותר זרקור על בנות בנושא אלכוהול.
פאולה רושקה: אנחנו גם יודעים שלאלכוהול יש בהחלט השפעה מאוד חזקה וקורלציה מאוד חזקה עם אלימות גם בגלל האפקט שמוריד עכבות ומעורר אימפולסיביות.
פאולה רושקה: זה במיוחד אצל בני נוער או צעירים שיש להם כבר מראש למשל הפרעת קשב וריכוז ששם אנחנו יודעים שכבר האימפולסיביות קיימת.
פאולה רושקה: אז יש לנו זרקור על תת אוכלוסיות מיוחדות, איפה שהסיכון בשימוש בחומרים עוד יותר עולה לעומת תת אוכלוסיות אחרות.
מיכל וונש: פאולה, אני מרגישה שאני חייבת לשאול אותך ואני לא יודעת אם את יכולה לתת לנו את התשובה לזה, אבל מה אנחנו עושים עם כל מה שאנחנו יודעים?
מיכל וונש: זאת השאלה שככה בוערת בי ואני מפנה אותה לכל הגורמים.
פאולה רושקה: בתקופה של התוכנית הלאומית על האלכוהול, שפרופ' פיש הזכיר, באמת עבדנו בצורה מאוד מתוכללת ומאוד טובה, כל המשרדים יחד עשו ממש מאמץ מאוד גדול לקדם תוכניות כולל חקיקה ובאמת ראינו את התוצאות.
פאולה רושקה: גם כשהרשות הייתה קיימת הייתה ועדת שיקום וטיפול שכל הגורמים הרלוונטיים היו יושבים ומקדמים מדיניות ארצית.
פאולה רושקה: אני חושבת שמאוד חסרה לנו העבודה הזאת כי כל אחד עושה את המעט שלו, אבל לא משתף את כולם ואנחנו לא עושים מאמץ ארצי לאומי.
פאולה רושקה: אני חושבת שפה אנחנו בבעיה גדולה, אנחנו חייבים לחזור לעבודה מסוג זה שהיא תוביל אותנו לשינוי, לפי דעתי, וראינו שזה כבר קרה כשזה נעשה.
פאולה רושקה: מאוד חשוב מבחינה רפואית לזהות מוקדם את התחלת השימוש, אנחנו פחות במניעה ויותר בלתפוס את הנער או הנערה בהתחלת השימוש כי אז אנחנו יכולים בעצם להוריד אותו ממסלול ההידרדרות בכיוון של התמכרות וזה מאמץ שאנחנו חייבים לעשות ביתר שאת ביחד.
פאולה רושקה: בעבר אנחנו היינו שותפים ביחד עם משרד הרווחה למרכזי איתור ובסוף בגלל שלצערנו לא היו מספיק פסיכיאטריים של נוער וצעירים שהשתתפו בתוכנית ירדנו משיתוף הפעולה וזה חבל מאוד, כי זו הייתה עבודה מדהימה שהתחלנו בכמה מועצות מקומיות שהיו שותפות לתוכנית הזו.
פאולה רושקה: אז אנחנו במצוקה גם מבחינת כוח אדם.
פאולה רושקה: אין מה לומר, צריך פה כוח אדם מוגבר כדי שנוכל ביחד לעבוד על הדברים.
מיכל וונש: בסוף בעצם מה שאת משקפת לי שוב ושוב זה שהתשתית הוקמה, יש כמה פערים שחייבים לסגור אותם, אבל חייבים לגבות אותם מספרית, פשוט לחזק את התשתית שהוקמה והיא קיימת, ואלה הן החדשות הטובות, אבל החדשות הרעות הן שהיא לא מספיק חזקה כדי לקיים ולקדם את כל העשייה שהיא אמורה ויכולה לעשות.
מיכל וונש: אני יודעת ששומעים את זה בקול שלי תמיד, אבל הדחיפות הזאת שאני חשה בנושא הזה והקריאה שתצא מהוועדה הזאת וביחד גם כמובן עם הוועדה בראשות חברי, מנסור עבאס, היא שאנחנו חייבים לתת על כך את הדעת.
מיכל וונש: אני אפנה לכך גם בסיכום שלי וגם אבקש מחברי לסכם בקרוב.
מיכל וונש: אני מבקשת מכל הגורמים שנאריך עוד קצת כי אני כן רוצה לשמוע גם ממשרד החינוך אל מול הנתונים המדאיגים שראינו ספציפית לגבי מה שקורה בחברה הערבית, ספציפית מה שקורה בקרב הבנים בחברה הערבית.
מיכל וונש: אנחנו רואים את זה ובעצם אמרתי פה לחברי, אין להם סיכוי, פשוט אין להם סיכוי.
מיכל וונש: אנחנו רואים את זה לאורך שנים רבות והראה לנו גם יוסי וגם פרופ' ח'אלד אבו עסבה את הנתונים הללו שאנחנו רואים לאורך השנים.
מיכל וונש: אני אשמח לשמוע ממשרד החינוך, מה כבר נעשה, מה ניתן לעשות, מה צריך לעשות.
מיכל וונש: נמצאת איתנו קרן רוט.
