GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מגי טובול: היום עירבנו את המשטרה, את המרחב שלנו וזה הרבה יותר מפוקח, הרבה יותר מסודר.
מגי טובול: הבטיחו להם בהתחלה כשמכרו להם בצפון, שיהיה שם כיבוד, שתייה.
מגי טובול: חוץ ממים ובאמת מוסיקה בצפיפות, אין שם הרבה וזה קורה בשלושה גלים.
מגי טובול: המון בני נוער מסתובבים.
מגי טובול: במהלך היום או שהם בתוך החדרים במלונות, שותים ומבלים שם.
מגי טובול: בעיקר בלילה הם יוצאים.
מגי טובול: בסביבות 23:00 הגדולים יותר מגיעים לאוהל ולמתחם.
מגי טובול: המון משבר אחרי הקורונה אתה שומע, המון שיתופים על המשברים במשפחה, על חוסר היציבות הכלכלית, על איך הולכים להתנהל, איך הולכת להיות שנת הלימודים.
מגי טובול: חוסר הבהירות הזה מאוד קשה ומבלבל.
מגי טובול: הנושא של הטרדה מינית עולה לא פעם ולא פעמיים בשיחות.
מגי טובול: זה ככה בגדול.
מיכל וונש: נגעת בנושא מאוד חשוב שאני חושבת שצריך להעלות אותו באמת על השולחן ולהאיר את הזרקור.
מיכל וונש: אנחנו מדברים על המשבר הכלכלי והמשבר הבריאותי, שאגב, את מתארת לי גם מבחינת קורונה משבר בריאותי בעצם שנמצא בתוך המציאות הזאת, כיוון שאני מניחה שאין שם שמירת מרחק ומסיכות כפי שמתחייב, אז זה בפני עצמו.
מגי טובול: אנחנו לא מדברים עם נער שאין לו מסיכה.
מגי טובול: קודם כל אנחנו שומרים על המדריכים.
מגי טובול: הכי חשוב לשמור על המדריכים שלנו.
מגי טובול: אם הם יחלו, אז אנחנו נהיה בבעיה.
מגי טובול: אנחנו מחלקים מסיכות איפה שצריך, לנער שאין לו מסיכה.
מגי טובול: מנהלים שיח רק עם ילדים עם מסיכה.
מיכל וונש: את זה אני מבינה.
מיכל וונש: אני יותר התייחסתי, מגי, למה שאת מעלה פה ואני חושבת שחשוב שנהיה מודעים לו, וזה שכשלא נמצאים שם מדריכים, אני בספק רב אם בני הנוער בספינה, 150 ו-170 שמגיעים לשם, ובחדרים, מקפידים.
מיכל וונש: את מתארת לי גם מוקדי הדבקה מאוד מאוד גדולים, שעל זה בכלל לא דיברנו.
מיכל וונש: נמצא פה, אני מניחה, גורם ממשרד הבריאות.
מיכל וונש: לא שיש מה לעשות עם זה כרגע אבל אנחנו צריכים להיות מודעים לזה שגם בזה מדובר.
מיכל וונש: אני רציתי להאיר את הזרקור על משהו מאוד חשוב שאת כן דיברת עליו, וזה באמת המשבר הנפשי שאנחנו לא מספיק מדברים עליו, ואנחנו פוגשים אותו בבני הנוער במקרה הזה.
מיכל וונש: הוא קיים, הוא לא רק מתחת לפני השטח, הוא כבר מתפרץ.
מיכל וונש: הוא מוביל גם לנושא של שימוש בסמים ואלכוהול.
מיכל וונש: אנחנו יודעים כבר שבכלל התמכרויות באופן כללי בדרך כלל שזורות בצורה מאוד מאוד ברורה במשבר נפשי, באתגרים נפשיים, ואנחנו צריכים להיערך לתוך הדבר הזה.
מיכל וונש: באמת אני אשמח אם שאר הגורמים שנמצאים איתנו גם יתייחסו, אם יש להם את הכלים הדרושים לזיהוי ולסיוע ולטיפול, שבעצם נמצאים עכשיו ביתר שאת מעבר לנושא של השימוש בסמים ואלכוהול וכו'.
מיכל וונש: אנחנו רואים דרך בני הנוער את המשבר הנפשי של החברה הישראלית, של ההורים, של כל הגורמים, של מה יקרה לקראת ה-1 בספטמבר וכו'.
מגי טובול: אני רוצה להוסיף עוד התייחסות אחת ששכחנו.
מגי טובול: במסגרת התוכנית של החופים אנחנו נותנים מענה לנוער שהוגדר נוער בסיכון ואפשר היה להחריג אותו, אבל אני חושבת שחשוב לחשוב על הילדים ועל בני הנוער ביישובים שלנו שהם לא הוחרגו ולא תמיד יש לנו מענים אליהם או בכלל אין מענים.
מגי טובול: אנחנו לא יכולים לפעול לא לפי התו הסגול, ולהפעיל אותם בקבוצות של עשרה או 20.
מגי טובול: זה לא ריאלי.
מגי טובול: אנחנו סגרנו את המגרשים הפעילים שלנו כי לא יכולנו לעמוד בתנאים של התו, כי באים 300–400 ילדים ואתה לא יכול להגיד להם, אתם תשחקו שמונה ואתם ארבעה.
מגי טובול: זה בעייתי.
