GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ניר תדמור: אנחנו גם מעוניינים לקבל הכשרה ממד"א כדי שאנחנו נדע לתת עזרה ראשונה פיזית במידה ומישהו קורס לידנו וכמובן שאוטומטית להזעיק את מד"א.
ניר תדמור: בנושא הזה אני אגיד שאנחנו לא מגיעים היום לאירועים שהמפיק לא מתחייב להביא אליו את מד"א או אמבולנס חדרה או כל שירות חוקי ומוסדר של מתן עזרה פיזיולוגית.
ניר תדמור: אנחנו לא יכולים לקחת על עצמנו אחריות שמישהו יקרוס ואנחנו נצטרך לפנות אותו ברכב הפרטי שלנו חלילה החוצה מהמסיבה.
תמר זנדברג: אני מבינה שזו התאגדות של כמה גופים שהם התנדבותיים.
תמר זנדברג: עמותות ו - - -
ניר תדמור: אמת.
תמר זנדברג: והנתון של עשר מסיבות בשנה, זה ה- - -
ניר תדמור: עשר מסיבות בשנה זה אחד הארגונים.
ניר תדמור: זה בעצם המסיבות שקורות בתמיכה של על"ם.
ניר תדמור: הייתי אומר שכל הארגונים ביחד, הפורום כולו הייתי אומר שנותן מענה לבערך 30 מסיבות בשנה.
ניר תדמור: אם הייתי צריך להעריך, וזו הערכה שלנו שעשינו על סמך השנים שאנחנו בתחום, אבל הערכה בלבד, יש מאות מסיבות בארץ בשנה.
ניר תדמור: בחודשי הקיץ בטח יהיו עשר כל שבוע, לפחות.
תמר זנדברג: מאות מסיבות - - -
ניר תדמור: מאות מסיבות טבע.
תמר זנדברג: כן, אבל מסיבות שיש בהן מד"א - - -
ניר תדמור: לא.
ניר תדמור: לא בכולן.
ניר תדמור: באופן כללי.
עומרי פריש: מד"א זה יהיה רק בגדולים ובממוסדים וכדי למסד את כל מה שאת אומרת נדרש מהמפיקים המון כסף.
עומרי פריש: כל הקטנים הם לא נדרשים וגם אין להם את הכסף.
תמר זנדברג: יש פה רישיון, חוקיות?
תמר זנדברג: איך זה - - - תיכף נשאל את המשטרה.
שירן מאור: אני אגיד את זה באופן יותר ברור.
שירן מאור: יש בערך 30 מסיבות שמגיעות עם רישיון.
שירן מאור: כל היתר, מאות המסיבות, הן מסיבות קטנות של בין 100 איש לגג 300, שהרבה פעמים זה חבר'ה בני נוער או צעירים שרוצים לארגן מסיבה לחבר'ה שלהם ולהרוויח קצת כסף ואין להם באמת את האופציה לעמוד בכל ההיבטים של הרישוי של להביא מד"א ואבטחה וכולי, אז הם עושים את זה באופן לא חוקי.
שירן מאור: ושם הרבה פעמים - - -
תמר זנדברג: מה לא חוקי בזה, סליחה על ה - - -
שירן מאור: ללא רישוי.
תמר זנדברג: סתם, נניח שאני רוצה לקחת 30 מחבריי, יש לי יום הולדת, ולצאת למרחב ציבורי פתוח בין אם זה פארק הירקון ובין אם זה יער בן שמן, לשים הגברה ולהביא אוכל ושתיה מהבית ולעשות מסיבה.
בועז לבנה: אני ממדור רישוי עסקים במשטרת ישראל.
בועז לבנה: כעקרון בשביל לעשות מסיבה, מסיבה צריכה לקבל רישיון עסק.
בועז לבנה: עכשיו יש - - -
תמר זנדברג: כל מסיבה?
בועז לבנה: שניה.
בועז לבנה: יש פריט רישוי שנקרא פריט 77 ה' - שזה אירועים תחת כיפת השמיים.
בועז לבנה: אין דבר כזה מסיבת טבע.
בועז לבנה: זו מסיבה שאנשים באים ורוקדים ונהנים.
