GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אוריה גן: יש כאן קהילה לצעירים, אפיק, ש-י' סיפר עליה, שהם עם קצת מאפיינים אחרים מקהילת הבוגרים, יש חפיפה בגיל בחלק מהמקרים, אבל צעירים עם רקע קצת אחר, מודל שונה, פחות התנהגותי, קהילת צעירים שהיא מאובחנת עם מודל אחר.
אוריה גן: יש כאן נוער, 12 עד 18.
אוריה גן: הנוער מחולק בתוכו גם לנערות, בית נפרד לחלוטין לנערות.
אוריה גן: יחידת אבחון, שלושה חודשים לנערים וטיפול ארוך טווח, שלושה בתים לטיפול ארוך טווח של נערים.
אוריה גן: זה הלב של קהילת הנוער.
אוריה גן: יחידה אשפוזית לגמילה פיזית של משרד הבריאות.
אוריה גן: כל מה שציינתי עד עכשיו זה משרד הרווחה, מחולק בין השירות להתמכרויות לרשות חסות הנוער.
אוריה גן: משרד הבריאות זה יחידה לגמילה פיזית אשפוזית לנוער וצעירים.
אוריה גן: משרד הבריאות עובד בטווח גילאים אחר, עדיין עם הפרדה פנימית שלנו בין נוער לצעירים, שהיא לא מחויבת, אבל אנחנו חושבים שזה יותר נכון.
אוריה גן: זה מה שקורה כאן על ההר.
אוריה גן: מעבר לזה יש פה על ההר בית ספר, חממה אורגנית, ענפי עבודה ותעסוקה, יחידה של הסברה ומניעה.
אוריה גן: אנחנו לא הכי טובים בזה, אבל יש לנו גם את זה.
אוריה גן: זה לא עיקר העיסוק שלנו, אבל יש לנו גם יחידה של הסברה ומניעה.
אוריה גן: זה על ההר.
אוריה גן: שכחתי משהו על ההר?
אוריה גן: הרבה דברים, מוזיקה, בעלי חיים, הרבה דברים שלא ציינתי, נעבור ונראה חלק.
אוריה גן: זה פה על הר מלכישוע, הבית בטירת צבי, לנערות מבתים דתיים חרדיים.
אוריה גן: יש לנו לכל מסגרת כאן כמעט, הפריעו לנו לזה בשנה האחרונה, נדבר על זה אולי אחר כך, מסגרת המשך בקהילה.
אוריה גן: עוד חצי שנה של מדרגה נוספת, הוסטל לכל מסגרת כאן.
אוריה גן: אחר כך יש לנו עוד דירות המשך, למי שצריך המשך ליווי.
אוריה גן: אנחנו פחות מלווים שם, זה לא מסגרת טיפולית, אבל עוזרים בפן הכלכלי, לשכור דירה בתשלומים מאוד נמוכים והחברותא שקורית שם בדירות האלה.
אוריה גן: יש לנו תשע דירות, גם בעפולה, גם בנשר, גם בהרצליה, בכל מיני מקומות בארץ.
אוריה גן: מכוונים לעצמאות, לא מכוונים להישאר תלויים בנו ונשענים עלינו, כן מכוונים לעצמאות.
אוריה גן: יש חלק, אחוז מאוד מאוד קטן שאנחנו מלווים אותם לאורך כל הדרך.
אוריה גן: גם זה מותאם.
אוריה גן: יש פה מתנדבים של התק"מ, שינשינים ובני שירות לאומי שמגיעים כל שנה, גם כאן וגם בטירת צבי.
אוריה גן: חבר'ה נהדרים שעושים פה עבודה מצוינת.
אוריה גן: צוות מאוד גדול, 200 אנשי צוות בערך, כי זה 365, 24/7, שלוש משמרות, בית ספר עם המון מורים מצוינים, מטפלים, אנשי רפואה, יש פה שתי מרפאות, כי יש מרפאה באשפוזית שעובדת 24/7, אחות כל הזמן, רופא שלוש פעמים בשבוע, נרקולוגית, פסיכיאטר, יש פה גם מרפאה של הכפר עם רופא שלוש פעמים בשבוע, יש פה רופא שיניים שמגיע.
אוריה גן: זאת אומרת משתדלים לתת את כל מה שצריך ולתת אותו ברמה טובה ורצינית.
אוריה גן: יש לנו יחידת מחקר מצוינת, בשיתוף עם אוניברסיטת חיפה, ששרון תרחיב עליה.
אוריה גן: נראה לי שמיציתי את הרוב.
אוריה גן: עוד דבר שמאפיין אותנו, משתדלים לבדוק את עצמנו, להסתכל על עצמנו, קודם כל כי זה מה שאנחנו עושים פה, מעודדים אנשים לעשות תהליך של שינוי ולהתבונן על עצמם ומשתדלים גם על עצמנו ולחשוב מה אנחנו יכולים לעשות עוד ויותר, לא בשבילנו, באמת בשביל האנשים שנמצאים כאן, בשביל התחום, שאנחנו רואים את עצמנו חלק ממנו.
מיכל וונש: אז אני רק אוסיף, גם בעקבות מה שאמרת, אולי רק כדי לסכם, החשיבות הזאת, הוועדה, אני בחרתי שאנחנו נאיר את הזרקור על הנושא של ההתמכרויות במסגרת העבודה של הוועדה, זאת אומרת להסתכל כמובן על כל ההשלכות של הדבר הזה, אבל דרך הפריזמה של התמכרויות, ואני לא יכולה לחשוב על מקום טוב יותר להתחיל ממנו את הפוקוס הזה שאנחנו שמים לעצמנו כוועדה.
