GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דפנה לובל: אני אמא של עמית קרן, עמית שכל את אחיו התאום בתאונת דרכים כשהוא היה בן שש, ומאז התחילה מסכת נוראית עם מערכת החינוך שכל פעם העבירו אותו מבית ספר לבית ספר, התייחסו אליו כילד בעייתי במקום לראות ילד עם בעיה.
דפנה לובל: הגענו למצב שפעמיים מצאו את הילד מחוסר הכרה מאלכוהול ברחובות, וביום שהגענו לקידום נוער היה מהפך מדהים, שבו ראו את הבן שלי ושם פשוט הצילו לי את הילד, ומילד שלא לומד עד כיתה ט' הוא סיים בקידום 12 שנות לימוד עם תעודת בגרות, וזה לא דבר מובן מאליו בכלל.
דפנה לובל: החשיבות של הלימודים האלה לילדים האלה היא מדרגה ראשונה כיוון שאם הם לא ילמדו במסגרות כאלה שיודעות להכיל אותם, אז מקומם יהיה בסופו של דבר בבתי הסוהר ושם הם יעלו למדינה הרבה יותר, ואם אפשר לתת הזדמנות לילדים שחוו קשיים או עברו דברים ולא הסתדרו במערכות הרגילות שבאמת לא יודעות להכיל אותם, אני באמת לא יודעת מה יהיה.
דפנה לובל: יהיה עצוב מאוד לראות את התלמידים האלה נושרים ומידרדרים.
דפנה לובל: הבן שלי כיום נרשם ללימודי כלכלה ומינהל עסקים בזכות יכולת ההכלה של קידום נוער ומה שהם עשו עבורו.
מיכל וונש: ובזכותו ובזכותך דפנה.
מיכל וונש: תודה רבה שאת חולקת איתנו את הדברים החשובים האלה ובאמת כפי שאמרתי גם לדניאל, ההשראה והתקווה והדוגמה האישית שאנחנו מקבלים פה בשיעור מכל מי שבאמת לוקחים אחריות על חייהם האישיים ועל חיי ילדיהם במקרה האפשר, האחריות האישית הזאת שאתם לקחתם היא הדוגמה שלנו למה שאנחנו מחויבים לו ואנחנו לא נרפה מהנושא הזה.
מיכל וונש: אז תודה שאתם נותנים את ההשראה ואת התקווה באופן הזה.
דפנה לובל: ותודה רבה לקידום נוער ולפרויקט היל"ה, שבאמת שינו לנו את החיים.
דפנה לובל: לא היו לנו חיים לפני שפגשנו אותם.
מיכל וונש: אני רוצה לנסות כבר בשיחה הזאת לחדד את השאלה, אם יש עוד מישהו שלא דיבר ורוצה לתת לנו איתות שהוא רוצה להוסיף משהו שעוד לא שמענו.
מיכל וונש: אני רואה את ליאורה דיקשטיין.
ליאורה דיקשטיין: קודם כל אני מנהלת האגף לשירותים חברתיים ברמת השרון ובמקרה הזה תכנית היל"ה וקידום נוער נמצאים אצלנו באגף.
ליאורה דיקשטיין: נקודת הראייה שאנחנו מביאים זו באמת נקודת הראיה לא רק של הנער עצמו.
ליאורה דיקשטיין: המשבר הזה שקורה עכשיו וזה בהחלט משבר, אנחנו רואים מערכתית את הנזק העצום שעומד להיות כאן.
ליאורה דיקשטיין: זה משבר רציני שבכלל אי אפשר לשים את זה במילים.
ליאורה דיקשטיין: כאגף אנחנו רואים את הנזק המערכתי שזה עומד לעשות.
ליאורה דיקשטיין: אתם דיברתם עד עכשיו על הנער עצמו ושזה בהחלט משבר שהוא הולך למצוא את עצמו בלי מסגרת.
ליאורה דיקשטיין: אבל אנחנו רואים את כל התא המשפחתי והחברתי של אותו נער.
ליאורה דיקשטיין: דיברו פה הורים, ההורים ממש דיברו מלב ליבם, ואתם לא מבינים איזה נזק זה עושה לכל המשפחה כשיש נער בלי מסגרת וברחוב.
ליאורה דיקשטיין: קודם כל ההורים, ההורים עם לב שבור, לא מוצאים את עצמם, בקושי יכולים לצאת לעבודה, כל מה שמעסיק אותם זה המשבר שקורה אצלם בבית.
ליאורה דיקשטיין: האחים של אותו נער, זה גם משבר בשבילם.
ליאורה דיקשטיין: הם רואים את ההורים שלהם ואת השבר המשפחתי שקורה, ואז בפועל מה שקורה זה שהאגף שלנו, האגף לשירותים חברתיים צריך לתת תשומות ומענים לכל התא המשפחתי ולא רק לנער הספציפי הזה, וזה ממש ממש משבר.
ליאורה דיקשטיין: אני באמת שלא מבינה את ההחלטה היומרנית הזאת של מי מחליט מי זכאי ללימודים ומי לא זכאי ללימודים, כי בעצם בהחלטה לסגור את תכנית היל"ה זה אומר שכל 8,000 הילדים האלה לא זכאים ללמוד.
ליאורה דיקשטיין: בעצם הם מוצאים את עצמם ברחוב.
