GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מנסור עבאס: איפה אנחנו עומדים מבחינת כמה אנשים זקוקים או ראויים להיות פה?
הגר מנטל-כהנא: אני אומרת לך, עכשיו, היום, כרגע יש עשר נשים בתהליכי קליטה שאין לי מקום.
הגר מנטל-כהנא: אני נתתי השבוע תאריך היפותטי למישהי שנמצאת בנווה תרצה לשבוע האחרון של ספטמבר.
מיכל וונש: היא בנווה תרצה והיא בטוחה?
הגר מנטל-כהנא: היא בנווה תרצה, היא יחסית מוגנת.
איריס נהרי: אני חושבת שבכל מקרה חשוב להפנות לעוד קהילות לבדוק ולראות.
הגר מנטל-כהנא: אני תמיד אומרת.
איריס נהרי: כדי שלא יחכו.
איריס נהרי: יש עוד קהילות של נשים.
הגר מנטל-כהנא: אני חושבת שהשינוי שעשינו - - -
קריאה: אני מתארת לעצמי שאלה שהפנו אותן לכאן אז הן מכירות - - -
הגר מנטל-כהנא: אני יודעת שגם 'בית מיכל' מלאים.
קריאה: אני יכולה להגיד שכנראה לא סתם פונים לכאן, כאילו יש משהו כאן שרוצים.
הגר מנטל-כהנא: אני כן אגיד שאני תמיד אומרת שיש עוד מסגרות, אני גם יכולה להגיד שהרבה פעמים התשובה שאני שומעת מהצד השני: אנחנו מעדיפות לחכות.
הגר מנטל-כהנא: כל אחת מהסיבות שלה.
מיכל וונש: ויש לך נתונים אם הן באמת חוזרות אלייך?
הגר מנטל-כהנא: הרבה מהן כן וחלק לא.
איריס נהרי: אני אגיד לכם למה אני אומרת, הרי אנחנו יודעים שברגע שמישהו אומר הנני ואני רוצה, צריך לעשות דלת לדלת ולנסות לאפשר, ובגלל זה חשוב כאילו לעשות איזה שהיא בדיקה.
הגר מנטל-כהנא: נכון, זה נורא קשה.
הגר מנטל-כהנא: לכן למשל זאת מנווה תרצה נתתי תאריך רחוק כי אני יודעת שיחסית היא שמורה כי בדרך יהיו לי את אלה שאני אצטרך דלת לדלת מאשפוזית שאין להן לאן ללכת.
הגר מנטל-כהנא: לפעמים אני מרגישה שזו בחירתה של סופי כי אני צריכה להגיד לה 'בואי' ולה בגדול 'תמשיכי להשתמש'.
הגר מנטל-כהנא: זו בחירה שלפעמים אני חייבת לומר שאני לא ישנה בגללה בלילה.
מנסור עבאס: כמה אנחנו באמת צריכים ברמת המדינה?
מיכל וונש: אנחנו לא יודעים אפילו.
מיכל וונש: אנחנו בעצם לא יודעים כמה אנחנו צריכים, אנחנו יודעים רק לפי מי שמגיעות הנה להעריך.
אמנון מיכאלי: אנחנו יודעים מנתונים שאחד מתוך שלושה משתמשים היא אישה ורק אחת מתוך חמש מטופלים היא אישה.
אמנון מיכאלי: כלומר שליש מהמשתמשים היא אישה, אבל רק חמישית מהמטופלים היא אישה.
איריס נהרי: אבל חשוב לי להדגיש שכשאתה מסתכל על המערכת המשרדית, על מערכת המסר, כשאתה רואה המסגרות מלאות לעתים המסגרות של הנשים לא מלאות ובגלל זה אני אומרת מה שאני אומרת, כי הן לא תמיד מלאות ואז אפשר - - -
מיכל וונש: אבל אני מבינה שזה איזה מסגרות, אני מבינה שלא לכל אישה כל מסגרת מתאימה.
הגר מנטל-כהנא: נכון.
הגר מנטל-כהנא: אחד הדברים שאני שומעת ביחס אלינו, שזה שאנחנו קהילת נשים בלבד, נכון שגם שאר קהילות הנשים זה תוכניות נפרדות, אבל יש בסביבה.
איריס נהרי: חשוב לי לציין שאני אחראית על הקהילות הטיפוליות בכלל ואני מאוד מעריכה את 'דרך אריאלה' והכול, אבל אני מעריכה את הקהילות האחרות גם.
איריס נהרי: נכון, יש ייחודיות, אבל חשוב להדגיש שיש טיפול בנשים נוסף בעוד מסגרות ובעוד קהילות.
אמנון מיכאלי: נכון, וכולם עושים עבודה טובה.
איריס נהרי: וכולם עושים את העבודה הטובה.
מיכל וונש: זה מביא אותי לשאלה האם יש איזה שהיא יד מכוונת שיודעת להתאים לכל אישה את המסגרת שמתאימה לה?
אמנון מיכאלי: לא, אין.
איריס נהרי: זאת בדיוק אחת הבעיות.
הגר מנטל-כהנא: יש ייחודיות, כי ברטורנו זה כן קהילה שפונה יותר ל - - -
מיכל וונש: לא, אני שואלת, כדי שנדע לנצל את כל המסגרות הקיימות ולכל אחת - - -
איריס נהרי: אנחנו מאוד רוצים לבנות מערכת השמות ארצית, אנחנו מנסים לנהל את זה כבר שנה-שנתיים.