מיכל וונש: באמת, שוב תודה על ההזדמנות הזאת ועל כל מה שאתם עושים פה באופן כללי.
אוריה גן: אז אנחנו ממשיכים קצר, בסדר?
אוריה גן: הם מוגבלים בזמן והם עוד רוצים לראות מה קורה פה.
אוריה גן: שורי עוד לא הציג את עצמו.
אוריה גן: אולי, שורי, תציג את עצמך.
אוריה גן: מילה עליך.
שורי שולב: מילה עליי זה גם לדבר?
אוריה גן: גם תדבר.
שורי שולב: אז קוראים לי שורי, אני המנהל הארגוני פה, 20 וכמה שנים.
שורי שולב: אני הגעתי למקום עוד בשלב שהמקום הזה היה יחסית קיבוץ, התחתנתי פה, גרתי פה בקרוון בערך עשרה מטרים פה ואחר כך עברנו לקיבוץ מירב ואז הוקם פה כפר השיקום עם הרשות למלחמה בסמים ואליקים.
שורי שולב: אני רוצה להגיד קודם, כי יש לי גם את הפרספקטיבה של כל השנים, אני חושב שהוועדה היא חשובה.
שורי שולב: אני אומר את זה גם כי היו דיבורים בשנים האחרונות על הוועדה, אני חושב שהוועדה היא חשובה גם בבית המחוקקים והיא חשובה למדינה, אבל היא חשובה לנו כי לאורך השנים אנחנו רואים שהרבה פעמים עד שהוועדה לא אוספת את הגורמים השונים הממשלתיים סביב השולחן שלה דברים לא זזים.
שורי שולב: יותר מזה, לא פעם נתקלתי שהגורמים מדברים ביניהם רק על השולחן של הוועדה, פתאום מסתבר שלפני זה הם בכלל לא דיברו.
מיכל וונש: זה חלק מעבודת הוועדה, זאת אומרת זה חלק מהחשיבות.
מיכל וונש: אנשים לא מודעים עד כמה עבודת הכנסת היא בדיוק מה שאתה מתאר, היא נעשית בוועדות.
מיכל וונש: רואים מה שקורה במליאה בדרך כלל, אבל - - -
שורי שולב: פתאום הרפרנט של האוצר ומנכ"ל משרד הרווחה - - -
מיכל וונש: זו סמכות הפיקוח שלנו, לחלוטין.
שורי שולב: פתאום הם סביב שולחן אחד כי מחייבים, כי הוועדה יכולה לחייב אותם, מה שאף אחד אחר לא יכול, הוועדה יכולה לחייב אותם לשבת ליד שולחן, ופתאום קורים שם דברים.
שורי שולב: אני אומר את זה מהניסיון ומהפרספקטיבה שלי, שבוועדה קורים דברים שלא קורים בשום מקום אחר.
שורי שולב: זה לטובת המדינה וזה גם לטובתנו.
שורי שולב: אני אבחר שתי נקודות לדבר עליהן, שגם קשורות לעניין הזה.
שורי שולב: אחת, זה עניין הקשר שלנו עם המדינה, מה אנחנו מול המדינה.
שורי שולב: הדבר הזה עבר עם השנים תהליך.
שורי שולב: אנחנו הוקמנו על ידי הרשות למלחמה בסמים בזמנו ככפר הראשון לשיקום מכורים לסמים, קיבלנו שטח מהמדינה ל-50 שנה בדמי חכירה סמליים, שלא היו נותנים לנו, אנחנו לא חלק של המדינה.
שורי שולב: בהתחלה, בחצי השנה הראשונה גם היינו עובדי מדינה עד שהוקמה העמותה.
שורי שולב: כשהוקמה העמותה רוב הנציגים בעמותה היו נציגי המדינה, היו נציגים ממשרד הרווחה, משרד הבריאות וכדומה, עד שכמה שנים אחרי זה אמרו לא, זה ניגוד אינטרסים, אתם לא יכולים להיות עמותה ושנציגי הממשלה יישבו.
שורי שולב: התהליך הזה הלך והתמשך.
שורי שולב: אם אני מסתכל על פרספקטיבה של 30 שנה אנחנו כל השנים ראינו את עצמנו כחלק של המדינה, או אם תרצו כיד הארוכה של המדינה ועדיין רואים את עצמנו ככה ואנחנו גם מתנהגים ככה, זאת אומרת התרבות הארגונית של מלכישוע היא שאנחנו שליחים של המדינה, ככה אנחנו צריכים להתנהג בכל מה שאנחנו עושים.
שורי שולב: אני אומר שהרבה פעמים הבירוקרטיה הורגת את העניין עצמו במדינה ופה התחילו להיכנס כל פעם בתהליך כזה איטי, היה שלב שאמרו טוב, יש חובת מכרזים, מוציאים את זה למכרז, אתם ניגשים למכרז כזכיין.
שורי שולב: אבל אמרו לנו, זה סתם, אתם צריכים להגיש ניירות והכול בסדר, אז זה התחיל בזה וכמה שנים זה היה ככה.
