GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חגית בוני-נח: מהממצאים עולה, כמו בעולם, שיותר הומואים ולסביות משתמשים בחומרים פסיכואקטיביים מאשר הטרוסקסואליים וגם, אחד הממצאים הכי מעניינים, בדומה לעולם זה שאין כמעט הבדלים מגדריים בין נשים לסביות לעומת גברים הומוסקסואליים, למעט אביסה או שתייה מופרזת בחודש האחרון.
חגית בוני-נח: יש לי כאן קצת מספרים.
חגית בוני-נח: למשל עישון סיגריות, 62% מבין ההומוסקסואלים דיווחו על עישון סיגריות לעומת 44% מההטרוסקסואלים.
חגית בוני-נח: משקאות חריפים, 85% מההומוסקסואלים, אגב, כל ההבדלים הם מובהקים ותמיד ההומוסקסואלים הם יותר מאשר הטרוסקסואלים, לעומת 73% מההטרוסקסואלים.
חגית בוני-נח: לגבי הבינג' דרינקינג 44% מבין ההומוסקסואלים לעומת 30% מבין ההטרוסקסואלים.
חגית בוני-נח: זה אולי הממצא היחיד, בינג' דרינקינג, שהיה הבדל בין לסביות לבין הומוסקסואלים, הבדל מובהק, בכל שאר החומרים לא היה הבדל מובהק.
חגית בוני-נח: לגבי קנביס, גם כן הבדל מובהק, 65% מבין ההומוסקסואלים לעומת 45% מבין ההטרוסקסואלים.
חגית בוני-נח: תרופות ללא מרשם, 13% בקרב הומוסקסואלים לעומת 5%.
קריאה: באיזה גילאים?
חגית בוני-נח: בגילאים 18 עד - - -
יחזקאל בן זימרה: למה לא הכנסת את - - -
חגית בוני-נח: שנייה, רגע.
חגית בוני-נח: לגבי שימוש כלשהו בסמים אחרים בשנה האחרונה, גם כאן היה הבדל מובהק.
חגית בוני-נח: אני כן יכולה לומר שהתאים היו קטנים, זאת אומרת שלנו סם סם, התאים היו קטנים לעשות ממש הבדלים, אז חיברנו את כל הסמים האחרים וכאן היה מובהק, 24% מבין ההומוסקסואלים דיווחו על שימוש בסמים אחרים בשנה האחרונה לעומת 6%.
חגית בוני-נח: עוד ממצא אחד שאולי הוא חשוב ורלוונטי זה שאנחנו שאלנו גם, כמו בסקר האפידמיולוגי, שיעריכו את דפוסי השימוש בקרב החברים.
חגית בוני-נח: מה שראינו שזה היבט חברתי, זאת אומרת הרבה הומוסקסואלים מדווחים שהחבורה שסביבם, הרבה יותר מאשר הטרוסקסואלים, משתמשת בסמים, בכל סוגי הסמים ולכן בהמלצות שלנו, בין היתר, שוב, רק עכשיו אנחנו מסיימות את הכול, זה הרבה מאוד גישה שהיא התערבותית חברתית, זאת אומרת צריך ממש, מה שיואב דיבר קודם, לעשות את המליאה באיגי אולי, בקבוצות האלה ואחר כך, כדי למנוע את העניין.
חגית בוני-נח: שוב, זה היה מהקק"מ שלנו.
חגית בוני-נח: אנחנו היינו שמחות קודם כל לתקציבי מחקר, אם אפשר.
חגית בוני-נח: אז הגשנו בקשה גם לרשות למלחמה בסמים, אבל חוץ מזה - - -
תמר זנדברג: זה לא דיון בנושא - - - הכול חשוב ולכול צריך לתקציבים.
חגית בוני-נח: משפט אחרון.
חגית בוני-נח: רק אם אפשר, אפילו בלי תקציב, שיתוף פעולה, אם נוכל להגיע לכמות רבה יותר של כל החבר'ה, אנחנו נוכל לעשות, כמו שעשינו כאן, ולקבל אולי תמונת מצב גדולה יותר.
חגית בוני-נח: תודה רבה.
תמר זנדברג: כן, בבקשה, שם ותפקיד.
רועי גזית: התנדבתי באיגי.
רועי גזית: מתנדב ותיק בקהילה, בוועד, באיגי ובמסגרות שונות וכאלה.
רועי גזית: דיברנו כאן המון על הקהילה הטרנסג'נדרית, דיברנו על אנשים שמכורים לסמים, המון על עניין של מקרי קצה, כמו שקראתם לזה, שזה דבר מאוד מאוד חשוב והכול, אבל אם אני לוקח את ההומו הנורמטיבי התל אביבי, יש מגפת סמים מטורפת בקהילה כרגע מלפני חמש שנים.
רועי גזית: עד לפני חמש שנים הייתי אומר ש-80% מהחברים שלי לא עושים סמים בכלל, רק הקיצוניים יעשו סמים.
רועי גזית: היום לפחות 80% או 90% מהחברים עושים סמים.
רועי גזית: סמי מסיבות הפכו להיות מכה מטורפת, אין מספיק מודעות לכל הדברים, אין מספיק מודעות לגבי ערבובים של דברים.
רועי גזית: אתם מביאים את חדר המיון של איכילוב, כמה חבר'ה מגיעים כל סוף שבוע.
רועי גזית: רק לפני חודש היה סיפור של שני חבר'ה שערבבו G יחד עם אלכוהול, התאשפזו שם, כמעט מתו.