מיכל וונש: זה מאוד בעייתי ובהחלט צריך לתת את הדעת.
מיכל וונש: אני מקבלת את זה מאוד.
מיכל וונש: אני מניחה שזה יעלה באופן קונסיסטנטי ובגלל זה שאלתי מה צריך לקרות כדי להוריד את החסמים האלה.
מיכל וונש: אני מודה לך מאוד שאת מעלה את החסם הזה.
מיכל וונש: אני רק מבקשת מראש עיריית אילת שנמצא איתנו, אני יודעת שהוא חייב לצאת, אם אפשר להעלות אותו בבקשה על הקו.
מאיר יצחק הלוי: שלום גבירתי היושבת-ראש ותודה למגי שעושה עבודה נפלאה על הדיווח בכל מה שקשור לעיר אילת.
מאיר יצחק הלוי: אני בראש ובראשונה מברך על היוזמה לקיים דיון שכזה.
מאיר יצחק הלוי: אני מודה ומתוודה שביקשתי דיון כזה כבר הרבה מאוד שנים.
מאיר יצחק הלוי: העיר אילת החליטה כבר לפני נדמה לי 13 או 14 שנים לטפל באוכלוסיות בני הנוער המגיעות לעיר אילת בחודשי הקיץ.
מאיר יצחק הלוי: צריך לזכור, לעיר אילת מגיעים מדי שנה עשרות אם לא מאות אלפי בני נוער בסירקולציה חודשית, "לתפוס ראש", לבלות וליהנות.
מאיר יצחק הלוי: הרגשנו צורך כרשות אחראית לא לזנוח אותם אלא לעשות כל פעולה שהיא פעולה שאולי קצת תסייע להם לשחרר לחצים בצורה נכונה, להתוות להם דרך, ולכן כל הצוותים הרלוונטיים של העיר אילת מגויסים לעניין, החל מעובדי הנוער, דרך עובדים סוציאליים, דרך פסיכולוגים, דרך כמובן החברים ששותפים לנו בתוכנית הלאומית, המתנ"ס.
מאיר יצחק הלוי: כל מה שזז בעיר והוא רלוונטי, מתגייס, והיום הופך ללילה וכולנו נמצאים בלילות לבנים כדי לטפל בבני הנוער.
מאיר יצחק הלוי: אין ספק שמדובר בפעולה שיש בה הרבה מאוד הקרבה.
מאיר יצחק הלוי: צריך לזכור, יש לנו את בני הנוער שלנו ויש לנו אלפי בני נוער תוססים ושמחים, שאם תרצו, אני אגיד את זה בצורה לא פשוטה, חודרים למרחב שלהם וצריך לייצר איזשהו מפגש שהוא מפגש זהיר, רגיש ושכולם יוצאים נשכרים ממנו.
מאיר יצחק הלוי: אנחנו פיתחנו מיומנויות ברבות השנים והיום התרגולת היא תרגולת מצוינת.
מאיר יצחק הלוי: אני חייב להגיד לך, גבירתי היושבת-ראש, לפני מספר שנים צבא הגנה לישראל שיתף איתנו פעולה והיה אוהל צמוד לאוהל ההידברות שלנו, של הצבא, שבעצם ידע להנגיש את הגיוס לצה"ל לאותם מאות אלפי בני נוער, עשרות אלפי בני נוער שמגיעים.
מאיר יצחק הלוי: אני מציע לחשוב שוב על הפעולה הזו כי הייתה יכולת חשיפה מדהימה לחבר'ה שהם לקראת גיוס להיחשף באמצעים לא קונבנציונאליים, נגדיר, לנושא של גיוס לצבא הגנה לישראל.
מאיר יצחק הלוי: ממליץ ומציע להחזיר את הרעיון הזה כי זה היה מפגש של שתי אנרגיות מטורפות שרק טוב עשה לבני הנוער, אני מניח שגם צבא הגנה לישראל, לעיר אילת ולכולנו.
מאיר יצחק הלוי: אני אגיד לגבי העת הזו.
מאיר יצחק הלוי: אין ספק שכפי שאנחנו המבוגרים עוברים טלטלה נפשית ורגשית, ואל לאף אחד מאיתנו להקל ראש במה שהקורונה עושה לכולנו גם בהיבטים הנפשיים, הרגשיים, כלכליים וכן הלאה.
מאיר יצחק הלוי: אותה תופעה ואולי אף חמורה ממנה עוברת גם על בני הנוער שלנו, ולכן האתגר הוא אתגר כפול ומכופל.
מאיר יצחק הלוי: פה צריך גם קפסולה בראש, לא רק באוהל שעליו דיברה מגי.
מאיר יצחק הלוי: צריך להתחיל לחשוב במושגים אחרים, איך אנחנו יודעים לחדור למכאוביו, לדאגות, לחרדות של בני הנוער שחלקם ראו את ההורים שלהם מובטלים, שחלקם ראו בתוך הבית קשיים, חלקם נתקלו בדברים כפי שאנחנו נתקלים, שלא הכירו, והדרך שלהם לשחרר את הלחצים באה בהרבה מאוד אופנים, ופה בדיוק אנחנו נמצאים.
מאיר יצחק הלוי: האם אנחנו יודעים לטפל במצוקות המאוד קשות שבאות לאור משבר הקורונה?
מאיר יצחק הלוי: בואו נשים את הדברים מאוד ברור.
