GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תמר זנדברג: הוועדה גם רשמה לפניה שכל הגורמים מהמכס, משטרה, בריאות, כלכלה, נצרף את חקלאות שלא דיברו פה אבל אנחנו יודעים את עמדת המשרד לאורך כל התהליך, מייד עם הצעת המחליטים הזו ובעצם כבר עכשיו נמצאים בעבודת מטה כדי לגבש את כל הנהלים ועבודת הרגולציה הדרושה מסביב.
תמר זנדברג: רשמנו גם לפנינו שלא דרושה איזה עבודה, איזשהו הסכם בין-מדינתי או משהו כזה בניגוד למה שנמסר לוועדה בפעמים קודמות.
שרונה עבר הדני: כנראה הייתה אי הבנה בנושא.
תמר זנדברג: אני גם מדברת מהזיכרון, אבל אני ממש זוכרת את זה שמנכ"ל משרד האוצר הציג את זה כאן.
שרונה עבר הדני: יכול להיות שגם הוא הבין את זה לא נכון.
תמר זנדברג: הוא זה שהביא את זה, זה עבודה שלו.
תמר זנדברג: על מנת שבאמת נוכל לקדם את התהליך כמה שיותר מהר גם רשמנו לפנינו שלמרות חוסר הוודאות גם ממשרד הכלכלה ובסוף גם מנציגי המשקיעים והעוסקים בתחום – כלומר, יש התקדמות, יש איזושהי אופטימיות זהירה, יש חוזים, כולל חוזי השקעות, גידול וכו' שנמצאים על השולחן וממתינים בחסות הרגולציה הזאת.
תמר זנדברג: אבל כרגע אנחנו באיזשהו מסלול של התקדמות, עלייה ופיזור אי הוודאות ונכנסים כמה שיותר למסלול של נהלים יותר ברורים עם יכולת להתקדם.
תמר זנדברג: בכפוף לבדיקה הזו אנחנו נמשיך לעקוב גם אחרי היישום עצמו וגם נשקול אם נראה שהדברים נתקעים ויש איזה שהם חסמים אז אנחנו נכנס ישיבת מעקב בשלב מוקדם יותר שייקבע ושנודיע עליו.
תמר זנדברג: אם לא אז בתוך חצי שנה בתקווה שלא נהיה פה ונחזור בממשלה אחרת ובקואליציה אחרת, אבל אם נהיה אז נמשיך לעשות את עבודתנו.
מירב בן ארי: שלום לכולם, אני רוצה לפתוח את ישיבת הוועדה המיוחדת למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול.
מירב בן ארי: הנושא הוא מימון הממשלה לפרויקטים לגמילה ושיקום מסמים במגזרים חלשים – לציון יום הנגב.
מירב בן ארי: היום ה-18 בדצמבר 2018, י' בטבת תשע"ט.
מירב בן ארי: אני אחליף את יו"ר הוועדה.
מירב בן ארי: בשתי מילים בפורום מצומצם נדבר על העניין הזה של השימוש בחומרים ממכרים, אלכוהול, סמים.
מירב בן ארי: חשוב לומר שגם במקומות של אשפוזיות אנחנו רואים גם נגמלים מהימורים שזה גם הצטרף.
מירב בן ארי: אני סיירתי כמעט בכל מקום בוועדה.
מירב בן ארי: מאשפוזיות, בכפרים- - - מלכישוע, כפר איזון, הדרך.
מירב בן ארי: ראינו את אותם צעירים, מבוגרים, שמוצאים את עצמם בשלבים כאלה ואחרים בנושא של התמכרות, בעיקר לסמים ואלכוהול.
מירב בן ארי: וגם נתקלנו בהרבה תחלואה כפולה שלצערי גם מאוד מאפיינת את האוכלוסייה הזאת.
מירב בן ארי: מטרת הדיון כפי שהתבקשנו זה בעצם לבחון מה הם אותם מוסדות גמילה אפשריים שנמצאים כיום באזור הדרום, אם בכלל.
מירב בן ארי: לאור העובדה שאני דיי שולטת בתחום, אני מודה בצניעות, אני אשמח לדעת לא רק על אשפוזית או חלופת אשפוז או כפר, גם אשמח לדעת על איזה מוסדות בקהילה.
מירב בן ארי: אני אגיד עוד משהו בהערה אחרת שלאו דווקא קשורה לנגב, אלא קשורה בכלל למדינה.
מירב בן ארי: הבעיה הכי גדולה בנושא של התמכרויות בעיניי זה הרצידיביזיות.
מירב בן ארי: שבסוף הולכים לכפר ופוגשים אדם שהיה באשפוזית שמדינת ישראל שמה עליו הרבה מאוד כסף, ובסוף הוא חוזר לחברה, אין לו שום טיפול ואז הוא עוד פעם מוצא את עצמו בכפר.
מירב בן ארי: אייל, בתקופה של זה שהיה הממונה לפני שאול, אמיר, היה לנו דווקא ניסיון לעשות איזשהו ROI, משהו מעניין, בסוף הוא עזב ולא הספקנו.
מירב בן ארי: אבל הבאנו תכנית - - - הנה חגי פה, לא ראיתי אותך פתאום לרגע.
מירב בן ארי: כי פתאום נזכרתי כשעשינו את זה בעצם עם אמירה לוי, התחלנו לעשות, האוצר אמר ש- - - כי בסוף, למה אני אומרת לך אייל - -
מירב בן ארי: אתה היית איתנו בזה?