רועי גזית: הדבר הזה זה מגפה.
רועי גזית: זה גם בקהילה ההטרו, אבל בקהילה ההומוסקסואלית זה עוד יותר קשה, הסיפור הזה וזה גם קשור ל'כמסקס' בתוך הסיפור הזה וכמעט לא נגעו בדבר הזה כאן.
קריאה: אני ניסיתי להעלות את זה ולהגיד שזה - - -
תמר זנדברג: זו נקודת המוצא לדיון.
תמר זנדברג: יש אוכלוסיות קצה ויש אוכלוסיות לא קצה, לא יודעת איך קוראים להם, אבל מבחינתנו זה רצף.
רועי גזית: אני מסכים, אני אומר שצריך גם קטע של הסברה גם ולא רק - - -
תמר זנדברג: מאה אחוז, פשוט הכותרת של הדיון הזה זה מסגרות טיפול ושיקום.
תמר זנדברג: טוב, תודה לכולם.
תמר זנדברג: אני רוצה לסכם ככה, ס', זה בהתייחס לדברים שלך באמת, אני חושבת שזה הסיכום הכי טוב.
תמר זנדברג: יש לנו כאן שתי מסגרות פעולה מקבילות, שתיהן מובילות לאותו כיוון, אבל שתיהן צריכות להתקדם.
תמר זנדברג: האחת זה אותה הקמה של מסגרות ייעודיות ומתמחות.
תמר זנדברג: שמענו כאן על שתי התארגנויות בשלבי התקדמות שונים, אחת, לפחות ממה שאני התרשמתי, התארגנות שנמצאים בה כל הגורמים, מבחינת משרדי הממשלה, יושב פה משרד הבריאות, אבל לא שמעתי בכלל, לא על תקציב ולא על משהו שקורה קונקרטי, והשנייה, מטעם משרד הרווחה, שיש לה תקציב, מינימלי מאוד, אבל לפחות יש, אבל היא עוד לא נטועה בתוך המארג הלה"טבי של כל הגורמים הקיימים.
תמר זנדברג: אוקיי, אבל אני לא שמעתי שהתקציב הזה הולך להיות מוזרם לשם.
תמר זנדברג: להיפך, שמעתי כאן דווקא בין השורות ניסיונות הפרדה, לכן אני מבקשת מכם, שוב, על מנת שהדברים יוזרמו למקום הנכון, בואו תאחדו כוחות.
תמר זנדברג: זה לא הרבה כסף ומשרד הבריאות, הכסף שלכם חסר פה.
תמר זנדברג: כמו שאתם יודעים, וזה ממשלה, אין דבר כזה שיש שני משרדי ממשלה ורק אחד שם כסף, מה גם שזה נורא נורא מעט.
תמר זנדברג: בשבילכם לשים עוד 250,000 זה כלום, הסכום הכולל ביחד גם כן יהיה כלום, אבל לפחות יהיה כפול מהחצי כלום.
תמר זנדברג: אז תאחדו כוחות, תראה, שבי, אם יואב זה הנציג שלך או אתה, לא יודעת איך, לא נכנסת לכם לצורה הארגונית, אבל תאחדו את הכוחות האלה, יחד עם המרכז הגאה, שאני מניחה שהוא חלק.
תמר זנדברג: אני מקבלת את ההערה של למה רק בתל אביב, אבל כרגע גם את זה אין בתל אביב.
תמר זנדברג: אז בואו נתחיל ממשהו ומשם נגדל.
תמר זנדברג: אז תאחדו כוחות, לא יודעת, אם הכסף הזה יוכל להיות לאותו תקן או נושא משרה שיוצב במרכז הגאה, שכל הגורמים פה, יחד עם האגודה, יחד עם החברה בהר"י, ילוו, ייתנו את המעטפת המקצועית הטיפולית וייעשה איזה פיילוט ומשרד הבריאות ייתן עוד קצת כסף ויראו למה, אז לפחות נתחיל ממשהו ונדע שב-2018 יש לנו משהו שאנחנו יכולים להסתכל עליו ולהגיד 'זה תוצאה של העבודה הזאת'.
תמר זנדברג: אחרת זה נשמע לי הרבה קצוות שאף אחד מהם כרגע הוא לא קצה חוט שמושך את כל הגליל.
תמר זנדברג: אז, בבקשה, צרפו את השולחן העגול הזה ותעשו את זה.
תמר זנדברג: הדבר השני, וזה מה שאת הצבעת עליו הרבה, ס', זה הנושא של המערכת הרגילה, המערכת המיינסטרימית.
תמר זנדברג: בתנועה הפמיניסטית מדברים הרבה על ג'נדר מיינסטרים, בוא נדבר פה על LGBT מיינסטרימינג.
תמר זנדברג: כלומר לא רק מסגרות ייעודיות, לא רק ב-, לא רוצה לכנות בשנות, אבל גם המערכת הרגילה, 'סלעית', מערכות הבריאות, הרווחה, הן צריכות לעבור כאן איזה שהוא חינוך, איזה שהיא השכלה לקראת קבלה ובעתיד אנחנו רואים את הלהט"ב כמו קהילת הנשים, מוטמעת.
תמר זנדברג: אנחנו בני אדם, כולנו בני אדם, כולנו חלק, אנחנו לא מקטלגים את עצמנו לגטאות בשביל לקבל שירותי בריאות או חינוך או רווחה או כל שירות אחר.