ליאורה דיקשטיין: אני חושבת שיש כאן חוסר הבנה בסיסית שבעצם אומרת שברגע שהנער ברחוב ולא לומד ההוצאות שהמדינה תשלם הן הרבה יותר גדולות.
ליאורה דיקשטיין: אנחנו מכירים את זה, מערכת הבריאות, כבר אמרה מישהי, מערכת המשפט שלא נמצאת פה גם כן, קולם לא נשמע פה, המשטרה, האכיפה, כל הדברים האלה, בכלל לא נתנו את הדעת עליהם שכל המערכות האלה ובטח האגף לשירותים חברתיים יצטרך לעבוד הרבה יותר קשה עם תשומות הרבה יותר משמעותיות בשביל ילד אחד כזה שהמדינה החליטה לשים אותו ברחוב.
ליאורה דיקשטיין: הדבר השני והלא פחות חשוב, זה מה תכנית המגירה.
ליאורה דיקשטיין: לאן הילדים האלה אמורים ללכת?
ליאורה דיקשטיין: האם אנחנו מצפים שעכשיו הם יתמודדו וילכו לעבוד בגיל 14.5?
ליאורה דיקשטיין: לכו לעבוד במסעדות שנסגרו.
ליאורה דיקשטיין: איפה הם יעבדו, איפה הם יהיו?
ליאורה דיקשטיין: עם מי הם יתחרו בעולם העבודה, איזה כלים יש להם, האם הם יתחרו עם עולם המבוגרים שגם הם עכשיו מחפשים את עצמם או עם בני גילם החזקים שיש להם כישורי עבודה שהם בעצמם תופסים את המקומות האלה?
ליאורה דיקשטיין: אז קודם כל זה.
מיכל וונש: הזעקה שלך נשמעת היטב, אני אומר שבדיוק בגלל זה מתקיים הדיון בוועדה הספציפית הזאת והגורמים שאינם נמצאים פה זה כיוון שברור לנו, והתייחסו לזה גם כאן, ואת צודקת במיליון אחוז, הנזק המצטבר, האדוות של הנזק על כל המישורים שהזכרת אותם, בין אם זה המשפחות והקהילות והאחים וההורים וההשלכות הכלכליות ארוכות הטווח, ברור לנו שהתקציב הזה הוא זעום לעומת הנזק הכלכלי.
מיכל וונש: אני מעריכה מאוד את הזעקה ואת התוספת שלך, אני רוצה לעמוד בסד זמנים של הדיון ויש לנו עוד שני אנשים שביקשו להשמיע את דברם ואז נסכם, אלא אם כן החשכ"ל כן יהיה איתנו.
ליאורה דיקשטיין: בסדר גמור.
ליאורה דיקשטיין: תודה רבה.
מיכל וונש: תודה רבה ליאורה.
מיכל וונש: מיטל בבקשה.
מיטל בק: אני עורכת דין במועצה לשלום הילד.
מיטל בק: המועצה פנתה אתמול לקראת הדיון בוועדת החינוך שעסק בהכנות לפתיחת שנת הלימודים במכתב ליו"ר הוועדה, ח"כ רם שפע, ושר החינוך גלנט, ובו בעצם טענו שפתיחת שנת הלימודים אמורה להיות לכל הילדים בישראל, ובעצם דיברו שם על פתיחת שנת הלימודים כשחלק מהילדים לא נכללים בהכנות.
מיטל בק: מדובר בתכניות שונות, לא רק בתכנית היל"ה שאנחנו מדברים עליה היום, כמובן על תכניות שונות, ומבחינת הנוער הזה זו הזדמנות אחרונה כמו שכבר נאמר כאן להתבגר כנערים נורמטיביים, במקום ללכת לרחוב, פרויקטים שמאפשרים להם תעודת בגרות, גיוס לצה"ל, השתלבות באזרחות, תהליך התבגרות נורמטיבי טריוויאלי שנלקח מהם.
מיטל בק: אני רוצה לדבר על משבר הקורונה בעצם, אנחנו יודעים שהוא העמיק את הפערים והמצוקות של הילדים בסיכון, אז המחדל לקחת דווקא את האוכלוסיות הללו ולסגור את התכניות שלהם הוא בלתי נסבל.
מיטל בק: לא יכול להיות שהמדינה תקצה משאבים לילדים ולתכניות חינוך, ולנוער בסיכון פשוט לא יהיה.
מיטל בק: הסגירה של התכניות רק תגדיל את הפערים והמצוקות של הנוער וכחברה נשלם על זה ביוקר, הדברים כאן נאמרו במפורש.
מיטל בק: אני רוצה לשתף אתכם בוועדה הבין-משרדית שהוקמה ביוזמת המועצה בתחילת משבר הקורונה.
מיטל בק: המנכ"לית של המועצה עו"ד ורד וינדרמן עומדת בראש ועדת ילדים ונוער בסיכון בקורונה.
מיטל בק: בין הפעולות שנעשו היו החזרת העובדות הסוציאליות לפעולה, החזרה של מסגרות של משרד הרווחה לפעולה.
מיטל בק: בין היתר גם התכניות לילדים בסיכון לא עבדו בתקופה הזאת, אז ביוזמת הוועדה הבין-משרדית הוחזרו התכניות לפעילות והן הוגדרו כחיוניות.
מיטל בק: מה שאומר, שהסגירה שלהן היום בפעם השניה תהיה פגיעה כפולה ומכופלת.
