GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיליק מגנוס: הדרכים לכך אנחנו נממש לא באיסורים הולכים וגוברים כי אנחנו נביא לסיכון הולך וגדל.
חיליק מגנוס: אנחנו צריכים לאשר את קיומן של המסיבות האלה, לדאוג לכללים, לחוקים ולתקנות כאלה שהמסיבות האלה יהיו עשויות כדין וכחוק, בצורה הראויה והנכונה, שייגרם סיכון מינימלי ושכל משתתף יהיה מסוגל גם לדעת מה הם הסיכונים, המארגנים יצטרכו לדאוג שכל משתתף יקבל הנחיות לעזרה ראשונה כמו שנותנים לכל חייל או לכל נהג.
חיליק מגנוס: צריך לתת הנחיות עזרה ראשונה גם למשתתף במסיבות כדי שידע מתי צריך להתערב, מתי שוברים את הכלים ומתי פועלים, איך פועלים ומה הם מוקדי הסיוע.
חיליק מגנוס: אני חושב שהנושא המרכזי הוא הבאת הנושא הזה לשיח ציבורי פתוח על בסיס מידע אמיתי מה שימזער לנו את הנזקים.
חיליק מגנוס: עשינו את זה בעבר וצריך לעשות זאת גם עתה.
חיליק מגנוס: לצערי באופן אישי, הרשות שהייתה קיימת התמוגגה ונעלמה והיום היא גוף שלמעשה אין לו סמכויות אלא הוא אגף באיזשהו משרד ממשלתי ואני מקווה שיהיה לו תוקף כדי שיוכל לעשות.
חיליק מגנוס: אני הייתי אומר שהגיע הזמן לחדש, לאור הניסיון המר שלנו, את התוקף של הרשות הזאת ולתת לה ביד את היכולות החוקיות ואת ריכוז המודיעין, גם של הידע וגם של היכולות, כדי להוות חוד חנית בניסיון שלנו להשפיע באופן תרבותי ולדאוג לשלומם של כל צאצאינו.
חיליק מגנוס: זה מה שאני חושב בעניין הזה.
חיליק מגנוס: אני לא חושב שאיסורים, חרמות ופשיטות של משטרה הם פתרון.
מיכל וונש: אני לא יכולה להסכים אתך יותר.
מיכל וונש: אני חושבת שאנחנו מובילים בדיוק לדבר ההפוך.
מיכל וונש: כפי שאמרתי, אין דבר כזה ואקום, לא בטבע ולא בשום מקום אחר ואנחנו בעצם במו ידינו גורמים בכך שאנחנו מתעלמים מהתופעה ולא מסדירים אותה, מאפשרים לה לפרוח.
חיליק מגנוס: התופעה הזאת היא חלק מחיינו ואנחנו צריכים לטפל בה כמו שאנחנו מטפלים בתאונות דרכים.
חיליק מגנוס: אנחנו לא מפסיקים את התנועה על הכביש אלא אנחנו עושים את המאמץ המרבי למזער את התאונות.
חיליק מגנוס: גם כאן אנחנו צריכים לעשות את המאמץ המרבי המשותף והמשולב.
חיליק מגנוס: יש ברשות הזאת מנכ"ל מצוין, דני שחר, תמנו אותו, תבטלו את הביטול של החוק שביצע אדון ארדן ברוב טעות, מתוך כוונה טובה אבל בטעות, כי אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו שלא תהיה רשות עצמאית שיכולה לפעול, שתרכז ידע ויכולות ותוביל את המהלכים האלה מבחינה תרבותית, ציבורית ובטיחותית.
מיכל וונש: ובאופן הוליסטי.
חיליק מגנוס: אני קורא להשתית מחדש את החוק הזה של הרשות הלאומית לטיפול בנגע הסמים ואלכוהול.
מיכל וונש: אתה בעצם כבר עשית את סיכום הדיון עבורי.
מיכל וונש: אני מעריכה את זה.
מיכל וונש: אני חושבת שזה בהחלט עולה כמעט בכל דיון שאני מקיימת בראשות הוועדה הזאת.
מיכל וונש: לא בכדי בחרנו בנושא של ההתמכרויות ודרכן להסתכל על הדבר הזה כי נושא ההתמכרויות בעצם מחייב אותנו להסתכל למציאות כפי שאמרתי ולהתמודד אתה.
מיכל וונש: לא להתעלם ממנה ולא להכחיש אותה.
מיכל וונש: אני מאוד מודה לך על העלאת הנושאים הללו בצורה כל כך ברורה.
מיכל וונש: נמצא אתנו רועי מעמותת על"ם?
רועי חומרי: תודה על הכינוס של הדיון.
רועי חומרי: אני אשתדל להוסיף על מה שאמרו קודמיי שעם רובם אני מסכים.
רועי חומרי: ברשותכם, אני אשמח להוסיף.
רועי חומרי: כמו שאת רואה גברתי, יש כאן הסכמה יחסית רחבה בין המון גורמים ששותפים לרצון לסייע למציאות הזאת להשתנות ולהשתפר.
רועי חומרי: הייתי מוציא את המילה מסיבה ופשוט מכניס את זה בתרבות פנאי של צריכה של חומרים משני תודעה וההשלכות שלה כי זה באמת קורה במגוון רחב של מסיבות.
