GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חגי רזניק: זאת אומרת שהליווי הוא לא רק ליווי טכני או בריאותי, שהוא קריטי וסופר חשוב, אבל אם הוא יעמוד לבד ללא איזון של כישורי חיים, אז באמת הדבר הזה לא יצליח.
מיכל וונש: אז רק אני אגיד חגי ברשותך, אתה פורץ ממש לדלת פתוחה כיוון שהנושא של ההתמכרויות, וכפי שלפחות הוועדה הציבה אותו ומציבה אותו, הוא קודם כל כבר ידוע.
מיכל וונש: אני אשת נתונים אז, כ-80% ממי שאנחנו יודעים עליהם היום מאובחנים עם מחלת ההתמכרות, והיא מחלה אגב.
מיכל וונש: חלק ממה שצריך להסדיר זה את זה שאנחנו באמת מפגרים מאחור, כיוון שה-DSM כבר מכיר בה כמחלה.
מיכל וונש: הם סובלים גם מתחלואה כפולה.
מיכל וונש: אנחנו משתמשים במושג הזה והוא תיבת פנדורה שלמה.
מיכל וונש: כשאני אומרת תחלואה כפולה, אני מדברת על כל מנעד הרצף של איזושהי תחלואה נפשית.
מיכל וונש: זה יכול להתחיל מחרדה, זה יכול גם להיות סכיזופרניה כמובן.
מיכל וונש: חוסר יציבות רגשית.
מיכל וונש: משם זה מתחיל וזה בא יד ביד.
מיכל וונש: ההכרה הזאת מחייבת אותנו גם לתהליכים ארוכים, ולמעשה אני גם דיברתי על זה עם השרה.
מיכל וונש: התקציב היחיד שאני ביקשתי לתוך התקציב הזה שיכנס גם שם זה שיתוף הפעולה עם המשרד.
מיכל וונש: שיתוף הפעולה בא כמו כפפה ליד והוא מאוד מאוד חשוב בעיניי.
מיכל וונש: זה בעצם לכל הרצף: גם לאבחון, גם להענקת הכלים, הענקת ההזדמנות, והמאבק שהוועדה הזאת ניהלה.
מיכל וונש: תוכנית היל"ה זה לא בכדי, כיוון שבסופו של דבר האחריות היא מלווה מתחילת התהליך ועד כמובן בסופו של דבר, הטיפול.
מיכל וונש: יש פה גם אלמנט מאוד מאוד משמעותי, כפי שאתה נוגע בו, של קודם כל הכרה.
מיכל וונש: הייתי אומרת אפילו פירוש נכון ל-מהי ההתמכרות ומאיפה היא נובעת.
מיכל וונש: ההתמכרות כפי שחלק מהגורמים המקצועיים הסבירו גם במפגשים הרבים שלנו, היא בעצם תרופה.
מיכל וונש: היא תרופה לקושי נפשי מאוד מאוד עמוק, לא משנה מאיזה סיבה.
מיכל וונש: ככל שנראה את זה ככה, אנחנו חייבים לייצר את החלופה למה שלרגע מאפשר לבן אדם לשכוח מה כל כך קשה לו.
מיכל וונש: גם בני הנוער שאנחנו פוגשים בשטח מדברים בדיוק על זה, ובאמת האחריות רק הולכת וגדלה.
מיכל וונש: זה אומר שאנחנו צריכים פה פרויקט לאומי, ממש תוכנית לאומית- ארצית שאני אשמח לשמוע עליה.
חגי רזניק: אני ארצה להגיד עוד כמה מילים על הצדדים היותר אופרטיביים.
חגי רזניק: אז באמת, אם הסכמנו במבואה של הדברים שלי, אז באמת הכיוון הוא רגע להבין את הגוף.
חגי רזניק: אחד הגופים המרכזיים שדרשה השרה במסגרת ההסכמים הקואליציוניים ושפועל תחתינו, הוא הרשות למאבק באלימות, סמים ואלכוהול שבעצם מכיל את הרשות ההיסטורית למאבק בסמים ואלכוהול.
חגי רזניק: לתוכה נכנסו באופן אבולוציוני תוכניות מניעה לאומיות כמו "עיר ללא אלימות", כמו תוכנית "נפילה" וכולי.
חגי רזניק: אני חושב שהייתה פה חשיבה הוליסטית נכונה בהקשר הזה של טיפול באותו רצף נפגעים, שלוקחים את הקהילה, אני מדבר על המשרד לחיזוק קהילתי, שלוקחים את הקהילה כלפי מטה.
חגי רזניק: דיברנו בתפיסות האלה.
חגי רזניק: צריך להבין, אנחנו היום נמצאים בפריסה ב-250 רשויות מקומיות, רוב רובן של הרשויות המקומיות בארץ.
חגי רזניק: אנחנו נמצאים בפריסה על ידי מנהל יישובי שלמעשה אנחנו מתקצבים אותו והוא, מצוי שמה.
חגי רזניק: אנחנו נמצאים בפרישה של מדריכי מוגנות, במרחב הציבורי של רכזי סיירות הורים ושל עובדים קהילתיים.
חגי רזניק: צריך להגיד, את הזכרת פה את מורי היל"ה, יש עוד סיפור שפחות מוכר.
חגי רזניק: השתדלנו באמת, והשרה ככה לקחה את זה באופן אישי.