קריאה: הייתה לנו פגישה עם תמר - -
מירב בן ארי: למה בעצם רצינו לעשות את זה?
מירב בן ארי: כי ישבנו אני ותמר ופאולה וחגי – כי בסוף אם אתה בא ואתה שם את אותו אדם בכפר באשפוזית ואחרי אשפוזית הוא עובר להוסטל והוא נמצא שנה בהוסטל ואתה שופך שם מיליונים של הרווחה ואז בסוף אותו אדם הולך לעיר שלו, לכפר שלו או ליישוב שלו ואין אף אחד שהוא יכול להתייעץ איתו ולדבר איתו אז תיק-תק שבוע-שבועיים-שלושה-חודש הוא חוזר עוד פעם לאשפוזית.
מירב בן ארי: ויום באשפוזית, תיכף משרד הבריאות ידבר, זה מלא כסף.
מירב בן ארי: ואני אומרת לעצמי, אם היו לנו מסגרות טיפוליות בתוך הקהילה היינו מונעים את הבזבוז כסף.
קריאה: אבל יש לנו מסגרות בתוך הקהילה.
מירב בן ארי: אז את תיכף תגידי אבל - -
קריאה: לא טיפוליות.
קריאה: מה שמירב מדברת זה על השיקום.
מירב בן ארי: אתמול גם ישבתי עם ציפי נחשון בפאנל ודיברנו גם על מסגרות שיקום אחרות.
מירב בן ארי: אני גם הייתי באשדוד, דרך אגב, מקסים, איך זה נקרא?
מירב בן ארי: תזכירי לי.
קריאה: יש לנו יחידה גדולה באשדוד.
מירב בן ארי: אבל זה נורא רווחה.
מירב בן ארי: ומה שחסר לנו, ולכן גם דיברתי עם פאולה, זה הקטע הטיפולי שחגי מדבר, הקטע הפסיכיאטרי, השיקומי.
מירב בן ארי: וזה לדעתי מה שחסר.
קריאה: פסיכיאטרי או שיקום טיפולי?
קריאה: שיקום טיפולי - -
מירב בן ארי: תיכף אנחנו ניתן לכם.
מירב בן ארי: קודם חברי הכנסת, אחרי זה המשרדים.
מירב בן ארי: חבר הכנסת אזברגה.
ג'מעה אזברגה: תודה רבה גברתי היושבת ראש.
ג'מעה אזברגה: אני גם נקלעתי ביום הזה של יום הנגב לעניין של הסמים שאני רציתי להגיד קודם כל תודה ומברכים אתכם על הדיון הזה החשוב.
ג'מעה אזברגה: ואני מברך את חברי טלב אבו עראר שיזם את היום הזה.
ג'מעה אזברגה: ובאמת העדר מוסדות במגזר הבדואי בנגב כמעט אפס, לא קיים דבר כזה.
ג'מעה אזברגה: אם זה מרכזי שיקום, אם זה מוסדות לגמילה ואם זה טיפול או מעקב אחרי זה.
ג'מעה אזברגה: דבר שני, אולי תגיד לנו עוד מעט העובדת סוציאלית – נושא הקשר בין המועצות לבין המוסדות שמטפלים בעניין של אנשים שלוקים במחלה הזאת לצערי.
ג'מעה אזברגה: ואני חייב לעזוב אתכם כי יש לי דיון בעבודה - - - על נושא הבריאות בנגב בכלל.
ג'מעה אזברגה: תודה רבה.
ג'מעה אזברגה: חברי ג'מאל זחאלקה נמצא פה והוא ימשיך.
ג'מעה אזברגה: אנחנו מתחלקים.
מירב בן ארי: תודה חבר הכנסת אזברגה.
מירב בן ארי: בבקשה אדוני.
עבדול חמיד אבו רביע: אני מנהל שירותי הרווחה אל קאסום, מועצה אזורית שאחראית על 70,000 תושבים ויישובים המוכרים והלא מוכרים.
עבדול חמיד אבו רביע: אני מודה לחבר הכנסת זחאלקה שנתן לי את האפשרות כי אני צריך להיות בוועדה השנייה וחשוב שנהיה.
עבדול חמיד אבו רביע: אני רוצה להגיד לכם - - - שהעלו או דיברת עליהם כמעט ואין, אפס.
עבדול חמיד אבו רביע: אני טיפלתי באנשים מכורים, טיפלתי בשיקום אסירים והיום אני נמצא בעמדה הזאת.
עבדול חמיד אבו רביע: והיום אני גייסתי שתי יחידות דרך משרד הרווחה לטפל גם בנוער מכור וגם במבוגרים.
עבדול חמיד אבו רביע: לצערי אין לי מקום.
עבדול חמיד אבו רביע: המציאות במגזר הבדואי - -
ג'מאל זחאלקה: אין מקום למה?
עבדול חמיד אבו רביע: אין מקום פיזי, אי אפשר.
עבדול חמיד אבו רביע: זה בגלל התכנון, זה בגלל הריסת בתים וזה בגלל מורכבות מאוד מאוד קשה.
עבדול חמיד אבו רביע: ואני משתדל, אם אני רוצה לעשות טיפול כזה אני צריך לגרור אותם לבאר שבע.
עבדול חמיד אבו רביע: אין כמו הטיפול בקהילה כי אמרת משפט מאוד חשוב – כשהוא חוזר לבית, לסביבה שמזכירה אותו, לפינה הזאת, לאבנים האלה שישבתי ועישנתי מאחורי הצריף הזה – אם לא יהיה לו טיפול שם במוקד זה לא יעזור.