בועז לבנה: מסיבות שהם עובדים לפי פריט 77 ה' שזה מעל 500 איש, הם צריכים לעבור דרך הרשות המקומית ודרך כל נותני האישורים שביניהם זה משטרת ישראל, מד"א, כב"א איכות הסביבה ומקבלים את האישורים המתאימים, צריכים להיות בתנאים שלהם.
תמר זנדברג: אם זה פחות מ-500?
בועז לבנה: אם זה פחות מ-500, אז פה יכולים לקבל פריט מהרשות המקומית שנקרא 4.8.
בועז לבנה: ברגע שיש להם משקאות משכרים אז יש פריט שנקרא הגשת משקאות משכרים.
תמר זנדברג: גם אם זה לא מכירה?
בועז לבנה: לא, ברגע שזה מכירה.
בועז לבנה: כי מבחינתנו - - -
תמר זנדברג: רק מכירה.
בועז לבנה: כי מבחינתו המסיבות האלה הן עסקים.
תמר זנדברג: רק אני שניה עושה לי בראש, מבחינתנו המדרגה בין מסיבת חברים שאני יכולה לארגן לחבר'ה שלי לבין מסיבות שמגיעים אליכם, זה אלמנט המסחריות.
תמר זנדברג: ברגע שזה הפך להיות משהו מסחרי שמוכר אלכוהול, זה כבר הופך להיות טעון רישוי ושם אנחנו במדור שלך.
עופר סלומון: לא מדויק.
בועז לבנה: שניה, רגע.
בועז לבנה: יש גם - - -
תמר זנדברג: באם יש אלמנט מסחרי שהוא לא עבר דרככם, זה מוגדר לא חוקי?
בועז לבנה: נכון.
עומרי פריש: אבל אפשר שהמוכר לא קשור באופן ישיר למפיק ואז - - - אפשר לעקוף את הכל.
תמר זנדברג: בסדר, זה כבר - - - אבל באמת אני שואלת, נניח אדם עושה מסיבה לחברים שלו והוא לא מוכר, או כל אחד מביא מהבית או שהוא - - -
עופר סלומון: זה לא מדויק מה שהוא אומר.
עופר סלומון: ממש לא נכון.
תמר זנדברג: מה זאת אומרת, הוא שוטר, הוא - - -
עופר סלומון: בסדר, אבל זה ממש לא נכון.
עופר סלומון: אני אומר לך שבני נוער שרוצים לעשות מסיבה, שהם לא 500 איש והם לא 300 איש, גם אם רוצים להיות 100 אנשים והם ייכנסו עכשיו לפארק הירקון הם צריכים רישיון ואישור מרשות הירוקים שם, של פארק הירקון שיתנו להם רישיון, שתהיה דרך - - -
בועז לבנה: זה משהו אחר.
בועז לבנה: זה לא רישיון.
תמר זנדברג: הוא אמר קודם משהו אחר, אבל אם אני - - -
עופר סלומון: פארק, יער, מסיבת טבע נמצאת ביער, בפארק, בחוף ים.
עופר סלומון: כי צריך דרך מילוט, שאם חס וחלילה קורה משהו אמבולנס יכול להגיע, בלי קשר למכירת אלכוהול.
בועז לבנה: אם היית נותן לי להשלים ולא מתפרץ, אז יש גם חוק שנקרא חוק - - - מקומות ציבוריים.
בועז לבנה: יש חוק כזה שבא ומגדיר בנושא של אסיפה או תהלוכה או אנשים שבאים להתאגד ביחד, ובדרך כלל כשאנשים באים להתאגד ביחד במסיבות שהם רוצים שיהיו מסיבות חוקיות שלא תחת רישוי עסקים למשל, אז הם באים למשטרה ומבקשים "אנחנו עושים פה מסיבה, עם אלכוהול, מסיבה משעה כזאת עד שעה כזאת" והמשטרה נותנת את התנאים שלה, צריך אבטחה, צריך סדרנים צריך ככה וככה, ואז אפשר.