חגי רזניק: מדריכי המוגנות, 700 משרות ב-01.07 היו צריכות לסיים את עבודתן, נשלחו אליהם מכתבי פיטורים.
חגי רזניק: כידוע לך גברתי היו"ר והמשתתפים, אנחנו נמצאים במציאות תקציבית של 1/12.
חגי רזניק: והשרה עשתה מאמץ גדול יחד עם שר האוצר.
חגי רזניק: הגדרנו 15,000,000 ₪ ובעצם הארכנו וביטלנו את הפיטורים של אותם מדריכי מוגנות, מאותו צורך והבנה שהנוכחות שלהם במקומות האלה, בעיקר בתחומים של נוער.
חגי רזניק: בסוף, כשנמצא מבוגר משמעותי במרחב יש לזה עוצמה גדולה והדבר הזה הוא נכון.
חגי רזניק: צריך להבין שאנחנו למעשה קיבלנו רשות עם 50% תקצוב.
חגי רזניק: אנחנו נמצאים במצב של תקצוב של 1/12 ואני מקווה שחלק משמעותי מהתופעות האלה שאנחנו רואים אותם פה עין בעין, והקורונה מהווה איזה שהוא מגבר, קטליזטור, לאותן תופעות שליליות, ובאמת אני מקווה שבתוך הבוקסה הבאה של הקורונה יינתן כסף לפעילויות.
חגי רזניק: אם אנחנו מדברים על תפיסת עולם, תפיסת העולם ההוליסטית צריכה לגעת בכמה נקודות או בכמה עוגנים, אז באמת העוגן הראשון חייב להיות איתור ומניעה.
חגי רזניק: זאת אומרת, הדבר הזה הוא חשוב.
חגי רזניק: יש לנו תוכניות עבודה ברורות שחלקן נמצאות וחלקן, ככל שנצליח להשיג את התקצוב, נייצר אותן.
חגי רזניק: השלב השני ככל שאתה כבר מגיע לנגע, אתה צריך לטפל בו ולייצר טיפול ושיקום.
חגי רזניק: בקצה הרצף, את זה אנחנו רואים בכל תופעה גם בתחום של אסיר שיוצא מהכלא, אנחנו מדברים על תהליך חינוכי שאתה עובר עם חניך.
חגי רזניק: הייתי בעבר גם מנהל פנימייה, אתה מכיר את זה בכל דבר אחר.
חגי רזניק: בסוף גם כשאתה מייצר תהליך, אתה צריך לוודא שאין רגרסיה.
חגי רזניק: ברגע שאתה מייצר ויוצר משאבים זה לא מספיק.
חגי רזניק: ואם אנחנו חוזרים לתחילת דברי, עצם התפיסה שכישורי החיים הם הנדבך המרכזי בהבנה של הדבר הזה, צריך לראות שהדבר הזה באמת מחוזק לאורך הדבר.
חגי רזניק: קודם כל השלב הבסיסי בשביל לטפל בשלושת המעגלים האלה הוא השלמת התקצוב לפעילות.
חגי רזניק: באמת השרה עמלה על זה יחד עם שר האוצר.
חגי רזניק: צריך להגיד פה גם מילה טובה לשר האוצר כ"ץ שבאמת מבין ושהדברים האלה נוגעים לו באופן אישי.
חגי רזניק: על הדבר הזה צריך להבין, אנחנו יזמנו היום יחד עם המרכז למניעת התמכרויות ויחד עם מפעל הפיס התחלה של עבודת מטה לטיפול בהתמכרויות במה שאנחנו נקרא לו "עיר ללא התמכרויות".
חגי רזניק: אנחנו נכניס שיטות טיפול חדשות, לא ששיטות הטיפול כיום לא טובות או לא מספקות, אבל בסופו של דבר אנחנו נצטרך להכניס יותר שיטות טיפול שהן גם מבוססת מחקר.
חגי רזניק: זאת אומרת, הדבר הזה קיים גם היום, אבל אנחנו נצטרך להכניס שיטות טיפול חדשות.
חגי רזניק: מעבר לזה, אנחנו מביאים לתפיסה קהילתית לא רק בעולם הזה של נגע הסמים וההתמכרויות, אבל בטוח ששם זה רלוונטי, שהיכולת שלנו תהיה להכשיר את כל העובדים בתוך הקהילה.
חגי רזניק: צריך להבין, מעבר לתוכניות שאנחנו נוכל להוביל במסגרת "עיר ללא התמכרויות", ובמסגרת היכולת שלנו להכשיר באמצעות כוח האדם את כל הגורמים שנמצאים שם, צריך להבין שבסוף הרשות לבטחון קהילתי כמו שאנחנו קוראים לה, זה חלק מתפיסת הטרמינולוגיה המשטרתית - -
מיכל וונש: לא למאבק.
חגי רזניק: -- לא לסמים ואלכוהול.
חגי רזניק: אני והשרה פחות אוהבים את המילה מאבק.
חגי רזניק: יותר משתמשים בטרמינולוגיה של חוסן קהילתי.
חגי רזניק: הרשות לחוסן קהילתי מחויבת במציאות להיות מקור הידע הרב-משרדי.
חגי רזניק: אני אומר זאת כמנכ"ל משרד השיכון בעבר - -
מיכל וונש: זה עולה כל הזמן מהשטח.
חגי רזניק: -- בסוף היכולת לייצר חיבוריות והיכולת לייצר טיפול הוליסטי זה דבר לא פשוט, במיוחד בממשלה, בריבוי סמכויות ושינוי, אבל זה האתגר המרכזי.