מיטל בק: שוב ושוב אנחנו נחשפים לעובדה שקל לקצץ למי שאין לו קול, אין לו זכות הצבעה, אין לו זכות קיום.
מיטל בק: זה נכון לילדים בגיל הרך עם חוק הפעוטונים שמתעכב וגם בו המועצה עוסקת רבות, זה נכון לאוכלוסיות בפריפריה וזה נכון גם לנוער בסיכון.
מיטל בק: החוסן שלנו כחברה כמדינה, זה לדאוג למי שלא יכול לדאוג לעצמו ולמי שאין לו קול, זו מוסריות חברתית בסיסית מבחינתנו.
מיטל בק: חינוך הוא לכולם.
מיטל בק: המועצה מקווה שיימצא באופן מיידי הפתרון והתקציב להפעלת התכניות.
מיכל וונש: אני לא יודעת אם נמצא איתנו גורם מהחשכ"ל או עדיין לא.
מיכל וונש: יש לנו זמן לעוד דובר או דוברת אחת שרוצים לתרום את דברם.
מיכל וונש: אני רואה שיש איתנו את - - -
אחיה קמארה: כבוד היו"ר אם אפשר גם לדבר?
מיכל וונש: כן בבקשה.
אחיה קמארה: אני מנהל התכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון.
אחיה קמארה: זו תכנית משותפת למשרדי החינוך, הרווחה, הבריאות, הקליטה ובטחון פנים.
אחיה קמארה: אני רוצה להגיד שא.
אחיה קמארה: אני לא מעלה על דעתי שב-1 לספטמבר תכנית היל"ה לא תיפתח, זה פשוט לא הגיוני.
אחיה קמארה: דיבר איתי עכשיו אבא לנערה בתכנית היל"ה ואמר לי 'מה אני אעשה עם הילדה שלי'.
אחיה קמארה: ואני חושב שזו השאלה הגדולה.
אחיה קמארה: מה אנחנו כולנו נעשה עם הילדים של כולנו, כי כמו שנאמר פה, זו תכנית שמטפלת בכל הנערים והנערות מכל המגזרים ומונעת מהם ליפול אל עברי פי פחת.
אחיה קמארה: דיברה פאולה על הרצף של הטיפול.
אחיה קמארה: על זה שאם המענים לילדים ונוער בסיכון במסגרת התכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון ייסגרו ב-1 בספטמבר גם הם, בשנה הבאה יהיו הרבה יותר נערים שיצטרכו טיפול בתכנית היל"ה, שהיא הרבה יותר יקרה.
אחיה קמארה: יש היום 60,000 ילדים ונוער בסיכון ב-185 ישובים חלשים בישראל, באשכולות 1-5, שמקבלים טיפול במסגרת התכניות של המשרדים השונים, במימון 360.
אחיה קמארה: כמו שאמר משה שגיא, בגלל הנושא של העודפים בגלל שהאוצר לא שיחרר חלק מהעודפים למשרד החינוך, גם התכניות האלה עלולות להסגר.
אחיה קמארה: מה שאומר שכל התכניות האלה של מניעה, מרכזי נוער, מועדוניות, חדרי שלווה, יחידות להתפתחות הילד, מרכזים לגיל הרך, כולם גם הם בסכנת סגירה ואני קורא פה לוועדה גם את הנושא הזה לטפל בו, בשביל שלא נבכה שבעתיים בהמשך על העוול שנעשה לילדים ולמשפחות האלה, על המחיר הכלכלי שכולנו נשלם בהמשך שיהיה פי מונים.
מיכל וונש: אני מברכת על הפניה הזאת ובאמת הנושא של הרצף והאחריות שלנו שהולכת וגדלה ככל שהילד או הילדה צעירים יותר וזה לא בא בחשבון שנרפה מהנושא הזה.
מיכל וונש: אני מבקשת לדעת אם החשכ"ל נמצא איתנו, אם אין לנו עדיין נציג של החשכ"ל אני אתן עוד הזדמנות לדבר - - -
לימור שטיירמן: אני רוצה גם לדבר בבקשה.
מיכל וונש: בבקשה לימור.
לימור שטיירמן: מראש אני מתנצלת שאני יושבת עם הנכדה שלי.
מיכל וונש: אף פעם אל תתנצלי על הדבר הזה.
לימור שטיירמן: אני מורה בתכנית היל"ה.
לימור שטיירמן: אני מורה כבר 16 שנה בתכנית ואני מלמדת ברחובות ובנס ציונה.
לימור שטיירמן: לא הכנתי כלום, ואני באמת לא התכוננתי אבל מכיוון שהתאפשר לי, אני פשוט רוצה להסביר קצת מנקודת המבט של המורים.
לימור שטיירמן: אנחנו לא חושבים לרגע ששנת הלימודים לא תיפתח ב-1.9.
לימור שטיירמן: זה בכלל לא עולה על דעתנו שיכול להיות דבר כזה, מכיוון שלמרות זה אולי שחוק כבר להגיד, השליחות היא פשוט נר לרגלינו, של כל מורהו מורה בכל התכנית בכל הארץ.
לימור שטיירמן: המשמעות היא שאנחנו כל הזמן רק רוצים לעזור ולתמוך ובאמת להביא להישגים הכי גדולים שרק אפשר כל נער ונערה בכל דרך שמתאפשרת לנו.