בועז לבנה: רוב המסיבות שהן מסיבות טבע, הן מסיבות קטנות ולא חוקיות, בדרך כלל המשטרה מוצאת אותן או דרך הפייסבוק או דרך שמישהו מתלונן במשטרה ואומר "יש פה מסיבה בשמורה בואו תבדקו מה קורה פה" או שזה ניידות סיור שמסתובבות ושומעות איזה שהוא רעש או כל דבר אחר ובאות ורואות מסיבות לא חוקיות כאלה, אנחנו באופן מיידי תמיד עוצרים את המסיבות האלה, לא ממשיכים, לדעתנו יש פה חשש לשלום הציבור וגם אנחנו חוקרים ומעכבים את המפיקים, יש פה בעצם גם נושא של - - - שזה דו"ח של עסק ללא רישיון ולפעמים גם מוציאים כתבי אישום.
בועז לבנה: בסופי שבוע אנחנו מדי פעם מקבלים דרך התחנות ודרך המרחבים והמחוזות שמפסיקים אירועים כאלה.
בועז לבנה: אין דבר כזה שהמשטרה שומעת על אירוע כזה ולא מפסיקה אותו, שהוא לא חוקי.
תמר זנדברג: אני שניה מפרידה בין המסיבות הגדולות שאתם מתארגנים מראש, עוד רגע נגיע אליהן, לבין מה שאמרת עכשיו.
תמר זנדברג: לצורך העניין אתם מקבלים דיווח דרך אחת מתחנות המשטרה, נניח שאני גרה ליד, ומתקשרים אזרחים ואומרים "יש פה רעש לא תקין" וכולי, אתם מגיעים, מבחינת
תמר זנדברג: כם המסיבה לא חוקית וצריכה להסגר.
תמר זנדברג: זה ברמת רישוי העסקים, וברמת החקירה של המפיקים ומארגנים, אם אתם מצליחים להגיע אליהם.
תמר זנדברג: בדרך כלל המארגנים עצמם נמצאים בשטח?
בועז לבנה: חלקם כן חלקם לא.
תמר זנדברג: אבל אני עכשיו שואלת מבחינת הזירה עצמה.
תמר זנדברג: אתה מגיע למקום שאולי יש בו 50 או 100 או 200 איש, המסיבה לא חוקית ואתה רוצה לסגור אותה ולחקור את המפיקים, שחס וחלילה יכול לקרות אסון, מילוט, לא יודעת מה, אבל יש א נשים והאנשים שנמצאים בשטח הם אולי חלקם זקוקים לטיפול רפואי, אולי חלקם זקוקים לעזרה ראשונה נפשית או פיזית או אני לא יודעת מה.
חגי ברוש: לא כשירים לנהוג.
תמר זנדברג: לא כשירים לנהוג, אתה מפזר את המסיבה, מה הם יעשו.
תמר זנדברג: אז מה קורה עכשיו?
בועז לבנה: בוודאי כשמפזרים את המסיבה אז אנחנו לא עוזבים את המסיבה והולכים, כמובן שאם יש אנשים שצריך טיפול רפואי מתקשרים למד"א, מתקשרים לכל מיני גורמים, שיבואו לטפל.
בועז לבנה: אנחנו לא עוזבים את המסיבה.
תמר זנדברג: אבל איך, השוטר שבא לסגור את המסיבה עובר אחד- אחד ורואה באיזה מצב הוא?
בועז לבנה: לא.
בועז לבנה: א.
בועז לבנה: כשמנהלת סיור מגיעה ורואה שהמצב קטסטרופלי ורואים שיש אנשים שיכורים אז לא עוזבים את המסיבה כי יש גם חשש לסדר הציבורי.
בועז לבנה: מביאים עוד ניידות משטרה, מזמינים את מד"א במידה וצריך טיפול.
בועז לבנה: אנחנו לא סוגרים את המסיבה והולכים.
בועז לבנה: אין דבר כזה.
יחיאל מגנוס: תמר ברמה הפרקטית על סמים פסיכדליים עדיף לא לפרק את המסיבה באמצע, כי דלקה לא לוקחת פחות משבע-שמונה שעות, לפעמים עשר.