רועי חומרי: זה עלה עכשיו בקונטקסט של מסיבת טבע אבל העידו גם אחרים שזה קורה בתוך הקהילה וזה קורה גם במועדונים סגורים ובהמון סיטואציות אחרות.
רועי חומרי: בנוסף הייתי רוצה להרחיב את היריעה לגבי הנזקים.
רועי חומרי: דיברו כאן הרבה על מד"א ועל פינוי.
רועי חומרי: הנזקים הפוטנציאליים הם רבים והם מורכבים ולצערי רובם שקוף ורובם לא נמדד ולא מדווח בגלל כל מיני חסמים מובנים גם של בושה וגם היעדר גורמי מקצוע ייעודיים שיטפלו בזה.
רועי חומרי: הכוונה שלי היא הפרעות נפשיות ורגשיות שמתפתחות בעקבות שימוש בחומרים משני תודעה כמו דיכאון מתפתח של מחלות נפש.
רועי חומרי: הדברים האלה כמעט ולא נספרים ואני לא יודע אם יש איזשהו עיסוק במחלקת בריאות הנפש במשרד הבריאות או בכל מקום אחר.
מיכל וונש: אני יודעת לומר לך שלצערי הרב אין.
רועי חומרי: יש לזה השלכות נלוות.
רועי חומרי: אני אומר שלא כל המשברים שמתרחשים הם אותם משברים באותן עוצמות.
רועי חומרי: יש משברים שאפשר לטפל בהם עוד במהלך ההתרחשות שלהם ויש כאלה שאפשר למנוע בעזרת חינוך ויש כאלה שאפשר למנוע בעזרת סעדים אחרים.
רועי חומרי: נמצאים כאן לא מעט אנשים, נקרא לזה בגדול מהמגזר השלישי אבל אנשים מתוך ארגונים שצמחו, אנשים פרטיים שצמחו מתוך הקהילה של אנשים שמבלים במסיבות הטבע וזה רק מעיד על הרצון של הקהילה הזאת באופן ספציפי לדאוג לעצמה ולטפל בעצמה, אבל עם כל הרצון הטוב שיש לטפל באנשים בתוך המסיבות, שם זה המוקד לתפוס המון פעמים את האירוע כשהוא עוד קטן בכל מה שקשור לתמיכה באנשים שחווים משבר פסיכודלי או משבר בעקבות שימוש בחומרים פסיכודליים, גם שם נדרש סוג של מיסוד והגדרה ושפה משותפת ולהגיד מי יכול להעניק סיוע ומי לא.
רועי חומרי: אני רוצה לציין אירוע אחר שקרה ממש לאחרונה, האונס במלון הים האדום.
מיכל וונש: אתה מוזמן לדיון של מחר בבוקר.
רועי חומרי: אני מגיע.
רועי חומרי: הגשנו בקשה להגיע.
רועי חומרי: אחד האנשים השתמש בתואר שלו כחובש.
רועי חומרי: לכאורה.
רועי חומרי: הוא לא היה חובש אבל הוא הציג את עצמו כחובש.
רועי חומרי: כאשר אנחנו מעניקים סיוע בזמן מסיבה לאדם שחווה משבר בעקבות שימוש בחומרים משני תודעה, אנחנו מעניקים סיוע לאדם שהוא חסר ישע.
רועי חומרי: אם הדבר הזה לא ימוסד ולא יוסדר, מי יכול להעניק סיוע לאדם שהוא חסר ישע, וגברתי, חלקם הם במצבים של חוסר שליטה מוחלט בגוף, בנפש, בתודעה, ולכן צריכה להיות גם שם הגדרה מה ניתן וצריך לעשות.
רועי חומרי: על ידי תפירת מעטפת שנוגעת למה שהזכירה קרן ממשרד החינוך כבר משלבים מוקדמים ואיך אפשר להעניק סיוע וחיזוק סולידריות, הגדרה של איזה מענה רפואי צריך להיות, מה צריכות להיות הדרישות של עסק כזה שמתקיים, עסק של מסיבה של תרבות פנאי, ועל ידי הגדרת איזה סיוע אפשר לתת, על ידי הנכחה של גורמי טיפול בקהילה שיכולים לסייע לאדם שחווה משבר בעקבות שימוש בחומרים פסיכודליים, אחר כך בקהילה להוריד את חסם הבושה, אנחנו נוכל ליצור כאן מעטפת, וכמו שחיליק אמר, האם להעלים את זה – אני לא יודע, אבל לצמצם את כמות הנזקים שנגרמים בעקבות הדבר הזה גם במסיבות עצמן וגם אחריהן, זה משהו שהוא אפשרי וראוי שייעשה, ראוי שיתייחסו אליו ולא צריך שימות עוד בן אדם כדי שנתעורר כאן ונבין שישראל יכולה לתת מעטפת סיוע.
מיכל וונש: אנחנו נוגעים בכל הנושאים שהזכרת לרבות התחלואה הכפולה והרבה פעמים עצם העובדה שהמילה התמכרות עדיין לא זכתה לתוארה כמחלה במדינת ישראל, מובילה לבעיה מאוד מאוד קשה גם בנושאים הללו.
רועי חומרי: אבל גברתי, סליחה שאני מתפרץ, זאת לא התמכרות.
מיכל וונש: אני יודעת שזאת לא התמכרות.