שורי שולב: עכשיו ממכרז למכרז זה נהיה יותר גרוע ומי שמפעיל את המכרזים פתאום כבר משחק מִשחק אחר, מה שגורם, דרך אגב לא רק לנו, גם לעוד קהילות שהוקמו על ידי המדינה – דרך אגב, המושג עמותות שהוקמו על ידי המדינה זה מושג שהופיע במכרז הקודם הקודם לפני כמה שנים, עכשיו אני לא בטוח שהוא מופיע במכרז.
שורי שולב: בעצם אין הבדל בינינו לבין חברה פרטית היום שניגשת למכרז.
שורי שולב: מנהל של חברה כזאת עשה פה ביקור לפני שנתיים-שלוש והוא אמר לי שמה שאנחנו עושים פה זה מאוד יפה, הוא אמר לי בגילוי לב: אני, חצי מהדברים שאתם עושים לא הייתי עושה, אני לא מחויב, אני צריך להביא כסף וזה לא מה שהמכרז מחייב.
שורי שולב: אני חושב שבבירוקרטיה הזאת משהו נופל.
שורי שולב: גם איזה שהוא משהו שהמדינה – דרך אגב, גם התשתיות פה, כל מה שאתם רואים, כל הכפר הזה בסופו של דבר זה יוצא מכיס משלם המסים בדרך כזו או אחרת, או מכספי העם היהודי.
שורי שולב: זאת אומרת זה או תרומות של קרן היסוד או הסוכנות היהודית, או מפעל הפיס, או זה, וגם כל הצוות הגדול שנבנה פה, הניסיון, המקצועיות, גם הוא הכול בסופו של דבר כספים של מדינת ישראל.
שורי שולב: זאת אומרת מצד אחד המדינה השקיעה פה המון מכל הבחינות, מצד שני היא אומרת לי שאני ספק.
שורי שולב: אנחנו לא יודעים להיות ספק, זאת אומרת תציגו בפנינו איזה דרישות שאתם רוצים, זה בסדר, כל היכולת הרגולטורית, אנחנו מכירים בה, אתם רוצים לסגור אותנו?
שורי שולב: תסגרו אותנו, זה גם בסדר - - -
מיכל וונש: אתה אומר משהו מאוד מאוד חשוב.
מיכל וונש: אני מבקשת משיר רגע לרשום.
מיכל וונש: אני חושבת שאנחנו נצטרך לקיים דיון ספציפי בנושא הזה, כיוון שאני אומר ככה, אנחנו יושבים בעוד ועדה משותפת עם יושב ראש ועדה מאוד אפקטיבי, עלייה וקליטה, מה שאתה אומר בדיוק נוגע בנושאים שאני לפחות שמה לעצמי כיו"ר ועדה, להבין מה הם החסמים הבירוקרטיים, להסיר את החסמים הבירוקרטיים, אבל לצורך זה אני צריכה לשמוע את זה מכם.
מיכל וונש: אין לי דרך בהכרח לדעת איך הטריפל דאון הזה.
מיכל וונש: מבחינתי, מה שקורה פה אתם הזרוע הביצועית שלנו ואנחנו חייבים את הקשב להבין מה הזרוע הביצועית לא מקבלת ממי ששלח אותה.
מיכל וונש: אתם השליחים, אנחנו השולחים.
מיכל וונש: אנחנו נקיים על זה דיון שנשמע מכם ומכל הגורמים הרלוונטיים שמתמודדים עם מה שאתה מתאר אותו עכשיו.
מיכל וונש: אני חושבת שזה מחייב ישיבה נפרדת שאנחנו נהפוך למודעים לאתגרים האלה, לחסמים האלה.
מיכל וונש: וכפי שאמרת, יהיו שם גם גורמי הממשלה שהרבה פעמים אין כוונת זדון, אני חלילה לא מייחסת כוונת זדון, הם לא מודעים, הם לא מודעים לאינדיקציות, להשלכות.
שורי שולב: המשפטולוגיה והמשפטיזציה והיועצים המשפטיים בכל מקום - - -
מיכל וונש: נכון, וגם כי הלכנו והתרחקנו והלכנו וגדלנו.
שורי שולב: אנחנו יודעים, יש תהליך שעובר על המדינה, בסוף זה מוציא מהעניין את הנשמה - - -
מיכל וונש: נכון, אז אני מבקשת מכם להתחיל לאסוף עבורי את הדברים האלה כיוון שאנחנו נקיים על זה דיון נפרד וזה מאוד חשוב.
מיכל וונש: הדרך לחשוף את זה היא באמת זה.
שורי שולב: עכשיו לדוגמה משרד הבריאות למשל כן הבין את העניין באופן חלקי ונתן לנו לפני שנה פטור לחמש שנים ממכרז.
שורי שולב: במקום להוציא מכרז הוא אמר איזה היגיון יש להוציא מכרז?
שורי שולב: את מי אנחנו נבחר במקומכם?
שורי שולב: אתם המקום היחידי.
שורי שולב: לא רק זה אתם פה, יש פה את האשפוזית שלנו, של משרד הבריאות, ליד זה יש את קהילת הנוער ובית ספר.
שורי שולב: ככה עושים את זה במקום אחר?
שורי שולב: זאת אומרת משרד הבריאות הבין את זה.
שורי שולב: מנכ"ל משרד הרווחה היה פה לפני שנה בסיור, הוא בשקט אמר לי באוזן: אם הייתי יכול והיה לי אומץ הייתי נותן לכם פטור ממכרז.