תמר זנדברג: וכאן אני חוזרת למה שפאולה דיברה על ההכשרות.
תמר זנדברג: שוב, תשתמשו באותו פורום כדי לכוון גם לכיוון הזה.
תמר זנדברג: כרגע, פאולה, אני מבינה את ההצהרה ואת הכוונה שאנחנו פרנדלי ואנחנו מקבלים וזה.
תמר זנדברג: תביני שמהמקום שהלקוחות שלך מסתכלים זה פער מאוד מאוד גדול ויש לכם, כמערכת, מה ללמוד כאן ומה לספוג פנימה.
תמר זנדברג: תשתמשו באנשים, תראי איזה שולחן יש כאן, הוא כולו בהתנדבות, הוא כולו שולחן מקצועי בתחומי החינוך, הבריאות, הרווחה, הפסיכיאטריה, הרפואה, מה שלא תרצי.
תמר זנדברג: תשתמשו בידע הזה, תטמיעו אותו אל תוככם, יש כאן דלת פתוחה שרוצים, כולל את ס' ואת קרן, שיש גם מה ללמוד מהלקוחות שלכם, הם יכולים גם ללמד את המערכת ולא רק הפוך.
פאולה רושקה: זה חשוב מאוד.
תמר זנדברג: אז זאת בעצם הבקשה השנייה שלי.
תמר זנדברג: אחת זה שתאחדו כוחות לגבי נושא אותה מסגרת עתידית, שכרגע עוד לא ברורה לנו, שתיים, תהפכו את השולחן הזה גם לשולחן למידה עבורכם, עבור מערכות, גם הרווחה וגם הבריאות, על מנת שאותן הכשרות של אנשי מקצוע קיימים ילמדו מהידע הקיים כאן שממש משווע לפרוץ החוצה וזה התפקיד שלכם להושיט יד ולקבל את זה אליכם.
תמר זנדברג: זה לא כסף, זה לא כלום, זה רק רצון טוב ולב פתוח של המערכת.
תמר זנדברג: אנחנו יודעים שזה הרבה פעמים קשה, אבל זה מתבקש.
תמר זנדברג: מבחינתי זו התקדמות מהשנה הקודמת, אבל עדיין לא, נמשיך לדאוג לזה.
תמר זנדברג: בוקר טוב לכולם, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול של הכנסת.
תמר זנדברג: על סדר היום: התמודדות הרשויות עם תופעת הסחר הבלתי חוקי בתרופות מרשם.
תמר זנדברג: זה נושא שמלווה אותנו – אנחנו עומדים לצאת לבחירות, הכנסת עוד מעט 4 שנים, מה שנקרא "כמעט תמלא את ימיה".
תמר זנדברג: הוועדה הזו עסקה בתרופות המרשם משנת 2015 באופן עקבי.
תמר זנדברג: יש לי פה את התאריכים.
תמר זנדברג: ב-30.11.2015, ב-30.3.2016, ב-15.11.2016.
תמר זנדברג: אחר כך ב-23.3.2017, ב-30.1.2018, ב-21.5.2018 ועכשיו אנחנו בנובמבר 2018\
תמר זנדברג: מציינים שלוש שנים לעיסוק מאוד אינטנסיבי של הוועדה הזו.
תמר זנדברג: לאורך השנים אנחנו רואים את העלייה בתופעה המדאיגה מאוד הזו, שאנחנו ממש רואים אותה כמגפה של התמכרות ברישיון.
תמר זנדברג: היא מתפשטת מתחת לרדאר באופן סמוי, באופן שהדבר הכי גרוע הוא שאנחנו אפילו לא יודעים להעריך את מידת הנזק האמתי שלו, כי הוא סמוי.
תמר זנדברג: יש לנו איזשהן אינדיקציות שמגיעות אלינו מארצות הברית כבר כמה שנים.
תמר זנדברג: עוד הנשיא הקודם, הנשיא אובמה, כבר הגדיר את זה במכת מדינה בארצות הברית.
תמר זנדברג: רק השבוע ראינו תרופה נוספת שמאושרת.
תמר זנדברג: באמת שם מדובר בתופעה שכבר מוכרת כאחת מהתופעות החמורות, אם לא החמורה ביותר בתחום ההתמכרות, ואחת מסוגיות בריאות הציבור החריפות ביותר.
תמר זנדברג: כאן כאילו יש לנו פה ושם מתחת לפני השטח אינדיקציות לעלייה בשימוש בתרופות מרשם, לאוזלת יד גם של משרד הבריאות בתפוצה הרחבה והלא מורשית, הלא מפוקחת של התופעה הזו דרך המרשמים.
תמר זנדברג: עסקנו כאן הרבה מאוד בנושא של המרשמים הלא חוקיים, המרשמים המזויפים, המרשמים שיש בהם שימוש לרעה, הרופאים שדיי עומדים חסרי אונים אל מול הניסיונות להשיג מהם עוד תרופות במרשמים וכולי.
תמר זנדברג: היום אנחנו רוצים לגעת בעוד נושא שהיה חלק מהשיחות שלנו בדיונים הקודמים, אבל לא ממש שמנו אותו במוקד.
תמר זנדברג: היום אנחנו רוצים לשים אותו במוקד.
תמר זנדברג: הנושא הוא הסחר הלא חוקי בתרופות האלה בשוק הסמים.
תמר זנדברג: הטריגר לדיון הזה הוא סיקור – יש לנו סעיף בתקנון שאת יכולה לחסות את שמך בפרוטוקול.
