GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יורם שליאר: הצרכים החברתיים שלהם הם בראש הפירמידה של הצרכים, בדרך כלל, ולכן צריך לתת לזה מענה.
יורם שליאר: אגב, הזכרת את הנושא של המסכים, שזאת התמכרות שיהיה לנו קשה מאוד להתמודד איתה.
יורם שליאר: אנחנו מתמודדים איתה כבר הרבה זמן אבל עכשיו בעקבות הלגיטימציה שנוצרה, אין ספק שזה עוד מרכיב אחד.
יורם שליאר: זה אמנם ועדת הסמים אבל במשרד החינוך למשל, הנושא של מסכים נכנס לתוך האגף למניעת התמכרויות.
מיכל וונש: בהחלט גם כאן כיוון שכפי שאמרתי, הוועדה הזאת שמה לעצמה את היעד להסתכל על התמכרויות באופן כללי, לא משנה לי למה ההתמכרות.
מיכל וונש: היא הנושא.
מיכל וונש: סמים ואלכוהול הם רק שני חומרים מסוימים שאפשר להתמכר אליהם.
יורם שליאר: לא דיברו על התנהגות מינית שהיא גם לא הוזכרה כאן והיא גם קורית שם.
מיכל וונש: אני לוקחת מהשיחה איתך המאוד חשובה, ואנחנו נעשה איתך את הפולו-אפ לקראת הבקשה לדיון דחוף בוועדת חינוך, שיהיה דיון מקיף וגם הוליסטי עם כלל הגורמים שאנחנו נזמן לאותה ועדה.
מיכל וונש: אני חושבת שיש פה נושא חשוב מאוד ונעלה אותו גם שם.
מיכל וונש: אני מודה לך מאוד, יורם.
מיכל וונש: ד"ר פאולה רושקה ממשרד הבריאות.
מיכל וונש: בוקר טוב פאולה, אני רואה אותך וגם שומעת אותך.
פאולה רושקה: בוקר טוב לכולם, תודה על ההזמנה לדיון החשוב הזה.
פאולה רושקה: משרד הבריאות לצערנו מתעסק רק במקרים של קצה ואנחנו צריכים למנוע שיגיעו לשם.
פאולה רושקה: מאוד חשוב בעצם לחבר גם את הקופות.
פאולה רושקה: אנחנו יודעים שהיום המצב הנפשי מטופל יותר דרך הקופות.
פאולה רושקה: אני יודעת שהקופות השנה בעקבות משבר הקורונה והמשבר הנפשי שאנחנו רואים בכל המגזרים, הפיצו אפליקציה שניתן לפנות אליהם לקבל סיוע נפשי דרך המדיה.
מיכל וונש: אני אגיד שזה מאוד לא אפקטיבי כי אני לא חושבת שזה מגיע לבני הנוער, אני חייבת לומר.
מיכל וונש: אם כך אנחנו חושבים שנכניס אותם ללופ, אז פספסנו.
פאולה רושקה: זה מאוד חשוב להכניס אותם לדיון הבא שיהיה על המצב הנפשי כי הם חלק מהשחקנים שפועלים בתחום הזה ואנחנו חייבים לגייס אותם למניעה ולטיפול ולעיסוק של בני נוער שהם בסיכון.
פאולה רושקה: אני רוצה לומר שקיימת בעיה מאוד קשה של פסיכיאטריים לילדים ונוער.
פאולה רושקה: יש מיעוט של פסיכיאטרים כאלה.
פאולה רושקה: ממש משבר גם של פסיכיאטריים, בעיקר פסיכיאטריים נוער, ואנחנו חייבים גם לעשות עם זה משהו כי לא יהיה גם מי שיטפל בבני הנוער במצבי סיכון.
מיכל וונש: זה חשוב מאוד מה שאת מעלה, פאולה, ואנחנו גם נרתום לדיון שיעסוק באמת בנושא הזה בצורה ממוקדת, את הקופות, ובאמת ננסה לפצח.
מיכל וונש: הנושא שאת מעלה עכשיו, פסיכיאטרים במיעוט, ממה זה נובע?
מיכל וונש: מה הם החסמים?
מיכל וונש: אני מניחה שיש את כוח האדם אבל יש איזשהו חסם, אז אם תוכלי לסייע לי לזקק את זה כדי שבדיון שנקיים זה יהיה ממוקד.
פאולה רושקה: אני חושבת שהנושא של אלכוהול שעלה פה, זה גם נושא שעולה מאוד חזק.
פאולה רושקה: גם אנחנו בפניות לחדרי מיון רואים יותר ויותר בני נוער וצעירים עם אלכוהול שהפך להיות אחד מהגורמים הכי מסכנים בני נוער וצעירים.
מיכל וונש: כן, זה ממש עולה בצורה עקבית, הנושא של האלכוהול, בכל הדיונים שאני מקיימת גם בנושא של ההתמכרות באופן כללי.
מיכל וונש: גם במקומות שאני מבקרת בהם האלכוהול באמת הפך להיות הגורם מספר 1.
מיכל וונש: אולי אנחנו קצת הפנינו את תשומת הלב לנושא הסמים והאלכוהול פה בינתיים עושה בנו שמות, אז חשוב מאוד להעלות את זה ולחשוב איך תוקפים את הדבר הזה אולי אפילו מבחינת שינוי חקיקתי.
