GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירב בן ארי: כי אמרת וואו מאיפה להתחיל ובסוף הלכת אליו.
רויטל לירז מלמוד: אני הכי הייתי שמחה אם הייתה לנו עוד אשפוזית בדרום שהיינו יכולים אולי לעזור - -
מירב בן ארי: בתכנית של הרה-ארגון מחדש שלכם זה מה שתעשו?
קרן גולדמן: כן, ביקשנו להוסיף פיזור של אשפוזיות גם בדרום.
קרן גולדמן: אשפוזית רגילה לגמילה מסמים ואלכוהול.
רויטל לירז מלמוד: זה יהיה נגיש יותר, זה יהיה קרוב יותר, זה יעודד אנשים להגיע מתוך האשפוזית לתוך הקהילה, למסגרת חוץ ביתית או ליחידות.
רויטל לירז מלמוד: אני חושבת שמאוד יעזור.
רויטל לירז מלמוד: בתוך היחידות יש מטופלים, זה לא שאין מטופלים, יש הרבה מטופלים ביחידות אבל ברוח מדבר באמת - - -
מירב בן ארי: מעניין.
מירב בן ארי: חגי, אתה רוצה להוסיף?
חגי ברוש: כמה דברים.
חגי ברוש: אחד, נכון שיש רשות במשרד לביטחון פנים אבל אני רוצה לומר שהמשרד הזה בימים אלה מקים אצלו במשרד בתוך הרשות אגף טיפול ושיקום שיש לו תפיסת החלה מאוד ברורה שבין היתר עוסקת בנושא של יצירת רצף מענים גם ברמה הלאומית אבל גם ברמה - - - חלק מהדברים שנטפל בהם זה באמת כל - - - חוסר מענים במגזר הלא יהודי, זה נושא שאנחנו נשתדל, כמובן, לתת לו מענה ברמה של יותר תיאום ותכלול והבאת הגופים, כולל כנראה גם איזשהו השתתפות תקציבית בחלק מהפעולות האלה.
חגי ברוש: אבל הכוונה שלנו חד משמעית היא גם לתת את המענה הזה קודם כל ביישובים במגזר הלא יהודי, בין היתר.
חגי ברוש: כמובן יחד עם משרדי הבריאות והרווחה, להיכנס לאיזשהו מהלך משמעותי עם הקמת איזושהי ועדת היגוי מתוך אנשי מקצוע של המגזר בראייה אולי מחוזית, אולי ארצית, אנחנו כרגע בונים את זה.
חגי ברוש: וכן לתת עדיפות למגזר- -
מירב בן ארי: מי בעצם אחראי על המגזר הבדואי ברשות?
מירב בן ארי: יש דבר כזה?
חגי ברוש: אין דבר כזה, זה שייך - -
מירב בן ארי: אז זה כאילו אזור דרום?
חגי ברוש: מחוז דרום.
מירב בן ארי: ובמחוז דרום, אם יש כאן בעיה כמו זה שהגיע מאל-קאסום ויש לו תקנים ואין לו מקום, עם מי הוא יכול לדבר?
חגי ברוש: יש לנו פגישה ביום ראשון עם המנכ"ל, אבל אנחנו אמורים לפעול כרשות למאבק באלימות, סמים ואלכוהול בכל 255 הרשויות המקומיות במדינת ישראל, כל הגופים.
חגי ברוש: אמור להיות איש שלנו שם שמתכלל את הפעילות ברמה העירונית, בהיבטים של מניעה, של טכנולוגיה, של טיפול ושיקום, של הכל.
חגי ברוש: מן הסתם יהיה גם להערכתי, אם זו מועצה אזורית אל-קאסום אז יש שם גם נציג שלנו ברמת - -
מירב בן ארי: חגי, אני רוצה, בגלל שאני מכירה אותך - -
חגי ברוש: אחד הדברים שאני מנסה לעשות זה בדיוק זה.
חגי ברוש: זאת אומרת, יכול להיות שיושב פה מנהל מחלקה לשירותים חברתיים ולא בדיוק בקי בזהות אותו בנאדם שעובד אצלו במועצה ואמור באמת לסייע לו בתחומים האלה.
חגי ברוש: בכל מסגרת כזאת נתכנס, נזמן את כל השותפים ברמה של משרד הבריאות, ברמה של משרד הרווחה, ברמה של כל הגופים שיכולים לתרום ליצירת רצף מענים באותו יישוב ונתכנס לאיזושהי תכנית עבודה מסודרת כדי להקים שם את השירותים האלה.
חגי ברוש: לפחות משיחות שיש לי, קודם כל, באמת אני רוצה לומר למשרד הרווחה שמוריד יחידות בזמן האחרון לשטח בצורה יפה מאוד וממש מגדיל את נפח הפעילות שלו.
חגי ברוש: אבל לדוגמה, חלק מהבעיות לפעמים נטועות בזה שאתה בא ומציע סוג כזה של שירות במגזר הלא יהודי ולא כל כך ממהרים - - - לא פשוט להכניס אותו לתוך המערכת.
ג'מאל זחאלקה: הוא לא מותאם.
חגי ברוש: הוא לא מותאם ברמה של רגישות ואני מקבל את ההערה הזאת, זה נכון.
חגי ברוש: צריך לעשות את כל העבודה הזאת תוך איזושהי הסתכלות תרבותית עם איזושהי רגישות, באמת להכיר את האוכלוסייה ואיך זה יכול לעבוד.