עבדול חמיד אבו רביע: ואני אומר לך מכור אחד יכול לקלקל לסביבה שלמה – האישה סובלת, הילדים סובלים והסביבה סובלת, ואני לא יודע איזה סיכון.
עבדול חמיד אבו רביע: משרד הרווחה משקיע מיליונים, אבל אני שואל למה אני צריך לשלוח לאשפוזית באשקלון, למה אני צריך לפנות להוסטל בצפון בשביל לשים אותו שם שימשיך את התקופה.
עבדול חמיד אבו רביע: אחרי שאני מביא אותו להחלמה ממה שהיה למה אין לי יכולות – לא תקציב ולא טיפול שאני אתן לו אחרי שהוא חוזר לשטח.
מירב בן ארי: אוקיי, ותגיד רגע, מה זה מה שאמרת שהצלחת ממשרד הרווחה, מה בעצם הכלים שלך היום לטפל?
עבדול חמיד אבו רביע: נתנו לי מבחינת תקנים.
עבדול חמיד אבו רביע: אני יכול, נתנו לי לפי הועדות, אם יש לך ככה וככה, זה תהליך מורכב בירוקראטי.
מירב בן ארי: כן, אני יודעת מה זה.
עבדול חמיד אבו רביע: אבל אני צריך יחידה כזאת.
עבדול חמיד אבו רביע: אני צריך להקים יחידה כזאת - -
מירב בן ארי: פיזית, מבנה.
עבדול חמיד אבו רביע: ללכת להקים אותה ברהט לא מתאים לי.
עבדול חמיד אבו רביע: אני רוצה לאוכלוסייה שלי.
עבדול חמיד אבו רביע: להקים אותה בערד?
עבדול חמיד אבו רביע: למה אנחנו - -
מירב בן ארי: והמועצה המקומית לא יכולה להקצות מבנה?
עבדול חמיד אבו רביע: זה מורכב מעבר ליכולות של המועצה.
מירב בן ארי: לא, כי תגיד עם מי צריך לדבר.
עבדול חמיד אבו רביע: הרבה גורמים שותפים פה שצריך לדבר איתם ובעיקר, לדעתי, רשות לפיתוח הנגב או מה שנקרא - - - למשרד החקלאות- -
ג'מאל זחאלקה: היא המכשול, היא לא הפתרון.
עבדול חמיד אבו רביע: אבל כפופה למשרד החקלאות.
ג'מאל זחאלקה: האזרחים הערבים בנגב זה בעיה שבכל הוועדות - - - הם לא יכולים לדבר ישירות עם הממשלה ועם המדינה.
ג'מאל זחאלקה: יש להם מתווך בשם המנהלת ובשם הרשות הזאת.
ג'מאל זחאלקה: זה מחזיר אותנו לימים שבהם הייתה מחלקה ערבית ברווחה, מחלקה ערבית בהסתדרות, כמובן מחלקה ערבית מפלגת מפא"י אז – עידן שבו יש לך סוכנים שמתווכים בין אזרח לבין הרשות.
ג'מאל זחאלקה: הוא ילך ויצעק ברווחה, ישלחו אותו לרשות והרשות פשוט הפכה למכשול גדול מאוד.
ג'מאל זחאלקה: אני חושב שצריך בעניין שלך – אתה רוצה לפתור את הבעיה שלך, אתה צריך ללכת במסלול עוקף הרשות הבדואית.
ג'מאל זחאלקה: אין דרך אחרת.
ג'מאל זחאלקה: אם אתה תחכה עד שהרשות תעשה יקח המון שנים.
ג'מאל זחאלקה: הם פשוט מכשול ענק בעניין הזה.
עבדול חמיד אבו רביע: אני ממש מודה ומעריך ואני חייבת לצאת.
מירב בן ארי: תיכף גם משרד הרווחה ומשרד הבריאות שנמצאים באזור שלך ננסה להבין - -
ג'מאל זחאלקה: לצערנו המלחמה בסמים הפכה לביטחון פנים, גם זו בעיה.
מירב בן ארי: כן, אבל עדיין הטיפול זה רווחה ובריאות.
מירב בן ארי: הטיפול במכורים - - - בוא נתחיל רגע עם משרד הבריאות.
מירב בן ארי: את באזור שהוא מדבר עליו, מאיזה אזור את במשרד הבריאות?
קרן גולדמן: אני מהמחלקה של ד"ר רושקה, המחלקה לטיפול בהתמכרויות.
קרן גולדמן: אנחנו יושבים במנהלה.
מירב בן ארי: אבל יש לך מחוז דרום?
קרן גולדמן: כן, יש לנו מחוז דרום.
מירב בן ארי: ואת מעליה?
קרן גולדמן: את אמרת שאת מכירה את המסגרות - -
מירב בן ארי: כן, אני מכירה, אבל לא כולם מכירים.
מירב בן ארי: אני הייתי בכל המסגרות.
מירב בן ארי: אני בוועדה הזאת כמעט ארבע שנים, אבל אני רוצה שאם יש לך מיקוד אולי בדרום כי בשביל זה חברי הכנסת עשו את האירוע הזה.
קרן גולדמן: אז קודם כל יש לנו את אשפוזית - - - באשדוד שבשביל משרד הבריאות זה עדיין מחוז דרום, ששם יש לנו 20 מיטות.