מיכל וונש: צריך לחשוב על זה, לתת על זה את הדעת בצורה מעמיקה יותר.
מיכל וונש: המשרד לביטחון פנים נמצא איתנו, משטרת ישראל.
מיכל וונש: בוקר טוב, חלי.
חלי ביתן: בוקר טוב לכם, אני בעצם מייצגת את אגף המבצעים, חטיבת השיטור.
חלי ביתן: אנחנו אמונים בעצם על כל השוטרים הקהילתיים במערך הסיור הרגלי הפרוס בשטח ועובד כתף אל כתף עם הרשות למאבק באלימות, סמים ואלכוהול וכמובן יחד עם הרשויות.
חלי ביתן: אנחנו גם כחלק מהאתגרים של הקורונה עם בני הנוער שאנחנו מרגישים אותם שעה-שעה בחוץ, ואת הקושי והמורכבות בעקבות זה שממרץ הם בבית.
חלי ביתן: אנחנו שותפים לכל היוזמות שלכם, נותנים לכם את כל המעטפת שבעצם צריך.
חלי ביתן: אנחנו מנסים לייצר בעיקר מתחמים מפוקחים, מתחם בטוח לבני הנוער כחלק מפתרונות הפנאי.
מיכל וונש: חלי, יש לכם מספיק כוח אדם?
מיכל וונש: יש לכם צרכים או אפשרות לסייע יותר במקומות שאתם יודעים אבל יש איזשהו חסם שלא מאפשר לכם להיות בשיתוף מספיק מדויק?
חלי ביתן: עד כמה שידוע לנו אנחנו עובדים באמת כתף לכתף ואיפה שיש צורך, אנחנו לגמרי נמצאים שם ונותנים את כל המענה והמעטפת שנדרשת, אם זה באכיפה המיידית, אם זה פעילויות מניעה והסברה.
חלי ביתן: גם עם פעילויות הקורונה, השוטרים הקהילתיים בעיקר קשובים ומוכוונים לזה.
חלי ביתן: אנחנו גם מפעילים תנועת נוער שנקראת "שחקים", כמובן במגבלות הקורונה, ואנחנו מפעילים גם תוכנית לבני נוער בסיכון, תוכנית מיל"ה.
מיכל וונש: עוד שאלה, חלי, רק כדי שאני אבין.
מיכל וונש: אתם יוצאים אל השטח בצורה פרואקטיבית או בעצם רק כשקוראים לכם הגורמים השונים אתם נכנסים לתמונה?
חלי ביתן: גם וגם.
חלי ביתן: יש לנו את השוטרים הקהילתיים בעיקר, קציני המניעה.
חלי ביתן: יש לנו סיירים רגליים שהם עוסקים בעיקר במניעה והסברה והם נמצאים במקומות כאלה ומוכוונים לגמרי.
חלי ביתן: איפה שיש לנו היתקלות עם בני הנוער או מקום שאנחנו יודעים שהוא מועד לפורענות, הם לגמרי שם, וכמובן במידה ויש צורך באיזשהו מענה אכיפתי, הם מייד מגיעים לשם ונותנים את כל המענה.
חלי ביתן: יש לא מעט מקרים שהם מפנים אליכם לכל הייעוץ המקצועי שנדרש להמשך טיפול.
מיכל וונש: קודם כל תודה רבה.
מיכל וונש: אשמח אם שאר הגורמים שנמצאים, גם כעדכון ושאני אדע, יאמרו בכלל על מה שחלי עכשיו אמרה לנו ובאמת בשיתוף פעולה ביניכם, אם אחד הגורמים בעצם לא מודע לכך שצריך אותו בצורה יותר משמעותית, אז תציפו את זה, תעלו את זה.
מיכל וונש: המענה כפי שכל אחד מכיר אותו, קיים, והרצון הטוב בוודאות קיים, ועבודת הקודש נעשית על ידי כולם, אבל חשוב מאוד שנציף זה כלפי זה, והוועדה הזאת היא בהחלט מקום לעשות את זה.
מיכל וונש: אם יש חוסרים גדולים או פער בין מה שמתאר כל גורם והצורך של גורם אחר בסיוע ובשיתוף הפעולה הזה, אני בהחלט אשמח שכפולו-אפ הוועדה תקבל את המידע הזה לדיון המשך פורה.
מיכל וונש: אני מבקשת ממשרד העלייה והקליטה.
מיכל וונש: יפה נמצאת איתנו.
מיכל וונש: בוקר טוב, יפה.
מיכל וונש: באמת במיקוד על מה שטרם נאמר ואולי רלוונטי מהכיוון של משרד העלייה והקליטה חשוב שניתן עליו את הדעת.
יפה וולמן: אוקיי, אז קודם כל אני רוצה להגיד שאני חברה גאה מאוד בצוות של תוכנית "חופים".
יפה וולמן: יש לנו נציגים מאוד מקצועיים של המשרדים ואנחנו עושים עבודה מאוד מקצועית.
יפה וולמן: אני ב"חופים" עוד כשזה היה ביחד עם עלם.
יפה וולמן: מאוד ותיקה.
יפה וולמן: לגבי בני הנוער העולים אני רוצה להגיד כמה דברים.