מיכל וונש: אתה אומר את זה ואני אומרת עוד יותר מזה, זה לא רק לחשוף את החסמים ולהפוך את ה – אתם יכולים גם להנגיש לנו הצעות, המלצות.
מיכל וונש: כיוון שמה שברור לכם לא ברור בראשם של המחוקקים ובטח לא אנחנו, כמי שמפקחים על הדרג הביצועי, כיוון שאנחנו אפילו לא מודעים לזה שלמשל לא היה מכרז.
מיכל וונש: ההיסטוריה, אני קוראת לזה ההיסטוריה האינסטיטוציונלית, הממסדית, היא קיימת בראש שלך, פחות או יותר, וכל מי שיושב במעגל הזה, בראש שלך יש כרגע זיכרון ממסדי שאין אותו במקום אחר.
מיכל וונש: צריך למסד אותו, צריך לייצר אותו בצורה כזאת – וגם לא שכל שנתיים יהיה יושב ראש ועדה חדש והוא ינגיש ל – אגב, אני אומרת את זה כמשפטנית, לא תמיד החוק הוא הדרך הנכונה.
מיכל וונש: אבל לפעמים זה כן מצריך שינוי חקיקה כדי שלא כל חמש שנים או לא כל שנתיים צריך יהיה לעבור את אותו מנגנון.
שורי שולב: יש פטור ממכרז במדינת ישראל, יש כזה דבר.
שורי שולב: היום, שוב פעם, כל אחד נורא מפחד על המקום שלו, ונתתי פטור ממכרז למישהו אז מה יחשבו עליי, איזה מעטפות עוברות מתחת לשולחן?
שורי שולב: ואני אומר שאלה המקומות שצריך להסתכל עליהם בהיגיון וזה המקום לתת פטור.
שורי שולב: זה בדיוק המקום שצריך לעשות אותו בשכל - - -
מיכל וונש: רק צריך לעשות את זה חכם, בצורה שקופה לגמרי.
שורי שולב: אז זה עניין אחד שאני חושב שאם ועדת הסמים לא תתעסק איתו אף אחד אחר לא יתעסק איתו.
שורי שולב: לאף אחד אין היום את הכוח הזה להביא את המשרדים ואת היועצים המשפטיים.
שורי שולב: היום אומרים לך חוק המכרזים וכולם רועדים.
שורי שולב: בסדר, חוק המכרזים, כבודו במקומו מונח, לא סתם יש גם פטור ממכרז, למה?
שורי שולב: כדי לאפשר שיקול דעת.
שורי שולב: דרך אגב, אני אגיד לכם, אנחנו לא חייבים לגשת למכרז.
שורי שולב: מה יקרה אם עכשיו ייצא מכרז, המדינה פה לאורך השנים השקיעה כמה עשרות מיליוני שקלים, זו השקעה שלא יכולה לחזור, אני לא מדבר על דברים שכבר חזרו, אם נחליט לא ללכת למכרז?
שורי שולב: לא שיש לזה איזה שהוא היגיון היום, אבל זה יכול לקרות, למה?
שורי שולב: זאת אומרת צריך להיות פה איזה שהוא חוזה אחר בין המדינה לבין עמותות שהוקמו על ידי המדינה והמדינה השקיעה בהם.
אוריה גן: זה היה האיום של המנכ"לית הקודמת, היא הייתה אומרת בצחוק: אם זה, אני עושה פה כפר נופש.
אוריה גן: זה האיום שלה.
שורי שולב: עכשיו אני רוצה להעלות עוד סעיף, בת שבע אולי זוכרת אותו מהוועדה הקודמת.
שורי שולב: בין יתר הדברים שהעלינו בוועדה היה העניין של תשלום הבטחת הכנסה של המטופלים.
שורי שולב: היום המימון שלנו, לרוב מלכישוע, לקהילת המבוגרים, בנוי על התעריף של משרד הרווחה ועל זה שהמטופלים מעבירים לנו את קצבת הבטחת ההכנסה שלהם, 1,600 שקל לחודש.
שורי שולב: שני הדברים האלה ביחד הם מה שנותן לנו את הדלק לנסוע.
שורי שולב: הייתה לנו פגישה עם ביטוח לאומי, לקהילות, לפני שלוש-ארבע שנים, עם החבר'ה של הבטחת הכנסה, והם דיברו איך הם – זה עסק מאוד מסובך, קודם כל המטופל צריך להגיש תביעה והמשפחה שלו ואנחנו מעסיקים את סניפי ביטוח לאומי בכל הארץ ואין סוף אנשים עובדים כדי לגבות את הבטחת ההכנסה.
שורי שולב: אז ישבנו עם האנשים של ביטוח לאומי כדי לראות איך לעשות את זה יותר קל ואני קמתי ואמרתי שכל העניין הזה נולד בחטא, למה?
שורי שולב: כי כשקבעו את מודל ההפעלה של הקהילות הטיפוליות, במקום להגיד שהסכום הוא איקס ומשרד הרווחה מעביר אותו, האוצר אז אמר, אני אחלק את זה לשניים, חלק יילך ככה וחלק יילך ככה.
שורי שולב: אמרה האחראית על הבטחת הכנסה בביטוח לאומי: אתה צודק מאה אחוז.