יחיאל מגנוס: ברמה הפרקטית של סמים פסיכדליים, עדיף שהמסיבה - - -
בועז לבנה: מאיפה אתה יודע שאנשים לקחו סמים פסיכדליים?
יחיאל מגנוס: אני יודע - - -
תמר זנדברג: רגע, כמו שאמרתי קודם, חלק מהיתרון של השולחן הזה זה שולחן עגול, זה מפגש בין גורמים.
תמר זנדברג: אז אתה אומר מהזווית שלך, עכשיו יש פה כאלה, שמענו אחד שהוא רואה אחר כך את האנשים, עכשיו נשמע רגע את חיליק, ניסיון מהצד השני איך זה נראה כשהמשטרה באה לסגור מסיבה.
יחיאל מגנוס: ראיתי כמה מסיבות שהמשטרה סגרה.
יחיאל מגנוס: הגיעו להקות של שוטרים והתנפלו על ה- - -, עצרו אנשים, לא הזמינו שום מד"א ושום בטיח, לא זכיתי לראות את זה, וראיתי לפחות עשר פעמים.
יחיאל מגנוס: המסקנה מזה שהגוף הזה שהוא בסדר גמור, אין לי שום ביקורת עליו, הוא לא הגוף שצריך לטפל בעניין.
יחיאל מגנוס: פשוט מאד, אנחנו משתמשים לתיקון המחשב במסגר, זה לא יילך.
יחיאל מגנוס: הנושא הוא נושא תרבותי, נושא של התארגנות, אנחנו צריכים לראות איך אנחנו מביאים לידי כך שמי שרוצה לעשות מסיבה לא בגלל התנפלות של המשטרה ירחיק בפעם הבאה את המסיבה למרחק יותר גדול ויביא את הקהל לסיכון הרבה יותר גדול, ולהיפך.
יחיאל מגנוס: איך אנחנו עושים שבהינף קולמוס קטן או לחיצה באינטרנט הוא יקבל את הרישיון למסיבה, המסיבה תהיה מוכרת, המיקום שלה יהיה מוכר והסיוע של כל הגורמים שיכולים לתת בטחון לחוגגים יהיה במקום, וזו אחריות ציבורית שלנו.
יחיאל מגנוס: לזרוק את זה על המשטרה זה לא נכון.
מעיין שנקר: אני רוצה להוסיף שבאמת אנחנו באים להרבה מאוד מסיבות שנסגרות על ידי המשטרה כי הן לא מוגדרות כחוקיות, ובאמת המענה שניתן שם לחוגגים, אפילו אם הם לא צריכים כרגע מד"א או כרגע איזה שהוא טיפול נפשי, הם כרגע נמצאים תחת השפעת חומרים פסיכדליים ומה שקורה, מה שאנחנו ראינו בהרבה מאוד מקומות, שאנשים כאלה יוצאים לכביש ומהווים סיכון גם לעצמם וגם לנהגים אחרים מסביבם.
מעיין שנקר: אנחנו לא נכנסים פה להאם צריך או לא צריך לסגור את המסיבות האלה, זה משהו שהוא נטו עניין חוקתי ואכיפתי, אבל אני חושבת שכאשר אתם באים לסגור את המסיבות האלה, צריך לעשות איזה שהוא מרחב ביניים.
מעיין שנקר: אנחנו נמצאים שם ואנחנו נותנים מענה, אבל אנחנו לא יכולים לתת את המענה הכולל.
מעיין שנקר: יש איזה שהוא מרחב ביניים שצריך להיות בין זה לבין שעכשיו החוגגים הולכים לכביש ועוברים למסיבה אחרת.
שירן מאור: אנחנו רוצים להרחיב גם עם נתונים וגם לגבי הבורות של המשתמשים.
שירן מאור: יש בורות עצומה בקרב המבלים והמשתמשים לגבי קודם כל מה החומר שאני לוקח עומד לעשות לי.
שירן מאור: אנחנו יודעים שיש קורלציה מאוד גבוהה בין אם אני יודע למה אני נכנס והאם תהיה לי או לא תהיה לי טראומה בעקבות זה.
