GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל וונש: אנחנו לפעמים נוטים להפריד בין הסוגיות, זו סוגיה על רצף, האלימות המינית והאלכוהול והסמים, ויש קשר ישיר בין פגיעות מיניות, במקרים רבים הגורם המוביל לפגיעה או התרופה לאחר הפגיעה, תלוי באיזה צד נמצאים הפוגע והנפגע או הנפגעת והפוגעת.
מיכל וונש: אנחנו נמשיך לגורמי המקצוע.
מיכל וונש: היה לי חשוב קודם לשמוע מבני הנוער ולסכם את דבריהם וגם את הנתונים.
מיכל וונש: אני מאוד אשמח אם גורמי המקצוע שנמצאים פה גם יתייחסו לנושא של כיצד הקורונה, דווקא בעת הזאת, משפיעה וכיצד אנחנו נערכים לנושא הספציפי הזה של הקשר בין שימוש באלכוהול וסמים בקרב בני הנוער, בתקופה הזאת ובכלל.
מיכל וונש: אנחנו נתחיל עם נאור קאשי, מנהל הרשות לביטחון קהילתי, הרשות הלאומית למאבק באלכוהול ובסמים.
מיכל וונש: בוקר טוב, נאור.
נאור קאשי: בוקר טוב לכולם.
נאור קאשי: שמעתי גם את מה שאמרו בני הנוער ובאמת אני רוצה להתייחס.
נאור קאשי: זה נכון, גם התקופה האחרונה בכלל ובפרט גורמת לבני הנוער לעוד שימוש בתופעות סיכוניות כאלה ואחרות ושימוש בסמים ו אלכוהול ואנחנו רואים את התופעות האלה גוברות.
נאור קאשי: אני חייב לציין שמנסים לעשות הרבה פעילויות הסברה וסדנאות ומניעה דרך רכזים ומנהלים מקבילים שלי בארץ, של הרשות למאבק באלימות וסמים ואלכוהול.
מיכל וונש: רק כדי שאני אבין, גם בתקופה הזאת מתקיימות פעילויות כאלה?
נאור קאשי: מתקיימות גם בשגרה, ואנחנו מנסים להתאים את עצמנו למציאות הקיימת.
מיכל וונש: מה זה אומר?
מיכל וונש: כיוון שאנחנו בשגרה חדשה, זהו, זאת השגרה.
נאור קאשי: או לעשות קבוצות שיח בקבוצות קטנות, או להעביר דרך בתי הספר שמעבירים שיעורים בזום, אז תוך כדי להכניס תכנים שהם נוגעים לנושא של אלכוהול וסמים וגם לפגוש את בני הנוער בשטח ולצאת לרחובות ולראות, כי אנחנו עדיין רואים שוטטות ותנועה של בני נוער גם בשעות הערב.
נאור קאשי: גם בימים שיש הגבלות כאלה ואחרות עדיין יש תנועה של בני נוער.
נאור קאשי: אז כן, יש פעילות של מניעה והסברה.
נאור קאשי: לא רק בתקופה כזאת, אלא לאורך כל התקופות ולאורך כל השנה בימים של שגרה ובימים כאלה יש הרבה פעילויות של הסברה, מניעה, גם להורים, גם לנערים, גם, כמו שאמרה אחת מבנות הנוער, אפילו בנושא של שתייה נכונה ואיך אנחנו מתמודדים אם אנחנו רואים מישהו ששותה, מה אנחנו עושים באותו מצב.
נאור קאשי: אז יש.
נאור קאשי: רק חשוב באמת להכיר בפונקציה הזו בעיר, כמעט בכל רשות יש את הפונקציה של מנהל רשות לביטחון קהילתי שיושב תחת הרשות למאבק באלימות, סמים ואלכוהול.
נאור קאשי: לפנות אליו, לחשוב איתו ביחד מה הייתם רוצים, מה צריך ובאמת להיעזר ולקבל את המענים שאתם חושבים שצריך ובאמת להעלות למודעות.
מיכל וונש: טוב, אני מקווה ואני אשמח לשמוע ממך גם בהמשך, אולי אפילו הוועדה תשמח לקבל איזה שהיא רשימת פעילויות שנעשות.
מיכל וונש: ודווקא אני אומר שאני חושבת שיש פה מקום ל-outreach לא לחכות שבני הנוער יפנו אליכם.
נאור קאשי: ברור, בגלל זה יש הרבה פעילויות, במיוחד בתקופה הזאת, כיוון שאנחנו נמצאים במין תקופה כמו של חופש גדול מתמשך והרבה פעילויות שמדריכים ואנשי צוות יוצאים בשעות הערב לרחובות לפגוש את הנערים ברחובות, במקומות הנוחים להם ובגנים הציבוריים ולקיים איתם את השיח שם ובאמת לשמוע מהם על התקופות, על החששות.
מיכל וונש: ועדיין אני אפנה בצורה רשמית למשרד, אבל הוועדה תשמח לדעת מה זה הרבה ואיפה ואיך זה נעשה ובאיזה שכונות ובאיזה ערים.
נאור קאשי: בשמחה.
מיכל וונש: נמצאת פה חברת הכנסת תהלה פרידמן, היא הצטרפה אלינו, ולפני שאני עוברת לפרופ' יוסי הראל-פיש אני אשמח אם יש לך כמה מילים שתרצי לומר, חברת הכנסת פרידמן.