קרן גולדמן: יש לנו אשפוזית לתחלואה כפולה 16 מיטות, יש לנו תורי המתנה - -
מירב בן ארי: לא, לא, אשדוד זה לא באר שבע, זה רחוק אשדוד מבאר שבע.
קרן גולדמן: אזור הדרום אמרת.
מירב בן ארי: כן, אבל מה יש בבאר שבע?
קרן גולדמן: בבאר שבע יש לנו שני מרכזים לטיפול תוצאתי ממושך, אחד זה סלע ב' והשני זה מטרה שלמטרה יש גם ניידת שמחלקת טיפול - -
מירב בן ארי: אבל אלה לא אשפוזיות.
קרן גולדמן: לא.
קרן גולדמן: אשפוזית יש אחת- -
מירב בן ארי: הכי קרובה לדרום זה האשפוזית באשדוד?
קרן גולדמן: אחת בבאר שבע זה לתחלואה כפולה.
מירב בן ארי: אין אשפוזית.
קרן גולדמן: יש לתחלואה כפולה.
קרן גולדמן: אין אשפוזית רגילה לגמילה מחומרים כמו שאת מכירה משאר המקומות.
קרן גולדמן: יש לתחלואה כפולה ושם יש 16 מיטות.
מירב בן ארי: יש לך 16 מיטות על כל אזור הדרום?
קרן גולדמן: אנחנו כל שנה מבקשים תוספת תקציב, גם ל-2019 ביקשנו.
קרן גולדמן: מה שאני כן רוצה להגיד - -
ג'מאל זחאלקה: הן תמיד מלאות ויש מקום - -
קרן גולדמן: מלאות - -
מירב בן ארי: בטח, רשימת המתנה.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו רוצים לדעת כמה הלחץ.
ג'מאל זחאלקה: כמה עומדים בתור, יש לכם הערכה?
קרן גולדמן: יש לנו 16 מיטות ברישיון ויש לנו 15 ממתינים.
ג'מאל זחאלקה: אבל אם יהיה כפול אני מבטיח לך שיהיה כפול.
ג'מאל זחאלקה: כי אנשים לא פונים כשיודעים שאין מקום.
קרן גולדמן: אז אני רוצה להגיד משפט על זה.
ג'מאל זחאלקה: אם יהיה לך 32 אז יהיו לך 32 בהמתנה.
קרן גולדמן: כן, בכלל תחלואה כפולה זה דבר שעולה ומתפתח ויש לו עוד דרישה.
קרן גולדמן: ל-2019 לתכניות העבודה שלנו אנחנו שמנו לנו למטרה לעשות רה-ארגון בכלל בשירות של האשפוזיות.
קרן גולדמן: הרה-ארגון אומר גם פריסה מחודשת ארצית.
קרן גולדמן: יש לנו שמונה אשפוזיות שפזורות ברחבי הארץ, גם פריסה גיאוגרפית מחודשת וגם פריסה על פי סוג האוכלוסייה.
קרן גולדמן: דברים שהיום קשה לנו לתת מענה כמו נשים בנפרד, אשפוזית לצידך שנתנו לה הקצאה של מיטות, זה דבר אחד.
קרן גולדמן: מבחינת הטיפול התרופתי הממושך יש לנו שני מרכזים, אחד מאוד גדול - -
מירב בן ארי: מרכזי יום.
קרן גולדמן: מרכזים לטיפול תרופתי.
קרן גולדמן: זאת אומרת, שאדם מגיע מקבל - -
מירב בן ארי: בבאר שבע?
קרן גולדמן: בבאר שבע יש מרפאה גדולה עם 410 מטופלים - -
מירב בן ארי: שהם בעצם באים לטיפול והולכים בחזרה ליישוב שלהם או לכפר.
קרן גולדמן: נכון.
קרן גולדמן: שם גם יש תכנית שיקום תעסוקתי, עובדים איתם כדי לנסות להחזיר אותם למעגל העבודה.
קרן גולדמן: יש שם עוד מסלול חדש שנפתח של טיפול במשככי כאבים, בשעות נפרדות, כמובן, מהשעות של המטופלים המכורים לאופיאטיים.
קרן גולדמן: ויש בנוסף - -
מירב בן ארי: יפה, למרות שבאשפוזית ובהוסטל הם ביחד.
מירב בן ארי: שזה גם בעיה.
מירב בן ארי: ראיתי אותם את אלה עם משככי הכאבים, זו אוכלוסייה קצת אחרת.
מירב בן ארי: מישהו שעבר תאונת דרכים ונתנו לו משכך כאבים ופתאום הוא מוצא את עצמו כמכור.
מירב בן ארי: הכי נורמטיבי.
ג'מאל זחאלקה: יש לך סטטיסטיקה או מידע כמה מהמיטות באשפוזיות – כמה מהציבור הערבי בנגב יש שם?
מירב בן ארי: כמה מהציבור הערבי מטופל במרכז הטיפול התרופתי הזה, ב-410?
קרן גולדמן: בתוך ה-410, הרגע דיברתי עם המנהלת, רק 20 מטופלים, אבל אני אסביר גם למה.
קרן גולדמן: יש לנו מרכז נוסף, מרכז מטרה, שיש לו גם ניידת שיוצאת החוצה ומחלקת מאשקלון עד אילת.
קרן גולדמן: אז הוא אמר לי ששם הם מקבלים את הטיפול בדרך כלל בלקיה וברהט.
