GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמוס האוזנר: טיפלנו בהרכב של הסיגריות האלקטרוניות אבל לא טיפלנו בהרכב הסיגריות והגיע הזמן שנטפל גם בנושא הזה.
עמוס האוזנר: הגיע הזמן שלא נדחה את נושא החקיקה או חקיקת המשנה שקובעת את תכולת החומרים הממכרים בסיגריות.
מיכל וונש: זה נושא חשוב מאוד ותודה שאתה מחדד ובכך תורם לאחריות שיש עלי בשבתי כמחוקקת וגם כחברת כנסת באופן כללי.
מיכל וונש: נמצא אתנו דביר בן זאב ממועצת התלמידים הארצית.
מיכל וונש: אני מאוד אשמח לשמוע מהפרספקטיבה שלך אחרי ששמענו את הדברים של אורי לוין.
מיכל וונש: נשמח לשמוע גם את הפרספקטיבה של מישהו שהוא הרבה יותר בוגר ואנחנו באמת מדברים עליו.
דביר בן זאב: בוקר טוב.
דביר בן זאב: תודה רבה על הדיון עליו אני מאוד מברך.
דביר בן זאב: ברשותך, אני אשמח לומר משפט פתיחה לפני שאנחנו נכנסים.
דביר בן זאב: חשוב לי לחזק את חבריי לספסל הלימודים, את בני ובנות הנוער בדרום שעברו ערב ולילה לא פשוטים ואנחנו רוצים לומר להם שכולנו כאן אתם.
דביר בן זאב: אני יושב ראש מטה התלמידים והנוער, המחוז ההתיישבותי ונציג מועצת התלמידים והנוער הארצית.
דביר בן זאב: אני אנסה למקד את דבריי.
דביר בן זאב: לפני כמה חודשים הייתי באחד מבתי הספר וישבתי עם בן נוער ואמרתי לו שאני אשמח לשמוע קצת על המצב החברתי בבית הספר.
דביר בן זאב: הוא סיפר לי שכל עוד הוא לא היה עם קופסת סיגריות בכיס, לא היו לו חברים.
דביר בן זאב: שנה אחר כך הוא לקח קופסת סיגריות, והוא בחיים לא עישן אבל הוא רק שם אותה בכיס, רק אז הוא מצא לו איזו קבוצת שייכות ואיזה שהם חברים.
דביר בן זאב: כאן אנחנו מגיעים לנקודה ולדיון שיש את הסגר ויש את הקורונה והחוסן החברתי נפשי של דור הקורונה, של בני הנוער, ירד לטמיון.
דביר בן זאב: קבוצת השייכות, בין אם זה היה בכיתה שלנו ובין אם זה היה בשכבה, זה יוצר חור ופרצה לחופש את קבוצת השייכות הזאת.
דביר בן זאב: הרבה פעמים בני נוער, מה לעשות שאנחנו רואים את זה.
דביר בן זאב: אני בן נוער ואני נמצא עם החברים שלי בבתי הספר, הם מוצאים את הפרצה הזאת ומעשנים בגלל הפרסום של חברות הטבק שמתמקד בבני נוער, בגלל שמאפשרים זאת.
דביר בן זאב: אני חושב שאחרי הסגר האחרון ראינו גם את הדוח של עמותת על"ם שהראה את העלייה בעשרות אחוזים בקריאות מצוקה ובני נוער שהידרדרו לרחוב.
דביר בן זאב: חייבים לשים כאן נקודה.
דביר בן זאב: נכון שאנחנו נכנסים עכשיו לסגר, אבל אחרי החזרה מהסגר, גם אם היא תהיה הדרגתית, הדבר הראשון שחייב לחזור זה החינוך הבלתי פורמלי.
דביר בן זאב: מחויבים להחזיר את בני הנוער לאיזושהי מסגרת שתעניק להם את החוסן הנפשי חברתי הזה, תעניק להם מסגרת שייכות.
דביר בן זאב: דיברתי הבוקר עם אחד מבני הנוער שהוא מעשן.
דביר בן זאב: אמרתי לו שאני אשמח שהוא יאמר לי בגילוי לב סגר, עישון, מה לעשות.
דביר בן זאב: הוא אמר שהוא לא מעשן כשיש לו תעסוקה.
דביר בן זאב: ראינו את זה גם בסרטון שברגע שהייתה תעסוקה, היו את תנועות נוער, היה משהו שיעסיק את בני הנוער, זה גרם להם להוריד באופן משמעותי את העישון שלהם.
דביר בן זאב: לכן אנחנו חייבים, ואני חושב שזה גם מקומה של הוועדה, לוודא שאיך שהסגר מסתיים, כבר החזרה הראשונה באופן ההדרגתי, יוחזר החינוך הבלתי פורמלי.
דביר בן זאב: שמעתי כאן את ההצעות שהציעו משרד החינוך ומשרד הבריאות וקצת כאב לי כי בני הנוער – כמו שאורי אמר – דורשים פעילות אקטיבית והם דורשים שמשהו ייעשה.
דביר בן זאב: שיעורים ב-זום, כבן נוער שלומד ב-זום, צר לי, זה לא אפקטיבי.