שורי שולב: בדיוק הייתי במקום הזה והייתי בשיח עם משרד האוצר, הם רצו מסיבות שלהם שחלק יילך דרך ביטוח לאומי ונקבע המודל הזה.
שורי שולב: המודל הזה הוא מטומטם, הוא מטופש, הוא גורם לאין סוף אנרגיה של כולם, של הביטוח הלאומי - - -
מיכל וונש: זה חשוב מאוד שגם נדייק את זה.
שורי שולב: אז הפואנטה שזה היה בדיון של הוועדה בדצמבר 18', שוב פעם, היה שם רפרנט של האוצר, הוא אמר : כן, אנחנו עובדים על זה.
שורי שולב: אמרו לו: אתה כבר עובד על זה שנתיים, מה קורה עם זה?
שורי שולב: מאז עברו עוד שנתיים וזה עדיין נמשך.
שורי שולב: איפה שהוא האוצר חושב שאולי מנסים לעשות עליו סיבוב, אבל אי אפשר לעשות סיבוב, מדובר על אותו כסף, במקום שיעבור דרך הבטחת הכנסה, פשוט שיירד מהבטחת הכנסה ויצטרף לסכום שמשרד הרווחה נותן לנו.
מיכל וונש: אני מבקשת לקבל את המסמכים של הדבר הזה.
שורי שולב: אז אני אומר, זה כבר היה בוועדה, צריך לחדש את הדיון הזה.
מיכל וונש: נשמע לי יותר שצריך לסיים את הדיון הזה.
אוריה גן: תודה.
אוריה גן: שרון.
שרון רבינוביץ-שנקר: אני כבר דיברתי קצת, אבל אני כן רוצה להצטרף לגל שעורר שורי וכן להתחבר לצורך בוועדה כגורם בין תחומי.
שרון רבינוביץ-שנקר: חלל עצום נפער עם מותה בטרם עת של הרשות למלחמה בסמים, כולם מספידים אותה, אמנם הרשות עברה, היא לא תפקדה עד עכשיו, היא גוף שלא עושה את מה שהוא היה צריך לעשות והוא היה גוף על משרדי.
שרון רבינוביץ-שנקר: ברגע שזה בתוך הבט"פ יש אמירה, הבט"פ לא מתעסק לא בטיפול, לא בשיקום.
שרון רבינוביץ-שנקר: יש לו אמנם אגף שיקום, אבל הוא זניח, הדגש שלו אחר לגמרי ואין גוף שמתכלל עם דגש על הבנה משמעותית של היסודות של ההתמכרות, של השימוש החברתי והרצף.
שרון רבינוביץ-שנקר: להתעסק רק בהתמכרות זו טעות, אנחנו צריכים את כל ה-vision, התכלול הבין משרדי, בט"פ לא יכול לעשות תכלול בין משרדי, הוא משרד, אין היום גוף שהוא מהאו"ם, הוועדה צריכה להיות כזו שהיא תאפשר לעשות שיח בין המשרדי.
מיכל וונש: אולי גם תמליץ להקים מחדש רשות.
שרון רבינוביץ-שנקר: רשות על משרדית.
שרון רבינוביץ-שנקר: אני מהפרספקטיבה של המחקר אומרת שאין מחקר בישראל בתחום הסמים.
שרון רבינוביץ-שנקר: בוועדה הקודמת הייתה ישיבה שיועדה לאיפה כסף יש למחקר בתחום ההתמכרויות והסמים והשורה התחתונה הייתה שאין כזה.
שרון רבינוביץ-שנקר: מדי פעם זה נותן 2,000 שקל לסקירת ספרות, אבל זה מאוד ייעודי וזה מאוד אד- הוק.
מיכל וונש: זה גם מאוד לא יעיל, כיוון שזה מתפזר, בלי תפיסה הוליסטית.
שרון רבינוביץ-שנקר: אבל זה גם לא תפיסה ארוכת טווח.
שרון רבינוביץ-שנקר: את רוצה לדעת אם מלכישוע שווה, אני אומרת שמלכישוע אולי שווה, אולי לא שווה, אני עם הכלים המדעיים יכולה להגיד לך שזה מערך המחקר שצריך להיעשות ואי אפשר לבדוק את זה ברבע שעה, צריך לעשות מעקב ארוך טווח, צריך לבחון התמכרות.
שרון רבינוביץ-שנקר: שאלת איך מגדירים את זה, התמכרות היא בעיה רב תחומית.
שרון רבינוביץ-שנקר: ברגע שמשרד הבריאות מחזיק את הנתונים של הבריאות, משרד הרווחה מתעסק בזה, ההוא מתעסק בתעסוקה, השב"ס מתעסק בעבריינות וכו', את מקבלת רסיסים חסרי משמעות מעבר לעובדה שלגופי ידע שונים במדינה יש ידע שנאסף אד הוק ואינטרסנטי ושיתוף של גופי יצירת ידע, מחוללי ידע אובייקטיביים באקדמיה, אובייקטיבים, זאת אומרת שלא ניזונים מהעטין, שלא בודקים את עצמם, הם מדען של משרד שממונה כמשרד של, אין היום גרנטים תחרותיים מכבדים.