קרן גולדמן: זאת אומרת ניידת - -
מירב בן ארי: שזה שמגיעים.
מירב בן ארי: האמת שזה גם הגיוני שהם יותר יעדיפו שהם יבואו אליהם מאשר שהם - -
ג'מאל זחאלקה: בסדר, אין לי בעיה, אני רק רוצה לדעת.
קרן גולדמן: שם יש יותר ריכוז של האוכלוסייה הערבית.
ג'מאל זחאלקה: ובטיפול במכורים לסמים?
קרן גולדמן: בדרום אין לנו אשפוזית.
קרן גולדמן: יש לנו בצפון את המרכז היהודי-ערבי תמרה ששם באמת יש תכנית מאוד יפה למגזר.
קרן גולדמן: זה משולב גם לערבים וגם ליהודים ויש להם תכנית נוספת עכשיו של ייצוב טיפול תרופתי.
קרן גולדמן: אבל אני רוצה להתייחס במשפט למה שאמרת שאנשים נכנסים לאשפוזית ויוצאים.
קרן גולדמן: אנחנו לאחרונה ראינו שיש באמת - - - ביקשנו מהצוותים לשים דגש על מטופלים שנכנסים ויוצאים מספר פעמים ולבדוק האם חומרת ההתמכרות שלהם היא כזאת שמצריכה מעבר בכלל למרכז לטיפול תרופתי ממושך.
קרן גולדמן: אני נותנת כדוגמה את אשפוזית לצידך שאת מכירה אותה היטב – בגלל המורכבות של אוכלוסיית הנשים שלרוב נמצאת בזנות עם חומרה מאוד קשה אנחנו פתחנו שם מסלול של ייצוב על סובקסון.
קרן גולדמן: זאת אומרת, הן נכנסות, הן עוברות את הגמילה, לאט לאט הן מקבלות את התרופה ומופנות להמשך טיפול אינטנסיבי ככל שייתכן בתוך המרכזים.
קרן גולדמן: זאת אומרת, אחד שמיוצב יכול להיות שם פעם בחודש וכזה שצריך את התמיכה היותר אינטנסיבית יגיע יום-יום וילך.
קרן גולדמן: זה בגדול - -
מירב בן ארי: אני רוצה לתת שנייה לאייל מהאוצר אז עכשיו אני גם אחבר את הסוף – למרות שאני אומרת לך, זה מאוד מעניין הקטע שאמרת בסוף על - - - לצידך אני מכירה, זו אשפוזית מאוד קטנה, מאוד אינטימית, היא של נשים, היא תצא, יהיה לה את זה.
מירב בן ארי: השאלה היא, ופה אני מפנה אליך, אם אתם בדקתם מול משרד הבריאות ואצלכם כמה בעצם, או את יודעת את זה, בסוף חוזרים?
מירב בן ארי: כי ממה שפגשתי שם את החבר'ה ודיברתי איתם יש שם הרבה שחוזרים.
מירב בן ארי: ואם את חוזרת את משלמת הרבה והיא משלמת הרבה והוא בסוף משלם.
מירב בן ארי: אז בדקת את זה?
מירב בן ארי: עם אמירה לוי התחלנו, חגי תיכף יתייחס, אתה בטח לא תשמע אבל לפחות אני זוכרת - -
חגי ברוש: הוא היה איתנו בישיבה בכנסת.
מירב בן ארי: אז מה אתה אומר על העניין הזה?
אייל מדן: אני כבר לא זוכר מה היה הסיכום באותה ישיבה.
אייל מדן: אני חושב שהיה אמור להיות איזשהו המשך.
חגי ברוש: אני אגיד לך מה היה הסיכום.
חגי ברוש: הישיבה הייתה ב-1 בנובמבר שנה שעברה ואז נתבקשנו להכין תכנית מסודרת ובנינו אותה פאולה, שבי ואני, מתואמת בין שלושת הגופים - -
מירב בן ארי: פאולה ממשרד הבריאות ושבי ממשרד הרווחה.
חגי ברוש: נכון.
חגי ברוש: ואז סוכם שהתכנית - - - למעשה תהיה בקשה שיהיה דיון בין שלושת המנכ"לים של המשרדים לגבי מי לוקח את הנושא הזה ומבקש אותו.
חגי ברוש: והתחושה שלי זה שיש איזשהו חוסר בהירות לגבי הנושא הכספי.
חגי ברוש: זאת אומרת, כל משרד פוחד באיזשהו אופן לבוא ולהגיד, טוב, תממן את זה מתקציבך.
מירב בן ארי: כן, אבל כבר עשינו תכניות של כמה משרדים.
מירב בן ארי: למה אני אומרת לך את זה, אייל, כי בסוף משלמים הרבה יותר כסף שהבנאדם מסיים טיפול של שנה, חוזר לקהילה, אף אחד לא - - - ואז עוד פעם הוא - - - כמה עולה יום באשפוזית?
קרן גולדמן: יום אשפוז 450 - - -
מירב בן ארי: והוא שלושה שבועות באשפוזית נכון?
קרן גולדמן: זאת אומרת, כמעט 10,000 שקל לחודש.
מירב בן ארי: זה מטורף.
מירב בן ארי: את יודעת כמה חוזרים לאשפוזיות באחוזים?
קרן גולדמן: אני יכולה לבדוק לך את זה אבל אני יכולה להגיד לך שאפילו בנתונים שלנו על 2017, 253 מטופלים הגיעו לאשפוזית של תחלואה כפולה.