מאיר יצחק הלוי: אלה הם בהחלט אתגרים שאני שואל את עצמנו האם אנחנו יודעים להכיל אותם?
מאיר יצחק הלוי: האם הכנו את עצמנו אליהם?
מאיר יצחק הלוי: האם אנחנו יודעים לדבר באמפתיה נכונה לילדים?
מאיר יצחק הלוי: אין לי תשובות על כל השאלות.
מיכל וונש: אני מאוד מודה לך על הדברים הללו.
מיכל וונש: בדיוק לכך אני מתכוונת כשאני אומרת, ההזדמנות שלצד המשבר ושבל נחמיץ את ההזדמנות הזאת.
מאיר יצחק הלוי: משפט אחרון ואני בזה אסיים, ברשותך.
מאיר יצחק הלוי: אנחנו בהחלט נמצאים, ואני אומר את זה כראש עיר 16 שנים ולא רק כראש עיר מארח.
מאיר יצחק הלוי: אני חושב על ילדיי, על ילדי אילת.
מאיר יצחק הלוי: אני חושב, ואני רואה פה את אחיה ואני רואה פה את כל הצוות הנפלא שנמצא.
מאיר יצחק הלוי: אנחנו חייבים לשבת לעשות חשיבה שבאה מהעולם של הנפש, איך אנחנו נוגעים בעולם הנפש של בני הנוער היום, כי האתגרים הרגשיים והנפשיים שהם נמצאים, הם שונים ממה שהיו לפני שנה.
מאיר יצחק הלוי: אני לא בטוח שאנחנו נערכנו לזה ויודעים להכיל את כל הדברים.
מאיר יצחק הלוי: העיר אילת תמשיך לארח באהבה גדולה.
מאיר יצחק הלוי: אני פניתי גם לשלטון המקומי ואמרתי להם, חברים, הפרויקט הוא לא פרויקט של מאיר יצחק הלוי, של מגי או של חברים כאלה ואחרים.
מאיר יצחק הלוי: זה פרויקט לאומי.
מאיר יצחק הלוי: ראשי הרשויות צריכים לדעת שהילדים שלהם מגיעים לעיר אילת.
מאיר יצחק הלוי: עכשיו בואו ותשתפו פעולה.
מאיר יצחק הלוי: איך לשתף פעולה?
מאיר יצחק הלוי: לא יודע.
מאיר יצחק הלוי: נשב, נחשוב, נעשה דברים, אבל בסוף כשמגיעים כמויות כאלה של בני נוער, אני חושב שזה ממן העניין שהשולחים אותם לכאן ידעו וישתפו פעולה.
מאיר יצחק הלוי: במה?
מאיר יצחק הלוי: אני מאתגר אותך, גבירתי היושבת-ראש.
מיכל וונש: תודה רבה אדוני ראש העיר.
מיכל וונש: אני חושבת שבעצם ענית על השאלה שלי.
מיכל וונש: השאלה הבאה אליך הייתה מה רמת שיתוף הפעולה, כיצד שיתוף הפעולה בין הערים השונות?
מיכל וונש: אם זה אילת כעיר מארחת, אם זה ערים נוספות ומתחמים נוספים.
מיכל וונש: אני מקבלת ואני חושבת שגם הוועדה תקיים פה דיון בדיוק על הנושא הזה.
מיכל וונש: אני מאוד מודאגת שכשאנחנו מדברים על חזרה לשגרה, אנחנו נחמיץ את ההזדמנות.
מיכל וונש: חס וחלילה, אל לנו לחזור לשגרה או לנסות לחזור למה שהיה.
מיכל וונש: מה שהיה הוא לא מה שנמצא והוא גם לא מה שיהיה, ובחזרה אחורה אנחנו נחמיץ את ההזדמנות שאתה מתאר אותה, לשיתוף הפעולה הזה, להבין, לחשוף את עומק המשבר הנפשי שבעצם הנוער הוא רק מיקרוקוסמוס, הוא רק משקף את מה שקורה בבתים, בקהילות, בערים, במדינה.
מיכל וונש: אגב, אני חושבת שזה התכנסות של מה שהבאנו איתנו גם בגלל הפלטפורמות הדיגיטליות וכל העידן שאנחנו חיים בתוכו, והבדידות הנוראית שבני הנוער מגיעים למרות כל מה שנראה כמו שיתופים ולייקים.
מיכל וונש: אני חושבת שפה יש התכנסות של משבר הקורונה שבעצם כפי שהתחלתי, האיר את הזרקור על אתגרים נפשיים מאוד עמוקים, שאני מקבלת את ההערכה שלך שלא טיפלנו בהם, שאנחנו פחות מודעים אליהם ושעכשיו יש לנו את ההזדמנות.
מיכל וונש: בגלל זה אני כל הזמן שואלת ומבקשת לאסוף את הנתונים הללו והוועדה לוקחת באמת את מה שאתה הרמת לנו כפי שאני רואה אותה כאחריות שלנו, להמשיך את השיח.
מיכל וונש: אני לא יודעת מה הדרך הנכונה ביותר, האם זו רשות נפרדת, האם תהיה איזושהי רשות בין-משרדית שתצא מתוך המקום הזה ותצא קריאה לכך.
מיכל וונש: אגב, עוד דבר שאני כן רוצה לציין.