דביר בן זאב: צריך לעשות כאן חקיקה, צריך לשפר תקנות, וצריך שמשרד החינוך ומשרד הבריאות ייקחו על עצמם לעשות הכנה של ההורים איך להתמודד עם זה כי בסופו של דבר מערכת החינוך יכולה לנסות לספק אבל יש את שעות אחר הצוהריים ומי שאין להם את ההשפעה הכי גדולה על בני הנוער, אלה ההורים שלהם.
דביר בן זאב: לכן צריך להבין איך מכניסים את ההורים לשים יד על הדופק, לראות מה קורה עם בני הנוער שלהם בשעות אחר הצוהריים ואיך לתווך את המציאות הזאת כדי למנוע את העישון, שזה משהו שלא עלה ולצערי עדיין לא נעשה וחייבים לעשות.
דביר בן זאב: עוד כמה מילים לגבי העניין של העישון הפסיבי.
דביר בן זאב: צריך להבין שבבתי הספר אסור לעשן בשטח בית הספר לא לתלמידים ולא למורים כאשר רוצים למנוע את העישון הפסיבי.
דביר בן זאב: אנחנו נכנסים לסגר ובאופן כללי אנחנו בשגרת לימודים כשהילדים נמצאים בבית ושם אין איזושהי אכיפה על העניין הזה.
דביר בן זאב: הנתונים שהוצגו כאן על ידי השותפים לדיון מאוד מאוד מדאיגים וצריך לראות איך גורמים לכך שהעישון הפסיבי לא יעלה כי בית הספר היה איזושהי חממה של שמונה שעות בממוצע ששמרה על איזשהו אוויר נקי, נגדיר את זה כך, וברגע שהם מגיעים לבית, ויש הורים שמעשנים, שם אין איזושהי אכיפה.
דביר בן זאב: לכן צריך לשים לב מה עושים עם זה.
דביר בן זאב: אני אסכם בכמה מילים ואני אומר שהקורונה מוציאה דור חבוט מכל עבר, בין אם זה בחוסן החברתי והנפשי, בין אם זה בעתידו האקדמאי והלימודי וחלה על הוועדה, על הכנסת ועל הממשלה האחריות לדאוג לנו, לדאוג לבני הנוער.
דביר בן זאב: אני מרבה לומר שבני הנוער הם לא מנהיגי העתיד אלא הם מנהיגי ההווה.
דביר בן זאב: חלה על כל מי שאמרתי האחריות לוודא איך אנחנו משפיעים על בני הנוער, על מנהיגי ההווה, שישפיעו על קבוצת הסובבים אותם ואיך אנחנו משפיעים על אותם בני נוער שבעתיד יהיו מנהיגי העתיד, שהם יהיו הורים לילדים שלהם, הם ידעו לתווך את המציאות הזאת ולחנך אותם באמת לא לעשן.
מיכל וונש: אני אגיד לך שמנהיגי מדינת ישראל הם בהחלט מנהיגי ההווה וברור שאתה נמנה עליהם.
מיכל וונש: אני אומר שאשריך ישראל שאלה הם בניך ובנותיך.
מיכל וונש: אני אתחיל מזה שאומר שההתייחסות שלך כבר מראש לחבריך וחברותיך לספסל הלימודים בדרום והערבות ההדדית שמשקפים דבריך, לפתוח במחשבות עליהם, הם מעוררי השראה ותקווה.
מיכל וונש: המחויבות שלנו, של הוועדה הזאת, ובטח בצורה שאני תופסת את השליחות שלי בכנסת ישראל, זה לקדם את כל הדברים האלה שאתה העלית אותם, גם בחקיקה, גם בהנגשה, גם בדרישה ובקשה מהגורמים השונים שנמצאים כאן היום ואלה שאינם נמצאים כאן היום, למלא את חובותיהם כלפי דור ההנהגה של ההווה של מדינת ישראל שזה אתם ודור העתיד, זה אולי אורי לוין שיושב ביחד עם חגי לוין ועכשיו זכה גם לדוגמה אישית לאן הוא יכול לשאוף.
מיכל וונש: קודם כל, תודה שהשתתפת אתנו היום.
מיכל וונש: אני כבר אומרת שהוועדה תקיים דיון מיוחד עם בני ובנות נוער.
מיכל וונש: אני מזמינה אותך לייצר את הקבוצה וגם את הנושאים אותם אנחנו רוצים להעלות למודעות של הוועדה הזאת.
מיכל וונש: אני חושבת שאין מה לדבר עליכם בלעדיכם ואני מזמינה אותך לייצר גם חשיבה ביחד אתנו על הנושאים שחשוב שנעלה ומי הם הגורמים בין בני הנוער ובנות הנוער ברחבי הארץ שחשוב להעלות אותם.
מיכל וונש: תודה רבה על ההשראה והתקווה שאתה משאיר אתנו ותחושת האחריות שגם כך היא תחושת חירום ולשמוע אתכם בני הנוער, בהחלט רק מגביר אותה.
מיכל וונש: נמצא אתנו פרופסור יהודה ניומרק, מנהל בית הספר לבריאות הציבור באוניברסיטה העברית.
מיכל וונש: בעוד כמה דקות אנחנו נתכנס לקראת סיכום הדיון.
מיכל וונש: אם אני אוכל לבקש שתאמר את מה שעדיין לא נאמר, לשים דגש ולהאיר את עינינו.
