GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעל כהן-פארן: וזה לא יכול להיות שאנשים פה פונים לקבל רישיון וחסר איזה טופס אף אחד לא מתקשר אליהם, אף אחד לא חוזר אליהם, הם צריכים לרדוף.
יעל כהן-פארן: אומרים אל תתקשרו, תשלחו פקס ושלום על ישראל עוד חודשיים.
יעל כהן-פארן: מה זה, זה לא יחס לאנשים, באמת.
יעל כהן-פארן: ואני באמת אומרת, יש גם עוד סוגיה שבטח לא עלתה אולי היום בדיון של הרפורמה והכמויות שהיא מגדירה, ויש מקום לוועדת חריגים כי יש אנשים שהכמויות שהרפורמה מגדירה אינם מספקות להם.
יעל כהן-פארן: וזה לב הסיפור, במיוחד חולי סרטן ואנשים במצבים מאוד מאוד קשים.
יעל כהן-פארן: ובאמת, אני אומרת לכם, אנחנו איתכם, אנחנו מנסים לעשות.
יעל כהן-פארן: באמת תמר, כל הכבוד, ואת לא מרפה מהנושא.
יעל כהן-פארן: ואני יודעת שגם בכל פנייה שאני מקבלת אנחנו מיד מתייעצים עם הלשכה שלך איך באמת הגוף עובד ומתנהל ואנחנו יודעים כמה זה קשה ואנחנו מנסים לעשות שיהיה שינוי.
תמר זנדברג: תודה יעל.
דנה בר-און: אני חייבת להגיד שמכל הדיונים שניהלנו בנושא זה אולי היה הקשה ביותר מכולם.
דנה בר-און: ממקום מאוד אישי כרגע את הזכרת בתחילת הדיון את הדיון ביולי 15', תמר את זוכרת איך אני נראיתי באותו דיון?
דנה בר-און: אני באותו דיון הייתי בכסא גלגלים כי לי הורידו את המינון בשליש.
דנה בר-און: אני היום כמו שכולם רואים לא בכסא גלגלים כי המינון שלי חזר אליי בגלל שחברי כנסת נלחמו עליי וכי בית משפט גם קבע אחר כך.
דנה בר-און: יובל, למה לי מגיע להזיז את השרירים שלי ולאורין לא?
דנה בר-און: האם אני מסטולה?
דנה בר-און: מישהו כאן בדיון הזה ראה אותי פעם מסטולה?
דנה בר-און: למה כולנו צריכים להיות כל הזמן עבריינים בפוטנציה.
דנה בר-און: למה אני כן ואורין לא, יובל?
דנה בר-און: למה אני כן וכל חולה אונקולוגי לא.
דנה בר-און: הדיון הזה היה קשה לי ברמות אחרות כי אני פשוט מרגישה כאן ששלוש שנים אנחנו טוחנים את אותם המים ואני טוחנת את אותם המסדרונות פה כדי לשמוע את אותן האמירות, כמו שאת אמרת בעצמך, שחוזרות על עצמן שוב ושוב ושוב ושוב.
דנה בר-און: ואז אני חוזרת הביתה, יושבת מול המחשב, פותחת את מייל העמותה ורואה 80 בקשות של מטופלים שלא מצליחים אפילו לדעת מה הסטאטוס של הטיפול בבקשה שלהם ביק"ר.
דנה בר-און: ועוד עשרות בקשות של חולי סרטן שהמינון שלהם נחתך בחצי.
דנה בר-און: עזבי אותך בחצי, מ-200 גרם ל-30 גרם.
קריאה: מ-250 ל-20.
דנה בר-און: שלוש וחצי שנים אני עושה את אותו הדבר.
דנה בר-און: לא רק אחד ולא רק שניים ולא רק שלוש במצב שאתם שמתם אותי בו בסכנת החיים, שאתם שמתם אותי בו, יש עשרות ומאות עכשיו.
דנה בר-און: כל המטופלים של ד"ר ג'וני גרינפלד דמם בראשכם.
דנה בר-און: כל חולה אונקולוגי של ג'וני גרינפלד שנחתך לו המינון דמו בראשכם.
דנה בר-און: ואני אומרת את זה בפה מלא, אתה יודע למה?
דנה בר-און: כי אני פעמיים הייתי צריכה להציל את עצמי מהנזקים שגרמתם לי.
דנה בר-און: ואני אעמוד מאחורי כל חולה שיבקש לתבוע דין על הנזקים האלה.
דנה בר-און: אני והעמותה.
דנה בר-און: והפעם אני לא מדברת בשום ממלכתיות ובשום דיפלומטיות, הפעם אני מדברת בתור מישהי שפעמיים הוציאה את עצמה מכיסא גלגלים בגללכם.
דנה בר-און: הפעם אני מדברת בתור מישהי שיודעת שאם הרפורמה שלכם יוצאת לפועל והזן הספציפי שלי לא יהיה קיים אני אמות.
דנה בר-און: כי אני כמעט מתתי כשהוא לא היה במלאי ביוני.
דנה בר-און: אני כרגע סיימתי חודש אשפוז באיכילוב בתת תזונה בסכנת חיים כי הזן שגורם לי לאכול לא היה זמין חודש אחד.
דנה בר-און: כל מטופל זכאי לטיפול שלו, כל מטופל זכאי לזכויות החולה, כל מטופל זכאי לחוק בריאות ממלכתי, כל מטופל זכאי לזכויות - -
קריאה: כל אונקולוג זכאי לראות מנהל, רופא מומחה לקנאביס.