דנית מזרחי חג'ג': זה בסדר גמור.
תמר זנדברג: אז נמצאת אתנו דנית שהתראיינה והופיעה.
תמר זנדברג: אנחנו נראה את הקטע, ואז נתחיל איתך ונפתח את הדיון.
מורן קלפר: אנחנו נראה בעצם את הכתבה מ"חי בלילה".
מורן קלפר: גם דנית מופיעה שם וגם הסחר בטלגראס.
מורן קלפר: אני מורן, אני כתב של "חי בלילה".
תמר זנדברג: נעים מאוד מורן, תודה שהצטרפתם.
מורן קלפר: תודה רבה.
מורן קלפר: אנחנו עוסקים בתקופה האחרונה באמת בכל מה שקורה בטלגרם.
מורן קלפר: נתקלנו בדבר הזה, וכשהבנו את הסכנה הכנו כתבה שהיא באמת יותר גדולה מהכתבות האחרות.
מורן קלפר: אנחנו נציג לכם אותה עכשיו, ואחרי זה אני ודנית נשמח לדבר.
מורן קלפר: (מוקרנת כתבה)
תמר זנדברג: תודה מורן, תודה דנית שהצטרפת.
תמר זנדברג: תודה חי בלילה.
תמר זנדברג: אני רוצה לומר כך: קודם כל, מה שאנחנו רואים פה זה כמה דברים.
תמר זנדברג: אחד, זה הטלגרם, טלגראס, תופעה שכבר ראינו אותה, היא ידועה ומוכרת.
תמר זנדברג: אני חייבת לומר שמבחינתי זה פשוט מדיום, במקום למכור ברחוב זה עכשיו באפליקציה.
תמר זנדברג: כלומר, זה פחות או יותר – אנחנו יכולים לנסות לרדוף אחרי הטכנולוגיה, אבל זה ככל הנראה יהיה חסר משמעות.
תמר זנדברג: זה לא שהסחר ברחוב נעלם, זה קיים.
תמר זנדברג: יש במאמצי האכיפה – ראינו את רוני שלא נמצא כרגע - - -
ברק שפירא: הוא בווינה.
תמר זנדברג: דבר שני זה באמת התרופות עצמן.
תמר זנדברג: צריך להבין פה משהו.
תמר זנדברג: מה שראינו כרגע זה סחר בהרואין, נקודה.
תמר זנדברג: זה אמנם הרואין סינטטי, זה הרואין מורשה, זה הרואין שנמצא לפי פקודת הסמים, מותר לרכוש אותו, מותר להשתמש בו והוא אפילו עוזר.
תמר זנדברג: אבל מותר לרכוש אותו ולהשתמש בו כמובן במרשם, בפיקוח ותוך מדידה ומידה גם של הכמות וגם של התדירות.
תמר זנדברג: פה ראינו פשוט סחר בהרואין.
תמר זנדברג: במקום לקנות בתוך שקית ברחוב, מוכרים את זה בצורה של טבליה.
תמר זנדברג: הדבר השלישי, וזה הנושא שבאמת עסקנו בו הרבה מאוד.
תמר זנדברג: זה נראה פה שהוא מופקר לחלוטין.
תמר זנדברג: זו השאלה איך זה מגיע לשם?
תמר זנדברג: איך הטבליות האלה מתוך הקופסאות של טבע – עצרנו את הסרט בדיוק וזה ברור, הוציאו את זה מהקופסה.
תמר זנדברג: אף אחד לא זייף את זה בדרך לשם.
תמר זנדברג: כלומר, יש פה תופעה – גם אף אחד לא שדד בית מרקחת, ואף אחד לא פתח מפעל של טבע וזייף את האריזה.
תמר זנדברג: יש פה תופעה של שימוש בתרופות, במרשמים, באופן מופקר, באופן לא חוקי ובאופן מסוכן.
תמר זנדברג: שוב, הדיון הזה מצד אחד מתחיל פה ומצד שני זה דיון שכבר ערכנו אותו כמה פעמים.
תמר זנדברג: אנחנו רואים בכתבה הזו את הנזק המאוד משמעותי ומסוכן שלו.
תמר זנדברג: בואו רגע נצלול לתוך העניין.
תמר זנדברג: דנית, נתחיל איתך.
תמר זנדברג: ספרי לנו טיפה כי מבחינתנו את בעלת ניסיון וחוויה.
תמר זנדברג: תשתפי אותנו ואז נשמע את גורמי המקצוע ומשרדי הממשלה.
דנית מזרחי חג'ג': אני דנית, בת 32.
דנית מזרחי חג'ג': בגיל 26 עברתי תאונת דרכים מאוד קשה.
דנית מזרחי חג'ג': היו לי שברים באגן, בצלעות, פגיעה מוחית מאוד קשה.
דנית מזרחי חג'ג': שכבתי חודש בטיפול נמרץ.
דנית מזרחי חג'ג': לאחר מכן עברתי לבית לוינשטיין, ישבתי על כיסא גלגלים.
דנית מזרחי חג'ג': סבלתי נורא.
דנית מזרחי חג'ג': משם התחילה ההתמכרות שלי.
דנית מזרחי חג'ג': אני חושבת שאני הפכתי את זה להתמכרות.
דנית מזרחי חג'ג': בסך הכל, השימוש באופיאטים ובבנזודיאזפינים בהתחלה נתנו לי בשביל לעזור לי נפשית ופיזית.