מיכל וונש: זה מאוד חשוב.
איריס נהרי: אני מאוד אשמח אם תוכלי לעזור לנו בזה.
מיכל וונש: זה נשמע משהו שחסר מאוד.
הגר מנטל-כהנא: אנחנו נסיים, תיכף נעבור לבנות.
הגר מנטל-כהנא: שני דברים שהם נורא חשובים, אפרופו מה שאמרתי קודם באתגרים.
הגר מנטל-כהנא: טיפול בנשים מחייב אותנו לחשוב כל הזמן מחוץ לקופסה ולא באיזה שהיא חשיבה של שבלונות ורשימת מכולת אחת שתיים שלוש וקשר.
הגר מנטל-כהנא: ויש ככה משהו שאנחנו מאוד אוהבות לצטט, זה שאנחנו נולדים קשר, נפצעים בקשר ונרפאים בקשר, שזה הדבר שהיום מוביל אותנו כאן בטיפול.
הגר מנטל-כהנא: לגבי צרכים, כי אי אפשר בלי זה.
הגר מנטל-כהנא: כשאנחנו ככה חושבות מה צריך בשביל לעשות את הטיפול בנשים טוב יותר ונכון יותר ומדויק יותר אז אמרתי קודם, אני חושבת שצריך עוד רצף של הטיפול בנשים שבאמת תהיה אשפוזית נשים צמודה לקהילה כי המעברים הרבה פעמים, אנחנו אומרים דלת לדלת, כמה נשים לא באמת מגיעות מהדלת של האשפוזית לדלת של הקהילה?
הגר מנטל-כהנא: הרבה.
מיכל וונש: יש את כל הנתונים האלה איפה שהוא?
מיכל וונש: את אומרת הרבה, יש מי שאוגר את כל הנתונים האלה?
איריס נהרי: אשפוזית זה של משרד הבריאות.
מיכל וונש: אז משתחררת אישה מאשפוזית, יש נתונים שיודעים לומר לי היום האם האישה הגיעה מדלת לדלת?
אמנון מיכאלי: לא.
מיכל וונש: זה מזעזע.
סטייסי שושן: חלק מהעניין זה שהאשפוזית זה של משרד הבריאות, אבל הקהילה הטיפולית - - -
איריס נהרי: לא, שנייה, זה לא בדיוק נכון, כי קודם כל יש ניסיון, מה שקרה זה שניסינו לעשות מערכת משותפת כדי לראות ונעצרנו בכל העניין של מניעת מידע.
איריס נהרי: ניסינו לבנות אנחנו ומשרד הבריאות ביחד איזה שהם נתונים, כמו שאת אומרת, כי זה מאוד מאוד חשוב - - -
מיכל וונש: זה בלתי נסבל, חוסר התקשורת.
מנסור עבאס: במספר נושאים יש את הבעיה הזאת של - - -
מיכל וונש: זה אנחנו צריכים מיד, זה בלתי נסבל, זה פשוט לא מתקבל על הדעת.
איריס נהרי: לגמרי, אבל אני חושבת שחשוב להדגיש, מה שכן שבאשפוזיות, יש אשפוזית אחת לנשים ברטורנו שזה גילאים של נערות עד גיל 30 ובעצם בחלק מהאשפוזיות עד היום אין הפרדה, זאת אומרת אין הפרדות של רק אשפוזית, כמו אצלנו למשל ב'הדרך', יש רק אשפוזית 'לצידך', וחסרים הנתונים.
מיכל וונש: לא, בסדר, אבל עדיין אפשר לייצר את מסד הנתונים, זה יכול להיות נפרד ומשותף ונפרד.
מיכל וונש: מסד הנתונים חייב להיבנות.
הגר מנטל-כהנא: אין ספק, בעיניי לפחות, שכמו שהקהילות הטיפוליות עושות את השינוי ועושות את ההפרדה בין גברים לנשים, גם האשפוזיות כולן, לא רק מה שיש להן, צריכות לעשות שם את ההפרדה.
אמנון מיכאלי: לבנות אשפוזית נשים.
הגר מנטל-כהנא: כי התכנים צפים גם שם וצריך כבר שם לתת את המענה.
מיכל וונש: אני אפילו לא אכנס לרזולוציות של אנשי המקצוע ונשות המקצוע, אתם תחליטו מה נכון בנפרד ומה ביחד, אבל מבחינתי, בתור גורם מפקח, זה פשוט לא מתקבל על הדעת שאין דיבור בין שני המשרדים הללו ואין את הנתונים הללו.
מיכל וונש: אנחנו נתעקש על הדבר הזה.
מיכל וונש: בעיניי אי אפשר לפתור בעיה אם אין לך את הנתונים כדי להבין את הממדים שלה.
מנסור עבאס: נכון.
סטייסי שושן: כל אשפוזית אמורים לדעת מהשחרורים שלהם.
הגר מנטל-כהנא: אבל איך הם יודעים אם היא מגיעה אליי או לא?
אמנון מיכאלי: כן, אבל אין מערכת ממוחשבת.
איריס נהרי: שנייה, אבל באשפוזיות יש את המפקחים, כל המפקחים של משרד הבריאות, הם מפנים, הם אמורים לדעת, ואפילו עשינו גם איזה שהוא מסמך מחייב עם משרד הבריאות על מי מפנה למי ואיך ואיך מנווטים ואיך מווסתים.