קרן רוט איטח: אני באמת מברכת על הדיון המאוד מאוד חשוב הזה ומברכת את בני הנוער שבאמת מבטאים דרך הדברים שלהם, כמו שאת אומרת, אחריות חברתית והנושא הזה דורש אחריות חברתית כללית.
קרן רוט איטח: הנתונים האלה לא זרים לנו, אנחנו מכירים את הנתונים, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם פרופ' יוסי הראל-פיש וגם עם כל השותפים מהמשרדים האחרים.
קרן רוט איטח: אני אציין ואומר שיש לנו מדריכים שפועלים בחברה הערבית ואנחנו מודעים לנתונים האלה ולכן אנחנו גם מגבירים פעולות גם לגבי עישון וגם לגבי נתונים שמתייחסים לסיפור של קנביס, כמו שעלה פה בנתונים של פרופ' יוסי הראל-פיש.
קרן רוט איטח: אנחנו בהחלט לוקחים את זה בחשבון ומתאימים את המענים שלנו.
קרן רוט איטח: אני אציין כרגע שתי תוכניות שאנחנו מנסים להתאים אותן כרגע לתקופת הקורונה, ואני אומרת שמנסים להתאים אותם גם בחברה הערבית וגם בחברה שדוברת עברית.
קרן רוט איטח: תוכנית אחת שמדברת על מנהיגות נוער, עמיתים ומשפיעים.
קרן רוט איטח: זאת תוכנית שאנחנו מפעילים במערכת המון המון שנים שהרציונל שלה הוא שמסר עובר מבני הנוער.
קרן רוט איטח: כמו שהילדים פה אומרים, כמו שבני הנוער פה אומרים, כשמסר עובר מנוער לנוער יכולת ההשפעה היא הרבה יותר גבוהה.
קרן רוט איטח: לכן אנחנו מדי שנה מכשירים משהו כמו 8,000 בני נוער מכיתות ה'-ו' ועד י'-י"א במטרה להיות משפיעי דעה והם אלה שמעבירים את התוכניות החינוכיות בתוך בתי הספר.
קרן רוט איטח: כרגע המציאות היא מאוד מאתגרת.
קרן רוט איטח: אנחנו מדי שנה היינו מכשירים בני נוער בסביבה היישובית קהילתית עם שותפים בתוך הרשויות המקומיות.
קרן רוט איטח: כרגע הקורונה בוודאי מאתגרת אותנו ואנחנו מנסים לבנות מבנים אחרים שבנויים על מפגשים מרחוק ועל הכשרה מרחוק של בני הנוער.
קרן רוט איטח: אנחנו מאוד מאותגרים בעניין הזה ואנחנו לא מוכנים לוותר על זה כי אנחנו מבינים את הערך המוסף דווקא בעת הזה של בני נוער שפועלים בקרב קבוצת השווים כשומרי סף וכמשפיעי דעה.
מיכל וונש: קרן, אני מצטערת שאני קוטעת אותך, אבל הייתה פה חברתי חברת הכנסת תהלה פרידמן ובוועדת החינוך דובר על כך שיכול מאוד להיות שגם יוכלו להיות מפגשים פרונטליים של 20 בנות ובני נוער ואני חושבת שאולי יהיה בכך ערך מוסף גם לתוכנית הזאת.
קרן רוט איטח: לגמרי, ואנחנו ממש מחכים לזה.
קרן רוט איטח: אני חייבת לציין שלפני שבוע כבר עשינו את כל ההכנות כדי להוציא מתווים לבתי הספר לעזור למחנכים לייצר את המפגשים האלה, זה כרגע נתקע, אני באמת מקווה שזה יקרה ואז בהחלט ננצל את הפלטפורמה הזאת, זה בוודאי נלקח בחשבון.
קרן רוט איטח: תוכנית אחרת שאני רוצה לציין והיא פועלת גם בחברה הערבית במחוז צפון בהיקפים, זה תוכנית אופ"י, אימון ופיתוח יכולות התמודדות, שזה בעצם עבודה קבוצתית עם בני נוער שכרטיס הכניסה שלהם לקבוצה הוא שימוש באלכוהול, שימוש בטבק, או גם מסכים או כל התנהגות אחרת, לפעמים גם סיפור של סמים.
קרן רוט איטח: העבודה הקבוצתית אמורה לסייע להם לעשות שינוי בהתנהגות הבלתי רצויה.
קרן רוט איטח: מדי שנה אנחנו מכשירים יועצים בתוכנית, מדי שנה כמעט פותחים תוכניות כאלה במחוז צפון שבהן מוכשרים גם יועצים מהחברה הערבית ואנחנו עכשיו גם מאותגרים להקים קבוצות במרחב המקוון.
קרן רוט איטח: זה מאוד מאתגר כי חלק מהעבודה הרגשית זה באמת לעבוד ולראות את הילדים פנים אל פנים, אבל אנחנו מאותגרים, אנחנו לא מוותרים על זה ואנחנו נמצא את הדרך לקיים קבוצות כאלה שבעצם מאפשרות למתבגרים מרחב לשיח על אתגרי גיל ההתבגרות ובין היתר לעשות שינוי בהתנהגות בלתי רצויה.