לימור שטיירמן: לא כל כך דיברו פה על המורים, אבל נכון, זה כמעט 1,500 מורים שיכול להיות שב-1.9 לא תהיה להם עבודה ויפטרו אותם, ואנחנו לא יכולים בכלל לחשוב שדבר כזה יכול לקרות.
לימור שטיירמן: אז אני מאוד מודה שנתתם לי את האפשרות הקצרה הזאת לומר כמה דברים, והיה לי חשוב שתראו גם את הצד של המורים שעובדים באמת מכל הלב, מכל מה שרק אפשר לתת, אנחנו נותנים.
לימור שטיירמן: בכל מקום ומקום בארץ.
לימור שטיירמן: תודה רבה.
מיכל וונש: אנחנו ממש לקראת סיום.
מיכל וונש: אני לא רוצה לא לאפשר למישהו שיש לו מה להוסיף על הדברים שנאמרו כי אני רוצה לכבד את זמנם של כל מי שנמצא על הזום ואת זמנה של הוועדה.
מיכל וונש: אם יש למישהו משהו להוסיף על הדברים שנאמרו.
מאיר קזז: אני רוצה להוסיף ולשאול גם משהו.
מאיר קזז: אני מורה בתכנית היל"ה במעון גיל עם, זה מעון של נערים - - -מכח צו שופט, ילדים במצבים מאוד קשים, אותם ילדים שאתם רואים בקוביות בעיתון למטה, דקירות, נסיונות לרצח וכן הלאה דברים קשים.
מאיר קזז: אני פשוט מצטמרר מהעובדה, מהמחשבה שהתקצוב לא יגיע לתכנית היל"ה.
מאיר קזז: אני באתי מהחינוך הרגיל, לימדתי בבית ספר רגיל, וכשהגעתי למקום הזה הבנתי מה החשיבות של המקום הזה.
מאיר קזז: אי אפשר לחשוב, מה שמשרד האוצר עושה עכשיו הייתי קורא לזה סוג של פיגוע חברתי.
מאיר קזז: ואותה הגברת הנחמדה הצעירה שהייתה שם ממשרד האוצר, אני לא רוצה להגיד מה החשיבות במה שאני עושה ומה לא עושה, אנחנו מה שנקרא, המורים נמצאים בתחתית החוליה, אנחנו עושים שם עבודה, אני לא יודע אם מישהו מודע בכלל למה שאנחנו עושים, בפועל דברים מטורפים, אבל אותה הפקידה שאומרת 'אנחנו עובדים לפי חוק יסוד משק המדינה סעיף 3' וכן הלאה, יופי של סעיפים, נחמדים, אני לא בקיא בסעיפים של הסעיפים האלה, אבל אני רוצה לשאול אותה אם עכשיו בחיל האוויר יש כמה מטוסי חמקן שיש להם בעיה ולא יגיע חלק חילוף כלשהו, אם הם לא יחריגו איזה סכום של כמה מאות מיליונים כדי לסדר את העניין הזה.
מיכל וונש: זה לא בתחום סמכותה אבל רק אולי - - - אנחנו פשוט צריכים לסכם.
מאיר קזז: - - - היא מה שנקרא בורג קטן, יש את החשב הכללי שקשה לי להאמין ש- - - בישיבת זום הזאת, לא נראה לי שהוא יופיע.
מאיר קזז: נראה אם הוא יופיע, כן?
מאיר קזז: אבל מה שלי נראה, פשוט פה מישהו במשרד האוצר, אנחנו עושים פה מה שנקרא, עושים סוג של, זה נחמד, זה טוב מה שאנחנו עושים פה, - - - כזה, זה טוב, זה בסדר, להביא את זה לכלל הידיעה שכולם יראו וישמעו את זה, אבל גורם ממשרד האוצר חייב להרים פה את ה- - -
מיכל וונש: זה ברור.
מיכל וונש: אני אסכם ברשותך אדוני, אני אסכם את הדיון.
מיכל וונש: גם לגבי האוצר וגם לגבי המסקנות מהדיון הזה.
מיכל וונש: דניאל אני רואה שאתה רוצה לומר משהו.
דניאל בר: במשפט.
דניאל בר: אני מציע לך את עצמי להיות צמוד אלייך במאבק הזה, להיות הפנים של המאבק הזה, לייצג את ההורים, לייצג את התלמידים, לייצג את הבוגרים, לייצג את כל מי שצריך לייצג במאבק הזה, אם תסכימי, אני שלך, כל זמני שלך.
מיכל וונש: אני חושבת שיותר מזה אי אפשר לבקש מבנאדם.
מיכל וונש: אני מעריכה והוועדה מעריכה, וכל מי שנמצא פה בזום ומבין את המשמעות של מה שעכשיו אמרת ואת ההצעה הזאת, ובאמת כפי שאמרתי, אתה ממחיש שוב ושוב את ההכרח לקחת אחריות לפעול באחריותיות.
מיכל וונש: אני רוצה לומר לפרוטוקול שהחשכ"ל לא עלה על הקו כיון שהם נמצאים עכשיו בדיון, מקביל אמנם, בוועדת חינוך, זה נכון, ואני לא נמצאת שם כי אני פה, אבל הדיון שנמצא שם הוא על היערכות לשנת הלימודים בחינוך המיוחד.