תמר זנדברג: ד"ר רובינסון.
דרור רובינסון: אני חדש כאן בישיבות.
דרור רובינסון: אני אורתופד, אני מטפל בערך ב-2500-2000 מטופלים בשנה.
דרור רובינסון: אני מאוד מאוד מאמין בטיפול.
דרור רובינסון: בניגוד לעמיתיי מקופות החולים אני לא מבקש שהאוצר יממן, אני לא - - - מה שאנחנו כן מבקשים זה לאפשר קשר בלתי אמצעי בין האגודה שלנו של רפואת קנאביס בישראל שכוללת את כל הרופאים שהוכשרו על ידי היק"ר ועוד רופאים שלא הוכשרו אבל מתמצאים היטב בנושאי הקנאביס כדי דבר ראשון להיות חלק מהדיונים, להסביר את המקרים החריגים.
דרור רובינסון: כי באמת אני בא מצד של האמפתיה והרחמים על החולים.
דרור רובינסון: החולים נעזרים בקנאביס, אנחנו נתקלים בהמון מכשולים בירוקראטיים, אנחנו מבקשים בכל לשון של בקשה ליצור איתנו את הקשר כדי שנוכל להחליק את המכשולים הבירוקראטיים.
דרור רובינסון: תודה.
תמר זנדברג: האגודה שלכם מאוגדת בהסתדרות הרפואית?
דרור רובינסון: לא.
דרור רובינסון: ההסתדרות הרפואית נמצאת איתי בדיון.
דרור רובינסון: הם פעמיים דחו את מיקי דור שביקש להיות חלק והם אמרו לי שלדעתם קנאביס איננו רפואה.
דרור רובינסון: אני נמצא איתם בדיון מתמשך, אני שלחתי להם תקנון, אני ביקשתי להיות חלק.
יובל לנדשפט: מיקי דור יחד עם דרור יזמו את הקמת החוג או אגודה, ביקשו מהר"י אך זה לא הסתייע עד כה, אנחנו מניחים שלאחר מכן זה יסתייע.
דרור רובינסון: אנחנו סבורים שזה חייב להיות חלק מההסתדרות הרפואית.
דרור רובינסון: אנחנו נשמח לכל עזרה שאת, תמר, או כל אחד אחר יוכל לעזור כדי לשכנע אותם.
דרור רובינסון: אני הלכתי אליהם, מיקי הלך אליהם.
דרור רובינסון: הם קצת לא משתפים איתנו פעולה וחבל.
דרור רובינסון: אני חושב שזה חלק מהטיפול הרפואי ואני חושב שאנחנו יכולים לעזור לאנשים.
דרור רובינסון: אני אישית עזרתי ל-2500-2000 איש, הייתי רוצה לראות יותר אנשים כי אנחנו משנים את הרפואה.
תמר זנדברג: אם אתה יכול לשים את האצבע במשפט אחד על הקשיים העיקריים – זה מה שדובר פה עד עכשיו?
תמר זנדברג: זה הקשיים הבירוקרטיים, זה הקשיים עם התקשורת מול ה- - -
דרור רובינסון: אני חושב שזה קושי של תקשורת ואני הייתי מאוד רוצה קשר בלתי אמצעי.
דרור רובינסון: אין לי בעיה פעם בחודש לבוא לירושלים לדבר על בקשות של חריגים.
דרור רובינסון: אני רוצה שאנשים יקבלו את הטיפול וזה באמת לא מעניין אותי אם זה אני הרופא המטפל או קופת חולים מכבי, קופת חולים מאוחדת או קופת חולים אחרת.
דרור רובינסון: אני מעבר לזה.
תמר זנדברג: יובל, מה מקשה?
תמר זנדברג: כבר יש רופאים, הבנו, נגיד, יש קופות חולים שדיברנו כבר בדיונים קודמים שהבעיה שההנהלות, בוא נגיד, לא תמיד רואות בעין יפה ויש איזה מסר שיורד לשטח ואלה באופן כללי נמנעים.
תמר זנדברג: אבל יש כבר רופאים שרוצים ומוכנים והלכו את הדרך הזאת.
תמר זנדברג: למה הרופא הכי פרו, שאני שמעתי לפחות, שיושב כאן, למה הוא צריך לשבת ולהצביע גם כן על קשיים.
תמר זנדברג: משהו כאן לא ברור לי.
יובל לנדשפט: התהליך עצמו של המדיקליזציה שאותו אומרים הוא תהליך מאוד מאוד מורכב - -
קריאה: המצאת מילה, תפסיק לחפור עליה.
קריאה: לפני 2013 לא הייתה את המילה הזאת.
יובל לנדשפט: גם התהליך של הכנסת הרופאים לעבודה הוא תהליך לא פשוט עם מערכות המחשב שהן לא פשוטות שעוד לא קיימות כולן - -
תמר זנדברג: לא, לא, לא, אתה בורח למקום מאוד קל שאנחנו נמצאים בו שלוש שנים - -
קריאה: יובל, תתפטר, זה הפתרון.
תמר זנדברג: יש היום 42,000 מטופלים.