מיכל וונש: אני מחבקת את הקריאה שלך לשוחח גם עם ידידי השר מיכאל ביטון, שר בתוך משרד הביטחון.
מיכל וונש: אני חושבת שהקריאה שלך היא מאוד נכונה.
מיכל וונש: השילוב של הצבא במן מאהל מקביל או צמוד או שכן למה שקורה, יש שם הזדמנות אדירה מכל הכיוונים והוא חלק מהפתרון להרבה מאוד מהנושאים שעולים פה, אני מניחה.
מאיר יצחק הלוי: אני רוצה להוסיף עוד משפט אחד, ברשותך גבירתי, כבר לנצל את ההזדמנות כחברת כנסת צעירה ונמרצת.
מיכל וונש: תודה על הקומפלימנט של הצעירה.
מאיר יצחק הלוי: אנחנו דנים עכשיו באתגרים מטורפים שקשורים לבני הנוער, ולצערי הגדול מתמודדים, בעוד שעה יש לי עוד ישיבה עם ועדת חינוך, בניסיונות חלילה לסגור את פרויקט היל"ה, לסגור את קרן קר"ב, לסגור את סל תרבות, לסגור את החינוך החוץ בית-ספרי.
מאיר יצחק הלוי: זה הזוי.
מיכל וונש: אדוני ראש העיר, אתה בעצם מתפרץ לדלת פתוחה כיוון שהדיון שאנחנו מקיימים היום בעצם נדחה בשבוע כיוון שכיושבת-ראש הוועדה הספציפית הזאת אני הבאתי אלי את תוכנית היל"ה בשבוע שעבר, באמת מתוך החשש הגדול שכ-8,000 בני נוער בסופו של דבר ימצאו את עצמם ברחוב במסגרת חוק חינוך חובה של מדינת ישראל.
מיכל וונש: כמובן שיש תוכניות נוספות.
מיכל וונש: בהקשרים הללו אני יכולה לומר לך שיש בוועדה הזאת מחויבות מלאה לא לשקוט, כולל מכתב שיצא גם אל ראש הממשלה ואל שר החינוך ואל שר האוצר.
מיכל וונש: אין אפשרות שתיפתח שנת הלימודים, ה-1 בספטמבר בלי שנדאג לנוער בסיכון, תוך ממש אפליה ברורה של יישום חוק חינוך חובה, כי כאמור התוכניות הללו הן החינוך חובה של אלפי בני נוער שיתחילו את שנת הלימודים ברחוב אם תיסגרנה התוכניות הללו חס וחלילה, וזהו חבל ההצלה האחרון, באמת ההזדמנות האחרונה.
מיכל וונש: אגב, בזכות ולא בחסד זאת האחריות שלנו כמדינה לתת להם את הכלים.
מיכל וונש: אני מתחברת גם לנושא של המשבר הנפשי הגדול מאוד, אדרבא, והאמון הגדול שעוד יופר אם נגיע ל-1 בספטמבר ודווקא הנערים והנערות הללו שמשבר האמון אצלם הוא כל כך גדול גם כך, ולכן אנחנו מתעקשים ודורשים שיהיה תקציב.
מיכל וונש: 2021, לא אכפת לי איך קוראים לו כרגע, אבל לדעת שמדובר בשנת הלימודים הקרובה ולא במשהו ששוב בעוד חודשיים או שלושה ננהל את אותו דיון.
מיכל וונש: אני מקבלת את קריאתך להמשיך את הדיון הזה ואת האתגרים בכל מה שהוועדה הזאת תוכל לרכז תחתה, גם בסיוע לגורמים לדבר זה עם זה ובאמת לשתף פעולה, וגם בבקשה מכם להציף מהשטח את הנושאים שנכונים שיידונו בוועדה הזו מהפריזמה הספציפית שלה באמת כוועדה להתמודדות עם נושא הסמים והאלכוהול או התמכרויות באופן כללי, ומתוך דאגה לכלל ילדי ישראל.
מיכל וונש: אני יודעת שאתה צריך אולי לעזוב אותנו באמצע השיחה, אבל אני מודה מאוד.
מיכל וונש: מי שאנחנו מבקשים לשמוע אותו כרגע זה את עמותת עלם, רועי שנמצא איתנו על הקו ואני יודעת שהוא שותף חשוב מאוד ביוזמה הזאת.
רועי חומרי: אני רוצה דווקא לחזור אחורה לחלק מהדברים ואז אם תרצו שאני אוסיף, אני אשמח, לדברים דווקא שמגי העלתה, להתחברות למשברים הנפשיים ולשימוש ולצריכה של האלכוהול והסמים.
רועי חומרי: האוהלים בזמנו כשהוקמו, וכל עוד הם פעלו באופן סדיר הם באמת סיפקו מענה נפלא, אבל הוא נורא תקופתי והוא נורא קצר מועד.
רועי חומרי: לצד היעילות הגבוהה שלו חסרים דברים ארוכי טווח והקורונה רק הציפה אותם והעצימה את החוסר שלהם בכל מה שנוגע לנוער, סמים ואלכוהול.
רועי חומרי: זה לא עלה כאן עד עכשיו אבל חוץ מכל מה שתיארו האנשים שעובדים פה בתוך הרשויות המקומיות, בתווך שבין הרשויות המקומיות יש המון מסיבות טבע שבהן קטינים מתארגנים וצורכים סמים ואלכוהול וכמובן לא מסיכות ולא כלום.