חגי ברוש: כי כמו שאנחנו נותנים דוגמה באוכלוסייה של יוצאי אתיופיה, גם שם יש סוג של רגישות.
חגי ברוש: אנחנו חייבים להתאים את עצמנו לאוכלוסייה מולה אנחנו עובדים.
חגי ברוש: דבר שני שאני רוצה לציין – סל השיקום שבנינו נבנה לא רק על בסיס של הכשרה תעסוקתית כזאת או אחרת.
חגי ברוש: כמו שאמרה חברתי ממשרד הרווחה, רויטל, יש 11 מרכזים כאלה שבאמת משקיעים שם בנושא השיקום במדינת ישראל, אבל איפה עוד.
חגי ברוש: זאת אומרת, יש כאן חוסרים עצומים - -
מירב בן ארי: יש את הבסיס שהוא יוצא - -
רויטל לירז מלמוד: אצלנו בתעסוקה יש לנו כבר 12 ויפתחו עוד - -
מירב בן ארי: לא, אבל מה שהתכוונו שדיברנו גם על הסל שיקום זה שבסוף אם יוצאת מכורה שאין לה שיניים נגיד, יש להם בעיה.
מירב בן ארי: הרי דבר ראשון בהתמכרות הפגיעה פיזית, בגלל זה שאלתי אתכם על הפסיכיאטר.
מירב בן ארי: איך היא תלך לעבוד אם אף אחד לא ירצה אותה.
חגי ברוש: ודיור.
מירב בן ארי: דיור, שאלתי אם יש סיוע בשכר דירה.
מירב בן ארי: הרי תעסוקה זה השלב האחרון, קודם כל - -
חגי ברוש: סל לנפגעי נפש, אותו עיקרון, ישבנו אחד מול אחד, פתרונות דיור, פתרונות שיניים, פתרונות תעסוקה, הכשרה - -
רויטל לירז מלמוד: זה צריך להיות משהו לאומי זה לא יכול להיות משהו מקומי.
חגי ברוש: אבל זה לאומי.
חגי ברוש: בנינו משהו יחד עם - - - והמשכנו.
מירב בן ארי: התעסוקה, לא נעים לי לומר, זה אחלה דבר אבל זה הקצה.
מירב בן ארי: קודם כל שהיא יוצאת מאשפוזית ומהוסטל היא צריכה כמה דברים שיהיה לה סל.
מירב בן ארי: להבדיל, להבדיל, אבל זה כמו החוק שעשינו, זהבה גלאון ואני, על הנשים שיוצאות ממקלטים.
מירב בן ארי: להבדיל, כן, אבל בסוף היא יוצאת, היא צריכה קודם כל דיור, היא צריכה כסף לילדים ואז היא תוכל- - - משהו בסיסי.
מירב בן ארי: אני עוד פעם אומרת לכם, לדעתי אנחנו צריכים לחזור עוד פעם, והיא צודקת, זה צריך להיות בריאות, זה צריך להיות אוצר, זה צריך להיות רווחה, זה צריך להיות כמה משרדים אבל זה חייב להיות סל שיקום.
מירב בן ארי: כי אני מניחה שהמשרדים שלכם מעולים אבל בסוף אם היא נראית נורא מי ייקח אותה לעבוד.
מירב בן ארי: זו גם בעיה.
חגי ברוש: אני רוצה שתדעי שדיברנו על הסל בתכנית והסל עמד, לפחות בשאיפה שלנו, על 5,500 לחודש למטופל.
חגי ברוש: זה סל מכובד.
חגי ברוש: רק שתדעי שהסל שיקום של נפגעי הנפש עומד על ממוצע של 3,300 ₪ והוא עושה עבודה מדהימה.
חגי ברוש: וקצבנו את זה גם בשלוש שנים.
חגי ברוש: זאת אומרת, אי אפשר ללוות - -
מירב בן ארי: ברור, צריך להיות איזשהו טיימליין.
רויטל לירז מלמוד: - - -
חגי ברוש: הלכנו על פיילוט של 700 לשלוש שנים לראות.
חגי ברוש: זה בערך 50 מיליון שקל, זה סיפור רציני.
מירב בן ארי: תגיד לי אתה מביא את זה ברשות החדשה שלכם את העניין של הסל שיקום לאלה שיוצאים?
חגי ברוש: אנחנו משתדלים היום, אחד הנושאים שכן קבענו שכן נעסוק בהם, הכל כפוף להחלטות של המשרד וכו', אבל זה באמת הנושא של השיקום שאנחנו מזהים שם חסר משמעותי למעט אותם 12 מרכזים שהמשרד מפעיל.
חגי ברוש: בטח יש חסר במשרד הבריאות שכל נושא השיקום שם הוא ממש רק עכשיו מתחיל להיבנות.
חגי ברוש: אנחנו כן שואפים כמשרד להיכנס ולסייע בתחום הזה.
חגי ברוש: אבל לפי דעתי המפתח זה לבנות מערך לאומי רציני משמעותי בדוגמת הסל שיקום הזה.
חגי ברוש: באיזשהו שלב אם ייקחו אותו המשרדים - -
מירב בן ארי: זו בעיה אם הוא יוצא בסוף והוא נראה על הפנים הוא לא מצליח - -
חגי ברוש: לפעמים מדעי החברה עובדים כמו מדע מדויק.