פרופ' יהודה ניומרק: תודה רבה.
פרופ' יהודה ניומרק: אין לי מה להוסיף מעבר למה שנאמר.
פרופ' יהודה ניומרק: שמענו את ההוכחות המדעיות ממחקרים שבוצעו באוניברסיטה העברית ובמקומות אחרים ושמענו הצעות לגבי חוקים וכולי.
פרופ' יהודה ניומרק: הייתי רק אומר לא לשכוח לשים דגש גם על המגזר החרדי ומערכת החינוך שאולי לא נופלת בתוך מערכת החינוך של משרד החינוך.
פרופ' יהודה ניומרק: לדעתי המצב שם לא השתפר לאחרונה בקרב בני הנוער וחשוב לא לשכוח אותם.
פרופ' יהודה ניומרק: אני שוב קורא לך יושבת ראש הוועדה לשקול את האפשרות לשנות את שם הוועדה ולכלול גם טבק.
פרופ' יהודה ניומרק: זה יהיה מסר מאוד מאוד חזק.
פרופ' יהודה ניומרק: או לחלופין להרחיב את זה להתמכרויות באופן כללי.
מיכל וונש: אני בהחלט פתוחה לנסות לשנות את שם הוועדה להיות הוועדה המיוחדת להתמודדות עם התמכרויות.
מיכל וונש: אני חושבת שזה ישקף הרבה יותר נכון כיוון שאני אינני מבדילה בין התמכרויות שונות לחומרים שונים וכולם מסוכנים באותה מידה וכולם מהווים התמכרות.
פרופ' יהודה ניומרק: שנה טובה לכולם.
מיכל וונש: שנה טובה.
מיכל וונש: הנושא הזה, כפי שאתה מעלה אותו, מאוד חשוב.
מיכל וונש: הנגשת המידע למגזרים השונים בדרכם, לקחת בחשבון עת אנחנו מייצרים את הקמפיין הארצי.
מיכל וונש: הוועדה הזאת גם קיבלה תקציב מיוחד לנושא ההתמכרויות.
מיכל וונש: התוכנית הארצית, המיזם הארצי הזה, תצא ותיקח בחשבון את כלל המגזרים ללא הבדלים כיוון שמדובר באמת בנושא שמאתגר את כולנו ללא הבדלים ומחבר בינינו בצורה המשמעותית ביותר אתה אנחנו חייבים להתמודד ביחד, נושא ההתמכרויות באופן כללי ובטח נושא העישון כחלק ממנו.
מיכל וונש: נאיכן רוצה לתת הזדמנות לדנה פרוסט, מקדמת בריאות באגודה למלחמה בסרטן.
דנה פרוסט: בוקר טוב.
דנה פרוסט: תודה רבה על ההזדמנות.
דנה פרוסט: נאמרו הרבה דברים ואני רק אחדד כי הרבה מהדברים נאמרו ואין צורך לחזור עליהם.
דנה פרוסט: בנוגע ל-בסט ביי בהיבט של נוער, מניעת התחלת עישון.
דנה פרוסט: כמו שנאמר על ידי יעל, זה באמת נושא המחיר ואני מציעה שלא נתייחס לנושא המיסוי אלא למחיר לצרכן.
דנה פרוסט: חברות הטבק בסופו של דבר מוצאות כל מיני דרכים לאכוף מיסוי, הורדת מחירים, כך שבסופו של דבר המחיר לצרכן יוצא נמוך.
דנה פרוסט: אם אנחנו רוצים למנוע התחלת עישון בקרב בני נוער וצעירים, כמו שנעשה במדינות אחרות בעולם, העלאת מחיר לצרכן יכולה להיות אסטרטגיה משמעותית.
דנה פרוסט: בנושא של חשיפה לעישון כפוי, אני רוצה לחזק ולומר שההורים יודעים שעישון מזיק לילדים והם עושים את הפעולות על מנת למנוע את החשיפה לעישון אבל זו נקודה שהם לא עושים נכון.
דנה פרוסט: כאן צריכה להיות מערכת הסברה להורים כיצד אפשר למנוע את החשיפה לעישון כפוי כלפי הילדים.
דנה פרוסט: סקר שלנו שעשינו סמוך לתקופת הסגר הקודמת, הראה ש-60 אחוזים מהמעשנים בחרו לא לעשן בבית אבל בחירות מקומות העישון לא היו נכונות.
דנה פרוסט: הם בחרו לעשן ברכב או לעשן במרפסת, מקומות בהם עדיין יש חשיפה לעישון כפוי ולכן צריך לחדד את זה.
דנה פרוסט: אני מברכת על הדיון ורוצה להוסיף שתהיה לכולנו שנה טובה ובריאה ומוצלחת.
מיכל וונש: נמצא אתנו מארק לוריא, יושב ראש הוועדה להגבלת העישון.
מיכל וונש: ממש בקצרה ורק מה שלא נאמר, אם אני יכולה לבקש.
מארק לוריא: תודה.
מארק לוריא: רציתי לדבר על נושא של מכירה לקטינים.
מארק לוריא: החוק למכירה לקטינים חוקק ב-2004 ועד כמה שידוע לנו ב-16 השנים האחרונות לא חולק אפילו קנס אחד.