קרן רוט איטח: זה ככה בקצה המזלג.
קרן רוט איטח: בתוך התוכניות שלנו בשגרה אנחנו גם מאוד מדגישים את החיבור שבין שתיית אלכוהול והשפעות של זה ואיך שזה משפיע.
קרן רוט איטח: אחד הסלוגנים שבזמנו הרשות למלחמה בסמים שידרה באחד מחודשי דצמבר שלה זה היה 'יותר אלכוהול פחות אתה'.
קרן רוט איטח: זה מראה את הדגש על מה קורה בשתיית אלכוהול, איך זה משפיע על שליטה עצמית ועל מי שאתה ועל הזהות שלך וזה סלוגן שאנחנו ממש מנסים לעבוד איתו עם הילדים גם על המקום שברגע שהם שותים הם מאבדים את עצמם וגם על המקום של איבוד שליטה ועל הקשר, כמו שהילדים פה תיארו, בין שתיית אלכוהול, אובדן שליטה ומעורבות בהתנהגויות סיכון כמו אלימות, פגיעה מינית, מעורבות בתאונות דרכים.
קרן רוט איטח: אני חייבת לציין שגם בלימודי התעבורה שלנו המורים שמלמדים את 'זהירות בדרכים' מתייחסים גם מתוך נקודת המבט שלהם לסיפור של מעורבות בתאונות דרכים ואיך שהאלכוהול משפיע על מיומנויות של נהיגה.
קרן רוט איטח: זאת אומרת שאנחנו מנסים לתקוף את זה מכל מיני אספקטים כדי להביא לשינויי בתפיסה של בני הנוער.
קרן רוט איטח: אני חייבת להתייחס פה לאיזה שהיא אמירה שהייתה, שאנחנו צריכים לחנך את בני הנוער לשתייה מבוקרת.
קרן רוט איטח: אני חייבת לציין, ואני אומרת את האמירה הזאת לבני הנוער, האמירה של שתייה מבוקרת זאת תפיסה שאחזנו בה לפני שנים, לפני שהמחקרים של המוח לימדו אותנו ששתייה מבוקרת בגיל ההתבגרות היא מאוד בעייתית.
קרן רוט איטח: יש באמת בני נוער שיישתו פחית אחת של בירה ובזה הם יעצרו, יש בני נוער אחרים, ואנחנו רואים אותם מסביב, שהם לא יפסיקו אחרי פחית אחת של בירה כיוון שההתפתחות של המוח ועל האזור שאחראי על קבלת החלטות מתפתח בשלב מאוחר יותר ואז אין סנכרון בין החלק האימפולסיבי, בין הרגשות, לבין היכולת לנהל את ההתנהגות.
קרן רוט איטח: לכן שינינו את המסר ברמה הלאומית, ששתיית אלכוהול היא מסוכנת ולא מומלצת מתחת לגיל 18.
קרן רוט איטח: אז זה מאוד חשוב לי להבהיר.
קרן רוט איטח: אנחנו כן אומרים שברגע שחבר שלך מעורב בשתייה מה אתה יכול לעשות כחבר, מה הפעולות שאתה יכול לעשות כדי להושיט לו עזרה או כדי למנוע ממנו לפתח שתייה בולמוסית, כדי לעצור אחרי כוסית המשקה הראשונה.
קרן רוט איטח: זה החוט העדין שאנחנו מנסים ללכת עליו בין מסר שאומר שבני נוער לא אמורים לשתות ולמה צריך לשתות, וזה מסר שאנחנו גם עבדנו עליו הרבה מאוד שנים עם תנועות הנוער בשולחן עגול כדי לייצר באמת שיח שלם בין הפורמלי לבלתי פורמלי.
קרן רוט איטח: ואני מזמינה יחד עם דביר, וזו פעילות שאנחנו מנסים לקדם עם מועצת התלמידים והנוער הארצית, ואני קוראת לכם ואומרת ואני מזמינה אתכם ליוזמות, כי כרגע אתם מתארים בעיה ואני שואלת אתכם, בנוסף לעמיתים שאנחנו שואלים בתוך בתי הספר, מה אתם כמנהיגות נוער סבורים וחושבים שצריך לעשות ומה בכוחכם לעשות כדי באמת לשנות את הנורמות החברתיות בבני הנוער.
מיכל וונש: אז תודה, קרן.
מיכל וונש: אולי אני אתחיל בסוף דברייך וזה ההכרח לכלול באמת את בני הנוער בשיח החשוב הזה ולרתום אותם אליו ולדבר בשפתם.
מיכל וונש: אני אומר שני דברים, הוועדה שמה כנר לרגליה להסתכל על כל הסוגיה הזאת של התמודדות עם סמים ואלכוהול ובאופן כללי, אני לא אוהבת לפרוט את זה רק לסמים ואלכוהול, אלא דרך הפריזמה של ההתמכרויות, בדיוק מהדברים שאמרת בסוף הדברים שלך, זאת אומרת ההתמכרות בגילים הללו, והיום כבר יש לנו את המידע האמפירי שמראה על ההשלכות ועל ההשפעות על המוח המתפתח עד גיל, יש שיאמרו 21, יש שיאמרו יותר מאוחר, אבל זה דיון שלם שאני חושבת שחייבים לקיים אותו בהחלט וחייבות להיות דרכים נכונות להנגיש את העובדות הללו לבני הנוער.