שירן מאור: לא יודעים איזה חומרים, לא יודעים אם אלה חומרים שהם אמיתיים או שהם מזויפים, לא יודעים חומר מסוים אם אני אקח עם חומר נוסף, ומנתונים שלנו באירועים כאלה, כמעט 40% מהמשתמשים משלבים כמה חומרים ביחד, הם לא יודעים מעבר לחבר שאמר שזה בסדר לקחת MDMA עם קוקאין, הם לא יודעים שהסיכוי לקבל התקף לב משילוב של MDMA וקוקאין הוא מאוד גבוה.
שירן מאור: הבורות היא עצומה.
שירן מאור: אחד דברים שקורים בעולם במרחבים בטוחים כמו שלנו זה שאנחנו רואים שמנגישים מידע, מחלקים ברושורים מאוד ברורים שאומרים "זה LSD, זו מנה שהיא מסוכנת אבל לא מסכנת את החיים שלך, כך כדאי לקחת את זה, זו החוויה שעומדת לקרות לך" חשוב לומר שהתפיסה שלנו זה שבהנגשת מידע אין בה לגיטימציה ואין בה שידול בשום צורה.
שירן מאור: כמו שאני בא בבית ספר לכיתה ז' לדבר איתם על חינוך מיני, אני לא אומר להם "לכו תעשו עכשיו מין" לילדים בני 13, אני חושב שזה ממש לא מתאים ולא הזמן, אבל אני מבין שיש בעיה.
שירן מאור: ועם בעיה בין השאר, הדרך להתמודד איתה זה על ידי מיזעור נזקים ועל ידי הנגשת מידע והסברה בשביל לדאוג שא ותם נזקים חמורים שאנחנו מכירים, בין אם בנפש ובין אם בגוף, יצטמצמו.
ניר תדמור: אני רוצה להגיב.
ניר תדמור: השאיפה שלנו היא להגיע למצב שבו המפיקים של המסיבות האלה מחויבים בעצם לדאוג גם ללקונה הזאת של ההיבט הנפשי והרגשי של החוויה של האנשים שהם מזמינים לחגוג.
ניר תדמור: אם מד"א דואגים לפיזיולוגי, והמשטרה והאבטחה דואגים לפיזי בטיחותי, פלילי, אז אנחנו דואגים לנפשי ולרגשי, ואנחנו רוצים, לפחות שואפים לקבל הכרה ולעבוד בשיתוף פעולה עם משרד הבריאות, ושיהיו איתנו פסיכיאטרים ופסיכולוגים שנוכל להתייעץ איתם באופן רשמי ולא רק בתור מי שעובד בבריאות הנפש שאני מתייעץ, מחוץ לשעות העבודה, מה שנקרא.
ניר תדמור: אז אנחנו רוצים באמת לשאוף לשיתוף פעולה כמה שיותר מעמיק עם המשטרה, עם מד"א, עם מערך בריאות הנפש בארץ ולדאוג שזה יהיה חלק מהשירותים שמוצעים באופן קבוע ומחייב לקהל של החוגגים.
קריאה: אני רוצה רגע להגיב.
תמר זנדברג: שניה חברים.
תמר זנדברג: נעשה דיון מסודר.
תמר זנדברג: אני רוצה להכניס ממש בקצרה גם את אביבה וולף וגם את עודד פריד, אנחנו בשלב השטח, מיד אחר כך הרשות למלחמה בסמים, מד"א ואחרי זה משרד הבריאות.
תמר זנדברג: זה כרגע הסדר.
תמר זנדברג: בינתיים חגי ברוש מהרשות למלחמה בסמים.
חגי ברוש: אני קודם כל רוצה גם להשתתף בצערך.
חגי ברוש: זה היה - - - לא קל.
חגי ברוש: תראו, אנחנו בחודש האחרון קיבלנו הנחיה מהשר, דני שחר ראש הרשות, לבנות צוות בין משרדי שכולל שותפים מהחברה האזרחית, המגזר השלישי שעוסקים בתחום, על מנת לגבש המלצות למזעור הנזק בתחום הזה.