מיכל וונש: אני ממש יודעת.
מיכל וונש: רק לקחת אותי למקום של התחלואה הכפולה שנגרמת כתוצאה ואז דווקא הרבה מאוד מהמקרים מובילים גם להתמכרות ולא משנה כבר למה.
מיכל וונש: אלה היו המחשבות שלי שלקחת אותי אליהן וזה לא היה רלוונטי באמת לנושא הזה.
מיכל וונש: אני כן רוצה לומר שמהדברים שאתה אומר אני חושבת שחשוב מאוד שאנחנו נבין שאם לא יהיה כאן איזשהו רצף של כלל הגורמים שעובדים ביחד בצורה נכונה, וחיליק דיבר על כך, אם לא תהיה בסופו של דבר רשות שתתכלל את כל האירוע הזה, גם תאסוף נתונים, גם תדע לחלוק נתונים וגם להוות את המקום שאליו כל הגורמים מזינים את הנתונים שלהם ולמדים מהנתונים שלהם כיוון כיום אין מאגר כזה.
מיכל וונש: אתה התייחסת לכך באחת ההתייחסויות שלך.
מיכל וונש: אין כזה מאגר שבעצם משלב בין כל הגורמים שנמצאים אתנו ב-זום וגם אלה שאינם כאן ובאמת מסדיר את הנושא של תרבות הפנאי באופן כללי.
מיכל וונש: אני אומר עוד יותר, שגם תקופת הקורונה וגם אנחנו עומדים בפני תהליך של שינוי מעמד משפטי – מדברים על כך – בנושאים נוספים של לגליזציה של חומרים מסוימים וגם בהקשר הזה אנחנו חייבים לקחת בחשבון שהרבה מאוד פעמים השאלה היא כיצד ולא האם.
מיכל וונש: אם אנחנו לא נעשה את זה בצורה האחראית ביותר כפי שעולים כאן הנושאים, גם שם אנחנו פשוט נגרום להרבה מאוד נזק.
מיכל וונש: נמצא אתנו שגיב ריבי שהוא בעלים ומפיק ואני אשמח לשמוע מהפרספקטיבה שלך.
מיכל וונש: תאמר מה דרוש, מה חסר לכם, מה צריך לקרות כדי שכל אירוע כזה יהיה - בהנחה שאנחנו יודעים לבקש או לדרוש שיהיו רישיונות – ומה צריך לקרות כדי שלכם יהיה את מרב הכלים כדי להבטיח שמקרים כאלה לא יקרו.
מיכל וונש: אנחנו לא יכולים להבטיח שמקרים כאלה אף פעם לא יקרו אבל יש לנו אחריות לעשות את כל מה שאנחנו יכולים כדי שלא יקרו.
מיכל וונש: מה זה דורש מכם, מה הם האתגרים, היכן זה נמצא כיום אצלכם?
שגיב ריבי: תודה על הדיון.
שגיב ריבי: זה לא מובן מאליו שכל הגורמים הרלוונטיים נמצאים כאן ודנים בנושא הזה.
שגיב ריבי: עד עכשיו היינו תרבות שדי הוזנחה ודאגנו לעצמנו למרות ואף על פי.
שגיב ריבי: נמצאים כאן ההורים של טוהר ואני ממש מזדהה עם הכאב שלהם.
שגיב ריבי: אני רוצה לשתף אתכם במציאות.
שגיב ריבי: מסיבות מופקות על ידי אנשים או חבר'ה צעירים, ולאו דווקא, שהם סלתה ושמנה של הארץ.
שגיב ריבי: לצייר אותם כסוחרים, לציין אותם כאנשים - - -
מיכל וונש: אנחנו התחלנו מראש ואמרנו שהם סלתה ושמנה של הארץ.
מיכל וונש: כך התחלנו את הדיון.
מיכל וונש: כולנו.
שגיב ריבי: כן.
שגיב ריבי: חשוב לציין את זה.
שגיב ריבי: מנעד הגילים, כמו שציינתם כאן, הוא מגיל 21 עד 60 ואכן זה מנעד מאוד רחב.
שגיב ריבי: לנו יש בעיה מאוד קשה בהפקה של האירועים מול תנאי הרישוי.
שגיב ריבי: אנחנו פועלים על פי תקן A77 שזה בעצם תקנה שהרשות מעדכנת חדשות לבקרים וכאן אנחנו נדרשים לעמוד בדרישות כאלה ואחרות.
שגיב ריבי: הדרישות האלה היום, התקן הזה לא נותן מענה לאירועים קטנים.
שגיב ריבי: לצורך העניין, אם אני מפיק צעיר וחדש ואין לי ניסיון ואני רוצה להפיק אירוע, אם אני רוצה ללכת יד ביד עם הרשות ולדאוג לסביבה מאוד בטוחה לחוגגים שלי, אין היתכנות.
שגיב ריבי: נקודה.
שגיב ריבי: היום ההיתכנות לעמוד בתקן A77, אתה צריך למכור 4,000 כרטיסים.
מיכל וונש: בסדר, אבל זה לא רלוונטי בתקופת הקורונה.
שגיב ריבי: זאת נישה בפני עצמה.
שגיב ריבי: נכון להיום במציאות של הקורונה, אין מציאות לקיים אירוע חוקי.
שגיב ריבי: אין מענה כזה.