קרן גולדמן: רק 157 סיימו את הטיפול.
קרן גולדמן: שם אמנם זו אוכלוסייה יותר מורכבת - -
מירב בן ארי: זה כמעט חצי.
מירב בן ארי: חבל על ה- - - כן, מה אתה אומר אייל?
אייל מדן: זה אולי משרד הרווחה יתייחס לגבי הרצידיביזם וכמה חוזרים בלי הנתונים.
אייל מדן: אני יכול לומר את הנתונים על התקציב.
אייל מדן: מבחינת תקציב אז אנחנו כן רואים גידול מאוד משמעותי בתקציבים שהולכים לנושא ההתמכרויות.
אייל מדן: אני אתן דוגמה – אני מדבר עכשיו על הטיפול הקהילתי.
אייל מדן: ב-2013 התקציב עמד על 25 מיליון ואנחנו היום מדברים על תקציב שקרוב להכפיל את עצמו שעומד על 44 מיליון - -
מירב בן ארי: שזה רק לטיפול בהתמכרויות אתה אומר.
אייל מדן: זה טיפול בהתמכרויות בקהילה.
מירב בן ארי: בקהילה.
חגי ברוש: זה של הרווחה.
אייל מדן: כן, אני מדבר על הרווחה.
אייל מדן: משרד הבריאות אין לי נתונים.
אייל מדן: שזה גידול מאוד משמעותי בהתאם למה שמנכ"ל משרד הרווחה וסדרי העדיפויות של משרד הרווחה.
אייל מדן: הם בסופו של דבר מקבלים תוספת תקציבית ומחליטים איך לחלק אותה בין כל שלל הדרישות התקציביות.
אייל מדן: בנוסף, יש תקנה נוספת שמדברת על טיפול במכורים במסגרות ששם יש את כל המסגרות החוץ ביתיות הסגורות.
אייל מדן: ששם התקציב גדל מ-33 מיליון ל-36 מיליון ב-2019.
אייל מדן: זה גם על פי - -
מירב בן ארי: זה לא - -
אייל מדן: זה לא גידול גדול, אבל זה בהתאם גם למה שהמשרד דרש.
אייל מדן: בסופו של דבר זה מתקצב מסגרות קיימות.
אייל מדן: לא נפתחו מסגרות חדשות - -
מירב בן ארי: לא, נפתחו מסגרות חדשות לא?
אייל מדן: לא שאני יודע עליהן.
אייל מדן: אני יודע שמבחינת הועדות - -
אייל מדן: אז אולי אני טועה.
אייל מדן: בכל מקרה, מבחינת הועדות, ההועדות שהמשרד קיבל גדלו מ-600 ל-650 הועדות בשנה.
קריאה: בחוץ ביתי.
אייל מדן: בסך התקציב שכולל את תקציב הרשויות ב-2018 עומד על 87 מיליון שקלים.
אייל מדן: זה הדברים שיש בידיי.
אייל מדן: אני אומר עוד פעם – התקציב שמיועד לדבר הזה הוא בסופו של דבר על סמך החלטות משרד הרווחה בהתאם לסדרי עדיפויות שלו.
אייל מדן: אנחנו קובעים במשא ומתן את תוספת התקציב שניתנת לכלל התקציב ובסופו של דבר - -
רויטל לירז מלמוד: כן, אבל היום אתם קובעים איפה יהיו היחידות.
אייל מדן: איפה יהיו איזה יחידות?
רויטל לירז מלמוד: אם אנחנו רוצים לפתוח שירות במקום מסוים היום זה לפי הקריטריונים שהאוצר הכתיב.
אייל מדן: לא, הקריטריונים זה קריטריונים של משרד הרווחה.
רויטל לירז מלמוד: נכון, אבל בסופו של דבר אנחנו לא יכולים, יש דברים שלא תלויים רק בנו - -
מירב בן ארי: כמו מה?
מירב בן ארי: אבל את הגוף המקצועי, מה הוא יגיד לך איפה לפתוח עכשיו - - -
רויטל לירז מלמוד: אבל נגיד עולה צורך ממקום מסוים זה לא תמיד תלוי רק במה שאנחנו אומרים, יש- -
מירב בן ארי: אבל בסוף אותם אזורים כמו מלכישוע, כמו רטורנו הם על אזוריים, הם לא קשורים ליישוב.
רויטל לירז מלמוד: זה חוץ ביתי, אני מדברת על הקהילה.
רויטל לירז מלמוד: אם נגיד - -
מירב בן ארי: הוא יקבע לך איפה לפתוח בקהילה?
רויטל לירז מלמוד: הם עשו איזשהו סכם כזה שנקרא שיטת הקריטריונים שעל פי - -
אייל מדן: את מדברת עליי או על מה שחנן עושה לכם?
רויטל לירז מלמוד: מה שחנן.
אייל מדן: מה שחנן עושה זה אגף התקציבים - -
מירב בן ארי: אנחנו מדברים על חנן פריצקי?
מירב בן ארי: הוא רפרנט ברווחה של אגף תקציבים לא?
אייל מדן: הוא לא רפרנט של אגף תקציבים.
מירב בן ארי: לא, של משרד הרווחה.
אייל מדן: הוא תקציבן משרד הרווחה, מבחינתי זה בסדרי העדיפויות של משרד הרווחה.
מירב בן ארי: זה מה שהתכוונתי.