שרון רבינוביץ-שנקר: אני לא אומרת תני לי את הכסף, אני אומרת בואו נפתח גרנטים תחרותיים, יהיו מענקים, יהיו תקציבים שמיועדים - - -
מיכל וונש: רק שתדעי, אני אגיד לך שיש לי במגרה הצעה להקמת רשות עם תקציב ועם - - -
שרון רבינוביץ-שנקר: צריך ייעוץ מדעי עם מודלים שפועלים בעולם.
מיכל וונש: אז אני אומרת שיכול מאוד להיות נקיים גם על זה.
שרון רבינוביץ-שנקר: תראי, לתוך החלל הזה נכנסים גופים פרטיים שעושים אחרים מטעם, עמותות, ארגונים.
שרון רבינוביץ-שנקר: הדוחות האלה מגיעים לתקשורת, יוצרים דעת קהל, מקדמים אג'נדות, כולל בנושא הקנביס הרפואי, כולל בנושא הלגליזציה, כולל בנושא של ההתמכרות, כולל בנושא של הימורים, כולל בנושא של התמכרות לסמים ואלכוהול וחומרים שונים ומשונים שכן בחוק או לא בחוק.
שרון רבינוביץ-שנקר: יש כאן חור שחור שצריך אנשי מקצוע שיקדמו עשייה שיטתית לטובת המחקר.
שרון רבינוביץ-שנקר: שוב, אני עושה פה מחקר, אני עושה גם במקומות אחרים, אני עושה מחקר עם משרד הבריאות, אני עושה מחקר – אני לא מטילה דופי באף אחד ממשרדי הממשלה, חשוב לי להגיד.
מיכל וונש: אני מבינה לחלוטין.
שרון רבינוביץ-שנקר: אבל מחקר צריך לעשות, צריך לאסוף נתונים, צריך להראות איך עובדים נכון, צריך להגדיר נכון מדדי הצלחה, צריך להגדיר נכון שצריך השכלה מתאימה, הכשרה נכונה.
שרון רבינוביץ-שנקר: שוב, לא מטעם.
שרון רבינוביץ-שנקר: צריך לעשות גוף אינטגרטיבי.
שרון רבינוביץ-שנקר: המודל שנעשה פה במלכישוע הוא חריג גם ברמה בינלאומית משום שמלכישוע בחרה לתת כסף לביצוע מחקר שיבדוק שאין לה שום יכולת לקבור מידע שהוא עשוי להיות לא מחמיא.
מיכל וונש: הנושא הזה של שקיפות.
שרון רבינוביץ-שנקר: אני בהתנדבות, אם אני מוצאת מחר בבוקר שהנתונים לא טובים, אוריה מחייך מתחת למסכה ומורט את שערותיו, אם הנתונים לא טובים הנתונים יוצאים החוצה.
שרון רבינוביץ-שנקר: עכשיו, איזה עוד מודל כזה יש שמראה אוקיי, עשיתם אשפוזית בתוך קהילה טיפולית, תראו לי בבקשה שזה עובד.
שרון רבינוביץ-שנקר: נכון, זה נחמד, נכון שזה זה, נכון שמודלים בחו"ל, אבל יש פה שנתיים של חבר'ה שנשארים פה, איפה מחקר שמלווה אותם לפני, בתוך השנתיים וקדימה חמש שנים?
שרון רבינוביץ-שנקר: בשביל זה צריך.
מיכל וונש: מובן, מובן.
שרון רבינוביץ-שנקר: גם הנושא של ההתנדבות הוא בעייתי.
שרון רבינוביץ-שנקר: צריך מערך של מחקר שיטתי, אובייקטיבי, נטול פניות, שינחה מקבלי החלטות ומחוקקים והדבר הזה שפה נעשה - - -
מיכל וונש: שניתן יהיה להסביר את ההיגיון המסדר גם, לא לקבל החלטות ספורדיות כן ולא.
שרון רבינוביץ-שנקר: זה נתונים שלא מטעם.
שרון רבינוביץ-שנקר: כדי לקדם את העניין הזה צריך לעשות מערך, ימי עיון, מערכי הכשרה, אבל לפני הכול מערך איסוף נתונים שיטתי ושקיפות של המשרדים.
מיכל וונש: על זה דיברנו בישיבה הראשונה לא סתם, לא בכדי.
שרון רבינוביץ-שנקר: המשרדים אוספים נתונים, אבל הם בידי המשרדים.
מיכל וונש: ברור, אין שקיפות.
שרון רבינוביץ-שנקר: החתולים יושבים על השמנת.
שרון רבינוביץ-שנקר: מותר לי להגיד, אני מהאו"ם.
מיכל וונש: לא, אמרתי את זה.
מיכל וונש: את לא חייבת להגיד.
שרון רבינוביץ-שנקר: הוא מחייך, זה לא אוריה אומר, זה המדען אומר.
מיכל וונש: לגמרי, את אפילו לא חייבת, זה ברור לי וזה בהחלט על האג'נדה.
שרון רבינוביץ-שנקר: עכשיו, אם יש מהלכים מקצועיים, מודלים ברחבי העולם, אני בקשר עם קולגות, עם כל מיני גופים שאחראים על איסוף מידע בתחום, אם את רוצה להקים ועדת היגוי מייעצת, או צוות רב תחומי שיוכל לעשות מסמך, שיסייע לך להתקדם, אני יודעת שהממ"מ עושה סקירות וכן הלאה, אבל אני חושבת שאין תחליף - - -
מיכל וונש: הממ"מ לא יכול כרגע לאסוף מידע כי המידע לא קיים בשום מקום ואין נתונים.