שגיב ריבי: הצורך קיים ואף אחד לא יכול לעצור את הצורך הזה.
שגיב ריבי: זה צורך תרבותי.
שגיב ריבי: אנחנו צריכים לשנות פאזה.
שגיב ריבי: אני מעל 20 שנים בתחום ועברתי את כל שרשרת החיול.
שגיב ריבי: הצורך הזה קיים.
שגיב ריבי: אנחנו יכולים לתת כמה איסורים שאנחנו רוצים אבל מחר בבוקר יהיו עוד מסיבות.
שגיב ריבי: המטרה שלנו היא ליצור סביבה גם לאירועים הלא חוקיים שכן יתמכו, שכן תהיה שם איזושהי הסדרה.
שגיב ריבי: לצורך העניין, לטעמי הרשות צריכה לעודד שירותי אמבולנס פרטיים שיבואו לאירועים כאלה.
שגיב ריבי: אם מפיק הפיק אירוע, אירוע שהוא לא חוקי, אמנם הוא לא עומד בדרישות תנאי רישוי אבל תנו לו נקודות חיוב לזכותו אם הוא מביא אמבולנס, אם הוא מביא חברת שמירה, אבל זה לא המצב היום.
שגיב ריבי: לפני שנתיים זה היה המצב, לפני כשנתיים הרשות התחילה לעצור אמבולנסים שמגיעים לאירועים.
שגיב ריבי: הרשות התחילה לעצור ולזמן חקירות חברות אבטחה שהגיעו לאירועים שזה האינטרס הציבורי של כולנו.
רונן בשארי: השאלה היא מה הרמה הרפואית של אותו צוות ומה הניסיון שלו.
רונן בשארי: אני לא תוקף, אני רק מעלה שאלה.
רונן בשארי: חברות אמבולנסים טובות, הניסיון שלהן בטיפול במקרים הספציפיים של סמים ואלכוהול, אני לא רוצה לומר שהוא שואף לאפס אבל כמעט ואין היתכנות מהסיבה הפשוטה שצוותי מד"א ומד"א – וזה חלק מהעניין – כאן אפשר להחריג בגלל המיוחדות והייחודיות של האירועים האלה והניסיון המצטבר מבחינת טיפול רפואי.
רונן בשארי: אלא אם כן מביאים צוות ספציפי, אבל קיים הניסיון המצטבר של צוותי מד"א ביום יום ולצערי אנחנו מטפלים במקרים האלה כולל פרוטוקולים רפואיים, כולל תרופות שקיימות בניידות ובטח בעידן הקורונה עם כל הניסיון המצטבר שיש לנו.
מיכל וונש: בנושא הזה פאולה חייבת לנו תשובה.
רונן בשארי: זה לא פתוח בשם חופש העיסוק כי בסופו של דבר חופש העיסוק לא נותן את הטיפול הנדרש לאותם מטופלים או נפגעים שבסופו של דבר אנחנו מגיעים אליהם וחבל שלא הגענו שעה קודם.
מיכל וונש: כאמור, כאן אנחנו ממתינים לתשובת משרד הבריאות.
מיכל וונש: נמצא אתנו ניר ולאחר דבריו אנחנו נסכם את הדיון.
ניר קריסטל: שלום.
ניר קריסטל: אני מבקש להעיר את הנקודה של מה שקורה בתוך הערים כי בערים יש עשרות מסיבות.
ניר קריסטל: ברשויות המקומיות בתוך הערים מתקיימות עשרות מסיבות כאלה בכל שנה.
ניר קריסטל: אני יכול להגיד לכם שאצלנו ברעננה, לפני שנתיים, סיירת ההורים הצילה ילד כזה שיצא ממסיבה דווקא בחורף, ביום הכי קר בשנה, ופשוט התמוטט בדרך הביתה.
ניר קריסטל: במקרה הוא אותר בשדות בדרך הביתה.
ניר קריסטל: הוא הלך לבד.
ניר קריסטל: אנחנו חייבים במסגרת אותה ועדה שתקום לתת את המענה ואת הפתרון לתוך הרשויות כאשר בעצם רוב השליטה היא של הרשות והטיפול במקרה הזה, באמת בטיפול טוב של הרשות המקומית, יכולים להיפתר המון מקרים אבל באמת חלילה למקרים הקיצוניים האלה אנחנו יכולים להגיע בכל ימות השבוע בחופש הגדול, בחופשות החגים, וכרגע בעת הקורונה זה רק מתגבר כי הם לא יכולים להיות בחללים סגורים.
מיכל וונש: כמובן שגם הרשויות המקומיות צריכות להיות מעורבות בתהליך שתעשה הוועדה הזאת כאשר תוקם בהקדם.
ניר תדמור: תודה רבה.
ניר תדמור: אני אתן למעין שנקר להמשיך את דבריי אבל אם אני כבר כאן, אני רוצה לומר שלפני שנה אנחנו השתתפנו בוועדה למניעת נגע הסמים והאלכוהול והמסקנות של הוועדה היו שצריך לקיים שולחן עגול, שיח פתוח, בין מפעילי המרחבים הבטוחים, שזה אנחנו, יש כאן כמה וכמה נציגים שלנו.
ניר תדמור: אנחנו מפעילים מרחבים בטוחים במסיבות ופסטיבלים כבר שמונה שנים, כל ארגון והניסיון שלו והוותק שלו.