רועי חומרי: יש חופים לא מוכרזים שיש שם קאנטות.
רועי חומרי: אני לא שמתי לב אם יש פה מישהו ממועצה אזורית של עוטף כנרת.
מיכל וונש: יש את עמק הירדן, נמצא איתנו.
רועי חומרי: אז גם שם יש פשוט התנחלויות של בני נוער ושל צעירים שמגיעים.
רועי חומרי: כן יש שם צריכה של סמים ואלכוהול, שזה עניינה של הוועדה, אבל יש שם גם עוד הרבה דברים אחרים.
רועי חומרי: אם היינו מסתכלים עוד פעם, והרבה מהדוברים כאן דיברו על בני נוער בסיכון, יש שם פשוט הרבה סיכון והרבה מצוקה, חלקם של אוכלוסיות שלא היו מוכרות ובימים כתיקונם לשירותי רווחה.
רועי חומרי: חלקם כן מוכרות לשירותי רווחה אבל דווקא על האמצע הרחב, דווקא עליהם שווה להתעכב כי אלה בני נוער שהם בדרך כלל לא ברדאר, לא רואים אותם והם צולחים את המערכת דרך חוויות נורמטיביות של גיל ההתבגרות.
רועי חומרי: היעדר המערכת מחודש מרץ וכל הפגיעות שקורות בבתים, מתחילים לתת את האותות שלהם ואת זה אנחנו גם רואים בעלם בתחום שאני מנהל, של עבודת רחוב, שיותר ויותר בני נוער שלא היינו מורגלים בלראות אותם ברחוב או במרחבים הלא פורמליים, אנחנו רואים אותם יותר ויותר.
מיכל וונש: תודה רבה, רועי, אתה נוגע במשהו שאנחנו מתכוונים לדון בו ואני חושבת שאנחנו נקיים בו דיון עוד יותר דחוף ממה שאני שומעת פה, וזה באמת החיבור בין המשברים הנפשיים שאנחנו רואים שמובילים לשימוש בסמים ואלכוהול וכו', כשמי בעצם נופלים מתחת לרדאר או לא נמצאים בכלל ברדאר כפי שהגדרת את זה.
מיכל וונש: אני בהחלט צופה ובטוחה שהשבר המערכתי הגדול שאנחנו רואים מתחילת חודש מרץ מתחיל לתת את אותותיו.
מיכל וונש: הוועדה תקיים דיון ספציפי מעבר לדיונים שמתוכננים לנו פה בנושא מסיבות הטבע וכו'.
מיכל וונש: הנושא הנפשי, אנחנו נאיר את הזרקור על הנושא הזה.
מיכל וונש: אנחנו נקיים דיוני עומק.
רועי חומרי: אני ברשותך רוצה להוסיף רק עוד משהו קטן כי דיברו על הקשר בין מסגרות חינוך לבין הנושא של נוער וצריכת סמים ואלכוהול.
רועי חומרי: להציף פשוט עוד איזה לקונה בעיניי שאנחנו נצטרך לתת עליה את הדעת בעתיד.
רועי חומרי: היום איש חינוך שנחשף לנער שצורך סמים, מחויב על זה דיווח לפי החלטת חוזר מנכ"ל של משרד החינוך.
רועי חומרי: הדבר הזה מייצר תת דיווח ובמקום שנערים ירוויחו עוד מבוגרים משמעותיים שיכולים להוות להם אוזן קשבת וגורם מסייע ותומך, הם נסגרים והם יעדיפו לא לדווח למורה.
רועי חומרי: זה דרך אגב גם מבוסס מחקר על הדבר הזה, וחבל, אנחנו מפסידים פה הזדמנות אדירה של אנשי חינוך לצאת מהמקום של הוראה, להיות גם חינוך ולהוות בעצם כלי עזר לנערים להתמודד עם מציאות החיים שלהם.
רועי חומרי: בגלל שמורה מחויב בדיווח על פי חוק, על פי בעצם חוזר מנכ"ל, אנחנו מפסידים פה הזדמנות.
רועי חומרי: אני חושב שבהקשר של נוער וצריכה של סמים ואלכוהול זה משהו שכדאי שהוועדה תשים לנגד עיניה.
רועי חומרי: עוד נקודה שעלתה פה שאני רוצה לחזק ולתמוך, יש מיעוט, בואך היעדר מוחלט של מענים שרלוונטיים לנוער ולנושא של שימוש בסמים באלמנט הטיפולי.
רועי חומרי: למעשה עד שנער לא מגיע לנקודת קצה מאוד משמעותית, אין לו היום מענים בקהילה בכל מה שנוגע לשימוש בצריכה של סמים.
מיכל וונש: רועי, אתה מעלה פה שני נושאים מאוד חשובים, האחד, אני לוקחת על עצמי מייד לבדוק כיוון שהנושא הזה של תת הדיווח, אני מודה לך שאתה מאיר את עיניי על כך שעל פי חוזר מנכ"ל מורים מחויבים דיווח, ואנחנו חייבים לתת על זה את הדעת גם אם זה ידרוש שימוש בכלים הפרלמנטרים האחרים שיש בידיי.
מיכל וונש: חשוב מאוד מה שאמרת עכשיו.
מיכל וונש: אני אומר לנושא השני.