תהלה פרידמן: רק רציתי להגיד דבר אחד על רקע מה שנאמר עכשיו, על מין חופש גדול מתמשך, אתמול היה מין מפגש של משרד הבריאות ומשרד החינוך, שאני מאוד מקווה שייגמר היום, ויתאפשרו פעילויות גם של חינוך בלתי פורמלי וגם של חינוך פורמלי בחוץ לקבוצות של עד 20.
תהלה פרידמן: זה מה שאמור להיסגר.
תהלה פרידמן: זה היה ממש א-פוליטי, אבל זה חשוב מאוד, כי זה יוכל לאפשר פעילויות בחינוך הבלתי פורמלי.
מיכל וונש: חשוב מאוד, כיוון שדיברנו על זה שיש ואקום.
מיכל וונש: אני גם אבקש מחלק מהגורמים להתייחס לכך כי הם צריכים להיערך בהנחה שזה יתאפשר.
תהלה פרידמן: אנחנו, ועדת חינוך, כי זה ישב אצלנו, קיבלנו כל הזמן ממש תחנונים מהרשויות המקומיות בהקשר הזה ואני גם יודעת שיש רשויות שהן על סף מרד.
תהלה פרידמן: אז אני רוצה להגיד בקיצור שיש פה איזה ממשק מאוד חזק.
מיכל וונש: תודה שהוספת את זה, זה מאוד מאוד חשוב.
מיכל וונש: אנחנו גם באמת נשקף את זה גם כלפי הגורמים שנמצאים פה בתקווה שבאמת זה יצלח, הדבר הזה, וניתן יהיה כבר עכשיו לצאת לרחובות ולהנגיש חלק ממה שאנחנו מדברים עליו.
מיכל וונש: תודה רבה, תהלה.
מיכל וונש: פרופ' יוסי הראל-פיש, מומחה בינלאומי לחקר מדיניות ואסטרטגיות התערבות והתמכרויות והמדען הראשי לשעבר של הרשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול.
מיכל וונש: אם נוכל רק להתמקד הבוקר בקשר בין השימוש באלכוהול וסמים בקרב בני נוער לאלימות.
מיכל וונש: ושוב, בקרב בני נוער.
יוסי הראל-פיש: בסדר גמור.
יוסי הראל-פיש: אני חושב שהדיון הזה הוא מאוד מאוד חשוב ושמחתי מאוד לשמוע את בני הנוער כאן ושהם שותפים פעילים לדיון.
יוסי הראל-פיש: (מצגת).
יוסי הראל-פיש: שקף ראשון.
יוסי הראל-פיש: אני רוצה, ברשותכם, להראות לכם במספר קטן מאוד של שקפים כדי לחדד קצת את הנושא עליו אנחנו מדברים.
יוסי הראל-פיש: הנתונים הם מתוך המחקר הבינלאומי של ארגון הבריאות העולמי ששותפים בו כ-50 מדינות באירופה וצפון אמריקה, כולל בישראל.
יוסי הראל-פיש: אני החוקר הראשי של המחקר הזה כאן בישראל ושותף במחקר הבינלאומי קרוב ל-30 שנה כבר, אנחנו עושים את המחקר הזה כל ארבע שנים במקביל בכל המדינות ויש לנו אפשרות לעשות השוואות בינלאומיות בנוסף על היכולת להסתכל על מגמות לאורך זמן.
יוסי הראל-פיש: אז בחרתי להתמקד בתחילת דבריי בדיוק על הנושא המרכזי שאנחנו מדברים עליו ואני רוצה להראות לכם ממצאים מהסקר האחרון העדכני ביותר שעשינו שהתרחש בסוף שנת 2019 על מדגם מייצג ארצי של 14,000 בני נוער מכיתות ו' עד י"ב.
מיכל וונש: רק לוודא, יוסי, זה בכלל המגזרים?
יוסי הראל-פיש: זה כיתות ו' עד י"ב במערכת החינוך הממלכתית, הממלכתית דתית ובבתי הספר הערביים, זה לא כולל בתי ספר פרטיים, חרדיים ודברים מהסוג הזה, אבל עיקר התלמידים שתחת לשרביט הניצוח של משרד החינוך כלולים במחקר.
יוסי הראל-פיש: אני רוצה להראות לכם נתונים.
יוסי הראל-פיש: לקחנו את המדד הכי מסוכן של שתיית אלכוהול בקרב בני נוער, זה מדד שבאנגלית הוא נקרא binge drinking או בעברית שתיית אביסה, זה סוג השתייה המאוד מופרזת שמובילה להשתכרות.
יוסי הראל-פיש: היא מובילה לפגיעה מאוד דרמטית במערכת המוטורית ובמערכת השיפוטית, שהיא המערכת שבעזרתה אתה מקבל החלטות התנהגויות וכיוצא בזה.
יוסי הראל-פיש: זו שתייה של חמש מנות משקה או יותר תוך כמה שעות.
יוסי הראל-פיש: אתה הולך למסיבה, וכמו שהחבר'ה אומרים, מרביץ עוד אחד ועוד ועוד אחת, לפחות חמש מנות משקה או יותר.
יוסי הראל-פיש: חילקתי את הנוער הישראלי לשתי קבוצות, הקבוצה של אותם ילדים, שזה בערך 10%, שהם מדווחים שלפחות פעם אחת בחודש האחרון הם היו במסיבה ושתו את השתייה המופרזת הזאת.