חגי ברוש: סל שיקום כזה כמו שסל שיקום לנפגעי נפש הוריד את כמות האשפוזים בבתי החולים הפסיכיאטריים ב-50% בעשור האחרון, זה חסך למדינה המון כסף.
חגי ברוש: באותו אופן אם המדינה בקצת אומץ תקצה את המשאבים לעשות את הסל שיקום הזה בצורה רצינית יהיה פחות רצידיביזם ונשירות מקהילות ואנשים יחזיקו - -
מירב בן ארי: יחזיקו עבודה, יחזיקו טיפול.
חגי ברוש: להכניס אותם באופן חלק.
מירב בן ארי: בסדר, אני רוצה שאנחנו נחזור לעשות את הדיונים שלנו שאנחנו נעצרנו אחרי שאמיר הלך לדעתי.
מירב בן ארי: חבר הכנסת זחאלקה, רצית להוסיף עוד משהו?
ג'מאל זחאלקה: אני חושב שצריך לעשות עוד דיון בנושא הזה כי אנחנו לא דיברנו על הפיל שבחדר, והוא שכמות הסמים בנגב היא עצומה.
ג'מאל זחאלקה: ואני לא יודע, אני מכיר מחקרים ועבודות שנעשו לפני שהקימו את הגדר בין סיני לבין הנגב, כי לפני כן המספרים שקיבלנו בכנסת וזה פורסם בתקשורת הם דבר איום ונורא – שבתיכונים מסוימים בנגב מספר הילדים שהשתמשו בסמים היה יותר מרבע.
ג'מאל זחאלקה: האחוז הגבוה ביותר בארץ.
ג'מאל זחאלקה: אני לא יודע מה גרם, מה המסחר, אני חושב שאנחנו צריכים לקבל דוח שנוכל גם לבחון את הנושא הזה ולתפוס את הבעיה בקרניים ולראות מה קרה כאן.
ג'מאל זחאלקה: ולזה צריכה המשטרה לבוא לכאן – האם יש המשך של ההברחות מסיני של הסמים.
ג'מאל זחאלקה: כי אני יודע, אבל זה לא משהו כמותי, זה איכותי, מה שאני שומע, יש בעיה של אלכוהוליזם לא פשוטה.
ג'מאל זחאלקה: אני לא יודע, יכול להיות שזה דומה למה שקרה לאינדיאנים באמריקה, בעיית הסמים והאלכוהוליזם, זה לא רחוק משם.
ג'מאל זחאלקה: ולכן אני חושב שצריך לעשות דיון יותר מעמיק שתהיה אינפורמציה גם מהרשות, גם מהמשטרה, גם מגורמים אחרים – מה גודל הבעיה ומה התחום שלה, איפה היא, אם יש בתיכונים, איפה משרד החינוך, איפה הרווחה ואיפה כל הגורמים.
ג'מאל זחאלקה: אני חושב שזה שווה שייערך דיון בנושא הזה.
מירב בן ארי: זה בעניין של הסמים בנגב בכלל, זה דיון אחר, הדיון יותר התמקד בפרויקטים של הגמילה.
מירב בן ארי: אבל אפשר לבקש מיו"ר הוועדה הקבועה שתקיים כזה דיון.
ג'מאל זחאלקה: לכן אני חושב, המסקנה שלי, היות ולפי מה ששמענו כאן יש טיפול חסר, כלומר, יש בעיה בטיפול.
ג'מאל זחאלקה: אני הצפתי את הבעיה שיש בעיה גדולה והטיפול הוא קטן.
ג'מאל זחאלקה: יש בעיה ענקית והטיפול הוא בדגימות שלה, לא בעניין שלה, ואני חושב שזה שווה כי זה, כמובן, הנגב, זה מקרין לכל הארץ.
ג'מאל זחאלקה: רוב הסמים, בוא נגיד, אני אקרא לזה סמים בנפח גדול הוברחו מסיני ומלבנון וסמים בנפח קטן מוברחים דרך נתב"ג ודרך הנמלים כי הם דוחפים את זה לנעליים.
ג'מאל זחאלקה: ולכן יכול להיות ועל זה צריך לערוך דיון בוועדה.
ג'מאל זחאלקה: כי הוברח המון חשיש מסיני וגם אופיום וגם - -
מירב בן ארי: בסדר, אני מבטיחה לך שאני אדבר עם יו"ר הוועדה וגם בת שבע לעשות כאן דיון על נושא של הסמים באזור הדרום.
חגי ברוש: מירב, עוד דבר אחד שרציתי להוסיף אם אפשר.
ג'מאל זחאלקה: ואני חושב שהרשות צריכה, אחד הדברים, הערה לרשות – אני הייתי בין אלה שהתנגדו להעברת הרשות למשרד לביטחון פנים.
ג'מאל זחאלקה: אבל אתם טענתם, לא אתה, מי שהביא את התכנית, טען- -
מירב בן ארי: לא הוא הביא את המעבר.
חגי ברוש: היום זה אתם.
מירב בן ארי: אבל אז הוא זה שהעבירו אותו.
ג'מאל זחאלקה: אני יודע מי זה אתה ומי זה אתם, ההטיות האלה, תאמין לי, אני יודע לעשות.
ג'מאל זחאלקה: אבל אחת הטענות המעטות שיש בהן הגיון, כל הטענות האחרות היו פסולות, אבל טענה אחת היה צריך לטפל בה וזה עניין התכלול.
ג'מאל זחאלקה: נאמר שהמשרד לביטחון פנים מטפל במלחמה בסמים ואם הוא יהיה שם אז שיתוף הפעולה יהיה הדוק יותר.