ניר תדמור: אנחנו תמכנו בשנים האחרונות באלפי אנשים שהתמודדו עם משברים כאלה ואחרים בזמן מסיבות וגם נתנו תמיכה שמצילה חיים.
ניר תדמור: הנוכחות של מרחב בטוח במסיבות טבע, בין אם המסיבות האלה חוקיות ובין אם לא, הנוכחות של מרחב בטוח במסיבה היא מצילת חיים.
ניר תדמור: אני אתן למעיין לדבר יותר.
ניר תדמור: אני כן רוצה לומר שמאז הוועדה האחרונה אנחנו עשינו גם הכשרה בבית הספר לפרמדיקים ברמת גן, גם הכשרה לפסיכיאטרים מתמחים במחלקה לבריאות הנפש בנס ציונה, הכנו עלוני הסברה מבוססים מדעית בשיתוף פעולה עם פסיכיאטרים מתמחים ורופאים, הכנו עלוני הסברה על כל חומר וחומר שלוקחים במסיבות האלה, מה הסכנות שלו, מה משך זמן ההשפעה שלו, מה השילובים המסוכנים שלו עם תרופות שונות וכולי וכולי.
ניר תדמור: מאז נעשו הרבה דברים.
מיכל וונש: זה חשוב.
מיכל וונש: אנחנו פשוט ממש לקראת סיכום הדיון.
מיכל וונש: נעשו הרבה דברים ואנחנו יותר מנסים להתרכז במה שלא נעשה.
מיכל וונש: שמעתי שנציגת ועד ההורים הארצית רוצה מאוד לומר מילה או שתיים.
מיכל וונש: אם יש לך עוד נקודה לסיום, בבקשה.
ניר תדמור: אם אין זמן לתת למעין לדבר, ואני חושב שזה מאוד חשוב שהיא תדבר מהניסיון שלה, אני רוצה לומר שאנחנו רוצים ליצור תו תקן למסיבות האלה, בין אם הן חוקיות או לא.
ניר תדמור: אנחנו נשאיר את השיח הזה למשטרה, למשרד הבריאות אבל אנחנו רוצים שיהיה מרחב בטוח לכל מסיבה.
ניר תדמור: אם היה מרחב שלנו במסיבה הזאת, גם במסיבה שטוהר דוד זיכרונה לברכה הייתה בה - ובהזדמנות זו אני רוצה לומר להורים שאני מאוד משתתף בצערכם – וגם הבחור שנפטר במסיבה ביום שישי האחרון, החיים האלה לא היו צריכים לאבד ואם היה מרחב בטוח במסיבות האלה והיה מבוגר אחראי, זה מה שאנחנו מהווים במסיבות האלה, הילדים האלה לא היו מאבדים את החיים שלהם.
ניר תדמור: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם מערך האבטחה, עם מד"א, יש לנו שיח פתוח עם כל הגורמים.
מיכל וונש: הוא רק מאוד רנדומלי ואנחנו צריכים שהוא יהיה פורמלי ולא מקרי.
ניר תדמור: מאוד חשוב לי לומר שהיינו גם בפגישה עם המשטרה והם ציינו שהכרה של משרד הבריאות בפעילות שלנו תאפשר להם להכניס אותנו לתקן, להכניס מרחב בטוח לתקן , דבר שיציל חיים.
ניר תדמור: אני ממש אשמח שכן ניתן כמה דקות למעין שנקר לדבר כי יש לה המון מה לומר.
מיכל וונש: יהיו לכם עוד הרבה מאוד דקות בשולחן העגול שהולך לקום.
מיכל וונש: הוועדה לא תוכל להיות זו שעושה את זה.
מיכל וונש: הוועדה היא רק זאת שיכולה לחייב את הכינוס של השולחן העגול שהיה אמור לקום ב-2019.
מיכל וונש: יהיה לכם את הזמן.
מיכל וונש: נציגת הנהגת הורים ארצית, בבקשה.
רויטל ליפמן שמר: תודה על ההתכנסות ועל העיסוק בנושא.
רויטל ליפמן שמר: מאז ימי ה-אפטר פרטיס, אנחנו מדברים על העובדה שהתופעה הזו קיימת והיא לא תשתנה.
רויטל ליפמן שמר: הממדים והמקומות שלה וצורות הבילוי שלה השתנו אבל לא עצם קיומה.
רויטל ליפמן שמר: אנחנו רוצים לכוון את המסקנות לכיוון חלוקת אחריות או בעצם שותפות באחריות של הגורמים השונים, כל אחד במגזר או בהקשר שלו.
רויטל ליפמן שמר: בדרך כלל השיח מגלגל אחריות גם כשיש ועדה בין-משרדית וכל משרד מסביר למה התחום שבו הוא לא עסק הוא לא תחת כנפיו.
רויטל ליפמן שמר: ההסתכלות צריכה להיות מרובת שיתוף ופחות בהתדיינות.
רויטל ליפמן שמר: מרובת שיתוף בעשייה.
רויטל ליפמן שמר: יש עוד נקודה שכל הזמן עוברת תחת הרדאר.
רויטל ליפמן שמר: יש כאן עיסוק רב שנים של גורמים שהם מבצעים אירועים ללא רישיון עסק כי לא נדרש מהם.