תמר זנדברג: מדיקליזציה, לא מדיקליזציה – 10 שנים כבר הם מקבלים עם אותה שיטה של הזנת - -
יובל לנדשפט: כי לפני 10 שנים לא היו 42,000 מטופלים, כי לפני 10 שנים לא היו - -
קריאה: אבל הם יכלו לגדל, יכלו לקבל שמן - -
יובל לנדשפט: זה בגלל שמשרד הבריאות - -
תמר זנדברג: נו אז מה, לא הבנתי, אתם צריכים לקבל מדליה על זה שעשיתם את העבודה שלכם.
תמר זנדברג: יופי, עשיתם, אבל עכשיו - -
יובל לנדשפט: עם הדרך הזו של יצירת אנטגוניזם גם אצל הקופות וגם אצל הרופאים אי אפשר יהיה להמשיך.
קריאה: נכון, אתה לא צריך להמשיך באמת.
תמר זנדברג: אל תאיים עלינו.
תמר זנדברג: אתה - -
יובל לנדשפט: זה קשה, לא אנחנו אומרים, הקופות אומרות.
תמר זנדברג: אני רוצה לשאול שאלה מדויקת, לא במדיקלזציה ולא במה יקרה ויקרה ששלוש שנים אנחנו שומעים הבטחות.
תמר זנדברג: למה רופא שהיום, היום, מטפל בחולים צריך לבוא לכאן בוועדה ולהתחנן שיקלו על הקשיים ועל החסמים הבירוקראטיים שלו.
קריאה: אני שלושה חודשים מחכה באישור שלו.
תמר זנדברג: זה לא מטופל שאתה יכול להגיד זה נכון וזה לא נכון.
תמר זנדברג: למרות שאני אגיד לך מהניסיון שלי, אני שש שנים פה בכנסת, אין דבר כזה שחדר שלם יושב ואומר משהו וזה לא נכון.
תמר זנדברג: לא ראיתי, לא נתקלתי.
תמר זנדברג: יכול אחד קצת להגזים, אחד קצת לטעות, לא משנה, יש פה דבר שיטתי שאנחנו רואים אותו במשך שנים.
תמר זנדברג: עזוב את כל זה – יושב פה רופא שטיפל ב-2500 מטופלים, זה איזושהי אינדיקציה, למה הוא שלא קופות וזה לא כסף וזה לא הכשרות ולא כלום, למה הוא צריך לשבת כאן ולהתלונן על קשיים מולכם.
יובל לנדשפט: בגלל שחלק מהעבודה המאוד קשה שמשרד הבריאות עושה של לעשות ולהרחיב את מעגלי הידע בעיקר אצל רופאים.
יובל לנדשפט: כתוצאה מכך הורחבו מעגלי הידע, יותר ויותר רופאים במשפחה ובקהילה ממליצים למטופל וכתוצאה מכך נוצר באמת מה שאמרנו בכנות, מה - -
תמר זנדברג: אבל זה לא נוצר, זה תמיד היה.
תמר זנדברג: מה שהוא מתאר עכשיו זה מהרגע הראשון.
יובל לנדשפט: עומס חריג - -
תמר זנדברג: זה לא עומס, בחייך.
יובל לנדשפט: עומס חריג מאוד על היק"ר שיכול - -
תמר זנדברג: אוקיי, עכשיו בוא תענה - -
קריאה: למה לרון מאוגוסט אין רישיון?
יובל לנדשפט: נכון לכמות ההיצעים - -
קריאה: הנה יושב לידך החולה, אונקולוגי.
קריאה: רון, חולה אונקולוגי, גרורות במוח ועדיין אין לו רישיון.
תמר זנדברג: יובל, תשובה אחרונה בנושא המינונים בבקשה.
תמר זנדברג: איך זה ששוב אני אומרת, אנחנו שלוש שנים יושבים כאן על הבעיה הזאת של הבירוקרטיה.
תמר זנדברג: שלוש שנים אותו דבר.
תמר זנדברג: מעכשיו והלאה במקום שדברים ישתפרו עכשיו אנחנו שומעים על חיתוך שרירותי במינונים.
תמר זנדברג: איך את זה אתה מסביר?
יובל לנדשפט: על המטופלים של ד"ר גרינפלד?
קריאה: על כל המטופלים.
יניב פרץ: בשלוש שאלות שאני שואל אותך אתה לא עונה על אף אחד מהן.
יניב פרץ: אתה רוצה להתערב?
יניב פרץ: האם הספר הירוק מושתת על - - - האם כל הדיונים בספר הירוק מושתתים על קנבינואידים סינטטיים - -
תמר זנדברג: רגע, שאלה יותר בסיסית, למה אני שומעת כאן מבין 20 איש שדיברו חמישה מהם דיברו על חיתוך שרירותי של מינונים.
יובל לנדשפט: החיתוך הוא לא שרירותי - - - ומשרד הבריאות, אמרתי את זה מראש, מעוניין להיטיב עם הפונים אבל הטבה עם הפונים זה לא אומר שיינתן קנאביס או חומרים אחרים בכל כמות ולכל דורש.
קריאה: לפי מה הגבלת?
תמר זנדברג: אני שואלת אותך דבר נורא פשוט.
תמר זנדברג: יובל, יש רופא, אתם הרי נסמכים על המלצת - - - אני חוזרת, זה באמת מושכלות היסוד.
תמר זנדברג: התחלנו כאן את כל הדיונים האלה מזה שבסוף בסוף הרופא אצלכם לא רואה את המטופל הרי, הוא לא רואה אותו, זה לא רופא מטפל, זה רופא מנהלתי, יחידה שמשרד הבריאות הקים כדי לנהל את העסק.