ג'מאל זחאלקה: אני חושב שבעניין הנגב אתה צריך להיום עם היד על הדופק בעניין גודל הבעיה, התפיסה, הסחר ובעניין זה כדי שאתה תוכל לראות מה טיפולי הגמילה שאתה רוצה לתת ולעשות את התכלול הזה.
ג'מאל זחאלקה: והרצידיביזם, דרך אגב, הרבה מהמשתמשים הם סוחרים גם- -
מירב בן ארי: אני רוצה להתכנס לסיכום.
מירב בן ארי: מה רצית להעיר חגי?
חגי ברוש: אני כן חושב, דרך אגב זה גם עלה אתמול בדיון בוועדה לזכויות הילד על חסות הנוער, אם יש לפי דעתי משהו שהכי זועק ברמה של אשפוזית זה דווקא אשפוזית לבני נוער וצעירים מהמגזר הלא יהודי.
חגי ברוש: לדעתי יש בעיות קשות מאוד שחבר'ה מהמגזר לדוגמה מהנגב או מהמשולש או מהצפון באים למסגרות של מלכישוע, אין יותר מדיי אוכלוסיות - - - והם לא מסתדרים שם, זה קשה להם מאוד להתמיד בטיפול הזה.
חגי ברוש: אני חושב שצו השעה היום זה לפתוח מסגרת כזאת לנוער מהמגזר הלא יהודי שיקבל מענה עם הרגישות התרבותית שבאמת צריך לתת לו וכל המאפיינים האחרים כדי שהם ישרדו כי הם לא שורדים את התהליך ואז הם חוזרים - - - אנחנו מכירים את התוצרים בסופו של דבר.
חגי ברוש: זה משהו שחייבים לשים אותו על השולחן ולתת לזה מענה.
חגי ברוש: לפחות בראייה שלנו.
פאתן ג'טאס: אני מהאגודה למלחמה בסרטן, אני אחראי על הפעילות בחברה הערבית בארץ.
פאתן ג'טאס: כל הזמן שאנחנו מדברים עדיין על המגזר הלא יהודי לדעתי אנחנו לא נגיע לשום מקום.
פאתן ג'טאס: הבדואים בנגב זה לא רק המגזר הערבי, זה מגזר מסוים.
פאתן ג'טאס: צריך להגדיר בעצם, זה מאוד שונה מהצפון.
פאתן ג'טאס: מה שנעשה בתמרה מאוד שונה.
פאתן ג'טאס: לכן את הטיפול ואת הדברים הנקודתיים הספציפיים שצריכים לדעתי לגעת בהם הם מאוד מיוחדים בדרום והבעיה שם היא אקוטית במימדים מאוד מאוד גדולים לדעתי.
פאתן ג'טאס: כאשר ההיצע כל כך קטן הביקוש הוא קטן יותר.
פאתן ג'טאס: וצריך כאן, עוד פעם זה לדיון הכללי, את העניין של כל ההסברה.
פאתן ג'טאס: מניין אנחנו מתחילים את כל העניין של ההסברה על כל ההתמכרויות.
פאתן ג'טאס: ההתמכרויות בחברה הערבית הולכות וגוברות באופן בלתי נסבל בכל הדברים – יותר בעישון, בנרגילה, בכל הדברים האלו, אבל זה מתחיל משם וזה מגיע לכולם.
פאתן ג'טאס: והתפיסה הכוללת הזו לדעתי זו התפיסה שצריכים - -
ג'מאל זחאלקה: יש דיון על נרגילות ועישון - - - עכשיו, עכשיו.
מירב בן ארי: באיזה ועדה?
ג'מאל זחאלקה: בוועדת הכלכלה.
מירב בן ארי: אה, בגלל זה - - - טוב, בואו נסכם.
מירב בן ארי: קודם כל תודה רבה למשרדי הממשלה, לחברי הכנסת שמלווים את כל היום הזה של יום הנגב.
מירב בן ארי: אני רוצה כמה דברים אם אפשר.
מירב בן ארי: קודם כל, אני רוצה בגלל שהוא הגיע מאל-קאסום לפנות לשר החקלאות, הוא השר הממונה על איך זה נקרא?
קריאה: רשות הנגב.
מירב בן ארי: הרשות.
מירב בן ארי: לבוא ולבחון ספציפית את העניין של המקום, למה אי אפשר לסייע לאור העובדה שמשרד הרווחה נתן שם תקציבים ותקנים.
מירב בן ארי: לבחון למה בעצם לא נבנה שם מבנה מתאים לטפל באותם מכורים.
מירב בן ארי: משרד הבריאות – אני חושבת שברה-ארגון שלכם של האשפוזיות, שאתם הולכים לעשות אותו עם פאולה צריך באמת לחשוב על הנקודה המרכזית הזאת של אשפוזית מיוחדת.
מירב בן ארי: כי נראה לי - - - דרך אגב, גם לצידך היא אשפוזית מאוד מיוחדת, וגם זה היה תהליך, אז אולי כדאי לחשוב ואולי כדאי לחשוב על איזושהי קונסטלציה אחרת מהאשפוזיות הקיימות כיום במסגרת הרה-ארגון שאתם עושים לאשפוזית.
מירב בן ארי: לגבי משרד הרווחה – קודם כל אני מאוד מאוד שמחה, אני גם יודעת שאתם עושים הרבה בתוך הקהילה וזה מאוד חשוב.