מיכל וונש: הנקודות עלו.
רויטל ליפמן שמר: מקצוע הפקה הוא מקצוע לכל דבר.
מיכל וונש: הנקודות הללו עלו.
מיכל וונש: אנחנו חייבים לסכם כיוון שאני צריכה לסיים את הדיון עד שעה 13:00.
מיכל וונש: אני חושבת שיש כאן הסכמה מאוד רחבה שאלה החדשות הטובות.
מיכל וונש: החדשות הלא טובות הן שאני יכולה להקריא את מסקנות הוועדה מה-27 בנובמבר 2019 וכבר אז בעצם המסקנות משקפות פחות או יותר את הטוויסט של עצמי היום וזה לא בא בחשבון.
מיכל וונש: עוד היום אני הולכת לפנות לשרה אורלי לוי אבקסיס.
מיכל וונש: אני חושבת שהרשות או חידוש תוקף הרשות והאחריות שלה חייב להתחיל מהנושא הזה.
מיכל וונש: אני יודעת שהשרה אורלי לוי אבקסיס לקחה על עצמה לחדש את פעילות הרשות וגם במסגרת הפרויקט של עיר ללא התמכרויות שהיא מתכוונת לעשות.
מיכל וונש: זה חייב להתחיל מהנושא הזה.
מיכל וונש: אני מרשה לעצמי לומר הוועדה הזאת, אנחנו, כיוון שמי שאני מחליפה אותה בתפקיד כבר ביקשה ודרשה מהרשות למאבק באלימות, סמים ואלכוהול להוביל שולחן עגול בין-משרדי בין כל המשרדים שנמצאים כאן וגם מי שאינם כאן, משרד הבריאות, משרד החינוך, משרד המשפטים, משרד הרווחה, המשטרה, נציגי בריאות הנפש בצה"ל, מד"א, חיליק מגנוס וכל מי שנמצאים כאן מהנציגים של החברה האזרחית, עמותת על"ם וכמובן גם כל מה שקשור לרישוי עסקים שחייב לבוא בחשבון וגם הרשויות המקומיות שאת נציגן שמענו כאן – לא יתכן לא קרה כלום מאז מסקנות הוועדה הזאת.
מיכל וונש: אני ביקשתי ואני מבקשת לקבל בתוך שבוע את המועד בו מתקיים הדיון הראשון.
מיכל וונש: אני מבקשת לדעת מי המוזמנים לדיון הראשון הזה.
מיכל וונש: אני מבקשת לדעת מהי התוכנית, מה הם היעדים מיד אחרי קיום השולחן העגול הראשון.
מיכל וונש: לגבי הנושא של משרד הבריאות, ביקשנו ממשרד הבריאות לעשות את הבירורים שיגיעו כבר לתוך השולחן העגול לגבי מה שצריך לקרות כדי שמד"א יהיה יותר מעורב ויהוו את הפונקציה שנותנת את הטיפול הראשוני כמי שיודע לתת את הטיפול הזה.
מיכל וונש: יש כאן את הבקשה שהוועדה ביקשה בזמנו ממשרד הבריאות, לקדם את היבוא של הערכות לבדיקת החומרים משני התודעה.
מיכל וונש: הן קיימות והן צריכות להיות במקומות האלה.
מיכל וונש: לזה אני מתכוונת כשאני אומרת להנגיש את המידע לבני הנוער ולאנשים שנמצאים שם.
מיכל וונש: לא קרה כלום מאז שעל"ם ביקשה שננגיש לה ערכות כאלה לאירועים עצמם שכבר מתקיימים.
מיכל וונש: הוועדה כבר ביקשה לדעת גם לגבי מה שצריך לעשות כדי להפוך את הנוכחות של נציגי פורום המרחבים הבטוחים במסיבות למשהו שהוא טעון רישוי מטעם המפיקים של המסיבות.
מיכל וונש: זאת אומרת, מדובר כאן בהצלת חיים ממש.
מיכל וונש: אנחנו לא יכולים למנוע לחלוטין אבל אנחנו חייבים לקחת אחריות.
מיכל וונש: העובדה שאנחנו מקיימים את הדיון הזה ואותן מסקנות אחרי טרגדיה נוספת הן מסקנות הוועדה היום, היא תעודת עניות.
מיכל וונש: אני מסיימת מהמקום שבו התחלנו.
מיכל וונש: יושבים כאן הורים שלוקחים אחריות אישית וקולקטיבית מתוך הטרגדיה הפרטית שלהם.
מיכל וונש: אני מבקשת מכלל הגורמים שמסקנות הוועדה הזאת תיושמנה מיידית, שאנחנו נקבל מעקב על המועד הראשון לדיון שיתקיים ועל כל התוצרים שלו.
מיכל וונש: אני גם מבקשת מהמשרד שלוקח על עצמו, במסגרת הרשות, להמשיך ולהוביל את הטיפול הזה.
מיכל וונש: זה באמת לא משנה אם זה בטבע או בעיר.
מיכל וונש: יש כאן דברים שחייבים לקרות מיד וזאת אחריותנו בלקיחת האחריות האישית שלנו.
מיכל וונש: אלה זמנים שמחייבים אותנו ביתר שאת בתקופת חירום לקחת את ההזדמנויות שלצד המשבר הזה ולהבין שאין לנו את האפשרות להמשיך לדחות את הדחוף מפני החשוב.