יוסי הראל-פיש: אלה העמודות האדומות שאתם רואים מול העיניים.
יוסי הראל-פיש: כל שאר הילדים שלא דיווחו שהם שתו שתייה כזאת מופרזת או שדיווחו שבחודש האחרון הם לא שתו שתייה מופרזת כזו, אותם צבענו בכחול.
יוסי הראל-פיש: יש לכם פה ממול שני גרפים, גרף אחד בצד ימין זה ההשוואה בין הילדים ששתו בהפרזה לילדים שלא שתו בהפרזה, בהסתברות שלהם להיות מעורבים בבריונות כלפי ילדים אחרים בצורה אקטיבית, כלומר שהם האלימים, שלוש פעמים או יותר בחודשיים האחרונים, שאצלנו זה מדד של מעורבות כרונית, מעורבות שהופכת להיות חלק מאורח חיים, אז לא פעם אחת זה קרה, אלא שלוש פעמים או יותר אני הייתי אלים כלפי ילדים אחרים.
יוסי הראל-פיש: תראו את ההבדל בין שתי הקבוצות.
יוסי הראל-פיש: הקבוצה שהאלכוהול הוא חלק מהחיים שלהם בצורה של שתייה מופרזת, כמעט 27% מהם היו מעורבים בצורה כרונית באלימות כלפי ילדים אחרים, לעומת רק 7.5% מהנוער הכללי שלא שותה לשוכרה.
יוסי הראל-פיש: זה הבדל שמי שקצת מכיר סטטיסטיקות ומחקרים במדעי ההתנהגות, זה הבדל שלא רואים כל יום.
יוסי הראל-פיש: מי שבא מתחום בריאות הציבור מכיר את המדד שיש לכם שם בין שתי העמודות, למעלה כתוב OR, זה odds ratio של 3.86.
יוסי הראל-פיש: המשמעות של ה-odds ratio זה שהילדים ששתו אלכוהול בצורה מופרזת הם בהסתברות של פי 3.9 להיות מעורבים בסוג הזה של אלימות בהשוואה לילדים האחרים.
יוסי הראל-פיש: ברפואה מונעת ובבריאות הציבור כשה-odds ratio מגיע ל-2.0 אנחנו מניעים את כל המערכת של רפואה מונעת לטפל באותו גורם סיכון.
יוסי הראל-פיש: תסתכלו על צד שמאל, ועוד מעט זה יתחבר גם לשקף נוסף שאני רוצה להראות לכם, אחד המדדים שאנחנו מסתכלים עליו במרקם של המעורבות באלימות זה נשיאת נשק.
יוסי הראל-פיש: זה יכול להיות נשיאת נשק כלשהו, נשק קר, נשק חם, אבל אלה ילדים שמסתובבים עם נשק בכיס, הם מספרים לנו שהם מסתובבים בחודש האחרון עם נשק בכיס, או בגלל שהם מרגישים מאוימים או בגלל שהם רוצים להרגיש חזקים וכיוצא בזה, וזה מדד של אנשים שמעורבים באלימות הרבה יותר מאנשים אחרים.
יוסי הראל-פיש: הקבוצה ששותה אלכוהול 35.5% מקרבם מסתובבים עם נשק בהשוואה לרק 7% מהילדים שלא שותים.
יוסי הראל-פיש: פה ה-odds ratio הוא לא 2 והוא לא 3.8, הוא פי חמישה וחצי, הילדים ששותים הם בהסתברות של פי חמישה וחצי בהשוואה לילדים אחרים להיות מעורבים באלימות.
יוסי הראל-פיש: אז הנה לכם מה שדיברתם קודם, החבר'ה הצעירים שדיברו ודיברו על הקשר בין אלימות וסמים ואלכוהול, הנה לכם ההוכחה המדעית החד משמעית, מבוססת על מחקר ענק מבחינת הילדים וכיוצא בזה ואנחנו רואים את זה בצורה עקבית לאורך כל המחקרים וגם במדינות אחרות, לא רק בישראל.
יוסי הראל-פיש: השקף הבא.
יוסי הראל-פיש: השקף הזה מוכר לחלק גדול מאנשי המקצוע שנמצאים איתנו היום, זה שקף שמסתכל על המגמות של השתייה, אותו מדד שהזכרתי קודם, שתייה של חמש מנות משקה או יותר תוך מספר שעות לפחות פעם אחת בחודש האחרון.
יוסי הראל-פיש: כאן מדובר על ילדים מכיתה ו' עד י', זה גיל 11 עד 15, ויש לכם פה מגמות מתחילת שנות ה-90 עד היום כאשר, כמו שאתם יודעים, ההיסטוריה הייתה שהייתה כניסה דרמטית מאוד מסיבית של האלכוהול לתוך דפוסי הבילוי של הנוער בישראל.
יוסי הראל-פיש: אגב, זה לא הנוער המציא את זה, זה התחיל חמש, שש, שבע שנים קודם אצל המבוגרים שהתחילו לפתח את תרבות הפאבים והאלכוהול בחתונות, אבל הנוער ניכס את זה ואז דפוסי הבילוי התחילו להיות רוויים באלכוהול, עד שהגענו בשנת 2009 למצב שמעל 20% מבני הנוער, בהשוואה לרק 6% עשור קודם לכן, מדווחים לנו שהם לפחות פעם בחודש שותים בהפרזה, שותים לשוכרה.