חגי רזניק: את הדבר הזה אנחנו עושים יום יום, שעה שעה.
חגי רזניק: ובסוף, ככל שנהפוך את הרשות לביטחון קהילתי, את המשרד לחיזוק וקידום קהילתי , לבסיס ידע, כמקור לידע על מנת לייצר הכלה ותוכנית הוליסטית, אז יש פה באמת מקום אדיר למשרד הרווחה, מקום אדיר למשרד הבריאות ולמשרד החינוך כמובן.
חגי רזניק: די לראות שני מודלים.
חגי רזניק: בזה אני אתן לכם להמשיך את הדברים ואת העבודה החשובה שאתם עושים.
חגי רזניק: אני אסביר איך הדברים האלה עובדים במשרד לחיזוק וקידום קהילתי.
חגי רזניק: מודל אחד הוא תוכנית יזה"ר שעושה Reaching out למכורים וטיפול הוליסטי בעניין הזה.
חגי רזניק: אגב, אחד המרכזים בתל אביב היה צריך להיסגר גם אחרי שנכנסו לתפקיד.
חגי רזניק: די לראות שני מודלים שעובדים, שפועלים במשרד לחיזוק וקידום קהילתי והם דוגמה ל-איך נדרשת עבודה הוליסטית.
חגי רזניק: מודל אחד, תוכנית יזה"ר יחד עם משרד הבריאות.
חגי רזניק: זאת הזדמנות להגיד גם לפרופ' גרוטו וגם לד"ר שם טוב תודה, כי באמת בהנחיית השרה, מרכז "גולום" בדרום תל אביב היה צריך להיסגר גם, ויצרנו הארכת הרשאה בהנחיית השרה אורלי לוי.
חגי רזניק: ככה מנענו את הסגירה של הדבר הזה.
חגי רזניק: יזה"ר מקיימת שורה של מרכזים בתפיסת עולם שהיא תפיסה הוליסטית וגם משתפת בין משרדים.
חגי רזניק: כלומר, אין פה משרד אחד שיש לו את הידע והיכולת.
חגי רזניק: זה מודל שהוא עובד, ועובד נכון אז צריך להרחיב אותו.
חגי רזניק: מודל שני הוא מעולם אחר, אבל עולם לא פחות חשוב- קטינים.
חגי רזניק: אם אנחנו מסתכלים על פגיעה של ילדים ברשת, לא סתם דרשה השרה לוי-אבוקסיס את מערך המאו"ר, המערך הלאומי להגנה לילדים ונוער ברשת, שיפעל תחת משרדה.
חגי רזניק: שמה המודל הוא מודל של דסק שותפויות.
חגי רזניק: יש שם יחידה משטרתית, 105, אבל יש גם דסק שותפויות.
חגי רזניק: בסוף כשילד נפגע, זה נכון להתמכרויות וזה נכון לעולמות תוכן של רשת, בסוף, יש משמעות לרווחה, ויש משמעות ליועצת בית הספר.
חגי רזניק: סיפרתי על המקום של יועצת בית הספר בסיפור האישי שלי, ויש משמעות גם למשרד הבריאות.
חגי רזניק: באמת שיש שם מודל עובד וקיים של יכולת תכנון בין משרדית וגם של הרשות עצמה.
חגי רזניק: הרשות ההיסטורית ידעה להיות מרכז ידע שניתנה לה הבמה האחרונה בשביל להיות גורם מתכלל, ובהנחיית השרה אנחנו נעשה את כל המאמץ בשביל לתת לאנשים המופלאים האלה, שחלקם נמצאים איתנו בזום, אם זה דני שחר ראש הרשות שצריך להגיד מילה טובה, ואם זאת ד"ר ימית אלפסי שאני לא יודע אם שמעתם או לא אבל כדאי מאוד שהיא תישמע פה—
מיכל וונש: היא נמצאת פה.
חגי רזניק: וטלי יוגב שעובדת תחתינו ונמצאת איתנו בזום, היא הייתה אחראית על חסות הנוער והיום היא מובילה את הטיפול והשיקום.
חגי רזניק: ויש את אורית שפירו וחגי וכל האנשים שנמצאים פה חלקם איתנו, וחלקם אני בטוח שיוזמנו להמשך דיוני הוועדה.
חגי רזניק: לסיום דברי אני רוצה להגיד, השרה, אנוכי, והצוותים שלנו ממש שותפים לעשייה איתכם.
חגי רזניק: אנחנו פה כדי ללכת יד ביד כי בדברים האלה אין הרבה בני ברית.
חגי רזניק: בדברים האלה בסוף אנחנו רואים אנשים שאין להם לובי, וזה אנשים שלא תמיד יש להם את היכולת להבין איך מתקבלות החלטות, ואנחנו יחד שם בשבילם.
חגי רזניק: ככל שנדע לשתף פעולה בדבר הזה, אז אין לי ספק שנהפוך את התחום הזה לתחום לא רק שיטופל, אלא גם שיעשה שינוי כיוון.
חגי רזניק: בכך נאפשר לאותו חוסן חברתי להיות חוסן לאומי, כי חוסן לאומי הוא לא רק טנקים ומטוסים, שזה דבר חשוב, חוסן לאומי הוא באמת לייצב לאותם נערים, לאותם ילדים, לאנשים שחלקם חסרי-כל וחלקם מגיעים ממציאות נורמטיבית אבל משתבשים, גם במציאות של התמכרויות לחומרים פיזיים, אבל גם בהתמכרויות התנהגותיות מהעולם ההתנהגותי.