יפה וולמן: אני חושבת שבני הנוער העולים, בגלל שהם באים לארץ ועדיין אין להם את תחושת השייכות, יכול להיות שהם לא מספיק באים לתוכנית של "חופים", אבל אני לא יכולה להגיד בוודאות שאני יודעת מספרים כאלה.
מיכל וונש: כיוון שאני גם חופפת בוועדת העלייה והקליטה, השאלה אם יש הנגשה של המידע למי שגם לא גדלו פה וגם ההורים בטח לא יודעים על קיום המסגרות האלה.
מיכל וונש: אם יש הנגשה של המידע שהיא קצת אחרת במה שנוגע לעולים חדשים וגם מותאמת לפי מקומות העלייה, קהילות העלייה וכו'.
יפה וולמן: אני חושבת שזה יותר עניין של חסמים, אם הם מרגישים מספיק נוח להגיע לחופים.
יפה וולמן: אני יודעת שבתל אביב למשל מגיעים יוצאי אתיופיה.
יפה וולמן: למשל בצפת אני מניחה שמגיעים מצפון אמריקה כי יש שם קהילה דתית.
יפה וולמן: אני מניחה שבירושלים גם מגיעים צרפתים מגוש עציון שהם גם דתיים במידה מסוימת, יש להם אפיונים שונים.
יפה וולמן: לגבי יוצאי רוסיה וחבר העמים אני לא יודעת בביטחון.
יפה וולמן: לגבי יוצאי אתיופיה, רואים אותם.
יפה וולמן: לגבי חבר העמים ורוסיה, אז לא תמיד אפשר לזהות, רק אם יודעים את השם ואת המשפחה ואם ההורים הגיעו משם או כל מיני נתונים.
מיכל וונש: אני רוצה לשאול שאלה ממוקדת כיוון שכשאת אומרת עולים חדשים, כל מי שמנית לי יכולים גם להיות דור שני ואז הם לא עולים חדשים וזה לא רלוונטי.
מיכל וונש: השאלה הבאה שלי היא האם כדי שנדע למנוע ולטפל, אנחנו יודעים לתת את המענה בשפה הרלוונטית, עם רגישות תרבותית רלוונטית, כיוון שהם עולים חדשים, זאת אומרת בזה מדובר, לפחות כפי שאני מדמיינת כמי שעלתה לארץ בעצמה.
מיכל וונש: אם אנחנו לא מאפשרים להם את המענה בשפות, ברגישות התרבותית, אז בעצם זה החסם שבאחריותנו להסיר אותו.
מיכל וונש: אולי רק אם אפשר לומר לנו אם אנחנו יודעים לתת את המענה הרלוונטי.
יפה וולמן: אני חושבת שכן אפשר ברגישות תרבותית גם לא לאנשים שהם מארצות המוצא של עולים - - -
מיכל וונש: זה ברור, השאלה אם האנשים האלה יודעים.
יפה וולמן: אם תשאלי אותי, אני שמחה ולא שמחה לגבי הנוער העולה.
יפה וולמן: אם הוא לא מגיע למקומות האלה, אז אולי מצבו טוב.
יפה וולמן: אני לא יכולה להגיד לך.
יפה וולמן: זה דברים שצריך באמת לבדוק.
יפה וולמן: אם הוא לא מגיע והוא צריך, אז אני קצת דואגת שיכול להיות שזה היה מקום טוב בשבילו לקבל איזושהי התערבות והמשכי קשר.
מיכל וונש: בעצם מה שהייתי רוצה לשמוע מכם בהמשך, אנחנו לא נעשה את זה היום, אבל אם יש לכם נתונים אם בעצם מדובר בתת דיווח כי הם לא מגיעים או שאנחנו פשוט לא יודעים שהם מגיעים.
מיכל וונש: אני לא יודעת אם יש לכם דרך לדעת את זה, אם יש נתונים כאלה דרך המוקדים השונים הקיימים, אם יודעים לפלח את זה בצורה כזאת שנותנת את הדעת על האם בתוך המתחמים האלה ישנם עולים חדשים, מאיזה מקומות ואיפה לא נתנו מענה הולם.
מיכל וונש: אולי זה יהיה נתון שבהמשך חשוב שנקבל מכם, בזמן הקרוב הייתי אומרת, כדי שנדע להיערך לדיון, בכלל לנתונים שביקשנו מהגורמים השונים שעלו פה.
מיכל וונש: אני מבקשת שממש בתוך שבועיים יגיעו לבת שבע, מנהלת הוועדה, הנתונים השונים כדי שנוכל לקיים דיון המשך משמעותי ולא רק תיאורטי בלבד.
מיכל וונש: תמר פתחיה ממשרד החינוך.
מיכל וונש: שוב התנצלותי בפני כל מי שנמצא.
מיכל וונש: זמננו תם ולא נספיק לשמוע.
תמר פתחיה: תודה רבה, אני אעשה את זה ממש בקצרה.
תמר פתחיה: אני גם חברת צוות בתוכנית הלאומית בוועדה הארצית.
תמר פתחיה: במסגרת התוכנית הלאומית יש לנו 83 מרכזי נוער ברחבי הארץ.
תמר פתחיה: אנחנו צריכים לחשוב על זה שרוב הילדים שנמצאים, ואנחנו מדברים עליהם כרגע, מגיעים מהיישובים שלהם אחר כך אלינו למרכזים.