יוסי הראל-פיש: בעקבות הנתונים הללו ממשלת ישראל החליטה לעשות את התוכנית הלאומית למאבק בסמים ואלכוהול, תוכנית שהרשות למלחמה בסמים ואלכוהול הקודמת תכללה אותו עם כל משרדי הממשלה הרלוונטיים.
יוסי הראל-פיש: יושבת פה, אני רואה, פאולה רושקה ויש פה עוד אחרים, אני לא רואה פה את כל הזום כרגע, שהיו מעורבים בזה.
יוסי הראל-פיש: תוכנית יוצאת מן הכלל שבנו קואליציה של שותפים בין כל משרדי הממשלה גם ברמה הלאומית וגם ברמה של הרשויות המקומיות ועבדו לכל רוחב היריעה, גם עם חקיקה וגם עם הסברה, עם תוכניות בבתי הספר, יושבת פה קרן רוט שהייתה שותפה בזה, תוכניות חדשות בקהילה וכן הלאה וכן הלאה ומהר מאוד זה התחיל לתת את אותותיו וכמו שאתם רואים, ירדנו תוך שנתיים מכמעט 21% ל-12%, המשכנו לרדת ב-2014 ל-10.5% ובסקר האחרון הגענו כבר ל-7%.
יוסי הראל-פיש: אלה הם חדשות טובות, זה לא אומר שבכל המקומות זה קרה, יש עדיין הרבה מקומות שהתופעה עדיין מאוד חמורה ותת אוכלוסיות מסוימות שהסיכון שם עדיין גבוה.
יוסי הראל-פיש: לאחר הירידה הזו זה המצב של ישראל בהשוואה ל-50 מדינות באירופה וצפון אמריקה.
יוסי הראל-פיש: כמו שאתם רואים אנחנו מספר ארבע מלמטה כשמסתכלים על אחוז הילדים שהשתכרו אי פעם בגילאים הללו.
יוסי הראל-פיש: אלה הן החדשות הטובות.
יוסי הראל-פיש: מה שאנחנו צריכים לזכור זה שאסור לנו להירדם בשמירה, אם אנחנו נפסיק את האינטנסיביות של העבודה בשטח, בבתי הספר, בקהילות, ברשויות המקומיות ובוודאי ובוודאי עם המנהיגות של ועדה כמו הוועדה הזו ברמה הלאומית אנחנו נוכל לראות את השיעורים האלה קופצים בחזרה למעלה והם כל זמן מחוברים גם לשיעורי אלימות.
יוסי הראל-פיש: מה שאתם רואים פה זה את המהפכה שהתרחשה בקנביס.
יוסי הראל-פיש: אני לא אלאה אתכם כרגע בכל הסיפור כי רובכם מכירים את זה, אבל בעקבות כל התקופה של שש-שבע השנים האחרונות עם השיח הציבורי המתלהם לפעמים גם בנושא של ההכנסה של קנביס כמריחואנה רפואית והניסיון לקדם את הלגליזציה של קנביס לצרכי פנאי וכל הדברים הללו, השיח הציבורי הזה, שהיה מאוד אינטנסיבי הרבה שנים, גרם לירידה מאוד תלולה, מאוד משמעותית, בתפיסת המסוכנות של הקנביס בציבור בכלל ובציבור הנוער בפרט.
יוסי הראל-פיש: מיד אחרי שתפיסת המסוכנות ירדה התחלנו לראות עלייה בשימוש.
יוסי הראל-פיש: אז רק לסבר לכם את האוזן, מתחילת שנות ה-90 ועד שנת 2011 שיעור השימוש בקנביס אי פעם בקרב הנוער הישראלי היה בסביבות ה-6%, פלוס מינוס חצי אחוז, ובפעם הראשונה בהיסטוריה, בין 2011 ל-2014, הוא התחיל לטפס למעלה ל-10% ובסקר האחרון הוא הגיע ל-11.9%.
יוסי הראל-פיש: האמת היא שקצת שמחנו כי פחדנו שזה יעלה יותר, אבל גם ההתלהמות הזו בשיח הציבורי קצת נרגעה, קצת נהיה מתון יותר בשנתיים האחרונות ואני מקווה שזה לא יעלה יותר, אבל צריך לזכור שהדבר הזה נמצא שם וכל השינויים כרגע שמתוכננים במרקם התחיקתי, שתהיה לזה השפעה גם על הצורה שבה אנחנו נעשה תוכניות מניעה ותוכניות התערבות וקמפיינים, צריך להשקיע המון המון מחשבה.
יוסי הראל-פיש: אנחנו פרסמנו ספר לפני שנה במועצה האירופית על ההשפעות הלא מכוונות של מדיניות סמים.
יוסי הראל-פיש: כשאתה עושה מדיניות סמים מסוימת אתה לא שם לב שלא רק הדברים שרצית שיקרו קורים, אלא יש לזה השפעות לא מכוונות וחייבים לפני שזזים לעשות הרבה חשיבה קודם.
מיכל וונש: מה שנקרא unintended consequences.
מיכל וונש: כן, חשוב.
יוסי הראל-פיש: זה שקף אחד מני רבים, רציתי להראות לכם את הסיפור המאוד מורכב של תת האוכלוסייה של הבנים במגזר הערבי.