דנית מזרחי חג'ג': לאחר מכן כשהשתחררתי לטיפול בקהילה, אני הפכתי את זה לשימוש כי לא יכולתי בלי זה.
דנית מזרחי חג'ג': הגוף מפתח תלות ולא יכול בלי זה.
דנית מזרחי חג'ג': אחרי ארבע שנים הגעתי למסקנה ביחד עם המשפחה שלי שסבלה נורא בזמן ההתמכרות שלי, שאני חייבת לצאת מזה.
דנית מזרחי חג'ג': אני בהרס עצמי מוחלט.
דנית מזרחי חג'ג': הרסתי את החיים שלי, הרסתי למשפחה שלי את החיים, לבן זוג שלי שהיה.
דנית מזרחי חג'ג': הרס עצמי וסביבתי מוחלט.
דנית מזרחי חג'ג': ביחד עם אמא שלי הגענו למסקנה שאני חייבת טיפול.
דנית מזרחי חג'ג': פנו אלינו מערוץ 22 לפני כ-3.5 שנים ושידרו את הכתבה הראשונה במאי 2014.
דנית מזרחי חג'ג': משם הבנתי שאני נמצאת בבעיה.
דנית מזרחי חג'ג': הלכתי לטיפול, לגמילה פיזית.
דנית מזרחי חג'ג': שם עברתי את הגמילה הפיזית ואחר כך עברתי לטיפול נפשי במבט נשי בחיפה.
תמר זנדברג: הוועדה הייתה שם.
דנית מזרחי חג'ג': היה לי מאוד קשה.
דנית מזרחי חג'ג': הייתי בהכחשה מוחלטת שאני מכורה שנמצא בבעיה.
דנית מזרחי חג'ג': לאט לאט עם הזמן הבנתי.
דנית מזרחי חג'ג': הבנתי כמה הבעיה שלי גדולה וחמורה.
דנית מזרחי חג'ג': סיימתי טיפול בהצלחה, יצאתי הביתה והמשכתי טיפול בקהילה.
דנית מזרחי חג'ג': היום אני מלווה אנשים שנמצאים באותה בעיה.
דנית מזרחי חג'ג': אני מנסה לעזור להם גם להגיע לטיפול פיזי ונפשי לאחר מכן.
דנית מזרחי חג'ג': אני חושבת שללא הטיפול הנפשי, גמילה פיזית לא מספיקה בכלל.
דנית מזרחי חג'ג': מכור שמגיע למצב של התמכרות, הוא מגיע להרס עצמי ופגיעה נפשית מאוד קשה.
דנית מזרחי חג'ג': בלי טיפול נפשי אין סיכוי לצאת ממחלת ההתמכרות.
דנית מזרחי חג'ג': אני אומרת לכם את זה מהניסיון האישי שלי.
דנית מזרחי חג'ג': בלי טיפול נפשי אני לא הייתי ניצלת.
דנית מזרחי חג'ג': לא הייתי יושבת פה היום.
תמר זנדברג: תודה שבאת ותודה ששיתפת אותנו.
תמר זנדברג: אם אני יכולה לשאול אותך משהו, איפה את היום?
תמר זנדברג: זאת אומרת, ממה שאנחנו ראינו, אחת הבעיות בהתמכרות הספציפית הזאת, בהתמכרות לתרופות מרשם, זה באמת העובדה שהמכור לא מכיר ואולי אפילו לא יודע בעצמו שהוא מכור.
תמר זנדברג: הוא לא רואה את עצמו כמו איזה נרקומן ברחוב, סליחה על הביטוי, שמזריק או שנמצא בהודו.
תמר זנדברג: אישה נורמטיבית כמוך שעברה תאונה וסבלה מכאבים.
תמר זנדברג: אלף, אם את יכולה לתאר לנו עבור עצמך – אני מדברת על התקופה שהיית בבית.
תמר זנדברג: כל התרופות שלקחת היו ממרשם?
תמר זנדברג: איך הפער הזה של ההבנה של עצמך, של ההתמכרות?
תמר זנדברג: שנית, היום, כשאת עוזרת לאחרים, איפה את מוצאת אותם?
תמר זנדברג: איך את מגיעה אליהם או הם מגיעים אלייך?
דנית מזרחי חג'ג': אז קודם כל, בזמן ההתמכרות שלי כשישבתי בבית לא הבנתי שאני נמצאת בבעיה.
דנית מזרחי חג'ג': מתי הבנתי שאני נמצאת בבעיה?
דנית מזרחי חג'ג': ברגע ש – כמובן שהשגתי את זה על ידי מרשם רופא.
דנית מזרחי חג'ג': הכל מרשמי רופא.
דנית מזרחי חג'ג': הבנתי שאני נמצאת בבעיה ברגע שעשיתי את אמא שלי חולה ואת אבא שלי חולה.
דנית מזרחי חג'ג': שם הבנתי שאני נמצאת בבעיה.
דנית מזרחי חג'ג': התרופות שאני קיבלתי על שמי לא הספיקו לי.
דנית מזרחי חג'ג': כשעשיתי את ההורים שלי חולים, הבנתי שאני נמצאת בבעיה מאוד גדולה.
דנית מזרחי חג'ג': אני משקרת קודם כל לעצמי, אחר כך למשפחה שלי.
תמר זנדברג: כשהתרופות לא הספיקו מה עשית?
דנית מזרחי חג'ג': פשוט עשיתי את אמא שלי חולה ואת אבא שלי חולה.
תמר זנדברג: שלחת אותם להביא מרשמים?