מיכל וונש: אז רק צריך שיהיה מאגר משותף.
איריס נהרי: וצריך לראות איך עושים את זה.
מיכל וונש: אז אדרבא, כבר יש את הכול עד המאגר המשותף כדי שיהיה מעקב אחרי האדם.
מיכל וונש: אמרת לי שהאדם הוא במרכז - - -
אמנון מיכאלי: ואז יש בעיה של סודיות רפואית וכו'.
איריס נהרי: יש בעיות של בטיחות המידע, החיסיון הרפואי.
הגר מנטל-כהנא: רק להגיד עוד שני דברים שהם בעיניי מאוד מאוד אקוטיים.
הגר מנטל-כהנא: מזמן כבר, אין קהילת נשים לאימהות והילדים שלהם.
הגר מנטל-כהנא: בעיניי זה אחד הדברים המרכזיים שצריכים לקרות.
הגר מנטל-כהנא: וגם קמתי בבוקר ואמרתי שאחד הדברים שאנחנו לא נותנים עליהם דגש מספיק זה דירות המעבר, שיש לנו איזה תפיסה שהן סיימו טיפול והנה הנה הן מצליחות - - -
מיכל וונש: זה כל הרצף.
הגר מנטל-כהנא: ואנחנו רואים את זה גם במספר מיטות.
הגר מנטל-כהנא: לנו יש ארבע מיטות בדירות מעבר, תמיד יש לנו יותר על חשבון העמותה.
הגר מנטל-כהנא: יש פה דברים נוספים שפחות הגענו אליהם, אבל נעבור לנשים.
מיכל וונש: במקרה הזה כולם נמצאים כרגע בזום, אז בוקר טוב לכם, תודה שהצטרפתם אלינו לדיון הזה בנושא מיזם "חופים" ויוזמות הרשויות בימי החופש הגדול בעת מגפת הקורונה.
מיכל וונש: אנחנו נצא לסרטון קצר ממנו נתחיל.
מיכל וונש: הוא נועד לכולנו להתחיל להבין במה מדובר.
מיכל וונש: לצערי, חברי הכנסת שאולי עוד יצטרפו אלינו, אינם פה, אבל אני מקווה שיצטרפו אלינו.
מיכל וונש: (הקרנת סרטון)
מיכל וונש: באמת מטרות הסרטונים הללו שאיתם אנחנו מתחילים את הרבה מאוד מהוועדות, היא למקם אותנו ולראות בעיניים, כי אין טוב מהן, על מנת להבין במה אנחנו עומדים לדון.
מיכל וונש: אני מניחה שכל מי שנמצא איתנו בזום, היות ואתם מגיעים מהגורמים השונים, יודעים את מה שאני הולכת לומר.
מיכל וונש: אני בכל זאת אומר את זה גם לפרוטוקול.
מיכל וונש: מיזם החופים שנקרא "מתחברים לנוער בחופים" נוסד על ידי הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול יחד עם עמותת עלם, משרד החינוך כפי שראינו בסרטון וגורמים נוספים, ובחמש השנים האחרונות מופעלת על ידי התוכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון בשיתוף משרד הרווחה, החינוך, הבריאות, העלייה והקליטה, ביטחון פנים.
מיכל וונש: באמת יש פה הרבה מאוד גורמים.
מיכל וונש: אני חושבת שהעובדה שיש פה הרבה מאוד גורמים הופכת את החשיבות להעלות את הנתונים ולקיים את הדיון הזה בוועדה, כמי שיכולה גם להוות גורם מפקח וגם באמת לתכלל את כל הדבר הזה ולהבין מה הם הנתונים שעולים מכם, הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול כמובן, משטרת ישראל.
מיכל וונש: ממש תוכנית שחוצה את משרדי הממשלה ואת הגורמים הרשמיים, מה שמראה על החשיבות של הנושא הזה והנגיעה שלו בכלל בני הנוער בישראל.
מיכל וונש: הוועדה הזאת שמה לעצמה את היעד הזה לדבר לא רק על המה, אלא גם על האיך ועל מה שקושר אותנו יחד להיתלות מעל ההבדלים כפי שאנחנו אולי רואים אותם, חרדים, ערבים, דתיים, חילוניים.
מיכל וונש: הדבר הזה נוגע בבני הנוער, בילדים של כולנו וכך הוועדה הזאת מתייחסת לנושאים שעולים כאן.
מיכל וונש: אחת התופעות הבולטות בקרב בני הנוער במהלך חופשות היא שוטטות ויצירת מתחמים אוטונומיים.
מיכל וונש: אנחנו רואים שמאות אלפי בני נוער בעצם מתכנסים בחופים ברחבי הארץ, בפארקים, ועוד.
מיכל וונש: לאילת יורדים עשרות אלפים, לכנרת וכו'.
מיכל וונש: אני רוצה לומר פה שאני מניחה שאתגרי הקורונה מביאים איתם נתונים נוספים, מציאות חדשה שאנחנו צריכים להיות מודעים אליה, לכל הכיוונים, גם בנושא הזה.
מיכל וונש: במרחבים הללו הנוער נחשף לחוויות כפי שכולם פה יודעים, גם של לחץ חברתי, והסיבה שזה פה בוועדה הזאת זה גם השימוש בסמים ואלכוהול על כל מה שנגזר מזה.