תמר זנדברג: יש רופא שרואה את החולה, הוא רואה אותו, הוא מתרשם מההשפעה של התרופה, הוא עושה אחריו מעקב.
תמר זנדברג: איך יכול להיות שזה מגיע אליכם ומינון נחתך מ-200 ל-30, כי אתם החלטתם שהרופא לא כשיר לתת 200?
יובל לנדשפט: כי אחד הרופאים שהוסמכו לכך לבחון את אותה המלצה של רופא ממליץ חושב אחרת מרופא ממליץ.
תמר זנדברג: לפי מה הוא בוחן את זה?
יובל לנדשפט: לפי מספר כללים, תלוי באיזו התוויה, תלוי בכללים - - - כאשר חלק מהמינונים שנחתכו הם מינוני עתק - - - שמשמשים - - - ששאלו את אותו רופא שהמליץ עליהם למה הוא רשם כאלה מינונים והוא אמר אני רשמתי את זה כדי לייצר את אותו שם - - - שאלו את אותו רופא שפגש את המטופל למה רשמת כזאת כמות אמר הרופא, על מנת לייצר את אותו שמן ריק סימפסון - - -חלק מהמינונים שהורדו, חלק גדול מהם, אני לא יודע אם כולם אבל אני מניח שחלק גדול מהם היו של רופא שכשנשאל הרופא למה רשמת כך וכך אמר, אני נותן את זה על מנת שייצרו שמן ריק סימפסון.
יובל לנדשפט: כולם יודעים.
יובל לנדשפט: זה פחות או יותר אמת, דיברנו גם על זה- -
קריאה: ומה הבעיה?
ליאור לביא: הם רוצים להרוג אותנו, לא רוצים שיהיה שמן סימפסון.
אבי בצון: אם רופא שלא רוצה לתת - - - רוצה למנוע טיפול המינימום זה שיקבע עם המטופל.
אבי בצון: רופא של היק"ר שלא רוצה לתת את הטיפול שיראה את המטופל.
אבי בצון: אין דבר כזה רופא מטפל בשלט רחוק בלי לראות, אפילו לא בשיחת וידאו.
אבי בצון: זה לא מקובל.
אבי בצון: הילד שלי, שאף אחד לא יקשקש לי, הוא נאלץ לנטוש רופאים, נאלץ הכל, מה, בשביל מה?
תמר זנדברג: כן, יובל.
מאיר יחיא קדוש: תגיד סליחה ונמחל לך.
יובל לנדשפט: הרצון הוא להביא לטיפול מושכל, יעיל ואפקטיבי בחולים.
יובל לנדשפט: לא על סמך רפואת מקרה ספציפי אלא על סמך מתודה קלינית סדורה ואחידה.
יובל לנדשפט: גם במקומות אחרים קיים הנושא שחולה הולך לרופא אשר פוגש אותו, ממלא תיק שלם, ורופא אחר בודק את אותה התוויה.
יובל לנדשפט: בעתיד תהיה כל אחת מהדרכים במדיקליזציה - - - כל אחת מהדרכים פתוחות לגבי החולה: האחת היא ללכת לרופא שימליץ לו ולשלוח את ההמלצה, השנייה ללכת לרופא עם סיוע מהקופות שבמקום ייתן לו רישיון.
יובל לנדשפט: והשלישית למלא בעצמו את אותו טופס ולשלוח ליק"ר שם התיק שלו ייבחן כאשר יש את ההמלצות.
תמר זנדברג: אתה רון?
רון צפריר: שמי רוני צפריר, אני בן 65 ויש לי מלנומה גרורתית ששום דבר לא עזר לה.
רון צפריר: קיבלתי את הטיפול הביולוגי הכי מתקדם שיש והוא לא עזר.
רון צפריר: ואז הגעתי לקנאביס.
רון צפריר: לא ידעתי מה זה קנאביס, אני לא מעשן.
רון צפריר: לקחתי את הגרם קנאביס של השמן במשך שמונה חודשים וכל הגרורות נעלמו לי.
רון צפריר: הבראתי.
רון צפריר: הסרטן הפך ממחלה ממאירה שהיו לי מספר שבועות לחיות למחלה כרונית ואני חי, עובד, מנשק את הילדות, מכין ארוחת ערב ואפילו הולך עם הכלב לים.
רון צפריר: מה שמקודם לא יכולתי לעשות.
רון צפריר: נגמר לי האישור, העברתי טופס לכבודו וגם פגשתי אותו פנים אל מול פנים באוגוסט.
רון צפריר: היום אנחנו בדצמבר.
רון צפריר: שלחתי בדרך עוד פעם כי אמרו לי רוני, תשלח שוב.
רון צפריר: שלחתי שוב, עד היום לא קיבלתי אישור.
רון צפריר: ובאתי למיקי הביתה, אמרתי מיקי, ימיי ספורים.
רון צפריר: הרופאים אומרים לי שימיי ספורים, יש לי גרורות בראש עכשיו.
רון צפריר: הפסיקו לי את המינון, הגרורות חזרו.
רון צפריר: הייתה גרורה אחת שנבהלו אז לקחו אותי מיד להקרנה, שלא רציתי לעשות.
רון צפריר: יש לי עוד שתי גרורות שמחכים שיתפתחו כדי לעשות לי הקרנה כדי להרוג אותם.