מיכל וונש: לא בזה מדובר.
מיכל וונש: בדיוק מזה אנחנו ייחדנו דיון לנושא של התכניות לגבי נוער בסיכון על כל הרצף, במיקוד בתכנית היל"ה, מתוך ההבנה שאנחנו נשלם בריבית דריבית כשהנוער הזה ייפול בין הכסאות, 8,000 בני נוער, ויגיעו ויתדרדרו לרחוב, וזה לא משנה עכשיו אם זה בהתמכרויות לסמים ואלכוהול או אירועים קשים אחרים.
מיכל וונש: אני מבקשת לומר פה שזה לא בא בחשבון שהחשכ"ל לא עלו על הקו כדי להסביר לנו מדוע יש אתגר לשחרר את התקציב הזה שנמצא שם.
מיכל וונש: לגבי מסקנות הוועדה, אני רוצה קודם כל להודות לכל מי שהגיע הנה, שבאמת מהווים את הדוגמה עבורנו מה זה אומר לקחת אחריות.
מיכל וונש: ואני רוצה לומר בשם הוועדה הזאת וגם כל מי שנמצאים על הקו ועוסקים בעבודת הקודש הזאת וכולכם עוסקים בה, כיוון שלא מתקבל על הדעת שמדינת ישראל תפתח את ה-1 בספטמבר כשלחלק מהילדים שלה מגיע ולחלק האחר לא מגיע.
מיכל וונש: חברה נמדדת על פי החוליה החלשה ביותר שלה, וזה לא משנה איך הגיעו הילדים האלה להיות החוליה החלשה ביותר שלה, ולא אכפת לי אם הם יהודים או ערבים או עניים או עשירים.
מיכל וונש: זה לא עניינה של מדינת ישראל להפריד או לאבחן בין הילדים שיש להם את הזכות להתחיל את שנת הלימודים ב-1 לספטמבר ולייצר הבחנה כזאת.
מיכל וונש: אנחנו בתור ועדה שתדאג שה-1 לספטמבר יתחיל עבור כלל ילדי ישראל, אלה שזקוקים לתכנית היל"ה כדי לקבל את הזכות שלהם לחינוך ואלה שזקוקים לרצף אחר כנוער בסיכון כדי שהם לא יגיעו לתכנית היל"ה, ואלה שזקוקים לתכנית היל"ה כדי שהם לא יגיעו למלכישוע.
מיכל וונש: הוועדה הזאת מתחייבת, ביחד עם כל מי שהגיע לפה ותורם את זמנו ואת נכונותו לסייע, ואני רוצה לומר משהו, שמעתי פה מילים מאוד קשות על משבר האמון הגדול ביותר של מי שגם ככה מה שהביא אותם למקום אליו הם הגיעו הרבה פעמים זה משבר אמון, לא משנה אם זה בהורים או במערכות, מדובר בילדים שאין להם קול ובמשבר האמון הזה אנחנו צריכים לייצג אותם.
מיכל וונש: אנחנו לא נאפשר לחבל ההצלה הזה להיגדע, זה לא אחריות של אף אחד שיושב פה בזום להגיד למשרד האוצר מה צריך לקרות, זו אחריות של משרד האוצר, זו אחריות של שר החינוך להתחיל את ה-1 בספטמבר, להיערך לקראת כל ילדי ישראל, ללא הבדל דת, גזע, מין או כל דבר אחר.
מיכל וונש: והילדים האלה יהיו חלק מתכנית ההיערכות של ה-1 בספטמבר של מדינת ישראל.
מיכל וונש: אני רוצה לומר שוב ולהדהד את העובדה כיו"ר הוועדה להתמודדות אחר כך עם סמים ואלכוהול והתמכרויות אחרות, שהמחיר שהחברה משלמת הוא באלפי מונים גבוה יותר, גם אם אנחנו מסתכלים דרך הפריזמה הכלכלית בלבד, אין לנו את הפריבילגיה שלא לעסוק בזה עכשיו מבעוד מועד.
מיכל וונש: לכן אנחנו מבקשים, דורשים, שהתקציב יימצא עבור תכנית היל"ה, לא תקציב חגים, לא תקציב עד דצמבר.
מיכל וונש: אנחנו לא נקיים שום את הדיון הזה.
מיכל וונש: תקציב 2021 לכל הפחות.
מיכל וונש: כשהוועדה הזאת קוראת לתקציב ארוך טווח, הלוואי שהיינו יכולים כבר להתמודד באתגרים הגדולים יותר של התכנית הזאת ולדעת חמש שנים ועשור קדימה.
מיכל וונש: תקציב 2021 מחייב כדי שלילדים תהיה הוודאות ולמשפחות תהיה הוודאות ולמורים תהיה הוודאות, להתקיים במציאות של חוסר ודאות בצל הקורונה, שאנחנו לא יכולים לתרום לה, אתם תחריגו את התקציב ואתם לא תהיו אטומים, ואנחנו לא נאפשר שה-1 לספטמבר יתחיל ללא הילדים האלה שהם החוליה החלשה ביותר של החברה הישראלית, אנחנו לא נאפשר את זה.
מיכל וונש: יש איתם עוד חוליות חלשות, אבל הוועדה הזאת תדאג לחוליה החלשה הזאת.