מיכל וונש: הוועדה שמה לעצמה את הנושא הזה באמת, גם של התמכרויות, לא משנה כבר אם זה לסמים, לאלכוהול ולכל שאר הדברים שבאמת כתוצאה מהלחץ החברתי הזה ומוביל כמובן גם לאלימות.
מיכל וונש: התוכנית שואפת לספק מענים לבני הנוער בעיקר לאלו שבסיכון.
מיכל וונש: אני מדגישה את זה כיוון שאני חושבת שהאחריות שלנו פה היא מוגברת.
מיכל וונש: הם נקלעים למצבי מצוקה כשהם מגיעים למקומות הבילוי האלה, מרוחקים מהבית כמובן, וגם להניע כמובן ולבקש סיוע מיידי לטווח קצר וארוך במקום מגוריהם.
מיכל וונש: התוכנית פורסת, ובזה אני מתחברת מאוד כמטרת הוועדה הזאת, רשת תמיכה גם באמצעות הסברה, גם איתור וזיהוי, גם במתן תמיכה רגשית והתערבות ראשונית וגם כפי שאמרנו, להתערבות טיפולית והפנייה לטיפול בטווח ארוך לגורמים מוסמכים כשזה מתאפשר.
מיכל וונש: הפרויקט מפעיל מתחם במקומות הבילוי.
מיכל וונש: אנחנו רוצים בעצם פה לקיים את הדיון הזה עם הגורמים שנמצאים איתנו פה.
מיכל וונש: כפי שאמרתי, הדיון הזה והנושא הזה חוצה את כל המגזרים במדינת ישראל, דתות, גילאים, ללא הבדלי דת, גזע ומין.
מיכל וונש: אנחנו מחויבים פה לבני ובנות הנוער.
מיכל וונש: אני חושבת שגם צריך לתת את הדעת לא רק על אתגרי הקורונה ועל איך זה השפיע על מה שהיה.
מיכל וונש: אנחנו מקיימים את הדיון הזה לקראת לכאורה הסיום הרשמי של החופש הגדול, אבל הקורונה היא מציאות משתנה שאיתנו למה שנראה כפרק זמן מתארך, וחשוב להיערך גם להשלכות בהקשר הזה כיוון שאני מניחה שאתם תדעו גם לומר לי, הגורמים שנמצאים איתנו, גם מה קרה עד עכשיו וגם כיצד חשוב להיערך ואולי להאריך את פעילות המיזם הזה מעבר לחודשי הקיץ הרשמיים וגם אחרי ה-1 בספטמבר.
מיכל וונש: חשוב לי לומר שכל מי שנמצא איתנו פה, כל הגורמים עושים עבודת קודש.
מיכל וונש: שיתוף הפעולה ביניכם, אם אפשר לטייב אותו ואם אפשר לשוחח עליו, כמובן שזה חשוב, אבל אני רוצה להתחיל ולומר שאין לי ספק שאתם עוסקים במלאכת קודש, שאתם עושים את זה לטובת בני הנוער של כלל אזרחי מדינת ישראל, כשהמטרה היא באמת למנוע את ההתדרדרות לשימוש בסמים ואלכוהול בין היתר.
מיכל וונש: גם כמי שאימא לילדים בגילאים האלה, כמובן שאנחנו רוצים כולנו שהילדים שלנו ייהנו וימצו גם את החופש הגדול וגם בכלל, אבל חייבים לדעת שהאחריות שלנו היא להנגיש להם את המידע, לוודא שהם יכולים לעשות זאת תוך שמירה על בריאותם הפיזית, הנפשית ועל חייהם.
מיכל וונש: הוועדה הזאת מחויבת לדאוג לכלל בני הנוער בישראל תמיד, ובעיקר בתקופה הזו שהיא באמת תקופה מאתגרת במיוחד על כל הרבדים שלה.
מיכל וונש: אני אשמח מאוד אם כל מי שנמצא איתנו בזום, הגורמים השונים, יציג את עצמו באמת בפריזמה או בזרקור שעליו הארתי.
מיכל וונש: כל אחד באמת ישתף אותנו בפעילות.
מיכל וונש: חשוב לי מאוד לשמוע גם נתונים וגם אתגרים בעת הנוכחית וכפי שאתם צופים גם לפני עתיד, דברים שכדאי שהוועדה תהיה מודעת להם.
מיכל וונש: פה אני בעצם מעלה לפי סדר הדוברים שאיתנו.
מיכל וונש: אני מתנצלת מראש שיש איתנו הרבה מאוד גורמים בזום.
מיכל וונש: זה מה שהזום מאפשר.
מיכל וונש: שוב, הברכה וההזדמנות שלצד האתגר של משבר הקורונה.
מיכל וונש: אנחנו נתחיל בסדר הדוברים שיש פה מכלל השותפים למיזם.
מיכל וונש: משרד העבודה והרווחה, יש לנו איתנו את רים, מפקחת ארצית.
מיכל וונש: שלום רים, בוקר טוב.
רים ארשיד: בוקר טוב, אני אתחיל בלהציג את התוכנית והשותפים שלי פה גם ישלימו את הדברים לגבי תוכנית "חופים".