רון צפריר: לא רוצה הקרנה, רוצה קנאביס.
רון צפריר: אני אקח כל יום שני גרם קנאביס ואחרי חודשיים לא יהיו לי גרורות.
רון צפריר: למה אתה שולח אותי לקחת כימיקלים.
רון צפריר: אתה לא צריך לאשר שום דבר, זה לא שבאתי אליך עם תרופה, אתה צריך לבדוק את הכימיקל הזה, את הכימיקל הזה, זה כן ירוק-לא ירוק.
רון צפריר: זה צמח, גדל בטבע, אלפי אנשים מגדלים אותו בבית, אף אחד לא חולה, אף אחד לא ניזוק.
רון צפריר: לא רוצה ממך כלום, לא רוצה מהמדינה הזו כלום, דרך אגב זו לא מדינה שלי, מדינה ששולחת אותי למוות הפסיקה להיות מדינה שלי ואני מכריז פה בכנסת ישראל שאני הולך לעבור כל חוק אפשרי שיגן על חיי, כל חוק אפשרי.
רון צפריר: ואני אעבור אותו זקוף.
רון צפריר: אני לא רוצה אותו שלא יעשה בשבילי כלום, שילך קיבינימט.
רון צפריר: ואני גם לא רוצה אותך, ואותך אני אוהב, אני גם מצביע מרצ דרך אגב, אז הכל טוב, אנחנו במשפחה.
תמר זנדברג: אז אל תלך, תישאר.
רון צפריר: אם לא יהיה לי קנאביס את יודעת מי יישאר למעלה.
אורין פנסו: אין לו רישיון לגמרי עכשיו.
רון צפריר: את מבינה, אם לא היו הצדיקים האלה שדואגים לי ומספקים לי שמן כדי שאני אמשיך לחיות אני לא הייתי פה היום - -
קריאה: אל תגיד את זה כי יגידו שאני סוחר סמים כי אני דואג לחיים שלך.
רון צפריר: תמר, ואני רוצה הבטחה ממך, כי את בנאדם שמקיים הבטחות, את הישיבה הבאה הזו שאתם עושים אתם עומדים דקה דומייה לזכרי.
דנה בר-און: תמר, אני מצטערת אבל הוא צודק.
קריאה: הכל בגלל סעיף 35.
רון צפריר: אם הבנאדם הזה, שיכול להיות שהוא בנאדם טוב, היה לו אינטגריטי והוא לא היה שפוט - - - הוא היה קם עכשיו - - - הוא היה שם את המפתחות עכשיו - - - להציל את האנשים - - -
קריאה: זה חלה שהלך לג'וני כי לא נתתם לא הסדרי בחירה.
אורין פנסו: ואם יש זליגה שהמשטרה תטפל בו, שהמשטרה תטפל בסוחרי סמים.
קריאה: ד"ר מיכאל דור בטלוויזיה - -
קריאה: יש לי בבית שקיות 50 גרם תיקון עולם עם מספרי אצווה.
קריאה: הזליגה באה מהספקים.
קריאה: אני יכול להוכיח שהזליגה באה מהספקים.
קריאה: איך אליי הביתה הגיעו שקיות של 50 גרם של - - - יושבות אצלי בבית ארוזות עם מספרי אצווה - - - יש לי 50 גרם עם מספר אצווה בבית.
תמר זנדברג: חברים, תראו, מאיר וימית אתם שניכם דוברים אחרונים.
תמר זנדברג: אני מתנצלת אנחנו בחריגה - -
משה בר: לא יכול להיות שאני לא אדבר - -
תמר זנדברג: לא אבל אתה מדבר כל דיון ויש פה אורחים.
משה בר: יש לי משהו יותר חשוב ממה שלכולם פה.
משה בר: ושלחתי לך את זה במכתב.
תמר זנדברג: ימית, אחריה מאיר.
תמר זנדברג: אחרי זה אני מסכמת את הדיון.
ימית פורמוזה: אני מגיל 14 חולה באפילפסיה מאוד קשה.
ימית פורמוזה: כל החיים היו לי כל הזמן התקפים שלקחתי תרופות.
ימית פורמוזה: בשנים האחרונות התחלתי את הקנאביס הרפואי וכבר ששנתיים אין לי התקפים בזכות הקנאביס הרפואי.
ימית פורמוזה: היו לי חמשה התקפים בשבועיים, כל הזמן, לא יכולתי לא ללמוד, לא לעבוד, לא לתפקד.
ימית פורמוזה: מאז שאני מטופלת בקנאביס החיים שלי השתנו לטובה.
ימית פורמוזה: אבל יש לי קטע של הגבלות מינון, ההגבלות האלה פשוט פוגעות לנו בחיים.
ימית פורמוזה: אנחנו כל סוף חודש צריכים ללכת לחפש את התרופה שלנו מאנשים, לבקש תרומות מאנשים חולים בשביל שלנו, שיהיה לנו איך לחיות את החיים שלנו בטוב בשביל שלא יהיה לי התקף מחר או לא משנה מתי.
ימית פורמוזה: אבל זה שאני צריכה לחפש את זה ולשאול אנשים – תעזרו לי בשביל טיפול.
ימית פורמוזה: או קטע שאני צריכה נגיד הארכת רישיון, אני צריכה לשלוח לד"ר מיכאל דור הודעה לטלפון הפרטי שלו בשביל שיאשר לי את הרישיון שלי.