יוסי הראל-פיש: בכל סוגי הסמים, כולל גם בסמים הקשים של הרואין, קראק ואחרים, ובכל המדדים של מעורבות באלימות, גם מעורבות בהשתתפות באלימות כלפי אחרים וגם בקורבנות, לבנים במגזר הערבי יש שיעורים הרבה הרבה יותר גבוהים מאשר כל שאר האוכלוסיות של הנוער.
יוסי הראל-פיש: הסיפור העצוב, לי הוא עצוב מאוד, יושב פה פרופ' ח'אלד אבו עסבה, שאנחנו עובדים על התחום הזה כבר שנים רבות ביחד, מה שעצוב לי מאוד זה שהנתונים הללו על הכיכוב, במרכאות, של הבנים במגזר הערבי באותן התנהגויות הם לא נתונים חדשים.
יוסי הראל-פיש: כבר מתחילת שנות ה-90 אנחנו רואים את המגמה הזו, מתריעים על זה ואני חושב שהשנה, עם העובדה שהנושא הזה ממש עלה לראש סדר עדיפות ויש היום מודעות הרבה יותר גדולה, זה הזמן לפעול.
יוסי הראל-פיש: מי שיסתכל במצגת המלאה שנמצאת באתר של הוועדה באינטרנט יוכל לראות עוד הרבה נתונים מסביב לנושא הזה שמראים תמונת מצב דומה מאוד ולא סימפטית.
יוסי הראל-פיש: בישראל בכלל ההשתתפות במעשי בריונות ירדה עם השנים בעקבות העבודה המסיבית שנעשתה במשרד החינוך וברשויות המקומיות עם תוכניות אח"מ ותוכניות אחרות.
יוסי הראל-פיש: אם לפני עשר שנים היינו בין שלוש המדינות עם השיעורים הכי גבוהים ישראל עכשיו כבר יורדת, היא נמצאת במקום קצת יותר סימפטי ממה שהיא הייתה קודם.
יוסי הראל-פיש: אני חושב שהמגמה, לפי הנתונים שלנו, נמצאת במגמת ירידה למעט העובדה שנכנס לנו עכשיו בשנים האחרונות הסיפור של בריונות רשת שמספר סיפור אחר לגמרי.
יוסי הראל-פיש: הנה לכם הדבר שדיברתי עליו לגבי המגמות.
יוסי הראל-פיש: האמת היא שזה מתחילת שנות ה-90, על המגזר הערבי יש לנו נתונים מ-1998, ופה אתם רואים את הגרף משנת 2002 עד היום ואתם רואים שבכל השנים הללו השיעור של המעורבות של הבנים במגזר הערבי בנשיאת נשק, שזה אצלנו נחשב, וגם בוועדת וילנאי המפורסמת דירגנו את המדד הזה כמדד החמור ביותר של התנהגות שקשורה לאלימות בקרב בני נוער.
יוסי הראל-פיש: תראו את ההבדל באחוזים, אנחנו מדברים על אחוזים מתחת ל-10% ברוב הקבוצות האחרות ובקרב האוכלוסייה של הבנים הערביים אנחנו מדברים על 30% ולפעמים יותר מ-30% מהילדים שמדווחים על זה שהם מסתובבים עם נשק ביד.
יוסי הראל-פיש: ואם תשאלו אותי איזה נשק, נעבור לשקף הבא, אלה הם סוגי כלי הנשק.
יוסי הראל-פיש: אמרת: כן, נשאתי נשק, עכשיו תגיד לי, יש פה רשימה של כלי נשק, מה הם כלי הנשק שאתה נשאת.
יוסי הראל-פיש: כמובן שרוב כלי הנשק ברוב המגזרים הם כלי נשק קרים, אבל תסתכלו על השורה הזו של האקדח ובשורה הזו של האקדח אפשר לראות את ההבדל האדיר בין המגזר הממלכתי והממלכתי דתי, ששם האחוזים הם פחות מ-1%, למעט אצל הבנים, שזה 1.5%, במגזר הממלכתי, ותראו איזה אחוז מהבנים במגזר הערבי מסתובבים עם נשק חם, מדווחים על זה שהם מסתובבים עם נשק חם, זה 6.6%, שזה אחוז ענק.
יוסי הראל-פיש: תחשבו על זה שזה ילד מתוך 15 ילדים בערך בכל קבוצה.
יוסי הראל-פיש: עכשיו מי שכאן בא מתחום בריאות הציבור יודע שגם אם יש כיתה של 40 ילד, מספיק שיש ילד אחד שמסתובב עם אקדח כל ה-40 ילדים חשופים לעובדה שיש אקדח בחדר.
יוסי הראל-פיש: כלומר זו חשיפה מאוד משמעותית של בני נוער לנשק חם.
יוסי הראל-פיש: והנה, תראו את האירועים שאנחנו צריכים להתמודד איתם ושחלק מהחבר'ה הצעירים פה כשהם דיברו, במצוקה גדולה מאוד, על הרמה של האלימות בחברה הערבית, ויפה שעה אחת קודם שאנחנו נתארגן פה וננסה להבין את זה.
יוסי הראל-פיש: אני חושב שאנחנו לא מספיק מבינים לעומק.