מירב בן ארי: אבל אני חושבת שאנחנו צריכים להתכנס יחד עם חגי, רווחה, בריאות, אני אעזור מהכיוון של האוצר, ולבחון איך אנחנו מקדמים יחד סל שיקום ליוצאי - - - איך אתם קוראים לזה?
חגי ברוש: נפגעי סמים ואלכוהול.
מירב בן ארי: ולחשוב איך אנחנו עושים את זה.
מירב בן ארי: ואני מוכנה לעזור.
חגי ברוש: הכל מוכן, מירב, רק שתדעי, משרד האוצר צריך לבוא ולהגיד אני מוכן להיכנס לבדיקה, לבוא ולשים את ה-50 מיליון לשלוש שנים כולל מחקר מלווה.
מירב בן ארי: אוקיי, אבל בשביל זה קודם כל - -
חגי ברוש: המנכ"לים פוחדים שהמשרד יגיד להם, טוב, תביאו את הכסף - -
מירב בן ארי: לא, אז אנחנו נדבר ואנחנו נשב יחד.
מירב בן ארי: אולי נעשה את זה אצל יעל אגמון ונחליט ביחד איך אנחנו מקדמים.
מירב בן ארי: אבל בשביל זה צריך להביא נתונים.
מירב בן ארי: צריך לבוא, להבין כמה אחוז של רצידביזם יש בחברה הישראלית בנושא של התמכרויות.
מירב בן ארי: אני לא יודעת כמה, הייתי רוצה לדעת לפני שאני באה לאוצר בכלל, לדעת על מה אנחנו מדברים וכמה זה עולה.
מירב בן ארי: אפשר להוציא דוח - -
חגי ברוש: אתם מדווחים בדוח שלכם על נשירות מטיפול, זה אני רואה פה - - - זה באזור בין 30% ל-40%, משתנה - -
מירב בן ארי: חגי, אני הייתי לוקחת בביקור שלנו במלכישוע שבא אליי שמוליק ואומר לי, אני פעם שלישית פה.
מירב בן ארי: אז אנשים יודעים.
מירב בן ארי: אז אני אם אני במקום שלכם האחראית או המפקחת, אני רוצה כל אשפוזית כזאת שתגיד לי מה האחוז.
מירב בן ארי: זה בסדר, זה לא כמו בגרות בבית ספר, לא - -
קרן גולדמן: זה נתון שאפשר להוציא אותו.
מירב בן ארי: יפה, אבל בשביל ללכת לאוצר ולהגיד אתם משלמים פי 4 אני רוצה לבוא ולהגיד להם אלה הנתונים.
מירב בן ארי: כי אני לא יכולה לבוא לסל שיקום עכשיו באוצר ולהגיד להם - - - שיבואו ויגידו לי, רגע, בעצם אני כבר משלם עכשיו 150 מיליון שקל.
חגי ברוש: אני רק רוצה שתדעי שאז בפגישה שהייתה לנו יחד עם אייל ויעל שהייתה הרפרנטית של הרווחה, לא זוכר, לא משנה, הם לא פסלו את הדבר הזה, הם אמרו תגישו תכנית.
מירב בן ארי: הם לא פסלו היינו ביחד.
מירב בן ארי: התכנית מוכנה?
חגי ברוש: יש לי את הנתונים של שירות בתי הסוהר לגבי אסירים רצידיביסטים שהם מכורים שאת רואה שם רצידיביזם חבל על הזמן – נכנסים ויוצאים, נכנסים ויוצאים.
חגי ברוש: לגבי הרצידיביזם אם יש כזה נתון ברווחה ובבריאות זה יהיה נהדר.
מירב בן ארי: אתם בקשר?
חגי ברוש: בטח.
מירב בן ארי: אז חגי הוא מולי, אני אדאג לפגישה עם האוצר אם רק תביאו את הנתונים של כמה אנחנו משלמים אפילו בשנתיים-שלוש האחרונות על כאלה שחוזרים.
מירב בן ארי: כי לדעתי אי אפשר לבוא אליהם בלי להראות להם ש- - - זה כמו שאמרת על נכי נפש, בסוף באו ואומרים 50% כבר הצלחנו להוריד.
קרן גולדמן: זה באשפוזיות אבל במרכזים - -
מירב בן ארי: את תביאי את האשפוזיות והיא תביא את - - - הרי ההוסטלים או המסגרת הטיפולית שנמצאת בהדרך, שנמצאת במלכישוע, בסוף ישבנו מולם, את זוכרת את זה נכון?
מירב בן ארי: והוא אמר לי, אני פעם שלישית כבר - -
קרן גולדמן: לא, ברור, יש חזרה - -
חגי ברוש: אנחנו מכירים את זה.
חגי ברוש: זה חלק מ- -
מירב בן ארי: ואז שאלתי אותו – למה חזרת לפה עוד פעם?
מירב בן ארי: אז הוא אומר לי, כי סיימתי והלכתי הביתה ולא היה מי שיחזיק אותי.
מירב בן ארי: אז איך הוא אמר, אז הוא חוזר למחששה וחוזר לזה וחוזר לזה.
מירב בן ארי: תראי, אנחנו לא נפתור את כולם, אבל אם נצליח למנוע לפחות 30%-20% שיחזרו זה הרבה יותר משתלם גם כלכלית.