ימית פורמוזה: למה זה צריך להגיע למצבים כאלה שאנחנו צריכים להגיע עד לד"ר מיכאל דור לטלפון הפרטי שלו בשביל שיאשר לנו משהו.
עופר כהן: אני במקום מאיר מדבר, הוא נותן לי.
עופר כהן: שמי עופר כהן.
עופר כהן: אנחנו הקמנו פורום של מטופלי קנאביס רפואי בישראל, אנחנו עוזרים למעל 600-500 אנשים בחודש, בהגדלות מינון.
עופר כהן: אני רוצה לדבר בצורה הכי פשוטה שיש – יש אנשים שהם חולים, 50%-40% מצרכני הקנאביס בעלי הרישיונות הם קבועים.
עופר כהן: אם בנאדם מגיש חידוש לרישיון למה הוא צריך לחכות 90 יום ו-100 יום ו-150 יום.
עופר כהן: יש פה לפחות 10-8 עמותות.
עופר כהן: אני עמותה, דנה עמותה, נטע עמותה, יש לנו מדפסת בבית אנחנו יכולים לעזור לך בתור משרד הבריאות להגיש לכם את החומר - - - אנחנו ממלאים - - - ילדה קטנה כמו הילדה של מאיר, היא יכולה למלא טבלת מינון, ילדה עם אפילפסיה שהיא יכולה לדעת - - - אם הוא יכול לדעת אם הוא צריך 20 טיפות או 30 טיפות - - - כמה עולה לגדל לקנאביס, כמה עולה, 6 שקלים לגרם, חסה עולה יותר יקר מלגדל קנאביס.
עופר כהן: תיקחו את הכסף של התרופה, תעשו לו בוסטים, תעשו בזה מה שאתם רוצים.
עופר כהן: תנו לנו, אנחנו החולים, אני חולה קרוהן, אני פוסט טראומה, אני ב-70 גרם.
עופר כהן: אני הגשתי לחידוש לפני חודשיים וחצי עד עכשיו לא קיבלתי.
עופר כהן: אני צריך - - - שייתן לי עד שאני אקבל כדי שתרוויחו עוד חודש שלא תיתנו לי את המינון.
עופר כהן: מה אתם רוצים מהחולים, אנחנו חולים שאנחנו חולים שאנחנו מתים.
עופר כהן: אני בנאדם בן 53, הרסתי את המשפחה שלי, אני בפוסט טראומה, אני בקרוהן, אני בפיברו, אני בפריצת דיסק, אני עם בריחת שתן, אני עם טיטול.
עופר כהן: מה אתה משחק איתי עם המינון?
עופר כהן: אני פסיכיאטרי.
עופר כהן: אתה לא נותן לי.
עופר כהן: אני מתקשר למיכאל דור בפרטי, אני אומר לו תשמע, למה לא - - - למה אתה מתקשר אליי בפרטי?
עופר כהן: אתה מיכאל דור מנפיק רישיונות, תן לאנשים.
עופר כהן: אתה נותן לי 60 גרם אחרי זה אתה מוריד לאנשים, אתה משאיר אנשים בחוסר מינון, זה תרופה.
עופר כהן: אתה יודע מה, התרופה לא עוזרת, בוא נגיד שקנאביס לא עוזר אבל התרופה משאירה אותי נורמאלי.
עופר כהן: היא תרופה - - - כל היום אני יכול לעשות ככה, אני בחוסר מינון של תרופה - - - כולם ככה, אנחנו לא רוצים כלום, תעשו מיליונים, תיקחו את החוות, תנו לנו בתור עמותות לעזור לכם לעזור לחולים.
עופר כהן: אנחנו לא רוצים כסף מזה, אנחנו לא רוצים כלום.
עופר כהן: תן לכל חולה לגדל עציץ - -
תמר זנדברג: עופר, תודה.
קריאה: תמר, אפשר להגיד משהו על ה- - -
תמר זנדברג: חברים, אני מסכמת את הדיון בבקשה.
מאיר יחיא קדוש: תמר, זה לא פייר, חצי דקה, נשאר מהזמן שלו, נתתי לו חצי זכות דיבור, נשאר לי עוד חצי.
תמר זנדברג: מאיר, זה לא הוגן מה שאתה עושה, אני מבקשת שתצא בבקשה.
מאיר יחיא קדוש: אני אגרום לך לא לסכם את הדיון.
מאיר יחיא קדוש: תמר, חצי דקה שנשאר לו מהזכות שלי, אני נתתי לו.
מאיר יחיא קדוש: אני רק רוצה להגיד עכשיו דבר אחד - - -
קריאה: מאיר, אתה פוגע בנו, אנחנו אנשים מכובדים.
מאיר יחיא קדוש: אני לא איש מכובד אז תגיד מה שאתה רוצה להגיד.
מאיר יחיא קדוש: אני מאיר קדוש, תראו אותי איך שאתם רוצים לראות אותי.
מאיר יחיא קדוש: אני שליח של בורא עולם, אני ראיתי בעיניים שלי ואני לפני שנה בוועדה שלך, תמר, הייתי, פה בדיוק, בוועדה שלך לפני שנה בדיוק.
מאיר יחיא קדוש: וכשאני צעקתי הוועדה שלך לא מתועדת בשום מקום, איפה היא, איפה כל המצלמות, מחקו אותה עם פסים צבעוניים.