רים ארשיד: כמו שאמרת, באמת התוכנית הזאת היא כל כך מיוחדת שהיא יושבת ועובדת על פלטפורמה של התוכנית הלאומית בשיתוף חמש משרדי ממשלה.
רים ארשיד: אנחנו שותפים בכל תהליך של בנייה והפעלה של התוכנית גם ברמה ארצית, גם ברמה מחוזית.
רים ארשיד: משרד הרווחה מנהל את התכנית.
רים ארשיד: יש לנו משרד חינוך, יש לנו משרד הקליטה והעלייה, יש לנו משרד הבריאות, משרד לביטחון פנים.
רים ארשיד: כולנו עובדים יחד כדי באמת להגיע לבני נוער כמו שאמרת, בתקופת הקיץ הרגילה גם עוד לפני הקורונה, כשבני הנוער מבלים בעיר אחרת מעיר מגוריהם.
רים ארשיד: אנחנו רצינו שיהיה לנו את המקום שהם יוכלו באמת למצוא בן אדם מבוגר שהם יכולים או לשוחח איתו או למצוא להם את המקום השקט, ואם יש איזושהי מצוקה, כן לפנות ולבקש עזרה.
רים ארשיד: יש לנו מקרים ששם צריך באמת המשכי קשר, זאת אומרת שהעובד הסוציאלי במתחם עושה אבחנה ראשונית ומפנה את הנער להמשך קשר במקום המגורים שלו.
רים ארשיד: זה יכול להתבטא בבעיות גם בקשרים בין-אישיים, גם בתוך המשפחה, גם עם חברים, גם במערכת החינוך, גם בכל הנושא של לקיחת סיכונים בתקופת הקיץ.
רים ארשיד: שתיית אלכוהול זה מה שאנחנו רואים.
רים ארשיד: חברים שלי גם ישתפו.
רים ארשיד: אנחנו היינו בסיורים בשבוע שעבר.
רים ארשיד: אני הייתי בשלושה מתחמים.
רים ארשיד: באמת האלכוהול, הסמים, ההימורים דרך האינטרנט בעקבות הקורונה, זה הכול צץ למעלה ודורש מאיתנו באמת את המענים.
רים ארשיד: השנה באופן מיוחד לגבי הקורונה, מאחר והשמיים סגורים, שפעם היה חלק מבני בנוער טסים לחו"ל עם המשפחה, לבד, השנה אין איפה לטוס אז כל בני הנוער באמת כפר יצאו בתוך הארץ, טיילו, ומה שראינו, ראינו כמויות גדולות של בני נוער, גם משפחות עם הילדים שלהן אבל גם הרבה בני נוער שרצו לבלות, להתאוורר.
רים ארשיד: שגרת הקורונה היא שגרה לא פשוטה גם לאנשים מבוגרים ועוד יותר לבני הנוער שלנו, ושם גם ראינו התבטאויות של שתיית אלכוהול, מקום קצת לפרוק את הלחץ הזה החוצה כדי שיוכלו באמת להתמודד עם כל השגרה החדשה שנקלענו אליה.
רים ארשיד: המתחמים שלנו השנה פעלו בארבע מתחמים בתוכנית שלנו: באילת, בירושלים, בטבריה ובצפת.
רים ארשיד: לצערי שני מתחמים לא התקיימו, שבדרך כלל שמתקיימים כל שנה, שזה גולן ותל אביב.
רים ארשיד: זה הכול באמת קשור לכל הנושא של הקורונה וההכנות.
רים ארשיד: בארבע המתחמים האלה פעלנו בהתאם להנחיות משרד הבריאות והתו הסגול.
רים ארשיד: לא לשכוח שההחלטה לפתוח את המתחמים למרות שיש שגרת קורונה, לא הייתה החלטה פשוטה.
מיכל וונש: סליחה שאני עוצרת אותך, יש לי שתי שאלות.
מיכל וונש: אחת, האם יש נתונים לגבי העלייה בשגרת הקורונה?
מיכל וונש: אם אנחנו אוספים את הנתונים האלה, זאת אומרת, מזהים גם את ההזדמנות שיש לנו פה לראות מה הן המגמות בגלל המשבר הזה שהוא כפי כנראה מתמשך.
מיכל וונש: אם יש את הנתונים הללו, אני אשמח גם לשמוע עליהם וגם לקבל אותם.
מיכל וונש: שתיים, את אמרת עכשיו ששניים מהמתחמים מתוך השישה, רק ארבעה נפתחו, שניים לא נפתחו.
מיכל וונש: השאלה שלי היא האם אנחנו יודעים שבני הנוער נמצאים במתחמים בעצם בלי שפתחנו להם את התשתית הזאת?
מיכל וונש: כיוון שאני מניחה שבני הנוער לא מחכים שהגורמים הרלוונטיים יהיו שם כדי לקבל את פניהם במתחמים שהם כן נמצאים שם, ואם יש לנו נתונים גם לגבי מתחמים נוספים מעבר לשישה האלה שבעצם במשבר הקורונה?
מיכל וונש: נגעת במשהו מאוד חשוב.
מיכל וונש: גם המשפחות כולן נמצאות בארץ ולכן אני מניחה שבני הנוער מזהים, מחפשים ומוצאים את הצורך למצוא מתחמים אחרים שבהם לא נמצאות המשפחות, אז אני אשמח גם על זה לשמוע או ממך או מהגורמים שיודעים לענות על השאלות הללו.