קרן גולדמן: בתוך ההצעה של הסל שיקום עשינו תכניות שהן מותאמות לאנשים שיכולים להיגמל לחלוטין, לאנשים שנמצאים בטיפול תרופתי.
קרן גולדמן: כי בטיפול תרופתי, שזה 4000 מטופלים בשנה, שם אין נשירה.
קרן גולדמן: שם יש עמידות בטיפול, שם 70% מהם נקיים מסמי רחוב.
מירב בן ארי: אז זה את צריכה להביא.
קרן גולדמן: ברור, זה תשומות אחרות, תכננו את זה לפי סוגי אוכלוסיות.
חגי ברוש: גם אפשר להעביר אותם לעולם העבודה.
חגי ברוש: התחלנו כבר, עשינו כמה חולים - -
מירב בן ארי: כן, ואז הם עוברים להכשרה מקצועית כי הוא כבר נמצא במסגרת.
קרן גולדמן: נכון, הוא צריך שיקום אחר.
מירב בן ארי: את יודעת, סתם בדוגמה, אני בעולם של חסרי הבית הצעירים, שם באמת עשינו מהפכה, הזכרתי גם את ציפי, שבעצם באנו ואמרנו, לגיל 18 פלוס אני מדברת, לא מה שהיה לפני, רק עד העידן שלנו, קודם כל קורת גג חירום של מקלחת, עו"סית שמקבלת אותו, טיפול אם צריך להפנות להתמכרויות וכאלה.
מירב בן ארי: סיים את קורת הגג עובר להוסטל, שזה בעצם המסגרת שלכם, מההוסטל לדירת מעבר ומהדירת מעבר לסיוע בשכר דירה והכשרה מקצועית.
מירב בן ארי: ואנחנו הצלחנו, הצלחנו לעשות מהפכה בתחום של הצעירים חסרי הורים.
חגי ברוש: אבל הם ניתחו את התקציב.
חגי ברוש: אני בזמנו הייתי פה באיזה דיון שהיה 100 מיליון שקל שהקציתם.
מירב בן ארי: של יתד?
מירב בן ארי: לא, אבל תבדיל בין יתד שזה עו"סים בקהילה לתכנית של 20 מיליון שקל של צעירים חסרי בית.
מירב בן ארי: תבדיל, יתד זה עו"סים בקהילה, יתד מגיעה בסוף כשהוא כבר בסיוע בשכר דירה שהוא בכשרה מקצועית שהיא מלווה אותו.
מירב בן ארי: אבל קורת גג חירומית לא הייתה בכלל לגיל 18.
מירב בן ארי: היום יש לך בירושלים ויש לך בתל אביב.
רויטל לירז מלמוד: ירושלים עבר אלינו.
מירב בן ארי: לשבי.
רויטל לירז מלמוד: הסתבר שכולם - -
מירב בן ארי: מכורות.
מירב בן ארי: את מדברת על הנשים?
רויטל לירז מלמוד: לא, הצעירים - -
מירב בן ארי: הגברים עבר אליכם?
מירב בן ארי: אני יודעת שזה עבר.
רויטל לירז מלמוד: את מדברת על השלטר.
מירב בן ארי: השלטר של גלגל עבר אליכם.
מירב בן ארי: אני יודעת, בגלל שכולם שם מכורים.
חגי ברוש: זה שמופעל על ידי האיגוד הירושלמי?
רויטל לירז מלמוד: כן - - - אבל כן הוא עבר אלינו כי בעצם כמעט כולם מכורים, לא נכליל את כולם, היו מכורים ותחלואה כפולה.
מירב בן ארי: ואת מבינה שהשלטר הזה - -
רויטל לירז מלמוד: אבל הוא בירושלים.
מירב בן ארי: יש לי גם בתל אביב.
רויטל לירז מלמוד: אבל דיברנו על הדרום.
מירב בן ארי: זה בטוח, כן.
מירב בן ארי: גם בחיפה באתי לשלטר וראיתי שהמיטות ריקות מסודרות.
חגי ברוש: אבל אם את מכירה את עמותת - -
מירב בן ארי: בסדר, סגרנו את חיפה הפעלנו גם 24.
חגי ברוש: ביחדיו - -
מירב בן ארי: דרך אגב, אני גם הייתי דווקא בנגב בעוגן.
חגי ברוש: יש שם שלטר לנערות.
רויטל לירז מלמוד: אבל העוגן זה משהו אחר, העוגן זה כפר קהילתי לילדים, זו פנימייה - -
מירב בן ארי: אבל גם מכורים.
רויטל לירז מלמוד: לא, מה פתאום.
חגי ברוש: אבל יש.
מירב בן ארי: בטח.
רויטל לירז מלמוד: העוגן הקהילתי זה כפר לילדים, אין שם שום מכורים ושום דבר.
רויטל לירז מלמוד: הוא שייך לעמותת יחדיו שמפעילה את קהילת רוח מדבר ויש לנו - -
חגי ברוש: שהיא מיסודה של קרן רשי.
רויטל לירז מלמוד: יש לנו דירה לנשים בבאר שבע ויש לנו הוסטל שהיא דירת המשך של הגברים.
מירב בן ארי: אז מה חסר לך בבאר שבע?
רויטל לירז מלמוד: אני חשבתי שאנחנו לא מדברים דווקא על עיר גדולה, אנחנו מדברים על הפריפריה.
מירב בן ארי: לא, סתם עניין אותי.
רויטל לירז מלמוד: אני חושבת שזה היה טוב אם - -
מירב בן ארי: האשפוזית.