מאיר יחיא קדוש: בא אליי פרופ' גרוטו אומר לי דבר איתי, אל תדאג.
מאיר יחיא קדוש: אני לא איבדתי קשר עין עם מיקי דור.
מאיר יחיא קדוש: הרישיון שלי נמצא פה, הוא חתום עם חותמת גומי בלי קשקוש.
מאיר יחיא קדוש: שנה רישיון קיבלתי מהכנסת, רישיון באופן חריג דרך רופא משפחה.
מאיר יחיא קדוש: אותו רופא משפחה הוציא 20 רישיונות, גם לכמה הורים שנמצאים פה וחולי סרטן שהוא הוציא להם ועד שגילו שהוא רופא משפחה עצרו לו את זה ואיימו עליו, אמרו לו שהוא רוצח וזה והרופא הזה גם כן יבוא ורוצה להגיד גם כן את הדברים שלו.
מאיר יחיא קדוש: עכשיו נמשיך הלאה לעניין שלנו כרגע שהילדה שלי היא במצב כזה שלפני חודש וחצי כבר אין לנו שמן מתיקון עולם של 30% - - - אני שלוש פעמים באתי אליהם כי אין משלוחים, שרשום באתר שיש, באתי ואמרו לי אין, היה בבוקר ונגמר.
מאיר יחיא קדוש: אז אני עם הילדה שלי בלי שמן עכשיו.
מאיר יחיא קדוש: לא אכפת לי, מבחינתי זה טוב, זה רק מוכיח את זה שזה תרופה שמרפאה ולא שמסייעת.
מאיר יחיא קדוש: היא חודש בלי שמן וברוך השם היא לא מפרכסת.
מאיר יחיא קדוש: היא הייתה מפרכסת קרוב ל-100 פעמים ביום.
מאיר יחיא קדוש: במשך 10 דקות היו לה עשרות פרכוסים.
מאיר יחיא קדוש: אני אסכם את דבריי עכשיו בזה שהצמח הזה זה צמח והם כרגע רוצים לשלוט בו בצורה שיעשו ממנו סינתוז שייצא בכדור או שייצא באיזושהי צורה שהם שולטים עליו ושאף אחד לא יכול לשלוט בזה.
מאיר יחיא קדוש: והם יודעים בדיוק שאי אפשר לשים את היד על הקנובינואידים בצורה פעילה לכולם, אפשר לשחרר את זה, לעשות כמו במדינות מתוקנות אחרות, לראות איך עשו את זה ולדעת לשנות את זה, לעשות מזה כסף שלא יהיה דבר כזה.
מאיר יחיא קדוש: תודה רבה לך תמר על כל מה שאת עושה וסליחה על הבלגן.
תמר זנדברג: אני חייבת להגיד שאני לא זוכרת דיון כזה קשה.
תמר זנדברג: ואני, כאמור, מלווה את הנושא הזה כבר שלוש וחצי שנים.
תמר זנדברג: יובל לנדשפט, יחידת קנאביס רפואי, משרד הבריאות, אתם חייבים להתעורר.
תמר זנדברג: אתם חיים על הר געש שמתלבה ומתפרץ על איפה שאתם יושבים ואצלכם עסקים כרגיל.
תמר זנדברג: זה לא יכול להמשיך ככה כי המחדלים שלכם מגיעים אלינו.
תמר זנדברג: מגיעים לרופאים, מגיעים לכנסת, מגיעים לחברי כנסת ששמעת פה.
תמר זנדברג: הם מגיעים ממצוקה ומתסכול של אנשים שלפחות מבחינתם, אתה שמעת אותם כאן, הם פשוט נלחמים על החיים שלהם.
תמר זנדברג: יש פה כשל מרכזי בתפקיד שלשמו הוקמה יחידת הקנאביס הרפואי.
תמר זנדברג: ולא רק זה, זה כשל מצטבר.
תמר זנדברג: כי אנחנו שלוש שנים מלווים מצב שאומרים לנו שהוא ישתנה.
תמר זנדברג: תוך כדי השינוי אנחנו רואים שלא רק שהמצב לא משתפר, אותן בעיות ישנות ממשיכות ואף מתרבות כי זה יותר מטופלים פלוס בעיות חדשות.
תמר זנדברג: זה לא הגיוני, זה לא סביר, זה בלתי מתקבל על הדעת וזה לא יכול להימשך ככה.
תמר זנדברג: אותה בירוקרטיה, אותם מינונים.
תמר זנדברג: אני לא מדברת כבר, שמת לב, מילה לא הייתה כאן על נושאים של התוויות ודברים כאלה שזה נושאים מחוץ, כביכול, לממסד הרפואי שעוד לא הגיע - - - וגם זה קיימנו כאן.
תמר זנדברג: אך ורק מה שתחת ידיכם – אך ורק בירוקרטיה, אך ורק פקסים, אך ורק קשר עם רופאים, אך ורק טלפונים למטופלים, אך ורק מינונים שאתם חותכים באופן שרירותי פעם אחר פעם אחר פעם.
תמר זנדברג: ואז אומרים לנו זה נראה לנו לא טוב בלי לראות את המטופל אפילו.
תמר זנדברג: זה לא יכול להיות וזה שלוש שנים.