יוסי הראל-פיש: נמצא פה גם המדען הראשי של המשרד לבטחון פנים, גדי פרישמן, שהציג כבר לפני הרבה חודשים שחייבים לממן איזה שהיא מערכת מחקר שתיכנס לשטח גם במתודולוגיות איכותניות, לא רק במתודולוגיות כמותניות, כדי לחקור לעומק, כמו שעשה, למשל, פרופ' ח'אלד אבו עסבה וד"ר ח'אלד חיג'אזי, שהם נכנסו לבדוק למה תופעות מסוימות כאלה קורות בחברה הערבית, מבחינה תרבותית, מבחינת ההשפעות והקונטקסט החברתי.
יוסי הראל-פיש: את סוג העבודה הזאת צריך להמשיך ולהמשיך אותו עכשיו במקביל לפעולות שצריכים לנקוט די מהר.
יוסי הראל-פיש: זה השקף שצריך להעלות חיוך על הפנים אחרי הדברים האלה הפחות נעימים שראינו.
יוסי הראל-פיש: אז אני פשוט מברך את הוועדה על עצם הדיון ואני מאוד מקווה להיות פה איתכם ביחד ולראות שדברים מתחילים להשתנות.
יוסי הראל-פיש: תודה רבה.
מיכל וונש: תודה רבה, יוסי, ובהחלט השקף האחרון מעלה חיוך וגם מנגיש את עומק האחריות שיש לנו כיוון שהחבר'ה האלה, אם אנחנו לא נטפל בסוגיות ונמשיך באמת לייצר מחקר עומק, כפי שהמלצת בסוף דבריך, אז אין להם גם סיכוי עם הנתונים כפי שהם נראים, למרות השיפור.
מיכל וונש: ואני אומר שהשקפים שמראים על ההצלחה, גם המקום היחסית טוב יותר שאנחנו נמצאים בו, רק מגבירים את האחריות מבחינתי כי זה אומר שכשיש תוכניות אפקטיביות וכשיש עבודה וכשיש מודעות אזי ההצלחה היא מדידה, היא נראית, היא משמעותית.
מיכל וונש: שוב, זה רק מגביר את האחריות שלנו.
מיכל וונש: פרופ' ח'אלד אבו עסבה, נשמח מהפרספקטיבה שלך לשמוע על הנושא, להוסיף על הדברים שנאמרו עד כה ובכלל.
ח'אלד אבו עסבה: בוקר טוב.
ח'אלד אבו עסבה: ראשית תודה על הזימון, אני חושב שזה נושא מאוד חשוב שצריך לדון בו, במיוחד עם שני הנושאים, לקשור אותם ביחד.
ח'אלד אבו עסבה: אני חושב שעמיתי וידידי ומורי, פרופ' הראל, התייחס לכך, אנחנו כבר 30 שנה מנסים לעקוב אחרי התנהגויות הסיכון האלה בקרב בני נוער בישראל וגם כחלק מזה בקרב בני הנוער הערבי, ואנחנו רואים את המגמות.
ח'אלד אבו עסבה: אנחנו רואים את המגמות, אבל אנחנו לא מנסים לקחת את המגמות האלה ולבנות, כפי שאמר יוסי, תוכניות מניעה או תוכניות התערבות שממוקדות לסיבות.
ח'אלד אבו עסבה: מה שאני מנסה לעשות, ביחד עם מה שעושה פרופ' הראל, זה לא רק לעשות את הסקר ולעשות את המחקר, אלא לנסות להיכנס פנימה ולעשות מחקרי עומק.
ח'אלד אבו עסבה: עומד להתפרסם מחקר בקרוב, מאמר, בעוד חודש באיזה שהוא כתב עת בינלאומי, שאני ניסיתי לקחת את הנקודות האלה של הקשר בין התנהגויות סיכון שונות ולנסות לראות מה הם הגורמים או מה הם המשתנים המרכזיים שאיתם ניתן לעבוד.
ח'אלד אבו עסבה: זאת אומרת מה הם הגורמים המרכזיים שלדעתי, או כפי שעלה מהמחקר, שהוא מחקר כמותי.
ח'אלד אבו עסבה: ואגב, אני מסכים עם יוסי שצריך לעשות מחקר שהוא מחקר איכותני בכדי לברר הרבה מאוד סוגיות, בכדי שתהיה אמינות לממצאים שאנחנו מקבלים אותם.
ח'אלד אבו עסבה: במחקר שאני עשיתי, שמתבסס על 800 בני נוער ערבים, אני מצאתי ארבעה גורמים שהם גורמים מרכזיים להתנהגויות סיכון, שזה גם אלימות וגם שתייה וגם סמים.
ח'אלד אבו עסבה: האחד זה לכידות משפחתית.
ח'אלד אבו עסבה: רמת הלכידות המשפחתית היא דבר קריטי, מה שאומר שלפעמים כשאנחנו בונים תוכניות התערבות צריך לא רק לעבוד מול בני הנוער, אלא גם במשפחות שלהם.
ח'אלד אבו עסבה: שתיים, מצוקות חברתיות כלכליות.
ח'אלד אבו עסבה: אנחנו רואים קורלציה וקשר מאוד חזק בין רקע כלכלי חברתי של המשפחות לבין התנהגויות סיכון, גם של שימוש בסמים וגם בנושא אלימות.
ח'אלד אבו עסבה: שלוש, חוסר פעילות בשעות פנאי.