מיכל וונש: העובדה שאנחנו אומרים שיש את הנתונים הללו ולא עוברים את החסם, וזה אולי המשך הדיון שהיה לנו לגבי משפיעני הרשת וכו', לא עוברים את המסך מהרחוב או מבתי הספר לתוך הרשתות ששם אנחנו יודעים שבני הנוער נחשפים למשפיענים שעובדים כל העת וחברות שעובדות כל העת כדי בדיוק בגילים הללו לטרגט אותם ובדיוק בגילים שההתמכרויות נבנות, ממה שראינו בשבוע שעבר עם אייקוס, הסיגריות האלקטרוניות, ועד בכלל, אנחנו יכולים רק לדמיין וגם שם אנחנו חייבים לתכלל את האירוע הזה כיוון ששם בעצם הם נמצאים חשופים בצריח.
מיכל וונש: המשפיענים והחברות הללו לא קופאים על השמרים ואל לנו לקפוא על השמרים ואנחנו חייבים להשתמש לפחות באותם אמצעים שהחברות הללו משתמשות כדי לטרגט את בני הנוער הפוך, להסביר להם בדיוק מדוע הם נמצאים בקבוצות סיכון, לא באשמתם ולא באיזה שהוא משהו שהם עושים לא בסדר, אלא בדיוק מטרגטים אותם והם לבדם שם.
מיכל וונש: אז חידדת לי את זה כיוון שהתוכניות הללו הן חשובות, אבל הן לא מספיקות.
מיכל וונש: הן חשובות ולא מספיקות כיוון שהן לא מגיעות לכולם והן חשובות ולא מספיקות כיוון שהן לא מתייחסות למה שקורה באמת ברשתות החברתיות ודווקא בתקופה הזאת, ואני מאתגרת את כולנו, דווקא בתקופה הזאת למצוא את הדרכים להגיע לבני הנוער שנמצאים במסכים כל הזמן.
מיכל וונש: התמכרות בפני עצמה, פתאום נפלה עליי התודעה הזאת שאנחנו מפתחים התמכרות נוספת, אנחנו מדברים על התמכרויות והנה אנחנו מפתחים התמכרות נוספת, למסכים, כולנו, התמכרות שבתוך ההתמכרות, ולפחות נדע להשתמש בה בצורה הנכונה ולהגיע לכל בני הנוער, כיוון שהם שם.
מיכל וונש: הם שם, המשפיענים גם שם, רק צריך לאתר אותם ולייצר את התכנים הללו ויפה שעה אחת קודם באמת ביתר דחיפות.
מיכל וונש: אני אולי אפנה לעוד גורם אחד ולכמה מהיוזמות, ממש אין לנו זמן, אז אני אפנה אם כך ליוזמות שונות שיכולות לספר לנו על מה קורה בסוף, או לא בסוף, אבל בדרך, כשאנחנו לא הצלחנו להנגיש את המסרים.
מיכל וונש: יוזמות אברהם, פאטמה יוסף, מנהלת שותפה של מיזם קהילות בטוחות.
מיכל וונש: אני אשמח לשמוע.
מיכל וונש: אחר כך נשמע מסיירות ההורים כי אני חושבת שאת קול ההורים לא השמענו כאן עדיין.
מיכל וונש: פאטמה נמצאת איתנו?
מיכל וונש: אני רואה את רות לוין.
מיכל וונש: אני רוצה לשמוע מרות, בבקשה.
רות לוין חן: תודה רבה על זכות הדיבור.
רות לוין חן: אני רות לוין חן מנהלת שותפה של מיזם קהילות בטוחות בעמותת יוזמות אברהם, שותפה של עולא נג'מי יוסף שקראתם לה לזכות דיבור.
רות לוין חן: אז קודם כל באמת בנות ובני הנוער שדיברו כאן בפתח הדיון היטיבו לתאר את האופן שבו צריכה של אלכוהול וסמים משפיעה על חבריהם ועל הסביבה שלהם ועל הפחד שהם מרגישים כשהם נתקלים בחבורה של צעירים שיכורים, למשל, ביישוב המגורים שלהם.
רות לוין חן: לאור זאת הנתונים שהציג פרופ' הראל-פיש מדאיגים מאוד בעיקר ביחס לחברה הערבית.
רות לוין חן: כפי שפרופ' הראל-פיש הציג, העובדה שבני הנוער הערבים צורכים יותר אלכוהול וסמים עומדת ביחס ישיר לתופעות של נשיאת נשק ולמעורבות באירועי אלימות וכמובן פוגעת בבריאות ובהתפתחות שלהם בפני עצמה.
רות לוין חן: לצד זאת אנחנו יודעים, מהניסיון שלנו בשטח, שבחלק מהיישובים הערביים היחידות למניעת התמכרויות אינן פעילות ומתקשות לאייש עובדים מתאימים לתפקיד וכבר נתקלנו במקרה שבו באחד היישובים, יישוב מוכה עוני ופשיעה, המשטרה פשטה על תחנות סמים, אבל בהיעדר מענה טיפולי הולם מכורים הוסיפו להסתובב ביישוב בחיפוש אחר מנת הסם, מה שפגע עוד יותר בביטחון של התושבים ולא פתר את הבעיה.