חגי רזניק: ואין לי ספק שנעשה את זה יחד.
חגי רזניק: תודה רבה על הזכות.
מיכל וונש: חגי, אני רק אומר שקודם כל באמת מאוד מאוד משמח לשמוע, גם בהמשך לשיחה שלי עם השרה השבוע, על שינוי תפיסתי שהוא נדרש, שינוי פרדיגמטי מאוד מאוד עמוק.
מיכל וונש: אני אומר שכשאני מסתכלת בעיניים של בני ובנות הנוער שאני פוגשת בשבועות האחרונים, אני אומרת להם שהם גיבורים, זה דבר ראשון.
מיכל וונש: דבר שני, שהם מהווים השראה לאחריות האישית שאנחנו צריכים לקחת על עצמנו.
מיכל וונש: אנחנו השרים, אנחנו חברי הכנסת והגורמים המפקחים על מה שקורה במשרדים.
מיכל וונש: ההכרח הזה לשינוי פרדיגמטי בא לידי ביטוי גם בהכרה ובתובנה שכל הידע לא יכול להימצא אצל משרד אחד כזה או אחר.
מיכל וונש: חייב להיות גורם מתכלל.
מיכל וונש: חלק מהדברים שאני נחשפת אליהם בשבועות האחרונים הם או שאין נתונים, או שאני אתן דוגמה רק כדי להמחיש את זה בצורה אנקדוטלית- אישה יוצאת מאשפוזית.
מיכל וונש: היא נמצאת בטיפולו של משרד הבריאות והיא לא מגיעה בסופו של דבר לדלת הבאה.
מיכל וונש: היא יוצאת מדלת אחת והיא לא מגיעה לדלת של המסגרת הבאה שאמורה לקלוט אותה, ואף אחד לא יודע מה קרה לה בדרך.
מיכל וונש: העובדה שאתם תוכלו להוות את התשובה, וזאת רק דוגמה אחת למי שנופלים בין הכיסאות, בסופו של דבר זה הפתרון.
מיכל וונש: אני אגיד עוד דבר, מהסיבה החשובה ביותר.
מיכל וונש: אני חושבת שחוזקה של שרשרת, של מדינה, נמדד על פי החולייה החלשה ביותר, אבל גם מהמקום שמכיר בזה שזה בזכות ולא בחסד.
מיכל וונש: מתוכנית היל"ה ועד התוכניות האחרות שאתה מציין אותן פה הבוקר ושהמשרד יכול להוות מין ארגון גג שמעגן את כולם תחתיו.
מיכל וונש: מדובר בזכות הבסיסית לשוויון שיש לכל בן ובת נוער במדינת ישראל.
מיכל וונש: אם זה תוכנית היל"ה, אז זה הזכות לחינוך שיש לכל בני הנוער, וזה פשוט בראשון לספטמבר האפשרות שלהם להגיע בזכות ולא בחסד לחינוך שמגיע להם, ולקבל את הכלים שהם זקוקים כדי שבאמת תהיה להם ההזדמנות עם כל הקושי שיש להם.
מיכל וונש: הדבר הנוסף שאני כן רוצה לומר אותו פה, ושחשוב לי שהוועדה תהיה חלק מהתהליך הזה שהמשרד עובד, זה שבאמת העובדה שפה יש גם את הכלים הנוספים הפרלמנטרים, בין אם הכלים החקיקתיים הנדרשים ובין אם הם הכלים שמאפשרים הרבה פעמים לגורמים השונים רק להעלות מהשטח את הדברים שנופלים בין הכיסאות, את האנשים שנופלים בין הכיסאות, שיתוף הפעולה, בעייני, עם המשרד ובאמת אני אבקש שהוועדה תהיה כל הזמן מעודכנת בתהליכים שהמשרד עושה, ואם אנחנו נוכל גם להזין את התהליך בצורה פרודוקטיבית יותר כדי שבאמת נשיק את זה קדימה, נדחף את זה קדימה, כי אני אומרת שאנחנו כבר באיחור, ואדרבה ואדרבה.
מיכל וונש: גם מבחינה תקציבית אנחנו כבר יודעים, ועם הפעילות המשותפת, אני מניחה שגם נחשפתם לדו"ח שלdeloitte שכבר מעיד על החיסכון של מיליארדים למדינת ישראל, אם נטפל בדבר הזה בזמן הנכון לא רק נעשה את חובותינו, גם בסופו של דבר מדינת ישראל תחסוך בטיפול לטווח רחוק, בטח ובטח בהצלת החיים שאנחנו מחויבים אליהם.
מיכל וונש: אז אני שמחה מאוד גם על שיתוף הפעולה, גם על נוכחותך כאן, גם על המשך העבודה המשותפת וגם אולי נשמע מהגורמים השונים אם יש שאלות ספציפיות.
מיכל וונש: זה שחגי פה, אני לא יכולה להבטיח שזה יקרה בכל פעם בוועדה.
מיכל וונש: אני חושבת שזאת הזדמנות.