שרון רבינוביץ-שנקר: אין תחליף למי ש - - -
מיכל וונש: נכון, זה בהחלט הצעד הראשון.
שרון רבינוביץ-שנקר: יש כמוני עוד אנשים שמתעסקים בתחום ההתמכרויות כנושא מרכזי, אני לא מדברת על סייד קיק לעשות פה מדי פעם כשנפתח משהו, לעשות צוות של אנשי מקצוע שיהיה אמון על יצירת מסמך עבודה לעינייך, לעיני חברי הוועדה, לקידום המחשבה.
שרון רבינוביץ-שנקר: טיפול מוצלח יסודו בידע עדכני, שיטתי, רלוונטי לישראל וללמוד ממודלים של העולם, לא צריך להמציא את - - -
שרון רבינוביץ-שנקר: אז אני רוצה להגיד פה שאני כמובן לרשות הקבוצה הזו תמיד והרבה שנים, אבל אני מעמידה את עצמי גם לזה.
מיכל וונש: תודה רבה, מאוד חשוב.
אלון קפלן: יש לי הרבה דברים, אבל אני אלך על אחד, כי זה עניין של חיים בעיניי וזה לא קשור למלכישוע.
אלון קפלן: יש לנו הרבה פניות לאשפוזית, לאשפוזית יש קו חם שאפשר להתקשר אליו ומשפחות מתקשרות, כל מי שרוצה מתקשר ומקבל ייעוץ.
אלון קפלן: יש לנו עשרות - - -
מיכל וונש: זה מה שרציתי לשאול אותך קודם, איזה אחוזים של הפונים מצליחים גם להגיע לאשפוזית?
אלון קפלן: סך הכול די גבוה, אבל אני רוצה לדבר על משהו אחר ששם אנחנו חסרי אונים כי אני מרגיש שברמה של מדינה אין מענה.
אלון קפלן: ברגע שמגיע מישהו שיש לו מחלת נפש, נער, ויש לו גם מחלת נפש והוא גם מכור לסמים, אצלנו, לא אצלנו במלכישוע, אצלנו במדינת ישראל - - -
מיכל וונש: אני יודעת, יש לנו דיון כזה כבר קבוע על תחלואה כפולה, זה פיקוח נפש.
אלון קפלן: פה אני באמת אומר, זה ברמה מספרית, אני מפנה למחלקות, מחלקות לא מטפלות במי שמשתמש בסמים.
מיכל וונש: לא מטפלים.
מיכל וונש: יש לנו על זה דיון דחוף ממש בשבועות הקרובים, אני אשמח אם תבוא ותדבר על זה.
אלון קפלן: יש מאות משפחות בחוסר אונים.
אלון קפלן: אני אומר לך כל היום טלפונים לי ולכל הצוות.
מיכל וונש: ואתה לא יכול לקבל אותם לאשפוזית?
אלון קפלן: לא, אסור לי.
אלון קפלן: אני אגיד לך יותר מזה - - -
אוריה גן: אבל שמנו הצעה למשרד הבריאות לאיקס מכסות שאנחנו מוכנים לעשות פיילוט של תחלואה כפולה.
מיכל וונש: כן, יש לנו על זה דיון ממש בשבועות הקרובים.
אלון קפלן: אנחנו לוקחים שניים בחודש באישור משרד הבריאות, כי אסור לנו.
אלון קפלן: אנחנו לוקחים ויש הצלחה מטורפת, אבל זה לא הפרופיל שלנו וזה משהו שחייבים להעלות.
מיכל וונש: אז אני אומר לכם שקיימתי על זה שיחה עם מי שיושבים במשרד המשפטים, הנציבות לשוויון, יש להם בתוך הנציבות מישהי שמטפלת בתחלואה כפולה.
מיכל וונש: אני לא יודעת אם אתם מודעים לזה בכלל, כי ימינו לא יודעת משמאלו.
מיכל וונש: יש בתוך הנציבות לשוויון לאנשים עם מוגבלויות, מהצד השני היא מטפלת בתחלואה הכפולה, מי שיש להם - - -
אלון קפלן: יש דבר כזה תחלואה כפולה מעל ל-18, זה יש קהילות.
מיכל וונש: אבל הם מודעים בדיוק למה שאתה מספר עכשיו מהכיוון השני, מכיוון בריאות הנפש, ברגע שהם מתמודדים עם התמכרות גם לא יכולים לקבל טיפול.
מיכל וונש: אין פה איזה קסם.
מיכל וונש: מי שמתמכרים לא יכולים לקבל טיפול כמתמכרים ומי שסובלים ממצבי בריאות קשים לא יכולים לקבל – אז בעצם אנחנו נקיים דיון על הנושא הזה, הולכת להיות ועדה שתעסוק בנושא הזה כדי שהגורמים ידברו אחד עם השני.
שרון רבינוביץ-שנקר: אז אני אגיד לך שאני סיימתי לכתוב סקירה מדעית עדכנית למשרד הרווחה עם 150 עמודים שהיא בשלב העריכה הלשונית.
שרון רבינוביץ-שנקר: את יכולה לבקש משבי אהרון במשרד הרווחה שיעביר לך את הטיוטה.
מיכל וונש: זה גם חשוב, אז יש פה הרבה מאוד נושאים שהם בעצם תת דיונים בתוך מה שהוועדה תעסוק בו כשהנושא הגדול – אני שומעת את הקריאה.