מארק לוריא: המשטרה לא רואה את זה כחלק מהתפקיד שלה למרות שהיא הגוף היחידי שיכול לתת קנסות בנושא הזה.
מארק לוריא: אני מציע לוועדה הזאת לעשות דיון מיוחד בנושא הזה ולהזמין את המשטרה כדי שיסבירו למה הם לא מוכנים לאכוף את החוק.
מארק לוריא: אם אנחנו רוצים, כמו שיהודה אמר, לאכוף טבק 21, בואו נתחיל עם טבק 18.
מיכל וונש: בהחלט חשוב.
מיכל וונש: חלק מההנעה של טבק 21, קודם כל להבין איך ולמה אנחנו לא אוכפים וכיצד צריך לשפר את הדבר הזה.
מיכל וונש: תודה שאתה מעלה את הנושא.
מיכל וונש: הוועדה אכן תקדם את זה בצורה של דיון ממוקד או קצת יותר מרחיב את היריעה.
מיכל וונש: אכן נקיים דיון בנושא יחד עם המשטרה ונבקש תגובות.
מיכל וונש: אני חושבת שסביב השולחן הזה צריכים עוד גורמים נוספים.
מיכל וונש: אני אומר שאני באופן אישי, ואולי באמת לקראת השנה החדשה, מרגישה שזכיתי.
מיכל וונש: זכיתי בקהילה של אנשים שפועלים ומקדישים את זמנם ואת מרצם להגנה על הילדים של כולנו, על החברה של כולנו, על דור מנהיגי ההווה ומנהיגי העתיד שהצטרפו אלינו כאן ואני מרגישה ברת מזל על שאני יושבת בראש הוועדה הזאת.
מיכל וונש: זכיתי לקהילה כזאת אליה אנחנו כל כך מחויבים, לנושאים המשותפים ולערכים המשותפים וגם לקריאה לפעולה.
מיכל וונש: הקריאה של אם לא עכשיו, אימתי – אתה פתח חגי לוין – מחייבת אותי יחד אתכם.
מיכל וונש: אני מודה על השותפות.
מיכל וונש: דביר שהיה אתנו דיבר על החוסן החברתי ונפשי של דור הקורונה וזה מדיר שינה מעיניי.
מיכל וונש: אני ראיתי אותם ברחובות כשהסתובבתי בהקשרים אחרים של סיירות החופים למיניהן ואני חושבת שאנחנו לא יכולים לעצום את עינינו אל מול הדבר הזה שהנגיש לנו היום בצורה מאוד משמעותית הדור שחווה את משבר הקורונה החברתי נפשי.
מיכל וונש: כאמור, בעיניי הם השיקוף של המשבר החברתי נפשי של כלל החברה הישראלית אבל ביתר שאת, ויש לכך השלכות ארוכות טווח, כאשר מדובר במנהיגי ההווה והעתיד של מדינת ישראל.
מיכל וונש: אני רוצה לומר שהנושא הזה של הקמפיין שאליו אני מחויבת וגם יכלול את כל הרצף עליו אנחנו מדברים, מהורים ועד בני ובנות נוער, לרבות מגזרים, לנושא של התמכרויות.
מיכל וונש: לא בכדי בחרתי בפריזמת ההתמכרויות, להסתכל על הדבר הזה.
מיכל וונש: אני מקבלת את ההצעה לנסות לשנות את שם הוועדה אבל כך דה פקטו אני מתייחסת לוועדה הזאת שהיא הוועדה להתמודדות - ולא למלחמה עם – ומכירה בכך שיש לנו בעיה של התמכרויות לכל החומרים שניתן להתמכר אליהם ואינני מבחינה בין אלכוהול, סמים, ניקוטין, הימורים או כל דבר אחר.
מיכל וונש: כך גם הקמפיין יתייחס לכך.
מיכל וונש: אני לוקחת על עצמי את הצעות החוק שדורשות קידום וגם את נושא האכיפה שחייב בירור עם הגורמים כפי שעלה כאן, נושא שהוא הכרחי כדי שלא נעשה זילות לחוק.
מיכל וונש: אני אומר שמפרסום ועד גיל ועד מיסוי או מחיר לצרכן כפי שנחליט לעשות את זה, וכמובן האזהרות והנגשת המידע – ואגב, גם השוואת מוצרי העישון שבעיניי היא קריטית – השימוש במוצרים האלו כדי להנגיש את המידע וגם מעבר לכך.
מיכל וונש: אני חושבת שהיו כאן גורמים שונים שעדיין חייבים לנו תשובות, גם משרד הבריאות וגם משרד החינוך במידה מסוימת, מה הם האמצעים שאנחנו נוקטים בהם דווקא עכשיו, במיוחד עכשיו, כדי להנגיש את המידע - להורים, לבני ובנות נוער – על מהי חשיפה וההגדרה הדרושה לכך.
מיכל וונש: אנחנו נמתין לתשובות.
מיכל וונש: בסופו של דבר אני אומר שוב שדווקא העת הזו שלצד המשבר הגדול שחווה החברה הישראלית, היא ההזדמנות.
מיכל וונש: היא מאירה זרקור על כל הנושאים שטאטאנו מתחת לפני השטח מזה שנים רבות והיא היא ההזדמנות והחובה שמוטלת עלינו, כל אחד בתפקידו ובמקומו, לזהות את האתגרים להתמודד אתם ולמצות את ההזדמנויות שיש בפנינו.