מיכל וונש: מיעוט או היעדר המענים הרלוונטיים והאלמנט הטיפולי בקהילה ובכלל, אני אומר שאני הגשתי בקשה לתקציב מאוד ספציפי דרך הוועדה הזאת, דרך הפריזמה של נושא ההתמכרויות, שבאמת מדבר על הטיפול ההוליסטי, מההכשרה של הגורמים הרלוונטיים, וכפי שהארת את עיניי עכשיו, כדי שמעבר לזה שהם יוכשרו, הם גם צריכים את האפשרות לסייע ולטפל, ואם הם מחויבים בדיווח, אז אני מניחה שבני הנוער הרבה פחות פונים אליהם וכו', וגם אולי הם בעצם מפרים את התקנה אם כן הם רוצים לסייע.
מיכל וונש: כל המנעד מהאיתור והזיהוי ועד ההפניה לטיפול, וגם הנושא של קמפיין לאומי בעצם שצריך להשיק על מנת להוריד את הסטיגמה ועל מנת לאפשר ולהנגיש את המידע בצורה הנכונה ביותר.
מיכל וונש: אני אומר שכיושבת-ראש הוועדה אני הגשתי על כך תקציב עם הצעה מאוד מפורטת לשר האוצר ואני מקווה שבין יתר הדברים שיאושרו בתקציב שיעבור, יהיה גם הנושא הזה, ועל כך אנחנו נקיים דיונים נוספים על מנת לוודא שאנחנו משתמשים בתקציב הזה לכשיוקצה, בצורה הנכונה ביותר כדי לתכלל ולייצר מענה הוליסטי וכמובן מענים גם באלמנט הטיפולי כחלק מהדבר הזה.
מיכל וונש: תודה רבה לרועי.
מיכל וונש: כיוון שדיברנו הרבה מאוד על האלמנטים הנפשיים של המשבר הזה ועל ההשלכות שלו, שכל מי שנמצאים פה מכירים, אולי כדאי שנשמע מיורם שנמצא איתנו, מהסתדרות הפסיכולוגים בישראל, באמת על המקום שבו אנחנו נמצאים מבחינת התובנות, וגם ההפנמה והיישום בשטח וההשלכות על המשבר הנוכחי ובכלל.
מיכל וונש: בוקר טוב לך יורם, אנחנו רואים אותך ושומעים אותך.
יורם שליאר: שלום, אני יו"ר הסתדרות הפסיכולוגיים.
יורם שליאר: דווקא לא התכוונתי לדבר על החלק של ההשלכות הנפשיות כי אני חושב שזה מאוד ברור.
יורם שליאר: אני אתייחס לזה בנישה אחת.
יורם שליאר: אני רק אגיד שאני מחזיק פה שני כובעים.
יורם שליאר: אני שנים רבות הייתי חבר הרשות למלחמה בסמים עד שהיא נסגרה, מטעם הסתדרות הפסיכולוגים, לפני שהייתי יו"ר ההסתדרות.
יורם שליאר: עוסק 40 שנה בערך במניעה.
יורם שליאר: יש לי כאן חברות ממשרד החינוך.
יורם שליאר: הכובע השני שלי, שאני מנהל את התחנה לטיפול וייעוץ בעמק הירדן.
יורם שליאר: נמצא כאן גם ראש המועצה שלי שיש לו הרבה מה להגיד על מה שקורה כרגע בכנרת, ואני הייתי רוצה, אמנם הוא צייד אותי במידע על העניין הזה אבל מאחר והוא כבר כאן אז הייתי רוצה שלא נפספס אותו, עידן גרינבאום, הנה אתם רואים אותו.
יורם שליאר: אם זה בסדר, הייתי רוצה שנעביר אליו את רשות הדיבור כי זמנו מוקצב.
יורם שליאר: יש לו דברים מאוד משמעותיים.
יורם שליאר: אחר כך אני אקח את רשות הדיבור, ברשותך.
מיכל וונש: מאה אחוז ותודה רבה.
מיכל וונש: עידן, אתה הבא בתור בכל מקרה.
מיכל וונש: בוקר טוב, רואים ושומעים.
עידן גרינבאום: בוקר טוב גבירתי היושבת-ראש ותודה ליורם גם על ההקדמה.
עידן גרינבאום: ברשותך, סקירה קצרה וממצה של האירוע שאין לי מילים לתאר אותו, של מה שאנחנו מתמודדים איתו, דברים שלא חווינו מעולם בגלל כל האירועים שמוכרים לכם והנהירה לכינרת.
עידן גרינבאום: אני נושא שני כובעים, אני גם ראש המועצה האזורית עמק הירדן ואני גם יושב-ראש איגוד ערים כנרת שאמון ואחראי על חופי הכנרת.
עידן גרינבאום: אני אתחיל במה שטוב, ומה שטוב זה השינוי המשמעותי שנעשה בחופי הכנרת עם החופים השקטים והפרויקטים יחד עם "עיר ללא אלימות".
עידן גרינבאום: יש לנו היום למעלה מ-170 מצלמות בחופים, שיתוף פעולה מצוין עם המשטרה שהקימה יחידה מיוחדת שנקראת יחידת האגם, שנותנת מענה לאירועים שקורים באחד מ-15 החופים המוכרזים שבניהול האיגוד.