מיכל וונש: הכול דחוף וזה שקרה עוד מקרה טרגי כפי שקרה, מחייב אותנו להתייחס לדבר הזה בדחיפות שלו.
מיכל וונש: אני אומר עוד משפט אחד.
מיכל וונש: צריך להתייחס לכל מה שאמרתי עכשיו בתקופת הקורונה כיוון שהחלטות לא רלוונטיות מבחינת מספר המשתתפים או היכולת לאכוף, לא תתקבלנה בוועדה הזאת כחלק ממה שבא בחשבון, כתוצאות או מסקנות של הדיון שיתקיים.
מיכל וונש: 4,000 אנשים, כרגע אי אפשר לקיים אירוע ל-4,000 אנשים.
מיכל וונש: זה אומר שאנחנו חייבים להסדיר גם פורמטים הרבה יותר מצומצמים, לתת על זה את הדעת ולשתף פעולה ובאמת שהרשות תקבל ותיקח את הסמכויות שהיא צריכה כדי שבאמת נוכל להתקדם ולהכיר במציאות שמתהווה, בין אם אנחנו לוקחים אחריות ובין אם לאו ונמנע ככל שניתן הישנותם של מקרים טרגיים.
מיכל וונש: אני אסיים ואומר שוב תודה לויוי ולאבי שנמצאים כאן אתנו.
מיכל וונש: אתם ההשראה שלנו והמחויבות שלנו לקדם את הנושא הזה ולקחת אחריות כפי שאתם עושים.
מיכל וונש: תודה שאתם כאן.
מיכל וונש: הישיבה נעולה.
מיכל וונש: אני מאוד מתנצלת על העיכוב.
מיכל וונש: היו לנו קשיים טכניים, אנחנו בעידן קורונה ויש לנו גם את הקשיים האלה לקחת בחשבון.
מיכל וונש: כתוצאה מזה זמננו מעט התקצר ואני מתנצלת בפני כולם על זמנם המבוזבז.
מיכל וונש: נתחיל בסרטון קצר ומיד ניכנס לעניינים.
מיכל וונש: התחלתי עם משהו שהוא קצת פחות מערער מאשר הסרטון של מה שקרה באילת רק לאחרונה, אבל שיהיה ברור, אנחנו מקיימים את הדיון הזה כדיון דחוף בתגובה לחדשות ובתגובה למציאות בלתי מתקבלת על הדעת שבה אנחנו רואים יותר ויותר את הקשר ההדוק שבין מקרי האונס, כפי שאנחנו שומעים עליהם, ואלכוהול, ולא בכדי הדיון הזה מתקיים בוועדה המיוחדת להתמודדות עם סמים ואלכוהול, מתוך תחושת חירום שחייבים להאיר את הזרקור על הנושא הזה.
מיכל וונש: הסרטון הזה שעכשיו הראינו, כשאני הייתי ממונה למניעת הטרדה מינית משך כמה שנים במוסד אקדמי מסוים, חייבתי את כל הסטודנטים לראות אותו, כיון שזה לא באמת כל כך מסובך.
מיכל וונש: אנחנו נגיע להשלכות מבחינת הכלים הפרלמנטריים הנוספים שיש בידיי של הסרטון הזה בהמשך הדיון, אבל אני רוצה למקד אותנו בדיון הזה.
מיכל וונש: אנחנו שומעים יותר ויותר על מקרים של אלימות מינית שבחלק מהמקרים, ברובם, אני אומר, או לפחות על אלה שאני שומעת, מעורבת גם צריכת אלכוהול.
מיכל וונש: החשיפה לאלכוהול והקשר שחייבים לדבר עליו, ולא להצניע אותו, הוא המכנה המשותף בין כל המקרים המחרידים ששמענו עליהם מאיה נאפה ועד אילת.
מיכל וונש: הקשר הזה בין אלכוהול לבין התנהגות תוקפנית באופן כללי אנחנו כבר מכירים אותו, ואגב, בין אלכוהול לבין חוסר ההצלחה להתנגד אצל אנשים שאנחנו שומעים עליהם, הוא גם קשר שחשוב לדבר עליו.
מיכל וונש: אני אומר שביתר שאת כבר אחרי שקבענו את הדיון הדחוף הזה, מה שנחשף בבית הספר בכפר סבא, 'שתיקה היא הסכמה', שלטים שהכינו שכבת י"ב לשכבות הצעירות שלהם, בנוסף לשלטים הנוספים 'איה נאפה – 12, אילת – 30, בני י"ב – 100' צריך להחריד ולזעזע אותנו, לכן אנחנו מקיימים דיון דחוף, כדי שנזדעזע.
מיכל וונש: אני אומר שאני כן מגישה במקביל הצעת חוק שאני עובדת עליה בימים אלה, כדי לקדם אותה בצורה נכונה, כדי בעצם להצטרף למדינות העולם שהבינו את מה שכל כך ברור במסגרת הסרטון שראינו לגבי תה ששתיקה אינה הסמכה, שהסכמה דורשת הסכמה פוזיטיבית וזה בעצם מהווה היפוך של הנטל על מי שצריך להוכיח הסכמה ולא אי הסכמה.