מיכל וונש: אני מאחלת לכולם שנה טובה, שנת בריאות ועשייה משותפת בה נשכיל לזהות את ההזדמנויות הללו ולפעול כדי לקדם אותן.
מיכל וונש: אני מודה לכם שוב על שיתוף הפעולה שאיננו ברור מאליו ושנעשה ונצליח בהמשך בעשייה הפורה והמשותפת.
מיכל וונש: אני פותחת את ישיבת הוועדה המיוחדת להתמודדות עם סמים ואלכוהול.
מיכל וונש: נמצאים כאן ההורים של טוהר זכרה לברכה, ויויאן ואבי, ואנחנו מאוד מודים להם על שהם כאן.
מיכל וונש: לפני שנתחיל את הדיון אני אומר שלא יכולתי להישאר אדישה אל מול הישנות של מקרה טרגי כל כך שקרה לעוד משפחה.
מיכל וונש: אנחנו מודים לכם על שבאתם להיות אתנו כאן כי הדיון הזה הוא כדי למקד את כל הגורמים שמשתתפים – והם כולם ב-זום – ולהבין מה קרה מאז המקרה הטרגי של טוהר, מתוך כוונה ללמוד ולהפיק לקחים כדי לעשות את כל מה שאנחנו יכולים למנוע הישנות המקרים האלה.
מיכל וונש: לא בא בחשבון שאנחנו ניתן לדברים לעבור ונמשיך בסדר היום שלנו כאשר פתאום אנחנו שומעים על עוד טרגדיה נוראית והתיאור הוא כמעט אותו תיאור, מקרה של כמה שעות ברכב כשממתינים לעזרה.
מיכל וונש: תודה שבאתם.
מיכל וונש: אנחנו נתחיל את הדיון עם סרטון קצר לטובת כל מי שנמצא אתנו ב-זום.
מיכל וונש: אנחנו בדרך כלל מתחילים בסרטון כדי למקד אותנו בנסיבות למרות שהיום אנחנו לא צריכים תזכורת.
מיכל וונש: אני אומר שאנחנו גם מתמקדים בנושא הזה בתקופה של משבר קורונה וכבר אמרתי בכמה הקשרים בוועדה הזאת שלצד המשבר הכלכלי והמשבר הבריאותי שהחברה הישראלית חווה, בני הנוער משקפים לנו גם משבר חברתי נפשי של החברה הישראלית.
מיכל וונש: אני אומר שבהקשר הזה של מסיבות הטבע, אנחנו צריכים לתת את הדעת גם על האתגרים אל מול משבר הקורונה בכל מה שקשור בכך.
מיכל וונש: זאת אומרת, ההגבלה של מספר האנשים שיכולים להיות במקום, הדרישות השונות שכל הגורמים שנמצאים אתנו ב-זום מודעים להם היטב כאשר הן הופכות את התקופה הזאת מבחינתנו למועדת יותר לפורענות ואת האחריות שלנו לגבוהה יותר.
מיכל וונש: זה לא שיש קורונה ולכן נדחה את הטיפול בכל שאר הדברים אלא יש קורונה וזאת סיטואציה שאנחנו נחיה אתה לתקופה שכרגע לא ניתנת לצפייה מראש.
מיכל וונש: אנחנו צריכים להעלות למודעות את כל ההשלכות של התקופה הזאת, לרבות מה קורה אצל בני הנוער אל מול או בצל אתגרי הקורונה, לרבות המגבלות הרבות כאשר המגבלות האלה גורמות לוואקום - אין דבר כזה ואקום – להיפתח ומסיבות הטבע הן בהחלט אחד מהוואקומים האלה.
מיכל וונש: אחרי מקרה טרגי נוסף של אריאל צפריר זכרו לברכה שהתמוטט ממש לפני מספר ימים ונפטר, אנחנו חייבים לתת על כך את הדעת.
מיכל וונש: אי אפשר לעבור לסדר היום.
מיכל וונש: אנחנו חייבים לדעת מה קרה מאז המוות הטרגי של טוהר דוד זכרה לברכה, והוריה נמצאים כאן אתנו.
מיכל וונש: אנחנו רוצים לדעת מכל הגורמים – אחרי שנשמע את הוריה של טוהר – מה נעשה מאז המקרה הטרגי וגם מה נעשה כיום להיערכות בנסיבות המשתנות מעבר לדברים שאנחנו כבר מחויבים להם לאור לקחי העבר ואני מקווה שנשמע מכם שאכן הופקו.
מיכל וונש: שוב תודה ויויאן ואבי על שאתם אתנו.
מיכל וונש: אם תוכלו לספר לנו במיקוד הזה של הדיון של הוועדה.
מיכל וונש: מאוד חשוב לנו גם לשמוע מכם, מהפרספקטיבה שלכם, את הלקחים שהופקו, מה הם הדברים החשובים ביותר שאתם יודעים שצריכים היו לקרות מאז המקרה שלכם וגם כל דבר אחר שתרצו לשתף את הוועדה.
ויויאן דוד: אני עם תואר שני בחינוך, מאבחנת דידקטית ומורה להוראה מתקנת.