רויטל לירז מלמוד: חסר אשפוזית.
מירב בן ארי: זהו, זה מה שרציתי לדעת.
מירב בן ארי: טוב, אנחנו צריכים לפנות גם למשרד הבריאות ולבחון שיתנו לנו תשובה למה אין אשפוזית בבאר שבע, באזור הדרום.
חגי ברוש: חייב אשפוזית ולשים אותה ברוח מדבר - -
רויטל לירז מלמוד: הלוואי.
רויטל לירז מלמוד: ויש מקום לשים אותה, אני לא קיבלתי אישור לזה, אבל יש מקום לשים אותה ברוח מדבר.
קרן גולדמן: הם אז ניגשו למכרז הם לא זכו בגלל הנגישות, הם לא עמדו בתנאי סף.
מירב בן ארי: טוב.
מירב בן ארי: אז תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.
תמר זנדברג: בוקר טוב, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת ועדת הסמים והאלכוהול של הכנסת.
תמר זנדברג: זו בעצם ישיבת מעקב אחרי נושא שאנחנו עוקבים אחריו באופן שוטף וקבוע במהלך כל הקדנציה, וזה טיפול והתנהלות היק"ר, היחידה לקנאביס רפואי במשרד הבריאות.
תמר זנדברג: האמת שזה לא סוד שזה נושא שבאמת מלווה אותנו ממש לדעתי מהיום הראשון כאן בוועדה על הרבה מאוד בעיות בירוקרטיה, זמינות, טיפול, יחס וכו'.
תמר זנדברג: אנחנו כאן בוועדה גם ליווינו את ההכרזה על הרפורמה ותחילת הניצנים, אם אפשר לקרוא לזה ככה, תרתי משמע, של הרפורמה.
תמר זנדברג: לדעתי כבר למעלה משלוש שנים אם אני לא טועה - -
קריאה: 27 ביולי 2015.
תמר זנדברג: שלוש וחצי שנים, ללא ספק כבר זמן - - - כבר הולכת לגן עירוני.
תמר זנדברג: ועדיין אני כל פעם הייתי מסיימת את אחת הישיבות לאורך השלוש שנים וחצי האלה באיזה נימה אופטימית שהנה יש שינוי ואנחנו על ספו של, וטוב בעולם החדש זה כבר לא יקרה וזה חוליים וזה חבלי לידה וכו' וכו'.
תמר זנדברג: ואז עוברים כמה חודשים וממשיכות להצטבר תלונות ודיווחים ובעצם מצב שאנחנו רואים שאפשר לקרוא לזה מה שהיה הוא שקיים.
תמר זנדברג: וצריך לזכור שמדובר כאן במטופלי הקנאביס הרפואי שהם אנשים חולים, אנשים שזקוקים למזור, זקוקים לתרופה, זקוקים למרפא, שמאוד מאוד עוזר להם.
תמר זנדברג: וההתמודדות עם הקושי הבירוקראטי והמנהלתי וכל המעטפת שסביב השימוש בתרופה עצמה הוא בעצם קושי נוסף על קושי ראשון שנגרם בגלל המחלה ובגלל המצב הבריאותי עצמו.
תמר זנדברג: כך שעל אחת כמה וכמה יש לנו עניין ואינטרס להקל לפחות בתחום הזה שבו אנחנו יכולים לדאוג שדברים לפחות יתנהלו כמו שצריך, וזה דבר שהוא נכון לכל שלב של הרפורמה.
תמר זנדברג: זאת אומרת, זה בכלל לא משנה, יש באמצע עשרות אלפי אנשים כבר, ותיכף נשמע מספר מדויק, אני יודעת שהוא כל הזמן עולה, אני באמת מזמן לא התעדכנתי.
תמר זנדברג: אבל ללא ספק כבר עשרות אלפי אנשים שנסמכים באופן יום-יומי, שיטתי, רציף, על טיפול רפואי מאושר בסמכות וברשות מדינת ישראל שאין חולק על יעילותו, שיש קונצנזוס רחב על הצורך בו ועדיין, לצערי הרב ולצערנו הרב, הוא כל הזמן נתקל בקושי אחרי קושי אחרי קושי.
תמר זנדברג: ובגלל זה אנחנו מקיימים כאן את הדיון והוועדה עוקבת אחרי הנושא כדי להסיר חסמים, כדי לפתור קשיים וכדי לפקח, שזה חלק מהעבודה שלנו, על העבודה של משרד הבריאות.
תמר זנדברג: בלי עיכובים מיותרים אני אעבור למבקשי רשות הדיבור.
תמר זנדברג: יש כאן רשימה דיי ארוכה, אני חייבת לומר.
תמר זנדברג: לפני שאני אקריא אותה אני אציין לפרוטוקול שלפי סעיף 120 ד' 1 (ג) לתקנון הכנסת השמות של כל מי שביקש או יבקש לחסות את שמו, כלומר שהשם יהיה חסוי ולא יופיע בפרוטוקול, כדי שלא יגרם לו או לזולתו נזק, יהיו חסויים ולא ירשמו בפרוטוקול.
תמר זנדברג: ואם מדובר על קטינים או חסרי ישע אז זה לפי סעיף 120 ד' 1 (ב) לתקנון הכנסת.
תמר זנדברג: אז אנא, מי שמעוניין, וזה נכון לאזרחים ואורחים, זה לא נכון, כמובן, לנושאי תפקיד או נבחרי ציבור, כמובן, אבל גם לא לנושאי תפקיד מטעם משרדי הממשלה.