רים ארשיד: ידוע לנו שבני הנוער כן מסתובבים בכל המקומות וכמו שאמרת, גם במקומות שלא נפתח מתחם הם ממשיכים להסתובב.
רים ארשיד: הבעיה היא שהעירייה צריכה באמת להתארגן ולעמוד בדרישות של התו הסגול והנחיות משרד הבריאות ולכן לא היה כל כך קל באמת בכל מקום לפתוח.
רים ארשיד: היו מקומות שרצו לפתוח ונתנו איזשהו מענה חלקי שלא קשור למתחם "חופים".
רים ארשיד: כן מנסים לתת את המענים לבני נוער.
רים ארשיד: כל עיר מנסה כן לתת את המענה כי היה לנו ברור שהולכת להיות עלייה.
רים ארשיד: מבחינת הנתונים, אנחנו עוד לא סיכמנו את הנתונים שלנו לשנה הזאת.
רים ארשיד: אחר כך יש לנו את מר אחיה, הוא יציג את הנתונים שתוכלו לדעת כמה בני נוער אנחנו פוגשים בתוך המתחמים האלו.
רים ארשיד: בשנה הזאת עוד אין לנו נתונים, עוד לא סיימנו.
רים ארשיד: יש לנו עוד כמה מתחמים שאמורים לסיים השבוע ואז אנחנו נוכל לאסוף את הנתונים ולהגיד לכם אם יש עלייה או לא.
רים ארשיד: לא לשכוח שגם הפעלת המתחמים השתנתה משנה קודמת.
רים ארשיד: אם שנה קודמת עיקר ההפעלה הייתה בתוך המתחם כשיש לנו עובדי איסוף שיוצאים החוצה ומביאים את הילדים לתוך המתחם, השנה אנחנו גם עושים הרבה עבודה מחוץ למתחם כדי לעמוד בדרישות של משרד הבריאות וכדי שנוכל באמת להגיע לכמה שיותר בני נוער, כי בתוך המתחמים אנחנו מוגבלים מבחינת היכולת לאלכס ולהכניס בני נוער, לכן אנחנו כן משתדלים לראות אותם בחוץ.
מיכל וונש: לפי מה שרים אומרת לי, אני כבר יודעת שאני ארצה לדעת מה צריך לעשות כדי להסיר את החסמים הללו אם אנחנו רואים שצריכים לפתוח אותם, והדבר השני באמת כפי שאני מבינה את זה, זה ההנגשה לבני הנוער.
מיכל וונש: האם מיצינו את כל האפשרות לעדכן, להנגיש לבני הנוער את הידע שיש מתחמים כאלו ומה ניתן לעשות, שוב, באתגרי הקורונה עם כל מה שאנחנו מבינים, כדי שבני הנוער ידעו שיש מקום בטוח יותר שבו הם יכולים להגיע אליו?
מיכל וונש: אני מבקשת גם שנחשוב על זה, ניתן על זה את הדעת וכתוצאה מהוועדה הזאת אולי נצליח באמת בשילוב של כל הגורמים שנמצאים כאן ואולי כאלה שלא נמצאים כאן ואנחנו מזהים שאותם אנחנו צריכים כדי להסיר את החסמים, כדי להנגיש לבני הנוער באמת כהמשך לדיון הזה.
מיכל וונש: אנחנו נבקש מהם את הנתונים הללו.
רים ארשיד: אני רק רוצה להוסיף דבר אחרון באמת לגבי הנגשה.
רים ארשיד: אני חייבת להגיד בגאווה, בני הנוער מחכים למתחמים שלנו.
רים ארשיד: הם כבר יודעים על המתחמים שלנו כי הם כל שנה באים לאותה עיר.
רים ארשיד: למשל, באים לאילת, באים לצפת ויודעים שבמקום הזה הספציפי יש את המתחם.
רים ארשיד: זאת אומרת שגם בני נוער כבר רגילים לזה, ולא רק זה, הם גם מספרים לחברים שלהם ומביאים את החברים שלהם.
רים ארשיד: זה לפחות מהחלק הזה לגבי בני נוער, וכן צריך לחשוב עוד יותר איך להנגיש את זה ולפרסם כדי שעוד בני נוער יוכלו לדעת שיש את הנקודות האלה שהם יכולים בטיולים שלהם להגיע ולהיות במקום הבטוח הזה.
רים ארשיד: אני מזמינה את השותפים שלי להוסיף.
רים ארשיד: תודה לכם.
מיכל וונש: תודה רבה, רים.
מיכל וונש: כיוון שהזכרת שאחיה נמצא איתנו ויש לו קצת נתונים, אז כדאי שכולנו נמשיך את הדיון מתוך המקום הזה שהנתונים הקיימים.
מיכל וונש: בוקר טוב אחיה.
אחיה קמארה: בוקר טוב, תודה רבה ליושבת-ראש הוועדה על העלאת הנושא החשוב הזה.
אחיה קמארה: תודה לרים על הצגת הנושא ועל ריכוז הוועדה הבין-משרדית שמנהלת את המתחמים האלה של "חופים".
אחיה קמארה: אני רציתי להוסיף כמה דברים למה שרים אמרה.
אחיה קמארה: א', להדגיש שהמתחמים האלה נועדו לבני נוער מחוץ ליישוב.
אחיה קמארה: ברור שבכל יישוב במדינת ישראל יש בני נוער שמשועממים בקיץ, שמתפרקים בקיץ וכדומה.