אלון קפלן: את שאר הדברים אני אעביר לאוריה שיעביר לך במייל.
מיכל וונש: אתה יכול גם להעביר אליי ישירות.
מיכל וונש: אולי סבב קצר, כי לא כולם שמעו.
מיכל וונש: (סבב היכרות).
אמנון מיכאל: טוב, קצת על העמותה ומי אנחנו.
אמנון מיכאל: קצת על עמותת 'הדרך'.
אמנון מיכאל: 'הדרך' הוקמה בקיבוץ גשר הזיו, היא התחילה ב-91' כענף של הקיבוץ כשעוד היו קיבוצים עם כל המסירות החברתית למדינה, הם אכלו בחדר האוכל של הקיבוץ והם עבדו בקיבוץ.
אמנון מיכאל: התחילו עם שלושה אנשים וזה התחיל לגדול וב-94' קמה העמותה שרוב חברי העמותה היו חברי קיבוץ גשר הזיו כי המקום היה בקיבוץ גשר הזיו.
אמנון מיכאל: אני הגעתי לעמותה ב-2001.
אמנון מיכאל: בבוקר הילדים של הגן הולכים יד ביד למעון, לגן, דרך הקהילה והם באים לראות בחזור את פינת החי שלנו והייתה הרמוניה שמאוד אהבתי את זה מהקהילה לקהילה.
אמנון מיכאל: זה היה מקסים.
אמנון מיכאל: אבל שם התחילו לבנות, הרחבה, היינו צריכים לזוז ואנחנו פה מאוקטובר 2009, 11 שנים.
אמנון מיכאל: מקורות נתנו לנו את המקום, הם אמרו שאנחנו עושים עבודת קודש ונתנו לנו את המקום.
אמנון מיכאל: העמותה היא עמותה ללא מטרות רווח, מלכ"ר.
אמנון מיכאל: מה יש בעמותה?
אמנון מיכאל: כמה דברים.
אמנון מיכאל: קהילות טיפוליות.
אמנון מיכאל: יש לנו שתי קהילות, אחת פה, שזה קהילת הגברים, 'הדרך' קהילה טיפולית זה כאן.
אמנון מיכאל: יש לנו קהילה נוספת, מאוד מאוד ייחודית, אתם תהיו בשבוע הבא, אני אשמח שכולם יגיעו, קהילה עירונית ייחודית לנשים בתוך העיר חיפה, במסדה, בלב העניינים, מה שיוצר הזדמנויות ואתגרים מרתקים ומעניינים עם תוכנית ייחודית לנשים, באמת מרתקת.
אמנון מיכאל: יש רשימות המתנה.
אמנון מיכאל: היום אמרה לי המנהלת שם שהיא קובעת קליטות באוקטובר.
אמנון מיכאל: יש נשים שאנחנו יודעים עליהן שמחכות במעצר על דעת עצמן חודשיים כדי להיקלט בקהילה.
אמנון מיכאל: זה נורא.
אמנון מיכאל: להיות במעצר או בנווה תרצה כי הן רוצות להגיע לקהילת הנשים היחידה בישראל.
מיכל וונש: זו היחידה?
אמנון מיכאל: היחידה בישראל.
אמנון מיכאל: תוכנית עירונית, קהילת נשים בלבד, בלי גג של קהילה נגיד שיישבו פה.
אמנון מיכאל: אני לא מדבר על זה.
מיכל וונש: פה יש נשים?
אמנון מיכאל: לא, היה פה עד לפני ארבע שנים ומשרד הרווחה החליט להפריד, כתוכנית נפרדת.
אמנון מיכאל: במלכישוע למשל יש תוכנית נפרדת, אבל בתוך הקהילה.
מיכל וונש: בתוך אותו מתחם.
אמנון מיכאל: אצלנו הקהילה נשים בלבד, מנהלים אותה נשים, היא יושבת בלב העיר, כלומר למטה בתי קפה ועניינים ועם תוכנית מאוד מיוחדת ומקסימה ואתם תראו את זה שם.
אמנון מיכאל: זו קהילת הנשים.
אמנון מיכאל: לכל קהילה יש גם הוסטלים או דירות המשך.
אמנון מיכאל: זאת אומרת מסיימים פה תשעה חודשים נגיד בקהילה - - -
מיכל וונש: זה זמן קבוע, מוגדר?
אמנון מיכאל: יש כאלה שבאים ל - - - מעט מאוד אנשים, אבל הקהילה שלנו בנויה על תשעה גם אצל הנשים.
אמנון מיכאל: באים לתשעה חודשים ואז ממשיכים לשלב של ה-re entry, כאילו להיקלט בתוך החיים והם מתפקדים בצורה עצמאית לחלוטין.
אמנון מיכאל: הם מוצאים עבודה מהיום הראשון, אין בעיות של עבודה בישראל, רק שתדעו.
מיכל וונש: אתם מסייעים להשיג עבודה?
אמנון מיכאל: לא.
אמנון מיכאל: הדילמה שלהם היא הפוכה, הם חוזרים והם אומרים: יש לי שני מקומות עבודה איך אני מחליט?
אמנון מיכאל: הדילמה היא תמיד הפוכה.
אמנון מיכאל: אם אחד לא מוצא עבודה זה בגלל שנכשלנו איתו.