תמר זנדברג: אבל אזרחים, אורחים שרוצים לשתף אותנו וששמם יהיה חסוי בפרוטוקול נא ציינו זאת בתחילת הדברים.
תמר זנדברג: יש פה שורה לא קצרה של מטופלים.
תמר זנדברג: נתחיל איתכם.
תמר זנדברג: אני מבקשת, לפנים משורת הדין, בדרך כלל אני נותנת לנציג אחד מכל אירוע.
תמר זנדברג: בגלל שהדיון הזה עוסק במטופלים ומיועד למטופלים אז אני אתן פה לשורה ייצוגית של אלה שביקשו אבל אני מבקשת דקה מכל אחד.
תמר זנדברג: לתת את עיקרי הדברים, יש לנו פה באמת שורה ארוכה.
תמר זנדברג: פשוט אם כל אלה ידברו וכל אחד ידבר 10 דקות אז בזה יסתיים הדיון ולא יהיה לנו זמן לשמוע את אנשי המקצוע ואת משרד הבריאות שבסוף מהם אנחנו רוצים תשובות.
יהודה גליק: תני גם לכאלה שאף פעם לא דיברו בוועדה כי יש פה כאלה שכבר שמענו אותם.
תמר זנדברג: אז אני אקריא את השמות של מי שביקשו ונשתדל לתת איזה טעימה מכל אחד כדי שנוכל להתמקד בדברים.
תמר זנדברג: אנחנו הכנו לקראת הדיון הזה רשימה של הבעיות שעלו אצלנו לקראת הדיון, בפניות שהתקבלו וכו' כדי שנוכל להתייחס אליהם באופן מסודר.
תמר זנדברג: אבל נתחיל מהנציגים.
תמר זנדברג: דקה לכל אחד, אחרי זה נעבור לארגונים.
תמר זנדברג: כולם רשומים אבל פשוט אלה יהיו הראשונים.
תמר זנדברג: אז עורך דין לביא ליאור, בבקשה.
ליאור לביא: שלום.
ליאור לביא: אני חולה אונקולוגי ואני נמצא פה היום במלחמה על החיים שלי.
ליאור לביא: אני בא ממשפחה פטריוטית, כל המשפחה קצינים, הילד שלי היה בצוללות, אבא שלי אלוף משנה, אחים שלי קצינים, אני הייתי ממונה על התביעה הצבאית בעזה ואיו"ש, הייתי התובע של אחמד יאסין וכל אלה.
ליאור לביא: אני פטריוט ישראלי בכל רמ"ח אבריי, אני גאה להיות כזה, אבל אני בוש לומר שגורמים בכירים במשרד הבריאות מכנים אותי היום מסטול.
ליאור לביא: אני גאה לומר שהרופאים שניתחו אותי, האונקולוגים שטיפלו בי הם מלאכים.
ליאור לביא: אני בוש לומר שמאז שחליתי קשה לי להבין את המדינה שלי, למה היא מונעת ממני, המדינה שאני כל כך אוהב, את סם החיים שאני זקוק לו לצד הטיפול הקונבנציונלי.
ליאור לביא: אני לא מבין למה היק"ר מתעקש למנוע ממני את הטיפול הרפואי שאני צריך.
ליאור לביא: למה אני צריך לבוא למרפאת כאב ולשקר כי אם אני אומר שאני צורך שמן - - - יזרקו אותי מהמדרגות.
ליאור לביא: אם אני אבוא ואומר יש לי דיכאון, אני בלילה לא ישן יתנו לי.
ליאור לביא: למה, למה אני צריך לשקר?
ליאור לביא: אדם שבחיים שלי לא שיקרתי.
ליאור לביא: כשהייתי חולה המשפחה שלי קנתה במירכאות סמים, קנתה לי קנאביס בלי שידעתי.
ליאור לביא: כשחזרתי לעצמי אחרי שגמרתי את הטיפולים אמרתי למשפחה שלי, אני אזרח שומר חוק, אני אקח רק מה שהרישיון מתיר לי, גם אם זה יהרוג אותי.
ליאור לביא: אני לא אפר חוק במדינה הזאת, אתם תפסיקו לקנות לי, אני רק מה שיתנו לי ברישיון.
ליאור לביא: וגם אם זה יהרוג אותי ככה אני אתנהג.
ליאור לביא: אני לא מבין למה מנהל מרפאת כאב, וזו עדות שיש לי, אני גם עורך דין במקצועי, מסוגל להכניס מטופלת בת 80 בלי ליווי רפואי, הוא מסרב להכניס לה ליווי רפואי בניגוד מוחלט לחוק זכויות החולים ומכניס אותה לחדר, צועק עליה את מסוממת, את רוצה להתפנן עם המשפחה שלך ולכן את מבקשת הגדלת מינון.
ליאור לביא: אני לא למה אני באתי לאותה מרפאת כאב, רופאה הייתה מוכנה לתת לי 60 גרם לחודש, להתחיל, כי אני לצערי מטופל חדש.
ליאור לביא: מנהל המרפאה טלפונית מנהל איתה משא ומתן כדי להוריד לי, הוא לא מכיר אותי, בחיים לא ראה אותי, אבל הוא יודע שהוא צריך להוריד אז הוא מנהל משא ומתן עם הרופאה שראתה אותי, מוריד לי ל-40.