ויויאן דוד: כל חיי אני עובדת בחינוך ילדים, משפיעה על החינוך כמה שרק אפשר.
ויויאן דוד: עזבתי את עבודתי ואני מקדישה את כל חיי מאז הטרגדיה להפצת הערכים שאני חושבת שיתרמו להפנמה, להבנה ולתודעה של עזרה לזולת, הבנת האחר, אמפתיה, חוסר אדישות וזה בעיקר מה שהרג את טוהר וכרגע אני רואה גם באותו אופן סיסטמתי גם את אריאל.
ויויאן דוד: אילו החברה הייתה שמה לב, נוקטת עמדה, יוצאת מהאדישות ושמה לב לאחר, אני מאמינה שהדברים היו נראים אחרת.
ויויאן דוד: אנחנו רואים שזה חוזר שוב.
ויויאן דוד: באותו רגע ששמעתי את זה, הרגשתי שאני כאילו עומדת לקרוע שוב את הבגדים שלי, זה חזר אלי שוב כאילו אני צריכה לשבת שוב שבעה.
ויויאן דוד: אני מוכנה לקחת יוזמה בכל מה שרק יגידו לי רק על מנת שדבר כזה לא יקרה.
ויויאן דוד: צריך להבין שדבר כזה קורה, זה לא רק שטוהר נעלמה מכאן ואיננה, והיא רק התחילה, היא הייתה צריכה להיות קצינה, ואותו הדבר גם אריאל, אלה ילדים מבית טוב, זה למעשה יכול לקרות לכל בית וזה מה שכואב.
ויויאן דוד: ילד הולך ולא חוזר.
ויויאן דוד: כלומר, צריך ללמד איזה שהם ערכים מסוימים או התמודדות מסוימת מה עושים במקרה שקורה מקרה כזה.
ויויאן דוד: אני הולכת להרצאות אבל במשבצת הקטנה שלי.
ויויאן דוד: אני חושבת שצריך לעשות עוד דברים כי עובדה שעדיין זה קורה במסיבה מוסדרת וגם במסיבות לא מוסדרות.
ויויאן דוד: המסיבות האלה למעשה לרוב נעשות במחתרת, הן קורות מתוך הנאה כאשר ילדים רוצים ליהנות, להתפרק, אלה נערים בעיקר, ילדים.
ויויאן דוד: המסיבות האלה, לפי מה שאנחנו הבנו, ורכשנו ידע במהלך התקופה הקצרה הזאת, משתתפים בהן ילדים אפילו מגיל 14 שנותנים להם כרטיסים.
ויויאן דוד: התקשר אימא אחת ואמרה שהילד שלה נמצא שם והיא הלכה לשם.
ויויאן דוד: אלה ילדים קטנים, ילדים מגיל 14 ועד חיילים שמשתתפים שם ולכן כאשר קורה מקרה כזה הם לא רוצים להיחשף ולא רוצים להתמודד כי הם יודעים שהם יכולים להיענש.
ויויאן דוד: הם לא רוצים לשים את הראש שלהם במקום הזה.
ויויאן דוד: עניין המסיבות לפי דעתי צריך לעבור הסדרה.
ויויאן דוד: צריך להיות במקומות האלה טפטפות מים, הצללה, מקום שיהיו הורים כמוני שרוצים לעזור אם קורה משהו, רכב שיכול לסייע ועוד גורמים שאתם בוודאי יודעים טוב ממני.
ויויאן דוד: המסיבות האלה נערכות במסווה ועוברות מפה לאוזן.
ויויאן דוד: זה קורה בפייסבוק על ידי יח"צנים אבל צריך להבין שאותם יחצ"נים שמייחצנים את זה מאוד מאוד יפה, בכיף ובפלייר מאוד מרהיב ומרשים וססגוני, צריך להבין שמאחורי אותם אנשים עומדים אנשים שהם עבריינים וגם סוחרי סמים והם אלה שיושבים מאחורי כל הדבר הזה.
ויויאן דוד: אותם ילדים לא יודעים את זה.
ויויאן דוד: הם מכירים רק את היחצ"ן או את מוכר הכרטיסים.
ויויאן דוד: נכנסים למסיבות האלה בכרטיס אחד ולא חוזרים ולא חוזרים כי לא רוצים להוציא את אותם נערים שמתמוטטים.
ויויאן דוד: אם נכנס מד"א לתמונה, נכנסת משטרה לתמונה, ואם נכנסת משטרה לתמונה, מפסיקים להם את המסיבה, ואם מפסיקים להם את המסיבה, נפסק להם התזרים.
ויויאן דוד: לכן הם לא מפנים.
ויויאן דוד: יש את כל העניין הזה של ההרתעה.
ויויאן דוד: עד היום ההרתעה של אנשים שעושים מסיבות טבע, זה רק רישיון עסק לא תקין.
ויויאן דוד: הם מואשמים רק בגלל שאין להם רישיון עסק.
ויויאן דוד: זה לא שמוכרים סברס בכביש, אלה ילדים שמתים שם.
ויויאן דוד: אני חושבת שצריך לעשות איזושהי הפרדה בין רישיון העסק לבין משהו קצת יותר חמור מבחינת ענישה ומבחינת אכיפה.