מיכל וונש: גם הגורמים שנמצאים פה על הקו, למרות שיש לכם אולי דלת פתוחה וישירה, הגורמים הנוספים שנמצאים על הקו ואין להם את הגישה הזאת, ובכלל כל מי שנמצאים ואינם נמצאים פה בזום, האווירה הזאת של שיתוף הפעולה, של באמת איגוד ועיגון של כל הנתונים כדי שנוכל לבנות תוכנית לאומית שיוצאת לדרך ומתייחסת לכל הנקודות שציינת אותם על הרצף הטיפולי, מהאיתור ועד המניעה ועד הטיפול בסופו של דבר.
מיכל וונש: וגם, אני רוצה להעלות עוד דבר אחד שאני חושבת שהמשרד חייב לעשות אותו, וזה השקת קמפיין לאומי לשינויים תפיסתיים, להעלאת מודעות.
מיכל וונש: כשאני מדברת על התמכרות זה בכלל לא משנה לי שפה כתוב סמים ואלכוהול.
מיכל וונש: ברור לי שהתמכרות היא גם למין, וגם להימורים, וגם לחומרים נדיפים שאנחנו נדבר עליהם עוד מעט גם בדיון הזה, אבל זה בכלל לא משנה.
מיכל וונש: ההתמכרות ל-מה היא כבר לא משנה.
מיכל וונש: זה ההתמכרות שאנחנו מדברים עליה, על כל הסממנים שלה.
מיכל וונש: ואני חושבת שכחלק מההכרח או התובנות של המשרד חייב להיות קמפיין לאומי שמתייחס לדבר הזה וגם שעושה דסטיגמטיזציה.
מיכל וונש: זאת אומרת, יש אצלנו סטיגמה כפולה.
מיכל וונש: סטיגמה גם לנושאים הנפשיים שהעלנו פה, שאנשים לא מדברים עליהם.
מיכל וונש: זה גם משהו מאוד חברתי אצלנו.
מיכל וונש: לא מקובל לומר קשה לי, רע לי, שלא נדבר גם על פוסט-טראומה וכל ההקשרים שבהמשך שהופכים אותנו לחברה קצת יותר מאצ'ואיסטית, שפחות מדברת על הנושאים הללו, זה מחד.
מיכל וונש: ומאידך, הסטיגמה שנלווית לנושא של ההתמכרויות.
מיכל וונש: אני נותנת תמיד את התחלואה הכפולה כדוגמה.
מיכל וונש: ואגב, אתמול דיברנו על תחלואה כפולה בקרב נשים.
מיכל וונש: מדובר בעוד תת-טיפול כיוון שכשמדובר בנשים לבוא ולומר גם אני מכורה, גם יש פה איזה שהוא רקע נפשי וגם אני אישה.
מיכל וונש: אז ההשלכות של זה הן שאני לא אראה את ילדי, או כל הדבר הזה של התא המשפחתי.
מיכל וונש: אני חושבת שמתוך הדבר הזה חייבים להגיע למסקנה שמחויב פה קמפיין ארצי גדול שמשנה תודעה, כיוון ששינוי התפיסה או הפרדיגמה, כפי שאתה מתאר אותה וכפי שברורה לוועדה שצריך לעשות, צריך גם להנגיש אותו לציבור בשקיפות מלאה ובצורה יעילה.
חגי רזניק: אני רוצה רק ברשותך - -
מיכל וונש: כן, ואז ניתן לכל מי שבזום.
מיכל וונש: אנחנו כבר מגיעים אליכם.
חגי רזניק: -- גברתי היו"ר.
חגי רזניק: באמת אני מסיים ואתן פה לחברים המכובדים שעלו איתנו לדבר ולהתייחס, אבל באמת שלושה דברים שמתכתבים עם הדברים שלך.
חגי רזניק: אז פעם אחת כמו שאמרתי בתחילת דברי וגם בסיום דברי, אנחנו שותפים מלאים.
חגי רזניק: זוהי הדירקטיבה של השרה ופה אנחנו נמצאים ברמה הלא-פורמלית לכל שיח שמוביל לדיון ועדה, וכמובן בדיונים הפורמליים של הוועדה.
חגי רזניק: דבר שני, השרה שלנו תבעה מושג שכל הזמן עומד לנגד עניינו -כלכלי זה חברתי.
חגי רזניק: בסוף חברתי זה כלכלי, כל דבר שבסוף נסתכל עליו בראיה שהיא חברתית היא בסוף כלכלית.
חגי רזניק: אותן אוכלוסיות שלא קיבלו את ההזדמנות, או שנמצאות כרגע במשבר רגעי, זה יכול להיות סביב הקורונה, זה יכול להיות מנסיבות חיים כאלה ואחרות.
חגי רזניק: ככל שנשקיע בעולם התוכן הזה, אז בסוף נזניק אותם.
חגי רזניק: דבר אחרון, באמת באותו יקום שאנחנו עמלים עליו, ופה צריך להגיד גם מילה טובה לאביגדור יצחק יו"ר משרד הפיס, לבני דרייפוס מנכ"ל משרד הפיס ולפרופ' קור מהמרכז להתמכרויות שאנחנו מדברים בהחלט גם על הממד ההסברתי.
חגי רזניק: זאת אומרת, פעילות שהיא פעילות הכשרתית, פעילות שהיא פעילות מקצועית, ליווי, טיפול, שיקום שהוא לא מלווה מחקר הוא חשוב ביותר, אבל לצד זה נדרשת פעילות הסברתית והדבר הזה יקבל את הביטוי והוא מתכתב עם הדברים שלך.