עידן גרינבאום: צריך להבין, כשהיינו ילדים היה מושג כזה שקראו לו עיר הנוער, אז היום אני חושב שעיר הנוער עברה לכאן, במיוחד עכשיו בתקופת בין זמנים, שהמספרים הם עוד יותר גדולים.
עידן גרינבאום: בחופי הכנרת עצמם המצב מאוד השתפר, בטח לעומת מה שהיה בעבר, וניתנים מענים ויש גם את הפעילות ביחד, של הפרויקט של מקומות המפגש.
עידן גרינבאום: יש מקום מפגש אחד בכניסה לעיר טבריה באחד החופים ויש עוד חוף אחד במזרח הכנרת שנותן מענה לאותם בני נוער, שהם יכולים לבוא וקצת שרואים אותם ושומעים אותם.
עידן גרינבאום: מהצד השני, ועל זה אני רוצה להרחיב את היריעה, דווקא הדבר הטוב הזה יצר אתגר שאין לאף אחד מענה עליו וכל הגורמים מכירים אותו, וזה האתגר שנקרא מורד הירדן.
עידן גרינבאום: אנחנו מדברים על רצועת חוף בחופי הירדן, שנמצאת בשטח של משהו כמו 1.5 קילומטר מכל צד של נהר הירדן שנמצא, מי שמכיר, באזור סכר דגניה, מן שטח הפקר כי אין שם הסדרה.
עידן גרינבאום: זה לא מוגדר לא כחוף מוכרז ולא כשום דבר.
עידן גרינבאום: יש לנו בכל יום נתון כ-1,500 בני נוער שנמצאים על חופי הירדן, פזורים משני הצדדים, מכל קצוות הארץ.
עידן גרינבאום: אנחנו רואים אותם פה בתחנות ובשבילים.
עידן גרינבאום: יש שם מבוגרים שנמצאים על הקצה, שגם כן גרים שם במשך חודשים ארוכים, והאינטראקציה הזאת מזמנת גם שימוש בסמים ואלכוהול.
עידן גרינבאום: אנחנו רואים השנה עלייה של עשרות אחוזים בעבירות של אלימות, של רעש.
עידן גרינבאום: אנחנו מוצאים בני נוער בקיבוצים שלנו.
עידן גרינבאום: מוצאים אותם זרוקים בחדר אוכל או ליד חדר אוכל כי הם באו לחפש קצת מזגן לכמה דקות ולמלא מים או לטעון את הטלפון באיזה נקודת חשמל אקראית.
עידן גרינבאום: אני לא מדבר על בודדים, אני מדבר על מאות רבות שמסתובבים ועל עשרות שאנחנו רואים ביישובים גונבים לנו את האופניים.
מיכל וונש: עידן, כיוון שכל הגורמים או לפחות רבים מהם נמצאים פה איתנו בזום, האם יש משהו פרקטי שמייד אנחנו יכולים להעלות ולדון בו ולראות איך אנחנו מקדמים אותו?
עידן גרינבאום: התשובה היא שיש יוזמה שצריך להוציא אותה לפועל אתמול, שבה שותפים אנשי הרווחה מכל הרשויות הרלוונטיות.
עידן גרינבאום: יש לנו הרבה נוער מיהודה ושומרון, מהר חברון, מהאזורים האלה שמגיע לכאן.
עידן גרינבאום: יש פרויקט שמדבר על עובדים סוציאליים שיסתובבו על גדות הירדן ויאתרו בני נוער במצבי מצוקה.
עידן גרינבאום: הפרויקט הזה בריכוז של דני שחר וצוותו, אמור לצאת לדרך ולהתבצע.
מיכל וונש: אמור לצאת לדרך וטרם יצא לדרך.
מיכל וונש: מה החסם?
עידן גרינבאום: כמו תמיד, הביורוקרטיה והסדרה של כל הדברים הקטנים.
מיכל וונש: אני מבקשת אם תוכל להנגיש לי את כל המידע הרלוונטי כדי שלפחות נזהה את החסמים ואני אוציא מטעמי את הדרישה לקדם את זה.
מיכל וונש: אני חושבת שהדחיפות שאתה מתאר היא גדולה.
מיכל וונש: אגב, זה הילדים של כולנו, לא אכפת לי מאיפה הם, ולכן שיתוף הפעולה הזה בין כל הרשויות וכל הגורמים שצריכים לשתף פעולה, זה ברור.
מיכל וונש: אשמח לזהות מה הוא החסם ולקדם את זה.
עידן גרינבאום: אנחנו נדאג להעביר לך את זה, ברשותך גבירתי יושבת-הראש.
עידן גרינבאום: כמו שאמר מאיר יצחק הלוי, אנחנו מועצה קטנה.
עידן גרינבאום: גם אם אנחנו מאוד רוצים, אנחנו לא יכולים לטפל בכל אלפי בני הנוער שהם פשוט מכל הארץ מגיעים לכאן.
עידן גרינבאום: אגב, אם תשאלי את משטרת ישראל, אני חושב שהם יודעים להגיד שהיום כמעט כל נער או נערה שלא יודעים איפה הם, בסוף שולחים איתור למשטרת טבריה ומוצאים אותם פה על גדות הירדן, בני נוער מנותקים ובני נוער שקצת איבדו את הדרך.
עידן גרינבאום: אני מסכים לכל מה שנאמר פה על כל אתגרי הקורונה שמעצימים עוד יותר את מה שקורה כאן.