רות לוין חן: לכן חשוב מאוד לפעול בכל המישורים כדי להיאבק בצריכת אלכוהול וסמים על ידי בני נוער, בראש ובראשונה להילחם מלחמת חורמה בארגוני הפשע שהם אלה בסופו של דבר שמניעים את הסחר בסמים על סוגיהם השונים, להשקיע בפארקים ובגינות הציבוריות בחברה הערבית, להגדיל את היצע הפעילויות במסגרת החינוך הבלתי פורמלי ביישובים הערביים, להכשיר מורים ומורות לזיהוי בני נוער שמשתמשים בסמים וגם לזהות פעילות של סחר בסמים שמתבצעת בתוך בית הספר, שהרבה פעמים עוברת מתחת לרדאר, להגדיל את מאמצי ההסברה בקרב בני נוער והורים תוך התאמת המסרים לחברה הערבית.
רות לוין חן: ראינו פה בדיון שיש שגרירות ושגרירים נהדרים גם מקרב בני הנוער עצמם.
רות לוין חן: צריך לתגבר את היחידות למניעת התמכרויות ברשויות המקומיות תוך מתן תמריץ לעובדות ולעובדים הסוציאליים ביישובים שבהם יש מספר גדול של מכורים, כמו היישוב שהזכרתי קודם לכן.
רות לוין חן: אני אגיד שאנחנו ביוזמות אברהם מפעילים את קורס הביטחון האישי לקהלי יעד של בני נוער ונשים ביישובים הערביים והקורס כולל מגוון של תכנים שנוגעים לביטחון אישי, בהם מוגנות מינית, החייאה ועזרה ראשונה, בטיחות בדרכים וגם מניעת צריכת אלכוהול וסמים.
רות לוין חן: אני מקווה שהקורס הזה יהפוך בעתיד לתוכנית ארצית שתאומץ על ידי הרשות לביטחון קהילתי ובכך תעזור לטפח סוכני שינוי בחברה הערבית שיקדמו את הביטחון האישי שלהם ושל הסביבה שלהם.
מיכל וונש: יש לי שאלה אופרטיבית, האם באיזה שהיא מסגרת של שולחנות עגולים שמתקיימים בהם דיונים אתם נכללים?
רות לוין חן: אז אנחנו קודם כל יוזמים שולחנות עגולים כאלה ואחרים בכל מיני תופעות שקשורות לאלימות ופשיעה, ובעיקר, כמו שאמרתי, אנחנו גם מדגימים בעצמנו תוכניות בשטח מתוך תקווה שהתוכניות האלה יאומצו בעתיד ברמה הארצית.
רות לוין חן: אני יכולה להגיד שבאמת אנחנו רואים את המציאות בשטח והתקנים ביחידות למניעת התמכרויות, זו נקודה מאוד מאוד בעייתית, בסופו של דבר גם אם המשטרה תעשה את העבודה שלה ותסגור את תחנות הסמים אבל לא יינתן מענה אמיתי למכורים לא עשינו כלום.
רות לוין חן: פה אנחנו רואים שזה מתחיל כבר בגילאים הצעירים יותר, לא צריך לחכות שבני הנוער המכורים יגדלו ויהפכו למבוגרים מכורים.
מיכל וונש: אני אנסה לקבל על כך תשובה, רק כדי להבין, אני לא יודעת אם איריס נהרי ממשרד העבודה והרווחה נמצאת פה ויכולה לענות על השאלה הזאת, אני אשמח לשמוע לכך התייחסות.
מיכל וונש: האם איריס נמצאת?
מיכל וונש: היא לא כאן.
מיכל וונש: בכל אופן הוועדה תבקש להבין מדוע יש פער כזה ומה התקנים הקיימים, או הלא קיימים, לפי מה שאת מתארת לנו בעצם, ברשויות המקומיות.
מיכל וונש: אני מבקשת להוציא על כך מכתב עוד היום ביחד עם חברי מנסור עבאס, אני חושבת שזה מיידית חייב להתברר.
קריאה: יש מישהי במקום איריס.
מיכל וונש: אוקיי, אני אשמח.
מיכל וונש: בוקר טוב, רים.
רים ארשיד: בוקר טוב.
רים ארשיד: שלום לכולם, אני בהתחלה רוצה לברך על הדיון הכי חשוב וגם לפגוש את בני הנוער, אני חייבת להגיד, זה כל כך מרגש.
רים ארשיד: כל הדברים שאנחנו כן יודעים, מגיעים היום בני נוער ושמים לנו את הכול על השולחן, שזה מחדד כמה הנושא הזה חשוב וכמה אנחנו מחויבים וחייבים לעזור לבני הנוער להתקדם בבטחה בחיים האלה.
רים ארשיד: אני רוצה להגיד, פה ושם דיברו על יחידות הטיפול ויחידות האיתור, היום משרד הרווחה כן עוסק בטיפול בבני נוער, אנחנו פתחנו 11 יחידות איתור שמגיעות לבני נוער למקום הימצאותם, לזירות שהם נמצאים בהם בשעות הערב.