ח'אלד אבו עסבה: בסך הכול 5% מבני הנוער הערבים נמצאים באיזה שהוא סידור של פעילות פנאי מאורגנת על ידי מבוגרים, ל-95% אין שום פעילות פנאי ולכן זה גם שטח הפקר שאפשר לנצל אותו לדברים שהם מאוד חריגים ומאוד שליליים.
ח'אלד אבו עסבה: נקודה רביעית זה האוריינטציה העתידית.
ח'אלד אבו עסבה: אנחנו בדקנו באמצעות מחקר מהי האוריינטציה העתידית ואיך מסתכלים בני נוער על העתיד שלהם, מצאנו קשר מאוד הדוק וקשר חיובי, קורלציה מאוד גבוהה, בין תפיסת אוריינטציה עתידית שלילית לבין התנהגויות שהן התנהגויות סיכום.
ח'אלד אבו עסבה: ואני אסכם ואני אומר שאלה ארבעת המוקדים שאני מצאתי אותם, לדעתי על כל אחד מהן אפשר לבנות תוכניות התערבות ותוכניות פעולה.
ח'אלד אבו עסבה: לסיכום אני אגיד שיש לנו המון חומרים והמון ידע והמון נתונים, אבל אנחנו לא מתרגמים אותם לשפת העשייה ולשפת המעשה.
ח'אלד אבו עסבה: אז יפה שהקימו ברשויות המקומיות יחידות, אבל מה היחידות האלה מציעות והאם היחידות האלה שמציעות את הפעילות שמציעים אותן מציעים את זה על בסיס מחקר מדעי שממנו אפשר באמת לגזור תוכניות פעולה ותוכניות התערבות.
מיכל וונש: תודה רבה, פרופ' אבו עסבה.
מיכל וונש: מאוד מאוד חשוב, ואני רוצה להתייחס לכך וגם נבקש מהגורמים שנמצאים פה, אבל מה שבולט, גם מדבריך וגם מדבריו של יוסי, זה ההכרח לגורם מתכלל, גורם מתכלל כפי שהייתה הרשות בימיה החזקים יותר ממה שהיא היום, גורם מתכלל שהוא גם מהווה מקום שבו יש תרגום למחקר הנוסף שצריך לעשות והמחקר הקיים, תרגום לפרקטיקה, לשטח ויכולת להזין פנימה את מה שקורה בשטח לתוך הנתונים והמחקרים שממשיכים.
מיכל וונש: בזה אני חושבת שיש דחיפות מאוד מאוד גדולה.
מיכל וונש: זה מחייב אותנו ביתר שאת.
מיכל וונש: כפי שאמרתי, העובדה שראינו שכשהרשות פעלה באמת בשיאה הייתה השפעה מאוד משמעותית והירידה או המיקום של מדינת ישראל השתפר רק מחייב אותנו עוד יותר להבין עד כמה החשיבות של הגורם המתכלל הזה.
מיכל וונש: ומה שאמרת עכשיו לגבי ארבעת הגורמים, לכידות משפחתית, מצוקות חברתיות כלכליות, חוסר פעילות בשעות הפנאי, אוריינטציה עתידית, זה מחייב את כלל הגורמים, ועוד יותר ביתר שאת אני אומר, בתקופה הזאת כיוון שאנחנו מבינים שבתקופה הזאת כל אחד מהנושאים הללו מושפע.
מיכל וונש: אני אומרת בהרבה מאוד הזדמנויות שיש לי בדיונים בוועדות השונות, ההזדמנויות שלצד המשבר הנוכחי.
מיכל וונש: כל הזמן מדברים על חזרה לשגרה, חס וחלילה אם נחזור לשגרה, יש משהו מאוד מאוד אמיתי ומאוד מחייב בתקופה הזאת, היא מאירה את הזרקור על כל הדברים שבעבעו ומבעבעים מתחת לפני השטח, הם כולם עלו מעל לפני השטח.
מיכל וונש: ארבעת הגורמים הללו חייבים להיות מה שמנחה אותנו דווקא עכשיו, דווקא בדחיפות שאני ואני יודעת שגם חברי מנסור חשים אותה, ומהווה גם הזדמנות שלא נחזור לשגרה, אלא נייצר שגרה חדשה ונגדל מתוך התקופה הזאת.
מיכל וונש: עם המסר הזה אני רוצה לעבור גם לגדי פרישמן, המדען הראשי של המשרד לבטחון פנים, ואז נשמע אולי גם מהגורמים השונים גם תגובות וגם מה נעשה, ואני אציע בכל מקרה שאנחנו נקיים דיון המשך כדי שניתן לגורמים השונים להיערך למה אנחנו עושים דווקא בתקופה הזאת.
מיכל וונש: אז גדי פרישמן, בבקשה, המשרד לבטחון פנים.
גד פרישמן: שלום רב.
גד פרישמן: כפי שאתם יודעים, היום האחריות המניעתית טיפולית בכל הנושא שאנחנו דנים, הנושא החשוב שאין כמוהו, נמצא ברשות לביטחון קהילתי, אבל מה שהציג יוסי זה בהחלט מחקר שאנחנו יזמנו בזמנו ועדכון כלל הנתונים הרלוונטיים להתנהגויות בסיכון זה בהחלט אולי המחקר המוביל והעדכני ביותר שקיים היום על מנת להציג את התמונה.