רויטל לירז מלמוד: אבל ההחלטה איפה זה יהיה בסופו של דבר תלויה בכל כך הרבה מרכיבים ש- - -
מירב בן ארי: אוקיי, אז בואי תגידי - -
אייל מדן: זאת שאלה שצריך להפנות למשרד הרווחה.
אייל מדן: אנחנו לא קובעים את הקריטריונים ולאן תקציב נוסף ילך.
אייל מדן: אני מצטער אבל אני חייב לצאת למשרד המשפטים.
מירב בן ארי: בסדר, אין בעיה.
מירב בן ארי: תודה אייל.
מירב בן ארי: תגידי לי מה המצב אצלכם, רויטל.
רויטל לירז מלמוד: במחוז דרום יש לנו מסגרת חוץ ביתית אחת, קהילת רוח מדבר.
מירב בן ארי: אני מכירה.
מירב בן ארי: הייתי ברשי עשר שנים.
מירב בן ארי: אז בעצם רוח מדבר היא סוג של אשפוזית לא?
רויטל לירז מלמוד: לא.
מירב בן ארי: היא הוסטל?
רויטל לירז מלמוד: קהילה טיפולית.
רויטל לירז מלמוד: היא בדיוק כמו מלכישוע אבל למלכישוע - -
מירב בן ארי: היא בדיוק כמו הדרך לא?
רויטל לירז מלמוד: כן, החלק - -
מירב בן ארי: כן, החלק הנוסף, שם הייתי.
רויטל לירז מלמוד: כמו אילנות, רק שלה אין אשפוזית.
מירב בן ארי: אבל הם באים אחרי האשפוזית.
רויטל לירז מלמוד: נכון.
רויטל לירז מלמוד: זה מסלול חדש שפתחנו בשיתוף עם משרד הרווחה וזה לקח הרבה זמן להכניס את המטופלים האחזקתיים שלנו שמקבלים טיפול לתוך הקהילה.
רויטל לירז מלמוד: פתחנו שם מסלול ייחודי של קהילה טיפולית למטופלי סובקסון כדי לשמור על הרצף טיפול ולאפשר - -
מירב בן ארי: כן, באמת להתקדם ב- - -
רויטל לירז מלמוד: זה פרויקט מקסים - -
מירב בן ארי: כמה יש שם מהמגזר הערבי ברוח מדבר?
רויטל לירז מלמוד: לא יודעת.
מירב בן ארי: כמה מטופלים יש ברוח מדבר?
רויטל לירז מלמוד: הקהילה לא מלאה.
רויטל לירז מלמוד: יש לדעתי 63 מכסות.
רויטל לירז מלמוד: אני לא יודעת נכון להיום בדיוק מה - - - לדעתי יש לפחות 15 מכסות.
מירב בן ארי: באמת?
מירב בן ארי: אבל למה - - -
רויטל לירז מלמוד: כי זה בפריפריה ונורא קשה להגיע לשם.
רויטל לירז מלמוד: ואם אתה גר באזור המרכז או הצפון כשאתה שומע אחרי באר שבע זה נראה לך סוף העולם שמאלה.
רויטל לירז מלמוד: אין אשפוזית צמודה לקהילה כמו נגיד בקהילות אחרות שאת יודעת שזה ממש מדלת אל דלת מה שאנחנו קוראים שיכולה - - - להגיע לשם.
מירב בן ארי: כמו בהדרך שהוא מסיים את האשפוזית הוא עובר.
רויטל לירז מלמוד: הרבה יותר קשה למלא את רוח מדבר.
חגי ברוש: לא בכל קהילה יש אשפוזית, יש רק בהדרך ובמלכישוע.
מירב בן ארי: גם ברטורנו.
רויטל לירז מלמוד: כן, אבל שאר האשפוזיות נמצאות באזור.
חגי ברוש: נשים ונערות.
מירב בן ארי: ספרי לנו על המסגרות - - -
רויטל לירז מלמוד: אז יש לנו יחידות לטיפול, יש לנו 11 יחידות מתוך 32 רשויות במחוז.
רויטל לירז מלמוד: מתוך היחידות האלה, כמו שאמרתי, יש את רוח מדבר.
רויטל לירז מלמוד: יש לנו דירת מעבר לנשים בבאר שבע.
רויטל לירז מלמוד: זאת אומרת, לנשים שהן מסיימות את הטיפול ברוח מדבר יוצאות אחר כך לקהילה - -
מירב בן ארי: מספיק לך דירה אחת - - - יש סיוע לשכר דירה, דרך אגב, לכאלה שיוצאים?
מירב בן ארי: הם מוכרים בביטוח לאומי, זה קצבת נכות?
רויטל לירז מלמוד: לא, לא בהכרח.
רויטל לירז מלמוד: יש נשים שמסיימות – הן מקבלות הבטחת הכנסה כשהן נמצאות בטיפול.
רויטל לירז מלמוד: אם הן יוצאות אחר כך אנחנו עוזרים להן.
רויטל לירז מלמוד: קודם כל כל הנושא של שיקום אני כן רוצה להגיד על זה מילה.
רויטל לירז מלמוד: יש לנו יחידות לשיקום תעסוקתי ואחת מהן, הגדולות שבהן, נמצאת בבאר שבע.
רויטל לירז מלמוד: זאת אומרת שאישה או גבר, לצורך העניין, לא משנה, אבל דיברנו על נשים – אז היא יוצאת ומקבלת ליווי, זה כולל - -
מירב בן ארי: והטיפול?