תמר פתחיה: כרגע חרב הקיצוצים של התקציב של 360 עומד מעל לראשינו.
תמר פתחיה: אני חייבת לומר שבזמן קורונה מרכזי הנוער, רובם ככולם עבדו.
תמר פתחיה: הנושא שדיבר עליו מר שליאר היה מאוד משמעותי בתקופה הזאת, על החברותא, על הביחד, על איך אנחנו עושים עבודות.
תמר פתחיה: פיתחנו תוכניות ייחודיות שהיו גם בזום אבל גם במפגשים אישיים קטנים.
תמר פתחיה: אני רק מבקשת שניתן את הדעת לזה שאנחנו רוצים שיהיה לנו את התקציב הראוי והאפשרות להמשיך לעבוד ולתת מענים.
תמר פתחיה: כל המשרדים ששותפים בתוכנית הלאומית, שותפים גם בהפעלת אותם מרכזי נוער.
מיכל וונש: בעצם אנחנו יודעים מי מגיע אליכם, אנחנו לא יודעים מי לא מגיע אליכם.
מיכל וונש: ככל שנקיים את הדיון הזה בצורה טובה יותר ובאמת נבין את הפער הזה ובאמת נגיע לבני הנוער שאינם מגיעים למרכזי הנוער, אז אני יודעת שגם זה יצריך תקציב גדול יותר וגם כנראה יותר מרכזים, אבל זה חשוב מאוד.
מיכל וונש: אני רוצה רק להתנצל כיוון שזמננו ממש תם, לגורמים שלא דיברו.
מיכל וונש: אם יש דברים חשובים שעלו במהלך הדיון, אני ממש מבקשת להעביר אותם בכתב אלינו, לבת שבע.
מיכל וונש: אנחנו ניתן עליהם את הדעת לקראת ההיערכות בהמשך.
מיכל וונש: יש כמה דברים אופרטיביים שיוצאים מפה, לרבות דיונים דחופים שיתקיימו בוועדה הזאת ואף בוועדות האחרות שעלה בהן הצורך.
מיכל וונש: אני מודה לכל מי שהשתתף.
מיכל וונש: כאמור, זה נושא שחוצה מגזרים ודתות וגילאים.
מיכל וונש: מדאיג אותי במיוחד מי שבכלל לא נמצאים על הרדאר, שהרבה מאוד פעמים אנחנו בכלל לא מודעים עד כמה האתגר הוא גדול.
מיכל וונש: הנושא של המשבר הנפשי הגדול כפי שמשתקף דרך בני הנוער שמלווה את המשבר הזה.
מיכל וונש: אנחנו מדברים הרבה על הבריאותי, הרבה על הכלכלי, ממש לא מספיק על הנפשי.
מיכל וונש: הוועדה הזאת וכאמור גם אני בוועדות האחרות אמשיך להאיר את הזרקור על הנושא הזה.
מיכל וונש: אני מבקשת מכולם גם לקראת הדיונים הבאים את הנתונים שנמצאים אצלכם, הנתונים שיכולים לסייע לנו לקיים דיון נכון אבל גם מעקב נכון אחרי מה שקורה במשרדים וגם לשיתוף פעולה נכון יותר ומדויק יותר ביניכם ובין גורמים שאינם נמצאים איתנו על הקו היום.
מיכל וונש: אני מחלקת את זה בעצם בין החירום שאני חשה אותו בהחלט אל מול משבר הקורונה, והפתרונות ארוכי הטווח שאנחנו חייבים לתת עליהם את הדעת.
מיכל וונש: גם כשאתם מתייחסים במה שאתם מעבירים אלינו, בבקשה, אפשר לחלק את זה בצורה הזאת, לרבות הצעות לדיונים, שוב, במסגרת הזאת של דיונים דחופים שאנחנו חייבים לקיים אותם מיידית ודיונים ארוכי טווח שיש להם השלכות אופרטיביות גם על השיתוף הפעולה, גם על מה זה דורש באמת מאיתנו כוועדה במישורים האלה.
מיכל וונש: אני שומעת פה שוב ושוב על החוסר הגדול בטיפול ארוך טווח, ופה אני משלבת את החוסר הזה של הטיפול הארוך טווח והחשיבה מבעוד מועד בצורה הוליסטית לחירום שנוצר בצל הקורונה.
מיכל וונש: אני מודה לכולם על ההשתתפות ואני מתנצלת שוב בפני מי שלא הספיק לדבר.
מיכל וונש: אנחנו נמשיך את הדיון החשוב הזה ונקדם את הנושאים הללו הלאה בצורה הנכונה ביותר.
מיכל וונש: טוב, אני מתנצלת על העיכוב הקל בהתחלה של הדיון המאוד חשוב שלנו.
מיכל וונש: בוקר טוב לכל מי שמצטרפים אלינו, בעצם בהמשך לדיון קודם שקיימנו במסגרת הוועדה בנושא מיזם החופים ויוזמות הרשויות בימי החופש הגדול בעת מגפת הקורונה.
מיכל וונש: אני בטוחה שיש איזושהי חפיפה בין הדיון שנקיים כעת.
מיכל וונש: אני שמחה לפתוח את הדיון בנושא סיירות ההורים.