ויויאן דוד: שהסנקציה תהיה קצת יותר ריאלית כי אם היו מקבלים ענישה, אולי אריאל לא היה מת.
מיכל וונש: אנחנו נשמע מכל הגורמים שנמצאים אתנו תשובות לכל השאלות החשובות שאת מעלה.
מיכל וונש: אבי, רצית להוסיף משהו?
אברהם דוד: היא אמרה את רוב הדברים.
אברהם דוד: אני אחדד כמה נקודות.
אברהם דוד: אני עובד בתעשייה האווירית קרוב ל-20 שנים.
אברהם דוד: תואר שני במחשבים, תעשייה וניהול, בעבר הייתי קצין בחיל האוויר.
אברהם דוד: הנחלנו לטוהר ערכים מאוד גבוהים.
אברהם דוד: מה שאפיין את טוהר, זה כמו השם שלה, ערכים טהורים, ערכים של נתינה.
אברהם דוד: אני אתן לכם ממש על קצה המזלג.
אברהם דוד: אח שלה - היום הוא בן 19 - וביום הולדת שלו היא אמרה לו שמעבר לזה שאתה ילד מדהים וכולי, גם אם מישהו יפגע בך במכוון, יש לך לב טהור, אל תחזיר לו כי אתה פוגם בטוהר שלך.
אברהם דוד: היה חבר שלה בתיכון שהיה חסר ביטחון והיה לו קשה להתחיל עם בנות, והיא עשתה פרויקט ואמרה לו ששנתיים אני יושבת עליך ואני לא עוזבת אותך עד שלא תהיה לך חברה.
אברהם דוד: נתנה לכל אחד את הערך המוסף שלו.
אברהם דוד: המורה שלה, המחנך בכיתה י"ב, היא הייתה חניכה שלו, הוא לא הרגיש טוב והיא הלכה באופן קבוע לבית החולים לבקר אותו ובהספד הוא אמר לה שכמורה שלה בתיכון, היא לימדה אותו מה אלה ערכים ומה זה להיות בן אדם.
אברהם דוד: יש לנו עוד הרבה סיפורים וכל אחד מכיוון אחר.
ויויאן דוד: זה כואב שטוהר, עם כל אהבת החינם, זה עצוב.
אברהם דוד: כל הערכים שהיו לה, היא לא זכתה לקבל באותה מסיבה.
אברהם דוד: אני רוצה להתייחס לעוולה מאוד גדולה שנעשתה לנו.
אברהם דוד: באחד הדיונים בבית המשפט דוקטור מאיה פורמן מהנתיחה אמרה שהיא בדקה - עשתה לה נתיחה – ועשתה דגימות בכבד, בלבלב, בשערות ואמרה שאין סמים ואלכוהול.
אברהם דוד: למכת חום יש את אותם סימפטומים של לקיחת סמים.
אברהם דוד: מי סופג את כל העוולה בתקשורת?
אברהם דוד: אנחנו.
אברהם דוד: אנחנו יודעים את האמת ועם עובדות אי אפשר להתווכח.
אברהם דוד: מי סופג את כל הכאב ואת העיוות הזה?
אברהם דוד: אנחנו אבל אנחנו לא באנו מהמקום הזה.
אברהם דוד: זה הכאב הפרטי שלנו.
אברהם דוד: כששמענו על אריאל, זה החזיר אותנו אחורה.
ויויאן דוד: זה לא משנה.
ויויאן דוד: ילד שמת, זה לא משנה ממה הוא מת.
ויויאן דוד: ילדה שנאנסה באילת, זה לא משנה שהיא שתתה אלכוהול.
ויויאן דוד: לא צריכים לאנוס אותה שוב.
ויויאן דוד: זה לא משנה אם לוקחים סמים או לא לוקחים סמים.
מיכל וונש: אני מודה לכם על שאתם נותנים פנים למקרה.
מיכל וונש: הרבה פעמים אנחנו קוראים ואנחנו קוראים על טוהר ויכולים לקרוא את כל מה שמספרים עליה, אבל זה שאתם כאן מתייצבים ומציגים את עצמכם, אני חושבת שמה שאני אומרת בכל מקום מאז נכנסתי לראשות הוועדה הזאת, אלה הילדים של כולנו.
מיכל וונש: הרבה פעמים יש נטייה לחשוב שלי זה לא יקרה וכך זה הטבע האנושי.
אברהם דוד: משפחה נורמטיבית לחלוטין.
אברהם דוד: זה יכול לגעת בכל משפחה.
מיכל וונש: אני חושבת שזה מאוד חשוב שמתוך המקום הזה אנחנו נעלה את זה למודעות.
מיכל וונש: לא מדובר בילדים של מישהו אחר אלא מדובר בילדים של כל אחד ואחת מאתנו.
מיכל וונש: אני רוצה לומר לכם עד כמה חשוב שאתם כאן ועד כמה ברור לי, מעצם זה שאתם כאן, קודם כל איך חינכתם את טוהר כיוון שהאחריות האישית והחברתית שאתם לוקחים מתוך הטרגדיה הזאת וכל מה שאנחנו צריכים ללמוד, אני מסתכלת עליכם ואני אומרת שבתוך הבית הזה אתם ההשראה שלנו.