תמר זנדברג: אני לא מוכנה לסכם כאן עוד דיון ולשלוח אתכם מה ששלחתי אתכם 1000 פעם בעבר וכל פעם אתה חוזר לי עם אותן תשובות – כשיהיה והמדיקליזציה וזה.
תמר זנדברג: לא רק שלא קורה כלום, המצב רק מורע.
תמר זנדברג: לכן אני רוצה לבקש לערוך דיון חירום בהשתתפות השר והמנכ"ל פה בוועדה.
תמר זנדברג: אני רוצה שאת כל הדיון הזה אנחנו נקרין בשידור חוזר בהשתתפות סגן שר הבריאות ומנכ"ל המשרד.
תמר זנדברג: לא ייתכן שהדבר הזה נעצר באיזשהו צוואר בקבוק ושם הוא נשאר ואנחנו חוזרים וטוחנים וטוחנים וטוחנים.
תמר זנדברג: אני מודה, אני לא זוכרת מתי יצאתי מתוסכלת ככה מדיון אבל אנחנו לא נרפה מזה.
תמר זנדברג: אנחנו נשב פה עם השר ועם המנכ"ל, ואם יהיה צורך נביא צו הבאה, כדי לקיים את הדיון הזה ולראות איך משרד הבריאות דואג למטופלים שלו, מקיים את החובה שלו, זה הכל.
תמר זנדברג: אם אתם לא מסוגלים, תמצאו ובמיידי דרך אחרת.
תמר זנדברג: אגב, אני אישית נתתי לכם את הדרך הכי פשוטה, שחררו את הרופאים לתת את הרישיונות.
תמר זנדברג: אתם לא מאמינים איזה מהפכה זה יעשה, אני אומרת לך את זה שנתיים.
תמר זנדברג: ואמרתם שתבחנו את זה, חזרתם, כן, לא, אחרי ההסמכה.
תמר זנדברג: עכשיו אחרי שנתיים יש לכם 150 רופאים, מהם אותם 14 רופאים אונקולוגיים שמהתחלה לא הייתה איתם בעיה.
תמר זנדברג: אין, אתם פשוט כשלתם בטיפול בחובה שלכם, אין לי מילה אחרת לתאר את זה.
תמר זנדברג: זה כשל קולוסאלי שפשוט אתם חייבים לשנות כיוון 180 מעלות כי את אותן תשובות ואת אותם דברים לעוסים אי אפשר להשאיר ככה.
תמר זנדברג: ולכן הוועדה תזמין לדיון חירום את השר ואת מנכ"ל המשרד, תביא בפניהם את כל מה שעלה פה, גם מהפרוטוקול, גם מהפניות האינסופיות שהצטברו אלינו שהן כולן חוזרות וחוזרות לאותם דברים, ואנחנו נדרוש מהשר להתוות מדיניות פשוט אחרת.
תמר זנדברג: כי ככל הנראה, וברור כאן שזאת לא עובדת.
תמר זנדברג: אנחנו כמובן נודיע לכולם על מועד הדיון לאחר שנתאם אותו.
תמר זנדברג: ואני מודה לכולם, הישיבה נעולה.
מיכל וונש: אני אומר שבעיניי השליחות – כך אני רואה את שהותנו בכנסת, גם את היותי חברת כנסת, ובטח ובטח את המינוי כיו"ר ועדה – אני רואה כשליחות, ובאמת, כזכות גדולה.
מיכל וונש: במיוחד אני מודה על ההזדמנות לשבת בראש הוועדה הזו שמקבלת משנה תוקף בתקופה הזו.
מיכל וונש: העידן שבו אנחנו נמצאים, משבר הקורונה, אני אומרת את זה בהקשרים שונים, מוביל להרבה מאוד אתגרים, חדשים-ישנים.
מיכל וונש: הוא חושף את האתגרים שהיו מתחת לפני השטח, בעבעו, וכיום אנחנו גם יודעים שבהחלט הצריכה בסמים ואלכוהול בתקופה האחרונה לא פוסחת על אף אוכלוסייה, היא מעמיקה את החוליות החלשות ביותר בחברה שדרכה צריך למדוד את חוזקה של השרשרת כולה, בעיניי.
מיכל וונש: ועם האתגר באה ההזדמנות, ככה אני רואה את הדבר, לטפל באופן הוליסטי ואחראי בכל הנושאים – זה שהתייחסת אליו מהכיוונים שלו, וההיבטים הנוספים של האתגר הזה של שימוש בסמים ובאלכוהול, שבעצם התעלה מעל החלוקות שלנו למגזרים ולדתות ולדברים שבדרך כלל מבדילים בינינו ומאתגרים את כולנו, את כלל המגזרים במדינת ישראל.
מיכל וונש: מהבחינה הזו אני חושבת שזה תפקיד שמאפשר לשים את הזרקור על האחדות המהותית שאנחנו כל כך כמהים לה, ובתחום הזה באמת אין הבדלים בינינו.
מיכל וונש: זו הזדמנות לממש את השליחות שלנו לטובת כלל אזרחי מדינת ישראל ולייצר שיתוף פעולה באמת אל-מגזרי, אל-פוליטי, אל מפלגתי במשכן הזה, ולפעול באחריות לטובת כלל אזרחי מדינת ישראל.
מיכל וונש: אז שוב, תודה על הזכות וההזדמנות.
): יש כאן ח"כים שרוצים לברך.
עינב קאבלה: אני באמת שמחה על ההזדמנות לברך את חברת הכנסת מיכל.