מיכל וונש: האבסורד הגדול ביותר ששמעתי פה הוא שבלאו הכי האוכלוסייה הזאת מוחרגת, זאת אומרת בכל מה שקשור לאתגרי הקורונה האוכלוסייה הזאת מוחרגת, אז מה קורה עכשיו?
מיכל וונש: האוצר עושה פוליטיקה על הגב של הנוער בסיכון?
מיכל וונש: זה מה שאני שומעת פה בעצם?
מיכל וונש: וזה לא הנציגה פה של משרד האוצר שיכולה לתת את התשובות האלה, את התשובה הוועדה הזאת תדרוש משרד האוצר ומשר החינוך, וייצא היום מכתב מטעם הוועדה וידרוש את התשובות ואת המענים המידיים במסגרת ההיערכות לשנת הלימודים הקרובה, והחשכ"ל יידרש להבין או להסביר, לא אכפת לי איך צריך לעשות את הדבר הזה במסגרת תקציב, ויימצא לכך התקציב.
מיכל וונש: אני רוצה לומר שמבחינת התיעדוף בסופו של דבר אנחנו שמענו פה את כל הקולות שמבהירים לנו מדוע זאת האחריות שלנו.
מיכל וונש: מהאנשים שלקחו את האחריות על עצמם לקחת את עצמם בידיים, אני לא יודעת באיזה כוחות הם מצאו את האחריות הזאת, ואני מסתכלת בעיניים של האנשים האלה ואני אומרת 'אנחנו נהיה הקול שלכם' ועד ההורים שלהם, ועד צוותי החינוך ועד כל הגורמים שנמצאים פה איתנו על הזום, על כל המנעד הטיפולי.
מיכל וונש: אני מתחייבת כלפיכם שאנחנו לא נשתוק עד שהדבר הזה ייפתר.
מיכל וונש: עד שיהיה לנו מענה.
מיכל וונש: והיום ייצא המכתב הזה מטעם הוועדה, גם אם הוא ידרוש פגישה אישית עם שר האוצר ועם שר החינוך, כדי שיימצא הפתרון לאתגר הזה שהוא אחריותנו, מחויבותנו, בזכות של הילדים האלה ולא בחסד.
מיכל וונש: זה הסיכום של הוועדה.
תמר קנימח: אני גם רוצה לומר משהו.
תמר קנימח: אני מתפרצת.
תמר קנימח: ראשית, הרבה זמן לא שמעתי מישהו שמדבר, נציג ציבור שמדבר, אני רוצה להיות איתך, אני רוצה לסייע לך כבנאדם, לא כאשת מקצוע, לא שמעתי, לא חוויתי ולא הרגשתי לאורך כל השנים שאנחנו נאבקים על הנוער הזה, בנאדם כמוך, שכל מילה מיותר, אנחנו איתך, תפעילי אותנו בכל מה שצריך.
תמר קנימח: בנוסף עכשיו חיים ברוידא ראש העיר מבקש, הוא יצא מפגישה, מבקש אם הוא יכול לעלות לכמה דקות להגיד משהו.
תמר קנימח: אמרתי לו שאת כבר מסכמת.
מיכל וונש: אפשר להעלות אותו על הזום.
מיכל וונש: שמעתי שיש עוד מישהו שרצה לדבר למרות ש אנחנו כבר בסיכומים.
מיכל וונש: אם יש משהו נוסף.
מאיר קזז: רק עוד משהו.
מאיר קזז: דיברתי מקודם.
מיכל וונש: ממש בקצרה בבקשה.
מאיר קזז: מיכל, מה שאני חושב, בנוסף למכתב, מה שאת צריכה לעשות בכל הסיפור הזה, את חייבת איך שהוא, החשב הכללי שאני רואה שהוא פה הבורג המרכזי - - -
מיכל וונש: בסדר, תודה.
מיכל וונש: אני התייחסתי לדברים, אני הרשיתי לאחר דברי הסיכום - - -
מאיר קזז: הפוליטיקה זה אמנות האפשרי.
מאיר קזז: כך אמר וינסטון צ'רצ'יל.
מיכל וונש: תודה רבה מאיר.
מיכל וונש: אם אתה רוצה להעביר לנו הודעה אני מבקשת לעשות את זה בסיום הוועדה.
מיכל וונש: אנחנו בעצם כבר סיכמנו, כאמור, זה כבר היה הסיכום.
מיכל וונש: אנחנו החרגנו כיוון שראש עירית רעננה ביקש לומר כמה מילים ובזה נסיים את הדיון.
אחיה קמארה: אפשר להוציא בקשה לסיכום של הוועדה, למכתב שאת מוציאה?
אחיה קמארה: אם אפשר להתייחס גם ל-31 מליוני שקלים שחסרים לחמשת משרדי הממשלה ובעיקר משרד החינוך, כדי להפעיל את התכניות לילדים ונוער בסיכון ב-185 ישובים, כאמור 60,000 ילדים בנוער בסיכון, חסרים לנו 31 מיליון שקלים בדיוק מאותה סיבה של העודפים של משרד החינוך.
אחיה קמארה: אם אפשר להתייחס גם לנושא הזה.
מיכל וונש: בבקשה תעביר לנו את זה בצורה מאוד מפורטת את הנתונים הללו, נוכל להתייחס לכך.
מיכל וונש: אני מקבלת את זה כחלק מהסיכום.