מיכל וונש: זה נושא שממשיך את הקו החשוב של דאגה והגנה על בני הנוער של כולנו בעיקר בזמן החופש הגדול, והייתי מוסיפה לזה, לצד האתגרים הישנים-חדשים בצל משבר הקורונה שניצבים בפנינו.
מיכל וונש: סיירות ההורים, אני מבינה שבשנת 2019 כל הגורמים שלוקחים חלק בסיירות הללו, הרשויות המקומיות, הרשות למלחמה בסמים ו"עיר ללא אלימות" וכו', חברו לגוף אחד, הרשות לביטחון קהילתי של המשרד לחיזוק וקידום הקהילה, ותחתיו הפעילות מתקיימת, שזה כבר התחלה מצוינת.
מיכל וונש: שיתוף הפעולה הזה חשוב מאוד.
מיכל וונש: כיום למיטב הבנתי פועלות כ-50 סיירות הורים ברחבי הארץ בכל מיני ערים ויישובים.
מיכל וונש: מתנדבי סיירות ההורים מהווים אוזן קשבת לבני הנוער במקומות שבהם הם מתגודדים.
מיכל וונש: הסיירת מסיירת במרכזי בילוי נוער בלילות, במהלך סופי שבוע, בזמן חופשות בתי ספר, שזה התארך אל מול כפי שאמרנו, משבר הקורונה, ואני בטוחה שנשמע גם מכם את ההשלכות של הנושא הזה בעת הזו.
מיכל וונש: ההורים עוברים הכשרות שמסייעות להם ללמוד להתמודד בצורה טובה יותר עם תרבות הבילוי של בני הנוער, בין היתר, ובגלל זה אנחנו בין היתר נמצאים בוועדה הזאת בראשותי, הנושא של סמים ואלכוהול והתמודדות עימם.
מיכל וונש: במקרים שבהם סבורים ההורים שהם נתקלו בנער או נערה שזקוקים לסיוע מקצועי, הם מפנים אותם לכך.
מיכל וונש: אשמח שמי שידבר פה עכשיו בעצם ייתן את הדעת בדבריו/בדבריה גם על הנושא של אתגרי החירום כפי שדיברנו עליהם, אל מול משבר הקורונה וגם בטיפול ההוליסטי יותר, ואם אני מפסיקה לרגע את הדיון שהתקיים פה עד לפני כחמש דקות וממשיכה, מה שאני צופה שצריך לדבר עליו זה הרצף, זאת אומרת מהיכולת לזהות ולאתר את הנער או הנערה שזקוקים לעזרה והאפשרות להפנות לגורם מקצועי להמשך טיפול ואולי גם להתחיל לפני.
מיכל וונש: הגורמים שיכולים לזהות ולסמן צריכים לבוא גם מתוך גורמי המקצוע, ולכן כשאתם מדברים, בבקשה תיתנו את הדעת גם על האפשרות לייצר את הרצף הזה, על החסמים העיקריים שאתם נתקלים בהם כפי שאמרתי, בחלוקה הזאת של החירום אל מול משבר הקורונה, שלצידה גם ההזדמנות הגדולה גם אולי לייצר את הטיפול ההוליסטי הנכון יותר, ארוך הטווח יותר.
מיכל וונש: אני כבר אזמין את כל הגורמים שנמצאים איתנו בזום.
מיכל וונש: אני מקווה שכולם יספיקו לשתף אותנו, וגם אם אתם יכולים להתייחס לשיתוף הפעולה בין הגורמים שכפי שהבנתי, כבר קיים.
מיכל וונש: אם אפשר לשפר אותו?
מיכל וונש: אם ישנם חסמים?
מיכל וונש: זה גם חלק ממה שקורה הרבה פעמים בוועדות האלה, שהגורמים מדברים זה עם זה ושומעים את הדברים.
מיכל וונש: יש לנו את המשרד לחיזוק וקידום קהילתי, את ימית שנמצאת איתנו בזום.
ימית אלפסי: בוקר טוב, אני לא יכולה להתעלם ולדבר רק על ההיערכות שלנו בצל אתגרי הקורונה.
ימית אלפסי: אני חייבת לחבר בין מה שעולה בישיבה הזאת לישיבה הקודמת ולישיבה שהייתי בה אתמול, ולשים את הדברים על השולחן.
ימית אלפסי: קשה לנו פה לדבר על רצף ועל כל הפעילויות והשירותים שלנו כשבע
ימית אלפסי: צם המציאות היא שאנחנו נמצאים בשנה תקציבית שבה הרשויות המקומיות שבהן אנחנו פועלים לא קיבלו מאיתנו שקל לתקציב פעילות.
ימית אלפסי: שימרנו כוח אדם, שזה אומר שרכזי סיירות הורים לא פוטרו, אבל רבים מהם היו תחת סכנת פיטורין בתחילת השנה, ובעצם יש חוסר ודאות מאוד גדול שמצטרף למה שקורה בשירותים ובתוכניות שותפות שלנו כמו 360, היל"ה ושאר השירותים, אז זה המצב שאנחנו נמצאים בו כרגע שקשור לא לקורונה אלא קשור לזה שאין לנו בעצם תקציב מדינה.