רויטל לירז מלמוד: גם.
רויטל לירז מלמוד: היא יכולה להגיע או למרכז יום או - - - אנחנו לא רוצים לפתח תלות בטיפול.
רויטל לירז מלמוד: אם היא סיימה קהילה טיפולית ויצאה לדירה אנחנו נרצה שהיא תמשיך לליווי, שהיא תקבל שיחה פרטנית פעם בשבוע אבל שילוב בתעסוקה או הכשרה או - - - לחזק את הקשר עם המשפחה.
רויטל לירז מלמוד: זאת אומרת המטרה להחזיר אותה בחזרה לקהילה, לא לשמר את התלות בגורמי הטיפול.
רויטל לירז מלמוד: אז יש גם את זה.
רויטל לירז מלמוד: אבל זה נכון, יש לנו רק ב-11 מתוך 32 יישובים יחידות.
רויטל לירז מלמוד: זה נכון שהשנה פתחנו הרבה הרבה יחידות ברחבי הארץ אבל עוד פעם, זה תלוי איפה וכמה ולמה.
רויטל לירז מלמוד: וכשאני אומרת יחידה – לפעמים יחידה זה רק תקן אחד של עו"ס במקרה הטוב.
רויטל לירז מלמוד: זאת אומרת, זה לא עשרות - - - אז צריך לקחת את זה בחשבון.
מירב בן ארי: מרכזי יום יש לנשים ויש לגברים או שהם באים כולם ביחד?
רויטל לירז מלמוד: בנפרד.
מירב בן ארי: וטיפול פסיכיאטרי?
מירב בן ארי: כדורים וכאלה.
רויטל לירז מלמוד: טיפול תרופתי – אם הן נמצאות בקהילה והן היו בעבר מטופלות דרך משרד הבריאות אנחנו רוצים שהקשר יישאר בתוך הקהילה אצל רופא.
רויטל לירז מלמוד: אין אצלנו רופאים חוץ מאלכוהול ששם יש רופאים בתוך היחידות שמעורבים בתהליך.
קרן גולדמן: ברוח במדבר יש לך את ד"ר רועי ברוך סמיאן שהוא פסיכיאטר.
רויטל לירז מלמוד: בסדר, אבל זה בתוך מסגרת חוץ ביתית, לא בקהילה.
מירב בן ארי: איפה הבעיות בעצם?
מירב בן ארי: מה האתגרים שלכם כיום?
רויטל לירז מלמוד: איפה אני אתחיל?
רויטל לירז מלמוד: אני חושבת שמה שאמר זה ששכחתי את שמו מאל-קאסום, אני חושבת שהוא צודק.
רויטל לירז מלמוד: זאת אומרת, הוא קיבל תקנים לפתוח אבל אין לו מקום פיזי שזה - -
מירב בן ארי: אז מי יכול לעזור לו עם זה?
מירב בן ארי: למצוא - - -
רויטל לירז מלמוד: המשרד לא נותן מבנים.
מירב בן ארי: אתם נותנים תקנים של העו"סים כן?
רויטל לירז מלמוד: אנחנו לא נותנים מבנים, הרשות המקומית צריכה למצוא איפה להושיב את האנשים שלה, וזו בעיה של היישובים.
מירב בן ארי: זה אבסורד, אבל יש לך תקנים - -
רויטל לירז מלמוד: לפעמים גם נורא קשה - -
מירב בן ארי: את של אזור הדרום?
רויטל לירז מלמוד: אני של כל הארץ אבל במקרה אני תושבת הדרום.
מירב בן ארי: הבנתי.
מירב בן ארי: אז את מכירה את האירוע שלו שם באל-קאסום, את מכירה את הסיפור?
רויטל לירז מלמוד: אני לא מכירה ספציפית את האירוע שלו שהוא מדבר עליו אבל אני יכולה להבין על מה הוא מדבר.
רויטל לירז מלמוד: יש גם קושי מאוד גדול לגייס עובדים סוציאליים באזור הדרום.
רויטל לירז מלמוד: אני יכולה להגיד שביישוב כמו רהט יש כל הזמן תחלופה של עובדים.
רויטל לירז מלמוד: כשאנחנו עובדים עם מגזר מסוים או אוכלוסייה אז אנחנו רוצים שגם העובד יכיר את השפה, יהיה דובר, יכיר את התרבות, זה נורא נורא חשוב.
מירב בן ארי: אז איך אפשר לעזור לו שכן יהיה לו מקום.
מירב בן ארי: תגידי לנו כוועדה, נפנה.
מירב בן ארי: מה, לרשות לפיתוח הנגב, בדואים, מה, אני לא יודעת.
מירב בן ארי: איך הדרך לבוא ולהגיד יש לנו תקנים, יש אפשרות לטיפול בקהילה - -
רויטל לירז מלמוד: המשרד לא דואג - - -אני לא מכירה שום - -
מירב בן ארי: אין בעיה אבל כשאתם מול הבדואים מול מי אתם עובדים?
רויטל לירז מלמוד: אנחנו לא עובדים מול בדואים, אנחנו עובדים מול כולם.
מירב בן ארי: כן, אבל מול הרשות?
רויטל לירז מלמוד: אני חושבת שהרשות המקומית, ראש המועצה שלו צריך לפנות ולחשוב איך הוא מתגייס.
מירב בן ארי: טוב, אנחנו נבדוק את זה.
מירב בן ארי: מה עוד, חוץ מהדוגמה שהוא נתן.