אחיה קמארה: אנחנו כתוכנית בין-משרדית מפעילים מתחמים במקומות שאליהם אנחנו יודעים שבני נוער מחוץ לרשות מגיעים, רחוק מהבית, נמצאים שם כמה ימים, כמה לילות.
אחיה קמארה: בעקבות הקורונה עוד יותר משנים עברו מרגישים צורך להתפרק, להשתחרר אחרי הסגר, אחרי כל המגבלות, אחרי כל החרדות, המתח הכלכלי והבריאותי וכדומה, לכן המתחמים שלנו הם רק במקומות שאליהם מגיעים בני נוער מבחוץ.
אחיה קמארה: כמו שרים אמרה, השנה הצלחנו להקים, ואני מאוד גאה בזה, ארבעה מתחמים: באילת, טבריה, צפת וירושלים.
אחיה קמארה: לצערי, בתל אביב ובגולן הם לא הצליחו להתארגן.
אחיה קמארה: הקושי סביב הקורונה, סביב המגבלות, התו הסגול, קשיים תקציביים.
אחיה קמארה: ברגע האחרון הצלחנו להשיג את התקציב, שבוע שעבר, מיכל, דנו פה בוועדה בקשיים התקציביים של 360, אז זה שהצלחנו בכלל להשיג תקציב לפרויקט הזה, זה קרה רק לפני חודשיים וחצי.
אחיה קמארה: עד לפני חודשיים וחצי היינו משוכנעים, כל המשרדים, שהשנה לא יהיה תקציב לפרויקט המדהים הזה, אז באמת כל הכבוד לכל השותפים ולכל המשרדים.
אחיה קמארה: לגבי נתונים.
אחיה קמארה: אין לנו נתונים מלאים אבל אנחנו יודעים לגבי מה ששאלת, על עלייה במספר בני הנוער שמגיעים למתחמים.
אחיה קמארה: באילת מספר בני הנוער לפי הדיווחים של אנשי המקצוע בשטח, שהגיעו למתחמים באילת, הייתה עלייה של 50%.
אחיה קמארה: בירושלים הייתה עלייה במתחמים השונים של בין 30% ל-40%.
אחיה קמארה: בטבריה וצפת הייתה עלייה של בין 20% ל-30%, וזה לא מפתיע.
אחיה קמארה: שוב, בני הנוער היו צריכים להגיע למקום מסוים רחוק מהבית בשביל להתפרק.
אחיה קמארה: לגבי העניין של סמים ואלכוהול אין לנו נתונים של השנה עדיין.
אחיה קמארה: יהיו לנו רק בסוף הפעילות של המתחמים, אבל הנתונים משנה שעברה היו ש-14% מתוך כ-4,000 בני נוער שביקרו שנה שעברה במתחמים האלה, הנושא המרכזי של השיחה איתם, של אנשי המקצוע היה בנושא של סמים, ו-24%, הנושא המרכזי שבו הם דנו היה בנושא של אלכוהול.
אחיה קמארה: זה נושא שבהחלט עולה.
אחיה קמארה: יש כמובן נושאים אחרים: אלימות, מיניות, משפחה, זוגיות, לימודים, כל הדברים האלה, אבל בהקשר של סמים ואלכוהול אלה הנתונים.
מיכל וונש: אחיה, קודם כל אנחנו נשמח לקבל את הנתונים האלה לוועדה ולראות איך אנחנו גם עושים בהם שימוש נוסף בהמשך.
מיכל וונש: אני רק רוצה להבין, המתחמים שאתה מדבר עליהם שיש עלייה בצורך, בדרישה, ברצון להיכנס אליהם, הם יכולים להכיל את כל בני הנוער שמגיעים אליהם או שיש מתחמים שפשוט מגיעים למצב של זהו, ספיקה מלאה ובני נוער, אין להם יותר מקום, גם אל מול אתגרי הקורונה וכו', או שזה בסדר, זאת אומרת יש מקום לכל מי שמגיע?
אחיה קמארה: תראי, זו שאלה מורכבת.
אחיה קמארה: היישובים, כל אחד מהם ניסה להיערך בצורה אחרת להנחיות של התו הסגול.
אחיה קמארה: למשל בירושלים הם החליטו על מדיניות שבה הם פותחים מחצלות במקום מתחם אחד מרכזי כמו כל שנה, בשישה מוקדים: בשוק מחנה יהודה, בכיכר ציון, במזרח העיר, בפסגת זאב, קריית מנחם וקריית יובל.
אחיה קמארה: המטרה הייתה ליצור מצב שבכל מקום תהיה מחצלת שבה יוכלו להגיע 30–20 בני נוער במקביל.
אחיה קמארה: אילת, הם הלכו גם כן בהתחלה לכיוון כזה ואחרי זה כן פתחו מתחם מרכזי וחילקו אותו לקפסולות.
אחיה קמארה: אותו דבר בצפת, הם חילקו אותו לקפסולות.
אחיה קמארה: בטבריה הם יותר עושים עבודה של איסוף החוצה, ובכלל הדגש הוא על עבודת איסוף, reaching out החוצה בשביל להגיע לבני הנוער ולא לרכז אותם במתחם.
אחיה קמארה: הם אומרים שבכל המתחמים האלה שיש תורים של בני נוער אבל בסופו של דבר הם מנסים ליצור מצב שהם נותנים מענה.