חגי רזניק: תודה וסליחה שהארכתי.
מיכל וונש: אני חושבת שזה גם חשוב לכל מי שנמצא איתנו.
מיכל וונש: אנחנו נאפשר למשרד לחיזוק וקידום קהילתי עוד זמן כיוון שמאוד חשוב לנו באמת לייצר את ההעמקה.
מיכל וונש: אני רק אבקש אם ניתן יהיה להתמקד בדברים חדשים שלא נאמרו שחשוב שגם הוועדה תדע וגם כל מי שנמצאים בזום יהיו מודעים לו.
מיכל וונש: אז יש איתנו את דני שחר, ראש הרשות, שאני אשמח גם לשמוע את התייחסותך לנושא.
מיכל וונש: בוקר טוב דני.
דני שחר: בוקר טוב.
דני שחר: בוקר טוב לוועדה, בוקר טוב לחגי ידידי.
דני שחר: ברשותך היו"ר כולנו נגיד לחגי מזל טוב כי יש לו יום הולדת היום.
מיכל וונש: זיכית אותנו בהזדמנות לאחל לו גם יום הולדת שמח בוועדה.
דני שחר: מאחר ובאמת חלק מהדברים שחגי אמר לא שמענו, בסוף שמענו טוב יותר, אני אגיד באמת בארבע נקודות.
דני שחר: קודם כל אין ספק שהסיפור האישי של חגי הוא המודל.
דני שחר: אני עוד אגיד ככה במאמר מוסגר כי היה לנו שיח מקדים, יש עוד אוכלוסיות שמבחינתנו הם אוכלוסיות בסיכון להתמכרויות שהן לא דווקא באים מהעולם הזה או מהסיפור - -
מיכל וונש: תרופות מרשם --
דני שחר: -- של חגי, ואני יכול לספר מהעולם שאני הגעתי, הלומי קרב וכולי, שהם גם אנשים שחשופים, אבל לא נכנס לזה.
דני שחר: שלוש נקודות ממה שאמר חגי שאני רוצה לחזק אותן, ולדבר בארבע נקודות מבחינתנו על הווקטור המקצועי המרכזי.
דני שחר: א' חגי דיבר על מרכז ידע וכל השותפים שלנו פה, אני רואה את פאולה ואת שבי ואת קרן ממשרד החינוך וכולי, שרק אתמול היה לי שיח איתה, שותפים מצוינים.
דני שחר: אני חושב שאחת מהחוזקות שלנו היא שאנחנו יכולים להיות סוג של רגולטור ולהוביל נושאים מקצועיים בשיתוף פעולה מלא עם המשרדים הרלוונטיים.
דני שחר: הדבר השני כי זה עלה במה שאמרה היו"ר, יש שיתוף פעולה היסטורי בינלאומי שהובילה הרשות ההיסטורית.
דני שחר: כרגע בגלל מגבלות תקציב הקורונה זה קצת נעצר, זה יותר דרך המיילים, דבר שמאוד חשוב לחזק אותנו.
דני שחר: ברמה הבינלאומית הרשות היא שם דבר.
דני שחר: זה לא קרדיט שאני לוקח אליי, זה קרדיט של הרשות הקודמת ועל זה יישר כוח.
דני שחר: אני אגיד באמת בארבע נקודות מה מבחינתנו הוא הווקטור המרכזי.
דני שחר: חגי מכיר, הוא אישר את זה.
דני שחר: א' הדבר המרכזי, זה גם השיח המרכזי של השרה, עבודה עבור הקהילה, עם הקהילה באמצעות כוחות מהקהילה.
דני שחר: הדבר השני, זה ראיית רוחב לאומית של תופעות חברתיות, מענים וצרכים ובמקביל נוכחות ומתן מענה לאתגרים ברמה של הרשות המקומית.
דני שחר: מבחינתנו הפלטפורמה העיקרית זה הרשות המקומית, לשם הולך רוב התקציב.
דני שחר: מיפוי מענים וזיהוי צרכים ומגמות, האצת תהליכים ופיתוח שירותים חסרים חדשים וחיזוק יכולת התמודדות של הרשות המקומית.
דני שחר: זה מבחינתנו חמשת הווקטורים המקצועיים המרכזיים שלשם אנחנו צריכים לכוון.
דני שחר: ויישר כוח.
דני שחר: תודה.
מיכל וונש: תודה דני.
מיכל וונש: זאת גם הזדמנות עבורי להכיר את כולכם, אז אני שמחה מאוד על ההזדמנות.
טלי יוגב: שלום לכולם.
מיכל וונש: בוקר טוב טלי.
טלי יוגב: אני רק רוצה ממש לדבר בקצרה ולהוסיף, ואפילו יש לנו פגישה עם השותפים שלנו אחרי הישיבה הזו, כי אני רוצה לשים על השולחן את הנושא, הנה הצטרפה לידי עכשיו אתי.
טלי יוגב: אני רוצה לשים על השולחן את הנושא של מרכז הידע ומרכז הניתור.
טלי יוגב: על זה באמת הפגישה הבאה שלנו, בלהחזיר את זה לפגישה הראשונה שהייתה של הוועדה שדובר על בסיס ידע ונתונים אחוד.
טלי יוגב: אנחנו באמת לוקחים את זה על עצמנו, מה שנקרא להחזיר עטרה ליושנה, להחזיק ולפתח את הנושא הזה.