רים ארשיד: לצערי זה רק 11 יחידות, אנחנו כן במטרה להרחיב את זה לעוד יישובים.
רים ארשיד: מבחינת המגזר הערבי יש לנו רק עיר אחת שנמצאת בתוך ה-11 יחידות, אום אל פחם.
מיכל וונש: מתי תהיה הרחבה של זה, רים, מטעם המשרד?
מיכל וונש: את אומרת מתכוונים להרחיב.
רים ארשיד: אנחנו חייבים תקציבים.
רים ארשיד: אנחנו מנסים בכל דרך לאפשר לרשויות שיוצאות להפעיל, היו למשל כמה רשויות שרצו להפעיל בשנה שעברה ולא הצליחו כי הייתה בעיה עם הגיוס של התקציב.
רים ארשיד: אנחנו במקום הזה מנסים באמת לאפשר את זה, כי המהות של התוכנית הזאת זה להגיע לבני נוער בשעות הערב, איפה שהם נמצאים, ופשוט מאוד לנסות לדבר איתם, להבין מה קורה איתם, אם הם צריכים עזרה, וגם מצד שני לעשות סוג של אבחנה ראשונית ולהפנות אותם לגורמי טיפול שיקבלו טיפול.
מיכל וונש: רים, את אומרת לי שהיום בארץ קיימות כאלה 11 יחידות ורק אחת מהן במגזר הערבי.
מיכל וונש: 11 גם לא נשמע לי - - -
רים ארשיד: זה גם קצת, נכון.
רים ארשיד: אז זה אחת.
רים ארשיד: בנוסף לזה יש לנו גם ארבעה מרכזי יום שאנחנו מפעילים לבני נוער שנמצאים בבאר שבע ובשומרון.
רים ארשיד: היו לנו כמה מרכזי יום אחרים, אבל היה קושי להפעיל אותם כי מרכז יום צריך להוות גם מקור לחינוך וגם לטיפול ופה היה צריך לעשות שיתופי פעולה עם משרד החינוך ולמצוא את הדרך, את הנוסחה הנכונה לבנות מרכזים כאלה.
רים ארשיד: יש לנו 64 יחידות טיפול לבני נוער.
רים ארשיד: אני חייבת להגיד שמשנת 2018 הוספנו כמה וכמה יחידות טיפול, גם במגזר הערבי.
מיכל וונש: יחידות טיפול בהתמכרות?
רים ארשיד: יחידות טיפול בהתמכרות, לטיפול בנוער על רצף ההתמכרות.
רים ארשיד: אני חייבת לחדד, אנחנו לא מטפלים רק בנוער שנמצא בקצה של הרצף, אנחנו גם נמצאים בבני נוער שנמצאים על הרצף, זאת אומרת שאם נער מסוים מרגיש שמשהו לא הולך טוב איתו, שהוא מתחיל להשתמש יותר מדי או מתחיל להרגיש, או חבר יכול להביא חבר, הוא יכול לקבל כמה שיחות ייעוץ, כמה שיחות שיכולות לכוון אותו.
רים ארשיד: הוא לא חייב להגיע כאילו שהוא עכשיו איזה מכור נרקומן שזה המצב שלו, ממש לא.
רים ארשיד: אנחנו מדברים על בני נוער, אחוז בני הנוער שמגיעים אלינו במצב של ממש התמכרות הוא לא כזה גדול, הרוב נמצאים על הרצף.
מיכל וונש: כן, את בעצם משקפת היטב, רים, את ההכרח לקמפיין ולשינוי תודעתי, ממש שינוי תודעתי ארצי של ההבנה של מהי התמכרות והסטיגמה שנלווית אליה כיוון שזה באמת לא רק בקצה הרצף.
רים ארשיד: לא רק זה, לפעמים גם ההבנה של מה עובר על הנער בחיבור של ההתמכרות, כי בהתחלה זה לא מתחיל כבעיית התמכרות, זה מתחיל כדרך אולי לברוח, חלק דיברו על זה כהרפיה או אפילו כתרופה, טיפול אישי.
רים ארשיד: אז בני נוער, צריך באמת לדבר איתם בשפה שלהם, כי מה שהם מתמודדים זה שונה מאנשים בהתמכרות המבוגרים, זו אוכלוסייה אחרת וצריך אנשים מומחים בתחום, גם בתחום של הנוער וגם בתחום של ההתמכרות שיוכלו לדבר איתם.
רים ארשיד: אני אוסיף רק דבר אחד כדי להגיד לכם, אין לי נתונים לגבי מצב הקורונה, אנחנו מקבלים כל הזמן את הנתונים, אני מקווה שבסוף השנה נהיה עם יותר נתונים מבחינת הפניות ליחידות הטיפול ולכמה בני הנוער אנחנו מגיעים, אבל היה לי חשוב לעדכן אתכם, למשל, בשנת 2019, ותדמיינו מה השנה באמת נקבל, מתוך 1,005 בני נוער שהגיעו ליחידות הטיפול שלנו 32% הגיעו עם רישום פלילי.