מיכל וונש: אני מצטערת שאני מפריעה לך, רק שאלה, רציתי לשאול גם את יוסי, אבל אולי אתה תדע, יש אפשרות להתאים את הנתונים הללו או לשקף את התקופה הזאת הספציפית שאנחנו מדברים עליה?
גד פרישמן: לשקף בהקשר ל-?
מיכל וונש: לנתונים.
מיכל וונש: זאת אומרת יש מנגנון לאיסוף נתונים עכשיו בתקופת הקורונה כדי לראות את השינויים?
גד פרישמן: לא, לא כרגע במשרד לבטחון פנים, לראות את השינויים.
גד פרישמן: ישנם מספר מחקרים, אולי יוסי יכול להתייחס בהקשר לעבודות שמתבצעות באמצעות משרד המדע לגבי שיקוף המצב כתלות בקורונה.
גד פרישמן: אצלי כרגע הנתונים לגבי השתנות, אנחנו יודעים שישנם מספר פרמטרים שאכן משפיעים לגבי ההתנהגויות בסיכון, אבל לא נמדד אצלנו מבחינה כמותית הנתונים, ישנה כנראה עלייה בכלל התנהגויות בסיכון בקרב בני נוער.
גד פרישמן: התייחסו לזה קודמיי ויוכלו להתייחס לזה ביתר שאת, אבל בהחלט המגמה קיימת.
גד פרישמן: בנוסף לנתונים שאנחנו אוספים, מה שאנחנו קוראים נתוני עמדות הציבור או עמדות שאנחנו אוספים מהציבור, אנחנו גם מרכזים את הנתונים הקשיחים לגבי העבירות עצמן, אבל כרגע זה לא הדיון.
גד פרישמן: הייתי מציין את מה שיוסי אמר, אבל אולי להדגיש, שהממצאים שהוא מציג לגבי השימוש בסמים קשים הם נתונים מדאיגים והם נמצאים כבר לאורך זמן, לאורך שנים, והם מוצגים על ידי המחקרים.
גד פרישמן: המצב בחברה הערבית בשימוש בסמים קשים הוא מדאיג.
גד פרישמן: בנוסף לזה הייתי אומר, יוסי התייחס לנושא של תפיסת המסוכנות, אנחנו רואים גם עלייה בתפיסת המסוכנות של המבוגרים לעניין קנביס, תפיסת המסוכנות יורדת, זאת אומרת המבוגרים גם הם אינם רואים את הסכנה בקנביס וברגע שהמבוגרים אינם רואים את הסכנה בקנביס אז זה כמובן משפיע באופן ישיר על בני הנוער ושם התפיסה היא עוד יותר בעייתית מאשר במבוגרים.
מיכל וונש: אני כן אומר שבוועדה כל הזמן ברקע נמצא גם הנושא הזה של הלגליזציה והנושא של תפיסת המסוכנות שאתם מעלים פה לדיון, אנחנו נעמיק בו קצת יותר, כי אני חושבת שחייבים להיערך ובטח ובטח לדעת בצורה נכונה להיערך להשלכות של תהליך כזה של שינויים בתפיסת המסוכנות בקרב בני הנוער ובקרב המבוגרים מבחינת החוק ומבחינת החינוך כמובן, שני החי"תים שחייבים לתת על כך את הדעת בתהליך, אם וכאשר יהיה.
מיכל וונש: אני אשמח לשמוע מחיאם קעאדן, סמנכ"ל המגזר הערבי במרכז השלטון המקומי, בהתייחס לנושא הספציפי שאנחנו מדברים עליו מפרספקטיבה שלכם.
מיכל וונש: אנחנו לא רואים ולא שומעים.
מיכל וונש: אולי בינתיים נעבור לכמאל ריאן, ראש תחום נוער ארצי, ואז נראה אם נצליח לחדש עם חיאם את הקשר.
מיכל וונש: אנחנו לא רואים ולא שומעים אתכם.
מיכל וונש: לא עובד? לא עובד.
מיכל וונש: אוקיי, ננסה לחדש את זה.
מיכל וונש: אלה מאתגרי הזום שיש בתקופתנו אפרופו קורונה.
מיכל וונש: אנחנו נמשיך ללירז אלול, יו"ר אגודת מחלקות הנוער ומנהלת מחלקת הנוער העירונית בחיפה.
מיכל וונש: לא נמצאת.
מיכל וונש: אם ככה אנחנו נעבור לשמוע, בבקשה, ממשרד הבריאות, ד"ר פאולה רושקה, אם יש מה להוסיף לשיח המאוד חשוב שמתקיים פה.
מיכל וונש: פאולה, בוקר טוב.
פאולה רושקה: קודם כל תודה רבה לפרופ' הראל-פיש וגם לפרופ' אבו עסבה, כי הנתונים הם מאוד חשובים ומאוד מעניינים ואני חושבת שבהחלט חייבים שוב לשבת ביחד ולראות איך אנחנו מביאים את זה למעשה, הלכה למעשה ולא רק מדברים על מחקרים, אלא איך אנחנו משתמשים בנתונים האלה בשביל לבנות תוכניות.
פאולה רושקה: מה שאני יכולה לומר שבהחלט היקף השימוש באלכוהול, למרות שיש באופן כללי במחקרים ירידה, אנחנו בנתונים של חדרי מיון, שזה פניות בשל הרעלת אלכוהול ומצבים למשל כתוצאה מ-binge drinking, משתיית אביסה, אנחנו רואים עלייה עם השנים של פניות.