טלי יוגב: זה מתחבר למה שדני אמר, על העבודה הבינלאומית בתחום הזה של מדינת ישראל, אבל זה בעיקר על זה שאנחנו בפנים נוכל באמת לתת מענה בקול אחיד, וביכולת אחידה של ניתוח נתונים ומגמות על בסיס מסד נתונים אחיד פה בארץ .
טלי יוגב: זה הדבר שהיה חשוב לי להגיד פה עכשיו.
מיכל וונש: אני מאוד שמחה, זאת בשורה מאוד חשובה ואי אפשר לצאת לדרך ללא מסד נתונים מסודר כזה.
מיכל וונש: אני אומר ואוסיף, בפגישה הראשונה גם התייחסנו לכך, אנחנו עומדים בפני אפשרות לתהליך של אי- הפללה, לגליזציה, נקרא לזה איך שנקרא לזה, יציאה לדרך ואני לא מדברת על "האם", אני מדברת על ה"כיצד".
מיכל וונש: יציאה לדרך לתהליך כזה אחרי התייעצויות רבות שכבר ערכתי במדינות שכבר עשו את התהליך הזה.
מיכל וונש: יציאה לדרך ללא מסד נתונים קיים היא חוסר אחריות משוועת.
מיכל וונש: אני מאוד מאוד שמחה לשמוע על כך.
מיכל וונש: אני מאוד מבקשת שהוועדה תעודכן גם על הקמת מסד הנתונים, גם על דרכי האיסוף, גם על הדרכים שבהן אנחנו מתכוונים להשתמש בנתונים הללו.
מיכל וונש: אני חושבת שזה קריטי וחשוב מאוד לכל דבר שנצא לדרך מבחינת עבודה מהותית.
מיכל וונש: אורית בבקשה.
מיכל וונש: סליחה אורית, הייתה אי הבנה שלי.
מיכל וונש: אתי בבקשה.
מיכל וונש: אורית נחזור אלייך בקרוב.
<< אורח >> אתי כהנא: בוקר טוב לכולם.
<< אורח >> אתי כהנא: אני הצטרפתי לטלי, אני ככה ישבתי לידה ושמעתי עד עכשיו את השיח.
<< אורח >> אתי כהנא: הנושא הבינלאומי שאני מעורבת בו, זה נושא שהתחיל בימי הרשות הלאומית למלחמה בסמים ששם פותחו קשרים בינלאומיים מאוד הדוקים עם הרבה מאוד למידה הדדית.
<< אורח >> אתי כהנא: שמחנו ללמוד כמה למדינת ישראל יש מקום חשוב ברמה העולמית, וגם השותפים פה חלקם חוו את זה בשותפות מלאה איתנו בכל מיני הזדמנויות שונות, במפגשים בינלאומיים.
<< אורח >> אתי כהנא: אנחנו גם היום בקשר מאוד רציף ושוטף עם האו"ם, גם עם האיחוד האירופי, גם עם מועצת אירופה ואין ספק, מסתבר שגם לנו יש הרבה מה לתרום להם, וכמובן שגם לנו יש הרבה מה ללמוד מן העולם.
<< אורח >> אתי כהנא: בוודאי שהדברים האלה מקבלים משנה חשיבות במקום שבו עולות על הפרק כל מיני רפורמות או חשיבה שרוצה ללמוד מה קורה בעולם.
<< אורח >> אתי כהנא: אנחנו בהחלט שם ובהחלט נמצאים באותו תהליך הדדי של לימוד ולמידה.
מיכל וונש: גם זה חשוב מאוד לשמוע ואני אומר, אולי כחוקרת אקדמית אני אומר, אני חושבת שמה שחשוב מאוד זה הדדיות, וגם האפשרות ללמוד מהתהליכים הללו מה צפוי לנו.
מיכל וונש: זאת אומרת, מדינות שעברנו תהליכי לגליזציה, אפשר ללמוד מניסיונן לגבי העבר, וכמובן להכיל את מה שרלוונטי לנו.
מיכל וונש: גם ללמוד מתהליכים שעברו מדינות אחרות בנוגע לרפורמות שאנחנו עתידים לעשות, וגם ללמוד מה צפוי לבוא עם זה למשל בנושא ההתמכרויות.
מיכל וונש: היום, כפי שאני מניחה שכל הגורמים המקצועיים שנמצאים על הקו, ההתמודדות עם ההתמכרות ל- opioids למשל בארה"ב, לתרופות מרשם בכלל.
מיכל וונש: אני חושבת שזה עוד לא על הרדאר שלנו מבחינת התובנה שאם אחד מעשרה מאיתנו מכורים, אנחנו לא מכורים בהכרח לאיזה שהוא משהו באיזה שהוא רחוב חשוך איפה שהוא.
מיכל וונש: יכול מאוד להיות, וכולנו מכירים כאלה מסתבר, שמכורים גם לתרופות מרשם.
מיכל וונש: אז מדובר באוכלוסייה אחרת לחלוטין, עם התאמות נדרשות לחלוטין, עם תובנות והכרה בכך מכיוון אחר לחלוטין שלנו מבחינה חברתית.
מיכל וונש: אני חושבת שחגי גם התייחס לכך, מהכיוון של שינוי תפיסתי עמוק.
מיכל וונש: ממש שינוי פרדיגמטי שהנושא הזה מחייב כדי שתהיה לנו חברה בריאה.