מיכל וונש: קודם כל אני מקבלת לחלוטין, וכפי שאת בטח יודעת, הדיון הזה מתקיים היום בהמשך גם לדיון הקודם אחרי שדחינו אותו בשבוע שעבר כדי לקיים דיון דחוף בתוכנית היל"ה.
מיכל וונש: בעקבות הדיון הזה יצא מכתב דחוף גם אל ראש הממשלה, גם אל שר האוצר, גם אל שר החינוך, שבאמת מתריע ומסתכל בצורה כפי שאת פורסת אותה, בצורה נכונה על ההכרח, ואני אוסיף על כך ואומר, על ההכרח להבטיח תקציב לפחות לשנה הקרובה 2021 כיוון שבלתי אפשרי ולא מתקבל על הדעת שנקיים את הדיון שוב בעוד שלושה חודשים.
מיכל וונש: לכך הקריאה ואני מחדדת אותה ואני אמשיך לקרוא מעל כל במה בדיוק לדבר הזה.
מיכל וונש: אל מול המציאות הזאת אנחנו נקיים את הדיון כדי שנדע להנגיש גם את החסמים כמובן אל מול הצורך התקציבי הדחוף שאת מעלה אותו.
ימית אלפסי: נכון, זאת אומרת שכרגע בעצם עיקר הנטל ומי שסופג את הדברים לא רק מאיתנו אלא גם משאר התוכניות שיש בהם חוסר ודאות, זה הרשויות המקומיות.
ימית אלפסי: זה שהן מצליחות לקיים הכשרה או לצייד את סיירות ההורים שלהן בכיבוד או בחולצות זוהרות או בכל האמצעים שצריך, הם עושים את זה דרך אלתור, דרך שותפויות, דרך התנדבות, דרך כל מיני אמצעים שהם לא נתמכים לצערי בתקציבים שאנחנו, 360 או תוכניות אחרות שנפגעו, מפנות אליהם.
ימית אלפסי: זה חלק אחד.
ימית אלפסי: לגבי משבר הקורונה, אני יכולה להתייחס ולהגיד שגם כאן
ימית אלפסי: חוסר הוודאות מאוד משפיע על הפעילות גם בהקשר של סיירת הורים וגם בהקשר של תוכניות ופעולות אחרות שהצענו, שהן מציעות חלופות ו-reaching out וניסיון להפעיל בני נוער במקומות שהם מתגודדים בהם במרחב הציבורי.
ימית אלפסי: בעצם היה קושי מאוד גדול לתכנן פעילויות.
ימית אלפסי: היו רשויות מקומיות שעשו מאמץ מאוד גדול לתכנן פעילות, להוציא פרסום ופתאום ההנחיות משתנות ואסור התגודדות ואסור התקהלות ואסור לכנס בני נוער, וממש בהתראה של יום-יומיים צריך לבטל פעילות שהושקע המון זמן בתכנון שלה.
ימית אלפסי: צריך לקחת בחשבון את הדברים האלה, את הקושי שלנו לתכנן בצל ההנחיות המשתנות, וגם את הדילמה שמצד אחד יש פה בני נוער מתגודדים, ואם אנחנו נגיע אליהם עם מדריכים או עם מתנדבים וננסה להפעיל אותם, אז אולי עשינו משהו טוב כי מנענו התנהגויות סיכון.
ימית אלפסי: מצד שני איזושהי אחריות גדולה מאוד של הרשויות המקומיות.
ימית אלפסי: אם הגענו עם המגרשים ועם המדריכים ועם הכדורים ועם המתנדבים, אנחנו עלולים להיות הסיבה שהגיעו יותר מדי בני נוער ואנחנו בעצם ניקח על הכתפיים שלנו את האחריות להתקהלות בהיבטים של הקורונה.
ימית אלפסי: זה מבחינת האתגר של מצב הממשלה עם התקציב, הנושא של הקורונה.
ימית אלפסי: עכשיו אני רוצה להוסיף היבט שלישי שקשור גם לקורונה וגם לאתגרים החדשים ולמגמות שאנחנו מזהים כשאנחנו מפעילים סיירות הורים.
ימית אלפסי: אחת המגמות שאנחנו מזהים בשנים האחרונות, מגמה הולכת ומתחזקת זה איזשהו שינוי בתרבות הבילוי ובדפוסי הימצאות של בני נוער במרחב הציבורי.
ימית אלפסי: ברוב הרשויות למעט אולי רשויות גדולות שיש להן חופים, שיש להן אזורי בילוי מאוד גדולים, אנחנו יודעים להצביע על תופעות של מעבר מהתקהלות גדולה והמון בני נוער ששוהים בפארק ציבורי, לקבוצות יותר קטנות של בני נוער ששוהות בחצר או באיזושהי זולה קטנה או בתוך הבתים.
ימית אלפסי: יש לנו יותר ויותר דיווחים של סיירות הורים שהמתנדבים מספרים, יצאנו לפארק, יצאנו לשטח, אנחנו לא מוצאים את בני הנוער כמו שמצאנו בעבר.
ימית אלפסי: אנחנו רואים יותר הסתה לדפוסי בילוי אל מול המסכים, בבית.
ימית אלפסי: לכל דבר כזה יש משמעויות, יש מחירים וזה גם עולה בקנה אחד עם נתונים שאנחנו מקבלים גם בעולם וגם במחקרים אחרים על דפוסי בילוי של בני נוער.