מיכל וונש: אני אומר ואני אומרת את זה בהקשרים נוספים רבים, הקורונה לצד שלל אתגרי הבריאות והכלכלה, חושפת גם את אתגרי החברה של החברה הישראלית ביתר שאת, ובני הנוער הם בעצם בעיני משקפים בצורה מאוד מאוד מדויקת את רמת החרדה של החברה הישראלית.
מיכל וונש: אנחנו רואים בני נוער שמשקפים גם את מה שקורה אצלם בבתים, בין בסיורים שלי עם סיירות החופים בירושלים ובמקומות נוספים שסיירתי וראיתי בני נוער בגילאים צעירים יותר ויותר שנמצאים באמת במקומות מסוכנים ובהתנהגויות מסוכנות, כולל צריכה של אלכוהול וסמים שמובילים להתנהגויות נוספות וכמובן גם למקרים הנוראיים שמסתיימים באונס, אבל חשוב לי להדגיש, אלה בני הנוער של כולנו.
מיכל וונש: אלה לא בני נוער של אנשים אחרים, של משפחות אחרות, של נוער בסיכון, כדי שכל הנוער שלנו יהיה נוער בסיכוי ולא נוער בסיכון אנחנו חייבים לקחת אחריות, והתקופה הזאת מזמנת לנו באמת כמה שמאיר את הזרקור על כל מה שדחוף, ושאולי כבר בעבע מתחת לפני השטח כבר שנים רבות אבל עכשיו נמצא מעל פני השטח.
מיכל וונש: אנחנו לא יכולים לעצום את העיניים שלנו ובגלל ההתמודדות עם הקורונה להתעלם מהדברים הנוספים.
מיכל וונש: אני אתן מספרים כדי שנבין.
מיכל וונש: אחת מכל שלוש נשים עוברת פגיעה מינית במהלך חייה.
מיכל וונש: 84,000 נשים נפגעות בשנה.
מיכל וונש: כ-230 תקיפות מיניות מתרחשות מדי יום.
מיכל וונש: אחת מכל חמש נשים עוברת אונס.
מיכל וונש: אחת מכל חמש ילדות עוברת פגיעה מינית.
מיכל וונש: עד גיל 12, שיעור הבנים הנפגעים מינית זהה לשיעור הבנות.
מיכל וונש: רק 6% מהפגיעות המיניות מדווחות לרשויות, ועל זה אני אומר, שכשהייתי ממונה למניעת הטרדה מינית גם נאמר לי לא פעם ולא פעמיים, בדרך כלל על ידי גברים, שעד שמוניתי להיות ממונה למניעת הטרדה מינית שיעור ההטרדות המיניות היה הרבה יותר נמוך.
מיכל וונש: אני אומר שכל עוד אנחנו בחדרים של נשים בלבד, והדיון הוא של נשים בלבד, אנחנו לא נצליח להביא לשינוי המיוחל.
מיכל וונש: אני לא רוצה שהדיונים האלה יתקיימו בוועדה למעמד האישה.
מיכל וונש: הדיונים האלה חייבים להתקיים אצל כלל החברה הישראלית, גברים ונשים, ערבים ויהודים, חרדים ושאינם דתיים, כולנו.
מיכל וונש: אלה הילדים של כולנו, האחריות היא של כולנו ונפגעות האונס הן של כולנו ויכולות להיות כל אחת ואחד מאתנו.
מיכל וונש: אני אצטט איזה שהוא מחקר.
מיכל וונש: חשוב לי לומר שהקשר הזה בין האלכוהול ובין ההתנהגות שמובילה לעברייני מין הוא ידוע, אנחנו יודעים לגבות אותו עובדתית וגם העובדה שהפוגע עלול לפרש את הצד השני באופן שגוי עולה ככל שהצריכה באלכוהול מעורבת במקרה, וגם כפי שאמרתי, היכולת או אי היכולת להתנגד והפרשנות הלא נכונה לסימנים של ההתנגדות.
מיכל וונש: נמצאים איתנו הרבה מאוד גורמים על הקו.
מיכל וונש: אני מקווה שהעיכוב שלנו יאפשר לנו לשמוע את כולם.
מיכל וונש: אני מתנצלת מראש אם ניאלץ לסיים את הדיון לפני שכולם ידברו ואנחנו נמשיך את הדיון הזה.
מיכל וונש: אני רוצה למקד אותנו, כיוון שהדיון הזה מאוד ממוקד, קודם כל שכל מי שנמצא כאן כן יוכלו בבקשה להתייחס לנושא של פגיעות מיניות והשימוש באלכוהול ו/או בסמים, אבל באמת בדיון הזה אני מעדיפה להתמקד בנושא של השימוש באלכוהול לאור הנתונים שיש בידינו.
מיכל וונש: מהם הצעדים שנעשים, ואני יודעת שיש פה אנשים שנמצאים איתנו בזום ועושים עבודת קודש.
מיכל וונש: מהם האמצעים שאנחנו עושים, מבחינת הרצף של העלאת המודעות, של הנגשת המידע לבני הנוער ולא רק כשאנחנו כבר מגיעים בטיפול של אחרי המקרה, שאני אומר, זה כבר מאוחר מדי.
מיכל וונש: לא שלא צריך לדבר גם על הטיפול ועל החדרים האקוטיים וכולי, אבל האחריות שלנו מתחילה הרבה הרבה לפני, במסגרת הסרטון שהראינו בהתחלה.