מיכל וונש: יש מי שלוקח אחריות אישית בצורה הזאת ולוקח את האחריות האישית הזאת גם למקומות של לקחת אחריות חברתית כלפי הקולקטיב.
מיכל וונש: אני רוצה לדבר על משהו שבכלל ובמיוחד בתקופה הזאת בה אנחנו נמצאים, בתקופת הקורונה ובכלל, זה הנושא של הערבות ההדדית בו נגעת.
מיכל וונש: הנושא הזה של הערבות ההדדית היא הבסיס שעל בסיסה הוקמה מדינת ישראל, היא הבסיס שעל בסיבה היא חייבת להמשיך להתקיים כיוון שבסוף לא יגן עלינו כחברה שום דבר אחר – לא כיפת ברזל, לא קירות הגנה – אלא הערבות ההדדית.
מיכל וונש: אני חושבת שעל זה אנחנו גם נתמקד בדיון היום כדי להבין מכל הגורמים שנמצאים כאן היכן בתוך האתגרים – ואנחנו מבינים שיש כאן אתגר כי כל המטרה של המסיבות האלה היא להיות במקום נסתר, שלא ידעו עליהן, שלא רוחשי טוב ייכנסו בתווך ובעצם ינגישו אותן לילדים של כולנו – ולכן האחריות החברתית שלנו רק גדלה כתוצאה מהאתגרים הללו.
מיכל וונש: האחריות של יושבי בית זה בכנסת לפקח על כל מי שנמצאים אתנו ב-זום על מנת לוודא שגם הלקחים שהופקו ממסיבות טבע בעבר, הנושא של הערבות ההדדית הוא הקו המנחה כאן.
מיכל וונש: אנחנו אולי צריכים להיות מודעים לכך שאנחנו לא בהכרח יכולים למנוע אבל חייבים להעלות למודעות, גם של בני הנוער עצמם.
מיכל וונש: יש כאן איזשהו רצף מחינוך ועד מניעה וכמובן עד טיפול.
מיכל וונש: הגורמים שנמצאים כאן הם מכל הרצף הזה, כל אחד מתמקד בנושא שלו אבל אנחנו רוצים לדבר על הרצף הזה.
מיכל וונש: לפי מיטב הבנתנו בכל שנה יש כ-300,000 מבלים במסיבות טבע.
מיכל וונש: זאת אומרת, זאת לא איזושהי תופעה קטנה וזניחה.
מיכל וונש: כתוב לי במסמך שגיל המשתתפים הוא מ-16 עד 60 אבל אני אומר שתווך הגילים הזה – ואני חושבת שהוא מתחיל מוקדם יותר, ואני מניחה שזה מגיל 14 כפי שאמרתם – אנחנו רואים בסיורים של הוועדה ילדים בגילים יותר צעירים וככל שהגילים צעירים יותר, האחריות שלנו גדלה, האחריות של מי שנמצאים ב-זום גדלה, האחריות שלנו כהורים גדלה וגדלה האחריות שלנו כחברה כיוון שאין להם סיכוי.
מיכל וונש: כשאני רואה את מנעד הגילים האלה, עד גיל 60, אני אומרת שיש כאן איזשהו פתח לדברים שאנחנו יודעים שהם לא טובים כיוון שהילדים שלנו נמצאים במערכות חינוך בגילים שהם נכונים להם ובבתים במערכות שהן נכונות להם, אבל כאן יש מערב פרוע.
מיכל וונש: גילים שמנעד כל כך גדול נמצא בהם, אנחנו יודעים שהוא עוד יותר מועד לפורענות וזה מגדיל את האחריות שלנו.
מיכל וונש: אני מבינה שיש שימוש בסמים ובאלכוהול, ושוב, הוועדה הזאת מתמקדת בהתמכרויות ובין היתר לא במלחמה בזה ולא בהפסקת שימוש אלא בלקיחת אחריות ברגע שאנחנו יודעים שהתופעה קיימת.
מיכל וונש: אנחנו יודעים שזה קיים והשאלה היא מה אנחנו עושים עם זה.
מיכל וונש: לא לומר שנילחם בזה כדי שזה לא יקרה.
מיכל וונש: יכול להיות שנצליח למנוע בחלק מהמקרים, וכאן נכנס הנושא החינוכי, אבל יש לנו מחויבות להתמודד גם עם מצבים שאנחנו יודעים שממשיכים להתקיים גם בסטיסטיקות וגם במספר המשתתפים וגם אני מבינה שיש את האפשרות שהמסיבות האלה תהפוכנה לחוקיות.
מיכל וונש: אני אומר שבעידן הקורונה, בכלל בשנת 2020, נרשמו במערכת שמונה מסיבות טבע ברישיון.
מיכל וונש: זה לא מעיד על המספר של מסיבות הטבע שהתקיימו, בשום פנים ואופן לא, אלא הפוך.
מיכל וונש: אנחנו יודעים שבין השנים 2018 עד 2020 נרשמו 48 מסיבות ברישיון וזה רק אלה שאנחנו יודעים עליהן כי הן ברישיון.
מיכל וונש: אני מזכירה את זה לא כיוון שאנחנו לא יכולים לתת את הדעת גם על מה שקורה במסיבות ללא רישיון אלא כיוון שבטח שהאחריות היא מוגברת על מה שקורה ברישיון.