עידן גרינבאום: יש פה אירוע באמת בקנה מידה שאין לו אח ורע לטעמי לפחות ומההיכרות שלי, בשום מקום אחר בארץ, לא מבחינת המספרים ולא מבחינת ההיקף, והדבר הזה מחייב את כולנו, לטעמי, להתגייס ולראות איך פותרים אותו.
מיכל וונש: בהחלט זהו משבר לאומי שמצריך מענה לאומי ולא נקודתי ולא מקומי, וכך אנחנו ניערך לו ונמשיך את הדיון בו ונעקוב.
מיכל וונש: אולי נקיים דיון המשך ברגע שנדע שהצלחנו לקדם גם את הדברים הפרקטיים שעולים מהדיון הזה כדי לדעת איך זה מתבצע בפועל.
מיכל וונש: אני מחזירה את השרביט ליורם, וממש אני מבקשת מכולם בקצרה כיוון שאנחנו בעצם צריכים לסיים לצערי הרב בתוך כעשר דקות את הדיון החשוב הזה, ואנחנו נמשיך אותו.
מיכל וונש: יורם, בבקשה.
יורם שליאר: קודם כל, עיקר הדברים שמטרידים אותי זה מה שעידן עכשיו תיאר.
יורם שליאר: בזמנו, במסגרת הרשות למלחמה בסמים הייתי חלק מהפרויקט הזה של האוהלים בחופי הכנרת.
יורם שליאר: אני חושב שאם מסתכלים כרגע על הבחינה באמת הפסיכולוגית מעבר למה שאומרים כאן, צריך להוסיף לתוך הסיפור הזה את העובדה, קודם כל יש לנו את החגים לפנינו.
יורם שליאר: גם כחוזרים ללימודים, הלימודים שהם מסגרת שפחות או יותר מארגנת את התלמידים, אנחנו יודעים שחוזרים בקפסולות.
יורם שליאר: אנחנו בהסתדרות הפסיכולוגים, יש לנו הרבה מה להגיד על העניין הזה מעבר לזה שזה חשוב בריאותית, אבל אנחנו יוצרים כאן ניתוקים חברתיים בין ילדים.
יורם שליאר: החדווה של ללכת לבית הספר ולפגוש את החבר'ה, שהרי רוב הילדים בגיל הזה הולכים לבית ספר כדי לפגוש את החבר'ה, החדווה הזאת נפגעה.
יורם שליאר: אני אגיד לכם יותר מזה.
יורם שליאר: סטודנטים שנרשמו ללימודים במכללות, חלק מהסיבה שהם רצו ללכת למכללות זה היה המפגש הסטודנטיאלי, שוקלים עכשיו את העניין הזה כי הם לא רוצים לשבת מול זום.
יורם שליאר: כל זה יוצר בדידות מאוד גדולה ומפנה המון זמן.
יורם שליאר: שני הדברים האלה מתחברים ביחד למפגשים הבלתי פורמליים האלה שבדרך כלל מה שהם קוראים "ישיבות", אתם מכירים את זה בטח, והם נפגשים באופן בלתי פורמלי.
יורם שליאר: הם לא מרגישים מחויבים לתו הסגול והם מפצים את עצמם בתוך המקומות האלה, לכן צריך לשקול גם את ההיבט הזה של הקפסולות כמו שאנחנו שוקלים את הנושא של הסגר, גם ההיבט הכלכלי ונמנעים מכל הצעדים הדרסטיים, אנחנו חושבים, אני מייצג כאן איזושהי דעה, שצריך לשקול טוב טוב את ההפרדות האלה, לעשות בחינת סיכונים ולראות מה המחיר שמשלמים על זה.
יורם שליאר: צריך להזכיר כאן שגם הפעילות של החינוך הבלתי פורמלי ותנועות הנוער מאוד התמנתה, שזה היה איזשהו באפר של הסיפור הזה.
יורם שליאר: אני בהחלט חושב שצריך בעניין הזה לתת את הדעת.
יורם שליאר: זה הכול טריגרים וזה הכול מאיצים של הסיפור הזה של ההתכנסות הבלתי פורמלית שאנחנו כל הזמן מדברים עליה.
יורם שליאר: אגב, זה לא חייב להיות בחופים.
יורם שליאר: לא צריך בשביל זה את החופים.
מיכל וונש: אני מסכימה לחלוטין ואני חושבת שמעבר לדיון באמת במשבר הנפשי וכל ההשלכות שלו מבחינת מה שהוועדה הזאת מתעסקת בו, בין אם זה התמודדות עם סמים ואלכוהול והתמכרויות מכל הסוגים, אני עכשיו בעצם למדה ממה שאתה אומר שאנחנו צריכים לקיים דיון דחוף גם בוועדת החינוך, בהיערכות לקראת שנת הלימודים הבאה מעבר לנושא כמו שאתה אומר בצדק, הבריאותי, הטכני, הפדגוגי.
מיכל וונש: באמת היערכות שעוסקת בנושא הזה, ההיערכות של ההשלכות הנפשיות, הפסיכולוגיות, החברתיות, ובאמת לחשוף את זה ולייצר את השיח.
מיכל וונש: אנחנו שבועיים לקראת שנת הלימודים אבל לפחות בזמן שנותר לנו, כן ניתן את הדעת גם על הנושא הזה.
יורם שליאר: צריך לזכור שמדובר במתבגרים.