רים ארשיד: אנחנו לא מדברים על נערים שהשתמשו באלימות וזה לא הגיע למשטרה, אנחנו מדברים על נערים שיש להם כבר רישום פלילי במשטרה וגם יש להם בעיית התמכרות שהגיעו ליחידות שלנו.
רים ארשיד: זה מה שרציתי ככה להגיד, שיהיה מאוד מעניין בסוף השנה כשנעשה את איסוף הנתונים ונדע מה המצב בעקבות הקורונה מבחינה מספרית.
מיכל וונש: אז הוועדה כמובן תבקש לקבל, לראות את הנתונים הללו, והקורלציה הישירה הזאת היא מאוד מאוד חשובה, להתחיל להבין אותה ולהבין את האחריות שלנו, גם ביתר שאת בתקופה הזאת, אבל גם להתייחס לנושאים הללו בצורה שהם, והם קשורים אחד בשני.
מיכל וונש: באמת אדם שמתמכר כבר אין לו במידה מסוימת סיכוי לצאת ממעגל ההתמכרות והפשע הנלווה לו והקשר הזה שביניהם.
רים ארשיד: ברשותך, רק להגיד לבני הנוער, אתם מוזמנים להתייעץ, יש דלת פתוחה גם לגבי התמכרות למסכים, שאנחנו רואים שזה מתחיל להתקדם, יש לכם מקום לבוא ולהתייעץ, לא להתבייש.
רים ארשיד: הם לא חייבים לתת שם, הם יכולים גם להתייעץ טלפונית.
רים ארשיד: תודה רבה.
מיכל וונש: תודה רבה לך, רים.
מיכל וונש: ובהחלט גם הפנייה לבני הנוער וגם האחריות שלנו לייצר איזה שהיא תוכנית לאומית הוליסטית שמסתכלת על הנושא הזה של ההתמכרויות ביתר שאת בתקופה הזאת.
מיכל וונש: שוב, ההזדמנות שלצד המשבר של התקופה הזאת, עד כמה היא ממחישה לנו שהנושא הזה הוא חי, קיים ומאיים מכל הכיוונים, ההתמכרות לכל הסוגים של הדברים הממכרים והמסוכנות, לרבות הקשר לפשיעה.
מיכל וונש: אנחנו אולי רק נשמע מאוריה גן ממלכישוע, רק אם יש באמת מה להוסיף ואחר כך מסיירות ההורים, רק לתת גם להורים להשמיע את קולם פה בדיון החשוב הזה, כיוון שהוא קול מאוד חשוב ונסכם.
מיכל וונש: אוריה לא נמצא.
מיכל וונש: מסיירות ההורים נמצא פה דוד סמנה, רכז סיירות הורים, אתה מייצג פה את כל ההורים.
קריאה: הוא גם לא נמצא.
מיכל וונש: הוא גם לא נמצא.
מיכל וונש: אם נמצא גורם אחר מסיירות ההורים אז ניתן להם אפשרות לדבר, ואם לא, אז אנחנו נסכם.
מיכל וונש: עליזה מסיירות הורים נמצאת איתנו?
מיכל וונש: אחריות גדולה מאוד לייצג את כל ההורים מכל המגזרים בנושא כל כך חשוב.
מיכל וונש: היא לא מצליחה להפעיל את המצלמה.
מיכל וונש: בכל מקרה אנחנו נפנה לאיזה שהוא סיכום.
מיכל וונש: מנסור, אתה רוצה דברי סיכום?
מנסור עבאס: אין ספק שהדיון הזה היה הכרחי בשתי רמות, ברמה של הקשר הישיר לנושא של פשיעה ואלימות ושימוש באלכוהול וסמים, אבל מצד שני אנחנו היום מפוקחים יותר ויכולים לנתב את הדברים בצורה ישירה לגורמי העומק שמשם צומח או צומחת תופעת פשיעה ואלימות בחברה בכלל ובחברה הערבית בפרט.
מנסור עבאס: אין ספק שאנחנו זקוקים לדיון המשך כדי להיכנס לעומק הדברים ולבדוק איפה אנחנו נכשלים, איפה נכשלנו בטיפול, איפה חסרים השירותים הבסיסיים בנושא הזה ברמת כל יישוב ויישוב וקהילה וקהילה.
מנסור עבאס: אני מברך אותך, שוב, מיכל, על הדיון ויישר כוח.
מיכל וונש: אנחנו בהחלט נקבע מועד לדיון המשך כשלדיון ההמשך אנחנו נבקש את הנתונים, גם מטעם הוועדה שאתה תאסוף אותם וגם מטעם הוועדה הזאת, מהגורמים השונים בהתייחסות ספציפית לנושא הזה, מה התוכניות הקיימות, מה התוכניות שצריך, מה עשינו לגבי הדברים שעלו פה בדיון.
מיכל וונש: גם הנקודות הללו, היחידות שאינן פעילות, אנחנו חייבים לתת על כך את הדעת.
מיכל וונש: אנחנו נקיים דיון המשך, לדעתי עם הגורמים.