ימית אלפסי: יש איזושהי העתקה של התנהגויות סיכון מהמרחב הציבורי הרגיל למרחב ציבורי או קטן יותר, פרטי יותר, הכניסה של הבניין, דברים מהסוג הזה או למרחב הווירטואלי.
מיכל וונש: קודם כל אני מודה לך מאוד ואני אתחיל מאיפה שאת סיימת.
מיכל וונש: המגמות החדשות האלה והנתונים האלה, אני מבקשת להנגיש את הנתונים האלה גם לוועדה.
מיכל וונש: זה מאוד חשוב לנו כיוון שהוועדה בחרה להאיר את האור על נושא ההתמכרויות באופן כללי.
מיכל וונש: אני חושבת שהנתונים שאת מתארת אותם משליכים בצורה מאוד ישירה על נושא ההתמכרויות ותת ההתמודדות של מדינת ישראל בכלל עד היום, ובטח ובטח אל מול הנתונים המשתנים.
מיכל וונש: אני אומר שהיות ועל זה הארתי את הזרקור עם כניסתי לתפקיד, לכך גם אני ביקשתי ובתקווה שגם אקבל בנושא התקציבי את התקציב שמיועד לכך.
מיכל וונש: חשוב לנו מאוד לאסוף את הנתונים ובאמת להתכונן ולהיערך מבעוד מועד לצורה הנכונה ביותר להשתמש כמובן בתקציבים הללו.
מיכל וונש: אני חושבת שאת מסמנת פה בעיה מאוד גדולה, מה שמחייב אותנו להיערכות מבעוד מועד כיוון שסיירות ההורים כפי שאת מתארת אותן, גם לא יודעות באותה צורה להגיע לאותם בני נוער ולסייע.
מיכל וונש: הגענו כבר עד למקום שבו אין אפשרות היערכותית מבחינה מסוימת להגיע לבני הנוער.
מיכל וונש: ה-out reach הזה הופך להיות הרבה יותר קשה ממה שאת מתארת לי.
מיכל וונש: זה דורש מאיתנו לתת את הדעת איך ממשיכים לעשות את ה-out reach אל מול מציאות פיזית משתנה.
מיכל וונש: אני גם רוצה להתייחס, ואולי כל מי שיעלה אחר כך גם יוכל להתייחס לנקודה המאוד חשובה שהעלית, והיא בתקופה של חוסר ודאות, חוסר ודאות שאגב ממשיך את השיחה הקודמת, חוסר הוודאות שבעצם בני הנוער משקפים לנו את חוסר הוודאות החברתית הגדולה, הבריאותית הגדולה והנפשית הגדולה שחווים כלל אזרחי מדינת ישראל, שוב, ללא הבדלי דת, גזע, מין, מעמד סוציו-אקונומי, והנוער הוא השיקוף הטוב ביותר והחשוב ביותר.
מיכל וונש: הוא הופך להיות חירומי אבל חייבים לתת על זה את הדעת ולחשוב בצורה מאוד משמעותית ואל לנו לאפשר מצב שבו נוצר חוסר שוויון בין רשויות שיכולות לטפל או לייצר איזה שהם מנגנוני טיפול, ורשויות שאינן יכולות, שאני כבר אומרת שזו תהיה מציאות בלתי נסבלת.
מיכל וונש: חלק מההיערכות לכך חייבת להיות היערכות לאומית כפי שדיברנו גם בדיון הקודם, כיוון שזה שבמקרה הנוער מגיע לעיר כזו או אחרת מעיר כזו או אחרת, לא יכול להיות משהו שאנחנו מאפשרים לו לקבל טיפול פרטני.
מיכל וונש: הוא גם פחות יעיל והוא גם לא משקף את המציאות שבה אלה כל בני הנוער של כולנו.
מיכל וונש: במקרה הם הגיעו מרשות כזו או אחרת.
מיכל וונש: זו באמת דרישה מאוד חשובה שתצא מפה לטיפול לאומי ולא טיפול נקודתי פר רשות.
מיכל וונש: עם כל זה, אני מבקשת לשמוע את סיירות ההורים.
מיכל וונש: נמצא איתנו ניר קריסטל, סגן ומ"מ ראש העיר רעננה.
מיכל וונש: אני אומר שאני בת רעננה וילדיי גדלים ברעננה.
מיכל וונש: בוקר טוב לניר קריסטל.
ניר קריסטל: בוקר טוב.
ניר קריסטל: אני הקמתי את סיירת ההורים של רעננה ב-2010.
ניר קריסטל: פיקדתי עליה עד 2018, עד תקופת הבחירות.
ניר קריסטל: בשעתו היא הייתה אחת משתי סיירות שהיו תחת המשטרה, ואני תיכף אדבר על ההבדל, והיא כרגע בפורמט עירוני.
ניר קריסטל: תראו, אני מחלק רגע ברשותכם ללפני הקורונה ואחרי הקורונה.
ניר קריסטל: לפני הקורונה, בתור התחלה, יש שונות אדירה בפעילויות של סיירות ההורים ברמה הלאומית, וזה אומר שיש סיירות שהן הרבה יותר אפקטיביות וסיירות שהן פחות אפקטיביות והשאלה היא לפי המודל.