אחיה קמארה: אם את שואלת אם יש מחסור בכוח אדם, תמיד יש מחסור בכוח אדם.
אחיה קמארה: תמיד היינו רוצים שיהיו עוד עובדי נוער, עוד אנשים שעושים עבודת איסוף, ינסו למצוא בני נוער בעוד מקומות.
אחיה קמארה: רים דיברה על הסיורים שאנחנו עושים.
אחיה קמארה: השבוע הייתי בשוק.
אחיה קמארה: הייתי מזועזע מלראות.
אחיה קמארה: אתה רואה שם בני נוער, בעיקר נערים בני 14, 15,16 שאתה רואה שהם מחוקים לגמרי, מסטולים לגמרי, רוקדים באמצע השוק, מבעירים אש פתאום.
אחיה קמארה: אנחנו עושים עבודה משותפת עם המשטרה.
אחיה קמארה: המשטרה הגיעה בשביל לעצור אותם, עובדי הנוער ניסו לתווך, אבל אתה רואה חבורות של בני נוער שאין שום קשר בינם לבין המציאות.
אחיה קמארה: זה עצוב מאוד וכל אנשי המקצוע מנסים לתת להם מענה, כמובן לא רק בימים של המתחמים אלא גם מה שרים התייחסה אליו, המשכי קשר בשביל שכל השנה אנשי מקצוע יהיו איתם בקשר וינסו לעזור להם.
מיכל וונש: זה חשוב מאוד מה שהעלית עכשיו, הנושא של אנשי המקצוע החסרים או הלא חסרים כרגע בשטח.
מיכל וונש: מה שמאוד מדאיג אותי, תמיד יודעים רק על נתונים, אתה מספר לי עליהם, זה רק על מי שהצלחנו להגיע.
מיכל וונש: אין לנו את הנתונים לגבי מי שלא הצלחנו להגיע אליהם ואני אשמח אם מי מהגורמים שנמצאים איתנו יודעים להנגיש לי מה הוא מספר, האם יש כזה, של אנשי מקצוע נוספים שאנחנו צריכים להכניס לתמונה גם עם סיום החופש הגדול לפחות רשמית, כיוון שאנחנו בעצם צופים איזושהי התארכות ממשית בצל הקורונה, שוב, של מן חוסר מסגרת פורמלית עם ה-1 בספטמבר.
מיכל וונש: אם לך יש משהו לומר על זה, אחיה, ואם לא אז אנחנו אולי נמשיך לגורם הבא שנמצא איתנו.
מיכל וונש: אנחנו נמשיך עם מגי מהמשרד לחיזוק וקידום קהילתי ברשות הלאומית למאבק באלימות, סמים ואלכוהול.
מגי טובול: בוקר טוב.
מגי טובול: אני מאילת, אני המנהלת היישובית של הרשות פה באילת ובמינהל שח"ק.
מגי טובול: את דיברת קודם על הנתונים, אז עדיין אין נתונים מספריים.
מגי טובול: אנחנו התחלנו את תחילת הפעילות לפני הקורונה ביציאה לשטח, ותוך לילה כשאושר לנו להקים את המתחם, הקמנו מתחם פיזי שבאמת מחולק לקפסולות כמו שאחיה אמר.
מגי טובול: יש פה פעילות מונחית ומותווית וילדים נכנסים אחרי שכמובן הם עומדים בכל התנאים, עם מסיכה, עם אלכוג'ל.
מגי טובול: הם נרשמים בשמות שלהם, עם הפרטים שלהם, מאיפה הם מגיעים.
מגי טובול: אנחנו פוגשים בני נוער צעירים, גם ילדים בגילאי 14–13 פגשנו בתחילת החופש.
מגי טובול: היום דווקא פוגשים הרבה כאלה שהם לקראת גיוס ולא היה להם נסיעה לחו"ל, לא היה להם נשף סיום, לא היה להם את כל מה שהם בדרך כלל חווים בכיתה י"ב ואז זאת החוויה האחרונה שלהם בעצם לפני הצבא, ופוגשים אותם פה המון.
מגי טובול: לצערי באמת הם מחוקים מאלכוהול.
מגי טובול: אלכוהול יוצא מהאוזניים, מה שנקרא.
מגי טובול: קצת פחות סמים דווקא הפעם, ואם כן, אז אנחנו פשוט מריחים את זה באוויר, מריחים את זה על החופים.
מגי טובול: חלקם נכנסים למתחם לפעילות מונחית אבל לרוב העבודה נעשית באיסוף.
מגי טובול: יש לנו שלוש קבוצות איסוף שיוצאות במחזורים, בין אם בחופים לאורך כל הטיילת, גם בשכונות איפה שצריך.
מגי טובול: תופעה מאוד חדשה ומדאיגה זה כמובן כל הנושא של הווילות וההתארחות בבתים פרטיים שמארחים אותם.
מגי טובול: הם סוגרים דילים בצפון, הם מגיעים לכאן ולפעמים מתאכזבים כי הבטיחו להם מסיבות ואין בעצם מסיבות כי מוקדי הבילוי בעצם לא קיימים.
מגי טובול: המסיבות העיקריות, יש שלושה מחזורי מסיבות על ספינות.
מגי טובול: בתחילת התהליך היינו פוגשים שם 150 עד 170 בני נוער על ספינה.