מיכל וונש: חוסן חברתי נובע מתוך השינוי התפיסתי הזה.
מיכל וונש: תודה אתי.
מיכל וונש: אם הוועדה תוכל לרתום ולהירתם, יש לנו גם את היכולת להשתמש במרכז המידע והמחקר של הכנסת פה לתהליכים מסוג אחר.
מיכל וונש: זאת אומרת, בין אם זה סקירה משפטית משווה.
מיכל וונש: שיתוף הפעולה הזה יכול רק, אני חושבת, לייעל, לשפר ולמקסם את התהליך הזה שהמשרד עובר ברשות השרה ושהיא מובילה אותו בצורה הוליסטית.
מיכל וונש: אחרי השיחה איתה סיכמנו על המשך שיתוף פעולה, אבל בכל דבר, אתם מצויים בפרטים כל אחד במסגרת עבודתו, שהוועדה יכולה גם לסייע.
מיכל וונש: יכול להיות שזה מבחינת חקיקה, יכול להיות מכל בחינה של כלים פרלמנטרים אנחנו מאוד נשמח על שיתוף פעולה פורה מהסוג הזה גם בשגרה.
מיכל וונש: אז עכשיו כן נקרא לאורית, סליחה על הדילוג קודם.
מיכל וונש: בוקר טוב אורית.
אורית שפירו: מצוין.
אורית שפירו: בוקר טוב.
אורית שפירו: תודה.
אורית שפירו: אני אוסיף למלומדיי שתי נקודות מרכזיות.
אורית שפירו: אחד זה רצף השימוש.
אורית שפירו: אנחנו דיברנו בשלושת רבעי השעה האחרונה על קצה הרצף של ההתמכרויות.
אורית שפירו: בוודאי ובוודאי שכשמדובר על בני נוער אנחנו צריכים לחשוב על כל הרצף, החל מאלה שמעולם לא עשו שימוש וצריך לחזק אותם על המקום הזה, שימוש חד פעמי, מזדמן, קבוע, ועד להתמכרויות.
אורית שפירו: רוב בני הנוער לא נמצאים בהתמכרויות בקצה הרצף, ושם אנחנו חייבים להיכנס.
אורית שפירו: מה שמביא אותי לנקודה השנייה, העבודה המשמעותית עם ההורים.
אורית שפירו: זה פן מאוד מאוד נרחב שצריך להתייחס אליו.
אורית שפירו: איך עושים את זה?
אורית שפירו: באיזה אופן?
אורית שפירו: תוך התייחסות להבדלים התרבותיים שנדרשים כאן.
אורית שפירו: בשנה האחרונה בהובלה של המנכ"ל ושל דני בנינו מתווה עבודה שעל פיו עובדים 250 המנהלים היישוביים שלנו.
אורית שפירו: הנקודה האחרונה היא באמת היכולת של המנהלים שלנו בשטח לחוש את האתגרים שיש בכל מקום ומקום, בין אם זו מועצה אזורית, בין אם זה יישוב, בין אם זה כל דבר על פי המאפיינים שלו, דרך הצוותים שלהם אם זה מדרכי מוגנות, אם זה מדמ"צים, סיירות הורים, עובד סוציאלי קהילתי ומשטרתי, ועוד ועוד.
אורית שפירו: לאתר את התופעות ולתת להן מענים בשיתוף פעולה, בתכלול, זו מילה שחוזרת על עצמה כאן, עם הגופים הרלוונטיים בתוך הקהילה בכדי להיות מאוד מדויקים ולמדוד את ההישגים בתוך היישוב.
מיכל וונש: חשוב מאוד ואני חושבת שהתקופה הזאת גם מזמנת לנו אל מול המשבר הזה איזושהי הצצה מאוד מאוד אמיתית.
מיכל וונש: היא מאוד קשה לפעמים, אבל מאוד אמיתית, לאתגרים שהיו ובעבעו מטה לפני השטח, ופתאום הזרקור חשף אותם.
מיכל וונש: השהות המתמשכת הזאת חשפה והעלתה למעל פני השטח אתגרים שהחברה הישראלית לא הייתה מודעת אליהם.
מיכל וונש: אני חושבת שיש לנו פה הזדמנות לצד המשבר בעצם לייצר את הרצף הזה שאת מדברת עליו, ובטח ובטח להעניק למי שמבצעים בסופו של דבר את התהליך כבר מתחילתו- לזהות, ושיהיו להם את הכלים הראויים.
מיכל וונש: בסוף, אני מדברת על זה הרבה פעמים, בסוף זה עניין של חינוך.
מיכל וונש: חינוך של המחנכים, חינוך של בני הנוער ובסופו של דבר רק לדעת להעלות את המודעות, להעלות את הידע.
מיכל וונש: בסוף, הידע הוא כוח מאוד גדול.
מיכל וונש: את באמת צודקת בנקודה הזאת.
מיכל וונש: היא מאוד מאוד חשובה.
מיכל וונש: ד"ר פאולה רושקה היקרה נמצאת איתנו ממשרד הבריאות.
פאולה רושקה: קודם כל אני מאוד שמחה לאווירה שיש בתוך הוועדה, והיום במיוחד כשחגי מנכ"ל המשרד הגיע והציג את התוכנית שלהם.
פאולה רושקה: אני קצת התגעגעתי מאז שסגרו את הרשות הסטטוטורית הישנה לאווירה הזאת.