ניר קריסטל: כשאנחנו לקחנו ושמנו את הסיירת בשעתו תחת המשטרה, אנחנו התחלנו מנקודה שהיא לפני הכול חינוך, כי זאת המטרה שלנו לנוער, אבל כאשר מגיעים הורים שהנוער יודע שיש להם גם את הסמכויות אבל הם לא מפעילים אותם, הם באים מעמדת ההורי למרות שיש באמתחתם כלים של סמכויות אכיפה, המפגש הופך להיות מדהים כי הוא הופך להיות מאוד מאוד חינוכי, מאוד שיחה.
ניר קריסטל: הוא דרך אגב משפר פלאים גם את התדמית של המשטרה ושל יחידות האכיפה מול הנוער, כי הם יודעים שלא משתמשים איתם בסמכויות הללו, אבל מאחר והם יודעים שיש, אז גם במקרה הקיצון שיתוף הפעולה מעולה.
ניר קריסטל: יש עם זה בעיה כשהסמכות היא רק ברשות, כי יש מקומות, ומיכל, את אמרת נכון.
ניר קריסטל: יש מקומות שבהם הנוער יותר "סופר" את ההורים ויש מקומות שהנוער פחות "סופר" את ההורים ויש נוער יותר קשה ונוער יותר קל, ואז את מגיעה לכל מיני קונפליקטים וכל מיני חיכוכים שלפעמים לסיירת ההורים מהבחינה החוקית, למעט זה שהילד אומר להם, חבר'ה, אתם מוזמנים, תסלחו לי, לעוף מפה, לא נשאר להם הרבה מה לעשות.
ניר קריסטל: זה אחד הדברים שאנחנו חייבים לטפל בו כי סיירות ההורים חייבות שיהיה להם הסמכויות הרלוונטיות כדי שהם יוכלו לטפל גם במקרי הקיצון, או לחילופין לתת להם מענה במסגרת יחידות אכיפה עירוניות או אחרות.
ניר קריסטל: כאשר אנחנו ב-2018 העברנו את זה ליחידה ביטחונית, זה נבע מזה שהמשטרה, ראינו שהיא לא יודעת לטפל נכון בסיירות ההורים כיחידת - - - , למה?
ניר קריסטל: כי למשטרה יש תקנים ושעות פעילות שהם דורשים ממתנדבים.
ניר קריסטל: מי שמתנדב ביחידות משטריות של יח"מ וכאלה צריך לעשות שמונה שעות בחודש ו-12 שעות בחודש.
ניר קריסטל: מתנדב סיירת הורים בא ורוצה לטפל רק בנוער פעם בחודש, ארבע שעות.
ניר קריסטל: זה נושא שאני ממליץ, מיכל, לתת עליו את הדעת, בכלל על המבנה של סיירות ההורים וסמכויות, ולייצר פה אחידות.
מיכל וונש: חשוב מאוד גם האחידות.
מיכל וונש: גם חשוב לי מאוד שיהיה שיתוף במידע.
מיכל וונש: יש ניסיון ברשויות השונות לעשות את זה בדרכים שונות.
מיכל וונש: חשוב מאוד לייצר איזשהו מאגר מידע משותף כדי ללמוד זה מזה ולא להמציא שוב פעם את הגלגל מחדש בכל פעם אחרי שכבר יש באמת ניסיון ומסקנות.
ניר קריסטל: אין ספק, אבל אחת ולתמיד צריך לקבוע מודל שבו הסיפור הזה עובד.
ניר קריסטל: המודל הזה היום לא קיים.
ניר קריסטל: הדבר השני זה באמת לפני קורונה ואחרי קורונה.
ניר קריסטל: תראו, לפני קורונה ה- reaching outהיה מאוד קל.
ניר קריסטל: מצאנו את הילדים ועשינו להם הרבה מאוד פעילויות נוספות במסגרת הרווחה, במסגרת התרבות, עלם, כל התוכניות של קידום נוער.
ניר קריסטל: במסגרת המגבלות נאלצנו לבטל המון דברים.
ניר קריסטל: היום אני יכול להגיד לכם שברעננה אנחנו משחררים כמעט את הכול מתוך התפיסה שעדיף לנו שהמדריכים שלנו יקלטו את הנוער, יוכלו כן לעשות את אותם מפגשים במסגרת ההגבלות ובמסגרת התו הסגול וכל מה שצריך, אבל עדיף לנו כן לעשות את ה- reaching outלנוער.
ניר קריסטל: להיות בן נוער היום בעידן של הקורונה, תסלחו לי, זה עונש.
ניר קריסטל: הנוער שלנו, וזה מה שכולנו חייבים להבין, חי היום באי-ודאות על גבול הפאניקה.
ניר קריסטל: הלכה להם שנת לימודים אחת, הם לא יודעים איך הולכת להיפתח שנת לימודים בעוד שבועיים.
ניר קריסטל: הלכו להם מבחנים, הלכו להם החיים.
ניר קריסטל: לחלקם יש לחצים אדירים בבית, הורים שלא עובדים, מצב כלכלי קשה, ריבים בבתים.
ניר קריסטל: אם אנחנו כמבוגרים שומעים בחדשות, מעורבים, גם ככה ההנחיות, פה אף אחד לא מבין מה הולך כי באמת הן משתנות תדיר לאור המצב.