מיכל וונש: אם אפשר להעלות את חיים ברוידא על הקו ולא אנחנו נועלים את הישיבה.
מיכל וונש: אם יש עוד מישהו עד שחיים עולה על הקו שבאמת מרגיש שהוא צריך לומר מילת סיכום?
איריס מוסקוביץ: אני אשמח.
איריס מוסקוביץ: באמת אמרו כאן המון דברים ויש לי המון דוגמאות אבל אנחנו בסוף הדיון.
איריס מוסקוביץ: אני רק רוצה שני דברים לבקש.
איריס מוסקוביץ: אחד – כן להחריג את תכנית היל"ה משאר התכניות, זו לא תכנית תוספתית, מדובר על חוק חינוך חובה.
מיכל וונש: אנחנו התייחסנו לכך, איריס.
איריס מוסקוביץ: אני גם נרגשת מאוד מכל מה שהיה כאן ושמעתי, אני רק רוצה שכולנו ביחד באמת נצליח, וחשוב לי מאוד גם לדבר את קולם של הילדים שהם עדיין לא בהיל"ה.
איריס מוסקוביץ: זאת אומרת, אני אחראית באחת הוועדות להכניס ילדים לתוך המערכת.
איריס מוסקוביץ: ישנם ילדים שעדיין אין להם אפילו את המעטפת של היל"ה, אין להם עדיין את ההשתייכות הזאת של מי שעוטף אותם ומי שמקבל אותם אבל יש להם איזו שהיא תקווה, ואלה ילדים שכבר נמצאים ברחוב ואלה ילדים שעשו כל כך הרבה מאמצים כדי לגייס אותם ללמידה, ואני מדברת כרגע על מאות ילדים שאני באופן אישי הכנסתי לתוך המערכת והם ממתינים לתחילת שנת הלימודים.
איריס מוסקוביץ: האחריות שלנו לגבי הנושא של רווחת נפשם והסכנה שכל יום של אי ודאות כזאת היא פצצה מתקתקת, לא מניחה לי ולרבים רבים מחבריי שנמצאים פה בזום ורבים אחרים שעושים ועומלים מאחרי הקלעים.
מיכל וונש: אני מבינה איריס, אני רק רוצה לומר שקולכם גם אם הוא לא נשמע בוועדה, הדחיפות של הנושא מובנת לי, אני מצטערת שלא כולם זכו, או היה את הזמן, להשמיע את הקריאה, את הזעקה הזאת.
מיכל וונש: אני מבטיחה לך ואולי גם לאחרים שלא השמיעו את קולם, זעקתכם נשמעה גם אם היא חרישית בגלל הזום והאתגרים הטכנולוגיים שלנו וגם מפאת קוצר הזמן.
מיכל וונש: אנחנו לקראת 11:30, אבקש לאפשר לחיים ברוידא לומר את המילים שלו ואנחנו ננעל את הוועדה.
מיכל וונש: ראש עירית רעננה חיים ברוידא בבקשה.
חיים ברוידא: דבר ראשון תודה ליו"ר הוועדה ח"כ מיכל קוטלר.
חיים ברוידא: סיפור קטן.
חיים ברוידא: אני לקראת סיום שירותי הצבאי שירתי בצנחנים, קיבלתי מה שנקרא צ'ופר, ללכת ולהיות בחבורה שנקראה לטפל בנערי רפול.
חיים ברוידא: מדובר היה בנערים בני 18 שנפלטו מכל מסגרת והפכו להיות עבריינים.
חיים ברוידא: במשך תקופה של חצי שנה הייתה להם טירונות ואנחנו הצלחנו להביא אותם ללמוד קרוא וכתוב ואת רובם – כ-70%, לא את כולם הצלחנו – להחזיר למסגרת.
חיים ברוידא: אחד מהם היה עד לפני כחצי שנה סגן מנהל - - - בישראל והשני נמצא עם מפעל ענק שמפרנס היום 60 משפחות.
חיים ברוידא: אסור לנו כחברה וכקהילה להגיע למצב שבו אנחנו נאפשר לנוער הזה להיפלט מתוך המסגרות.
חיים ברוידא: מה שאנחנו לא נשקיע היום, אנחנו נשלם פי עשר אם אותם נערים ייצאו וייפלטו.
חיים ברוידא: אני אומר, החוסן של מדינת ישראל, החוסן החברתי שלנו הוא בעובדה שאנחנו מחויבים - - -
מיכל וונש: חיים תודה רבה לך, אני מודה לך על זה שאתה מהדהד את הדברים שעלו פה ביתר שאת בשעה וחצי האחרונות, כמעט שעתיים.
מיכל וונש: אני אשמח לשמוע גם כתושבת רעננה וגם כיו"ר הוועדה מה עירית רעננה עושה בנושא הזה?
חיים ברוידא: יושבת שם תמר, ותמר תוכל להעיד מה שאנחנו עושים בתחום הזה, אנחנו עושים את הכל, לא מוותרים על אף אחד.
חיים ברוידא: מבחינתי זה אפס היפלטות של הילדים מתוך המסגרות.
חיים ברוידא: תמר יכולה לפרט.
חיים ברוידא: אתמול חילקתי שש תעודות לשישה ילדים שסיימו בגרות שמעולם לא היה להם סיכוי להגיע לבגרות מלאה, ורק בזכות העובדה שאנחנו עוטפים אותם ונותנים להם וגם להורים שלהם, למשפחות שלהם, את היכולת להבין שלא מוותרים עליהם.