מיכל וונש: בעצם אתה נוגע בדיוק בסיכום שהוא גם קצר מועד והוא גם ארוך טווח, זאת אומרת יש פה גם נושאים שחייבים לטפל בהם מיידית בתקופה הזאת ביתר שאת, בדחיפות גדולה, ואני הייתי מקווה שגם נצליח להניע פה שינוי ארוך טווח.
מיכל וונש: אני מודה לך מאוד שהשתתפת, ובטח ובטח לכל הגורמים שנמצאים פה ועושים עבודת קודש, וכמובן גם לבני הנוער שנתנו לנו את הזכות לראות את הדברים דרך ראות עיניהם וגם הגבירו את תחושת האחריות שלנו והמחויבות שלנו.
מיכל וונש: מדובר, שוב, בנושא שמתעלה מעל לכל מה שלכאורה מפריד בינינו, דת, גזע, מין, וגם בנושא הזה אנחנו חייבים לשתף פעולה בצורה יוצאת דופן בינינו, וגם, ופה הקריאה שלי חוזרת על עצמה שוב ושוב פה בוועדה, חייבים לשתף פעולה בין הגורמים, חייב להיות, וזאת המסקנה הסופית כמעט של כל דיון, שולחן עגול של כלל הגורמים שדנים בצורה מעמיקה, הוליסטית, בכל הנושאים כולל הנושא הזה של הקורלציה הישירה בין השימוש בחומרים ממכרים לבין האלימות ולבין האלימות והפשיעה במגזר הערבי כמובן, כחלק, כתת נושא.
מיכל וונש: בעצם אנחנו מדברים פה על ההכרח בתוכנית לאומית גם בנושא ההתמכרויות שמאפשר את המנגנון הזה של שולחן עגול או עבודה משותפת, או עבודה בין משרדית, כמו שהייתה ברשות בימיה כשהיא פעלה עם כל הסמכויות שהיו לה.
מיכל וונש: שוב, ההמלצה של הוועדה הזאת שזה חייב להיווצר.
מיכל וונש: אנחנו נמשיך ונדרוש את זה, גם מהוועדה הזאת, אני יודעת שגם מהוועדה של חברי מנסור, ההכרח של כל הגורמים ושל גורם מתכלל, גורם-על שמתכלל את עבודתם המשותפת של כל הגורמים לפי נושאים, ביתר שאת בתקופה הזאת, ביתר שאת אל מול האתגרים שהוועדה הזאת מתוודעת להם ואל מול שינויים בתפיסה, למשל בנושא הלגליזציה.
מיכל וונש: המחויבות שלנו הולכת וגדלה, אנחנו מזהים כל הזמן פה בוועדה את הפרצות, את המקומות שבהם אנחנו חייבים להתייחס אליהם או בחקיקה, ולא דיברנו היום בכלל עם משרד המשפטים, ולא בכדי, אבל אני יודעת שהם נמצאים פה, יש דברים שבהם החוק יכול לתת מענה, יש דברים רבים שבהם החינוך צריך לתת מענה, החי"ת השנייה, ולחינוך הזה יש באמת ממד מאוד מאוד רחב, הרבה יותר מקיף ממה שאנחנו עושים היום.
מיכל וונש: אני מודה לכולם שוב, אנחנו נמשיך את הדיון, אנחנו נקבע מועד בהקדם בהמשך לדיון בינינו מתי יהיה המועד הנכון לדיון המשך בנושא הספציפי הזה ובכלל בשיתוף פעולה עם כל אלה שנמצאים פה היום.
מיכל וונש: אז תודה רבה לכולם והמשך יום טוב.
מיכל וונש: זאת הקהילה הטיפולית השישית או השביעית שאנחנו מגיעים אליה.
מיכל וונש: בדיוק דיברתי עם חבר הכנסת ברוכי, בכל פעם אנחנו מעמיקים עוד מעט את ההבנה שלנו, שלכם כבר יש, אבל את ההבנה שלנו מהפרספקטיבה של מה האחריות שלנו כחברי כנסת, כמחוקקים, כמי שמפקחים על הרשויות השונות שעוסקות בנושא הזה ומה הם האתגרים הגדולים בנושא הזה בתקווה שגם נצליח להניע שינוי לטובת כלל אזרחי מדינת ישראל.
מיכל וונש: אם אנחנו צריכים תזכורת, מעבר לקורונה, לכל מה שמאחד בינינו, הנושא הזה דרך הפריזמה הזאת, אני בכל דיון בוועדה נפעמת אל מול האחריות הגדולה ועד כמה היא רלוונטית לכלל המגזרים, לכלל אזרחי מדינת ישראל, כמה האחריות הזאת היא בעצם הדרך לתיקון הגדול, בעיניי, של האחדות בחברה הישראלית, כיוון שאין אף אחד שזה פוסח מעליו.
אליהו ברוכי: אני חבר בוועדה וכמו שמיכל אמרה, לא הייתי בכל שישה סיורים שהיו, זה המקום השלישי, וכל פעם מחדש אני נפעם מהאחריות שאתם לקחתם על הכתפיים שלכם.
אליהו ברוכי: כמו שחברת הכנסת אמרה, זה חוצה מגזרים, חוצה עדות.
אליהו ברוכי: הייתי ביום חמישי ברטורנו, זה דבר שמלווה אותך אחר כך שישי, שבת.