דנית מזרחי חג'ג': הם עשו את זה.
דנית מזרחי חג'ג': הגיע שלב שגם המרשמים של ההורים שלי לא הספיקו לי.
דנית מזרחי חג'ג': ככה זה אצל המכור, אף פעם לא מספיק לנו שום דבר.
דנית מזרחי חג'ג': אנשים הגיעו אליי ומגיעים אליי עד היום דרך הכתבות ששידרו עליי.
דנית מזרחי חג'ג': שודרו עליי 3 כתבות.
דנית מזרחי חג'ג': לפני כשבועיים הכתבה האחרונה שמורן ערך.
דנית מזרחי חג'ג': הגיעו אליי המון אנשים ומגיעים עד היום.
דנית מזרחי חג'ג': קשה לי מאוד, כי אני בעצמי מכורה נקייה.
דנית מזרחי חג'ג': בגאווה גדולה אני אומרת את זה היום.
דנית מזרחי חג'ג': אני מכורה נקייה, ועדיין נמצאת בבעיה.
דנית מזרחי חג'ג': אני משתדלת להעביר להם את כל מה שאני עברתי.
דנית מזרחי חג'ג': מנסה להדריך וללוות אותם עד הכניסה למקום, כי אני יודעת מי הוא המכור.
דנית מזרחי חג'ג': במיוחד שההתמכרות היא לכדורים, לתרופות מרשם.
דנית מזרחי חג'ג': זה אופיאטים ובנזודיאזפינים.
דנית מזרחי חג'ג': זה גם משככי כאבים וגם הרגעה ושינה.
דנית מזרחי חג'ג': זה לא פחות גרוע הבנזודיאזפינים.
דנית מזרחי חג'ג': אני משתדלת לעשות את זה כמיטב יכולתי.
דנית מזרחי חג'ג': זהו.
תמר זנדברג: משרד הבריאות, נתחיל אתכם.
תמר זנדברג: איך קורה דבר כזה?
תמר זנדברג: איך קורה שראינו כאן כרגע בית מרקחת, ונמצאים אתנו פה גם נציגים של רוקחים.
תמר זנדברג: ראינו שבן אדם בא לבית מרקחת ומבקש מהרוקח תרופה כזאת, אז הרוקח אומר לו: "השתגעת?
תמר זנדברג: זו תרופה בכספת".
תמר זנדברג: איך מגיעים למצב, קודם כל, שלשלושה אנשים ממשפחה אחת מסופקות תרופות – את המצוקה שלהם אנחנו מבינים.
תמר זנדברג: אבל הצד השני של זה, איך קורה שתרופה כזו מגיעה לתפוצה כל כך רחבה בלי פיקוח לא של רופא, לא של רוקח ולא של משרד הבריאות?
ברק שפירא: אני אנסה לענות על זה, כי זאת שאלה מאוד מורכבת.
ברק שפירא: אני ברק ממשרד הבריאות, מאגף אכיפה.
ברק שפירא: אני גם אנסה למסגר את זה.
ברק שפירא: התחום שלי כמובן הוא אכיפה ופיקוח, אבל אני אולי יכול לתת כמה הערות.
ברק שפירא: גם אני רוקח וגם אני ניפקתי ערכות כשהייתי רוקח צעיר.
ברק שפירא: אני פחות או יותר מכיר את המערכת ויש פה עוד רוקחים סביבי.
ברק שפירא: קודם כל, באמת התופעה חמורה.
ברק שפירא: כפי שאנחנו מכירים אותה היא תופעה עולמית, והיא נובעת מכך שלאופיאטים ולבנזודיאזפינים יש תפקיד מאוד מרכזי ומאוד חשוב ברפואה.
ברק שפירא: כרגע, אין לנו חלופה אמתית.
ברק שפירא: אין לנו תרופות אחרות שמטפלות ברמה כפי שהאופיאטים מטפלים בכאב, במיוחד בחולים מאוד קשים.
ברק שפירא: בנזודיאזפינים הם תחליפים מאוד מרכזיים, במיוחד את אנשים שנמצאים בתהליכי גמילה.
ברק שפירא: הם תחליפים מאוד חשובים.
ברק שפירא: פאולה יכולה לדבר על זה.
ברק שפירא: זה מיועד לחרדה, לטיפול בבעיות שינה.
ברק שפירא: הם זקוקים לדברים האלה והם צריכים את זה.
ברק שפירא: חלק מהתרופות כמובן מגיעות לאותם מטופלים, לאותם אנשים שנמצאים במסגרות טיפול של סמים, והם מעבירים אותם מיד ליד.
ברק שפירא: אנחנו יודעים את זה.
ברק שפירא: זה לא אומר שלא זקוקים להן, אנחנו יודעים שהם זקוקים להן.
ברק שפירא: דבר שני, ההגבלות לגבי התרופות הנרקוטיות הן הגבלות מאוד רציניות.
ברק שפירא: כלומר, אנחנו יכולים לנפק רק לעשרה ימים.
ברק שפירא: אני מדבר כרוקח.
ברק שפירא: יש מקרים שאנחנו יכולים לנפק ל-30 ימים בתנאים מסוימים שמציין אותם הרופא.
ברק שפירא: המרשמים הם כמו צ'ק.
ברק שפירא: הם נכתבים במילים, באותיות ובמספרים, בצורה מאוד מובנית.
ברק שפירא: ככה שאנחנו מנסים להימנע מזיופים.
תמר זנדברג: אבל ברק, סליחה שאני מפסיקה אותך.