מיכל וונש: אז חיים, אני אהדהד את מה ששמענו מתמר, אני אהדהד את מה שאמרתי לכלל הגורמים וגם כלפי עצמי כי נאה דורש ונאה מקיים, אני מבקשת שגם בתור ראש העיר שלי אתה תאמר לי שאתה גם לוקח אחריות ואחריותיות ונוקט בכל אמצעי שיש בפניך כולל תקציבי כמובן, כדי לוודא שאנחנו לא זונחים את הנער ואת הנערה הזאת שמגיעים אליכם.
חיים ברוידא: אנחנו מממנים 13 תקנים כעירייה, מהתשלום שלנו, בנוסף למה שאנחנו מקבלים, רק כדי להביא לכך שהילדים האלה יהיו במסגרת.
מיכל וונש: טוב מאוד שזה נאמר לפרוטוקול ואני שמחה, ואנחנו אולי נקיים דיון נפרד בהמשך עם ראשי העיריות כולם, כדי להבין מה נמצא, אנחנו פשוט לא בדיון הזה כי אנחנו כרגע בדיון חירום על סגירת תכנית היל"ה וגם תכניות אחרות שנמצאות על הרצף של הנוער בסיכון, מתוך הפעילות של הוועדה ששמה דגש באמת על הנושא של התמכרויות והשלכות של אי-טיפול בנוער הזה.
מיכל וונש: אני מודה לך על התרומה שלך לסיכום הוועדה.
מיכל וונש: אני רוצה לנעול את הוועדה מפאת כבוד לזמן של כולם.
מיכל וונש: השעה היא 11:30.
מיכל וונש: אני מודה לכל המשתתפים, אנחנו לא נשקוט ואני מברכת את כל מי שהשתתף היום ואם יש לכם נושאים שאתם חושבים או נתונים שאתם חושבים שחיוני שיהיו לפנינו שאנחנו בתור ועדה מתקדמים אל הגורמים כאמור, השרים, שר החינוך, שר האוצר, ראש הממשלה, אני מבקשת מכם להעביר לוועדה את הנתונים הללו.
מיכל וונש: אנחנו נכלול אותם, אנחנו זקוקים להם.
מיכל וונש: בסוף בסוף אתם הצינור החשוב ביותר שיכול להנגיש לנו את כל הצרכים, את כל החסמים, כדי שב-1 לספטמבר כל ילדי וילדות ישראל יקבלו את מה שמגיע להם בזכות ולא בחסד, וזה להתחיל את שנת הלימודים ולקבל את ההזדמנות במקרה הזה, זה ההזדמנות האחרונה, להיות אזרחים שווי זכויות במדינת ישראל.
מיכל וונש: תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.
מיכל וונש: בוקר טוב ותודה שאתם פה איתנו, בעצם הוועדה בראשותי, הוועדה להתמודדות עם סמים ואלכוהול בחרה להסתכל על כל הנושא הענק הזה דרך הפריזמה של התמכרויות מתוך הבנה או תובנה שזה מאפשר לנו לפתוח את כל מנעד הנושאים שעולים על השולחן, מלגליזציה ועד עישון סיגריות ועד אלימות בחברה באופן כללי וגם בהבנה שהנושא הזה של התמכרויות הוא בתת טיפול כל כך כל כך גדול במדינת ישראל למרות הפעילות המדהימה שקורית בכל המקומות שאני זוכה לבקר אותם עם אמנון, אבל שהתפיסה חייבת להיות רחבה יותר, שחייבים להתייחס לנושא הזה בצורה הוליסטית, שאנחנו חייבים לייצר את כל הרצף הטיפולי.
מיכל וונש: בעצם אתם עוסקים כבר במלאכת הקודש הזאת בקהילות הטיפוליות בהרבה מאוד מקומות שמדינת ישראל נכשלה בהם, בתהליך שניתן היה גם לאתר וגם להסביר וגם להוריד את הסטיגמות עד לאותו רגע.
מיכל וונש: לכן מתוך המקום הזה של לקיחת אחריות דרך הפריזמה הזאת שמנו לפנינו יעד, חברי הוועדה ואנוכי, להגיע למקומות שבהם נעשית עבודת הקודש, לאסוף את כל המידע שאנחנו רק יכולים ובמקביל לקיים דיוני עומק בנושאים השונים.
מיכל וונש: אחת לשבוע תתקיים ועדה לכל הפחות בנושאי עומק ובחתך של כלל הנושאים שעולים.
מיכל וונש: אז קודם כל אני מודה לכם על השיתוף, אני מאוד מבקשת ומעודדת גם להעלות כלפינו את הידע שמגיע מכם, אנחנו בלעדיכם, אתם מקור הידע הכי חשוב שיש לנו, גם מבחינת הנושאים באופן כללי, שאני אומרת לטווח רחוק הדברים שאנחנו חייבים להיות מודעים אליהם, וגם מבחינת הנושאים הדחופים, החירום.
מיכל וונש: אז למשל השבוע אני דחיתי את הדיון שהיה מתוכנן לוועדה כיוון שהנושא של תוכנית היל"ה הפך להיות כל כך חירומי שהיה חייב להעלות אותו מיד, להציף אותו על השולחן וכך עשיתי דרך הוועדה.