תמר זנדברג: הרי אם מה שאתה אומר עכשיו היה נכון, כלומר זה היה רק לעשרה ימים וכל כך צ'ק וכל זה, הרי לא היינו מגיעים למצב, לא שגם אמא וגם אבא מספקים את ההתמכרות של מכורה אחת, ובטח לא מה שראינו כרגע בכתבה שיש תמונות של קופסאות על קופסאות שנמכרות בשוק השחור.
תמר זנדברג: איך זה קורה?
ברק שפירא: אני אשאל פה את כולם.
ברק שפירא: לאנשים יש פה תרופות במגירות שלהם שהם שומרים משנים עברו.
ברק שפירא: אני בטוח שיש לכם הרבה.
ברק שפירא: אני בטוח שגם חלקם לא נפטרים מהם.
ברק שפירא: זאת אומרת, חלקכם לא נפטרים מאותן תרופות.
מורן קלפר: סליחה, אני רק רוצה להגיד שאנחנו חשבנו בהתחלה שמדובר אולי במרשמים עודפים שנשארו אצל אנשים, אבל חשוב להבין שאנחנו מסתכלים על מודעות של סוחרים ואנחנו רואים בעצם אחד שמפרסם גם אוקיסיקוד, גם אוקסיקונטין, גם פנטה, גם קלונקס, גם משלשלים, גם כדורים לקשב וריכוז ובכמויות.
מורן קלפר: זאת אומרת שאם אני מדבר איתו היום, רכשתי ממנו ויומיים אחרי מישהו יבקש ממנו עוד שלוש קופסאות ויהיה לו.
מורן קלפר: זאת אומרת שאנחנו גם חשבנו בהתחלה שאולי מדובר באמת – לא שזה מפשט את הבעיה, אבל שמדובר בעודפים שנשארו לאנשים.
מורן קלפר: אני בטוח שזה גם חלק מהבעיה, אבל אנחנו רואים שם כמויות על כמויות.
מורן קלפר: התמונות האלה הן כל יום מתחדשות.
מורן קלפר: יש שם לפחות 20 סוחרים.
מורן קלפר: יש כמויות של תרופות שהן לא רק עודפים.
מורן קלפר: זה משהו שחשוב להבין.
ברק שפירא: אני רוצה להגיד, אני לא אמרתי שמדובר בעודפים.
ברק שפירא: אני מעלה פה בצורה נקודתית למה התרופות מסתובבות סביבנו.
ברק שפירא: זו בעיה ואני מסכים.
ברק שפירא: רוני העלה את הבעיה הזאת כאן בסרטון הזה.
ברק שפירא: תרופות שאנחנו צריכים אותן ומסתובבות סביבנו, אבל כן, הן משמשות גם בסחר של סמים.
ברק שפירא: זו תופעה בעייתית.
ברק שפירא: אני רק אציין פה משהו בתחום שלי, תחום האכיפה.
ברק שפירא: אנחנו גולשים פה לתחומי הרוקחות ואני לא כל כך עוסק בזה במשרד שלי.
ברק שפירא: בארצות הברית מגפת האופיאטיים היא בעיקר מגיפה של חומרים סינטטיים.
ברק שפירא: החומרים שהצגת פה הם חומרים ישנים.
ברק שפירא: אנחנו מכירים אותם בשוק שנים.
ברק שפירא: אני חייב להגיד שכל החומרים שציינת מלבד הבנזודיאזפינים שהם אינם סמים מסוכנים לצורך העניין, כל התכשירים האלה הם תכשירים שנמצאים בפקודת הסמים.
ברק שפירא: אנחנו, אולי קצת בשונה מארצות הברית, אנחנו הקדמנו גם בהכנסה של נגזרות הרבה יותר מסוכנות מהחומרים שמצוינים כרגע, פי 50 יותר חזקים ממורפיום, פי 150 יותר חזקים ממורפיום.
רון תומר: אבל אתה לא מדבר על תרופות.
ברק שפירא: נכון, אני מדבר על נגזרות של פנתניל.
ברק שפירא: פשוט צוין פה על המגפה שמתרחשת בארצות הבריאות כרגע וכו.
רון תומר: גם בארצות הברית הם על תרופות מרשם, וזה היה הכתבה - - -
ברק שפירא: אבל מקרי המוות הם מנגזרות של פנתניל.
ברק שפירא: אין מה לעשות, זה מה שכרגע מופיע לנו.
רון תומר: אבל זה דיון אחר.
תמר זנדברג: יש קשר.
תמר זנדברג: כלומר, ההתמכרות מתחילה מהתרופות.
תמר זנדברג: אחרי זה בשביל לספק את ההתמכרות, מה הולכים ומשיגים ברחוב ולמה זה גורם – ההתמכרות היא התמכרות לתרופות האלה.
תמר זנדברג: שוב, תראה, הרבה פעמים אנחנו רואים שבארצות הברית יש מגפה ואלינו זה מגיע אחרי כמה שנים.
תמר זנדברג: אין פה שום ספק, דווקא בגלל היעילות הרבה של התרופות האלה, אז פוטנציאל ההתמכרות צריך להיות לנגד עינינו כמערכת.
תמר זנדברג: תכף נגיע אליכם, אבל מבחינת משרד הבריאות אני טיפה חסרת אונים פה.
תמר זנדברג: אני רוצה רגע להגיד למה.
תמר זנדברג: יושבת כאן הממונה על תחום ההתמכרויות.
תמר זנדברג: אליה מגיעים כבר לצורך העניין מבחינתנו כשמאוחר מידי.
תמר זנדברג: אתה עוסק באכיפה.
תמר זנדברג: אתה באגף של רוני ברקוביץ', אנחנו מכירים אותו והוא גם התראיין לכתבה.
תמר זנדברג: הוא הולך ובודק את הדברים שנתפסו על ידי גורמי המשטרה והמכס, ואומר לנו אם זה מסוכן או לא מסוכן.
תמר זנדברג: לא צריך ללכת למעבדה ובשלב הזה גם הפסקנו את הכתבה ועמכם הסליחה, כדי לראות שתרופה שהוצאה מהשקית עם הלוגו של חברת התרופות היא תרופה.
תמר זנדברג: אבל איפה המדיניות של משרד הבריאות להתמודד עם התופעה הזו?
מיכאל עופר: היא פשוט איננה.
תמר זנדברג: זאת הייתה שאלה רטורית.
מיכאל עופר: המדיניות איננה.
מיכאל עופר: אני מסתכל על הכתבה הזאת ואני נעלם ונאלם.
מיכאל עופר: אני יושב פה כבר איתך ארבע שנים, ואומר: רבותיי, מערכת בקרה מרכזית שתפקח גם על הרופאים, גם על הרוקחים, גם על המטופלים.
מיכאל עופר: שנראה שאם יש משפחה שבה ארבעה או חמישה מבני המשפחה לוקחים אוקסיקונטין, מיד יוצא דגל אדום ומיד רואים את זה.
מיכאל עופר: משרד הבריאות עומד בעקשנותו הרבה ב-10-15 שנים האחרונות ולא עושה כלום בעניין.
מיכאל עופר: היה גם מבקר המדינה לפני שנתיים.
מיכאל עופר: אז אני מבין את חוסר האונים שלך.
תמר זנדברג: פאולה, את תהיי בסוף.
תמר זנדברג: את העבודה שאת עושה אנחנו מכירים ויודעים, את לא הבעיה שלנו.
תמר זנדברג: אנחנו צריכים לעלות למעלה בהיררכיה.
תמר זנדברג: בואו נלך מחגי, נלך פה לפי הסדר.
תמר זנדברג: ממש שתי דקות לכל אחד.
תמר זנדברג: נקבל איזו תמונה, ואז נמשיך עם המשרדים.
חגי ברוש: אני חייב לומר בכל זאת, אחרי הדיון האחרון שאם אני לא טועה היה במאי, ב-21.05.
חגי ברוש: אני יצאתי אופטימי, כי משרד הבריאות בא ואמר – היה פה בחור ממנהל הרפואה שאמר שהם בונים חוזר מנכ"ל של משרד הבריאות שיגדיר את כל מה שקשור בנושא הזה, כולל מבחני תמיכה למסגרות כמו קופות חולים ובתי חולים, שיוכלו לפתוח מסגרות לטיפול בבעיה.
חגי ברוש: בהמשך לאותה פגישה נפגשנו עם ממלא מקום הרוקח הראשי אלי מרום.
חגי ברוש: אני חושב שסיכום הפגישה עבר גם אלייך.
חגי ברוש: הוצעה התחלה של משהו שאנחנו מאוד לא היינו מסופקים, אני חייב לומר, גם הרשויות וגם ארגון הרוקחים אמרו שאם הולכים על משהו – אם צריך להכניס את היד לכיס, נדאג שהיד תיכנס לכיס, אבל נבנה משהו שלם.
חגי ברוש: אנחנו לא ניקח משהו שהוא במקטעים ולא נותן את המענה שאנחנו מצפים לקבל.
חגי ברוש: היה דיון, ואני חושב שיש היום יותר נכונות במשרד הבריאות ממה שהיה לפני שנה או שנתיים.
חגי ברוש: יש הכרה בסוגיה הזו באופן מוחלט.
תמר זנדברג: ומה קרה מאז?
חגי ברוש: פאולה יכולה באמת לחדש לכם.
חגי ברוש: מה שאני רוצה לומר, זה שסמים יהיו איפה שיש ביקוש.
חגי ברוש: יושבים פה גם אנשי המשטרה.
חגי ברוש: אין פה חוכמות.
חגי ברוש: ידענו שבסופו של דבר השוק הזה יפתח התנהלות כמו של סחר בסמים, וזה בדיוק מה שקורה עכשיו.
חגי ברוש: בסופו של דבר, יש היום המון קהל שבאיזשהו אופן זקוק לחומרים האלה, וסביב זה מתנהלת פעילות כלכלית להערכתי שהיא מאוד לא חוקית גם לפי מה שעלה בכתבה.
חגי ברוש: אנחנו מרגישים את זה, אנחנו יודעים את זה וחיים את זה.
חגי ברוש: אני אומר שזה עוד מנוף או פטיש שצריך לדפוק לנו על הראש, כדי שבאמת המערכת – דרך אגב, באיזושהי דוגמה שישבתי עם מיקי ועם רון, המערכת הייתה מחוברת גם לנושא של הייבוא.
חגי ברוש: תקנו אותי אם אני טועה.
חגי ברוש: זאת אומרת, על איזושהי שליטה כמעט אבסולוטית מהרגע שזה מגיע לנמלים פה בארץ ועד שזה מגיע לאחרון המטופלים שצריך לקבל את זה.
מיכאל עופר: זה היה עם היזם.
תמר זנדברג: רגע חגי, יש לי שאלה.