חגי ברוש: זה לא ענין פשוט ובאמת הגופים שפועלים פה עושים עבודת קודש, יש דרך אגב גופים נוספים, כן ירבו, אבל אנחנו צריכים פה הסדר, אני חושב שחיליק דיבר על זה קודם.
חגי ברוש: צריכים פה הסדרה כי 90% מהמסיבות, לפחות מהנתונים שיש אצלי, הן בחורף.
חגי ברוש: הנה, בסוף השבוע הקרוב כבר יש ארבעה מסיבות שאנחנו יודעים עליהן, באחת מהן אפילו אנחנו מתכננים לבקר, ובקיץ זה מגיע לבין 10 ל-15 מסיבות מדי שבוע, זאת אומרת כשאנחנו מצליחים – וכמובן שאני מודה לכל מי שפועל בנושא הזה – אבל אם אנחנו מגיעים לעשר מסיבות בשנה, אז אנחנו נוגעים בקצה של הקצה, ו-90% מהמסיבות האלה הן בכלל לא חוקיות, זאת אומרת מרבית המסיבות הן לא בצד החוקי.
חגי ברוש: אני רוצה להגיד עכשיו כמה דברים.
חגי ברוש: נכון שברגע שאתה פונה למשטרה, המשטרה נותנת התניות, זה עולה כסף ליזם, אוקיי.
חגי ברוש: אבל בואו גם נזכור שבתוך העולם הזה, שבאלמנט החוויה שלו יש גם כוחות ציניים שלא בדיוק מרוויחים כסף רק ממכירת שתיה או אוכל או כרטיס, אלא גם מתפרנסים ממכירה מאוד אינטנסיבית של סמים, בואו, זה לא איזה שהוא עולם נקי וטהור.
חגי ברוש: ממש לא.
חגי ברוש: אז אנחנו צריכים להבין גם את הקושי שיש לממשלה, למדינה, לבוא ובאמת להגדיר את הנושא הזה.
חגי ברוש: יחד עם זה, אנחנו נבנה צוות עם כל השותפים הרלבנטיים, כולל המשטרה, כולל משרד המשפטים, כולל משרד הבריאות, כולל החברים מהמגזר השלישי כדי באמת להגיע לאיזה שהוא רעיון שיוכל בסופו של דבר לתת מענה על מנת, בתהליך הסופי, להציל חיים.
חגי ברוש: אנחנו לא רוצים לראות, מעבר לנזק שגם נוצר וגם העובדה שלצערי חבר'ה גם באיזו שהיא דרך בסוף מוצאים את מותם, אבל הפתרון חייב להיות פתרון הסדרתי שנוכל לתת את המענה גם באותן מסיבות כרגע שהן מוגדרות על פי חוק כלא חוקיות.
חגי ברוש: חייבים להכנס, אני מקבל את ההערות שנאמרו פה, אני אומר שהנושא של כמובן הסברה במתחם, העברת האינפורמציה האמתית והנכונה והרלבנטית היא מאוד מאוד משמעותית, אבל צריך לבנות פה באמת מנגנון שלם, כמו שנאמר קודם, המשטרה לא יכולה להגיע למתחם כזה לבד.
חגי ברוש: היא משטרה, היא גוף אוכף חוק, היא לא גוף שמטפל, היא לא גוף שמאבחן מצב טראומטי כזה או אחר.
חגי ברוש: אנחנו נצא לדרך בעבודה מסודרת על העניין הזה, ואני מניח שבעבודה מאומצת, תימשך כמה שתימשך, אבל שבסוף נגיע לאיזה שהן הסכמות שהן ריאליות ברמת כלל החברים בממשלה ששותפים לעניין הזה, ונוריד את זה בצורה מסודרת לשטח.
חגי ברוש: אבל יש לנו עניין כרשות באמת להכנס לעומק הסיפור הזה.
חגי ברוש: אני רוצה לומר לכם שהנתונים הם באמת, לפחות באינפורמציה שיש לנו הם די דומים למה שמעניין סיפרה קודם.
חגי ברוש: בין אם זה חוויה, זה פחות רלבנטי איזו טראומה צצה, אבל הטראומות צצות, יוצרות בעיות, אני יודע שחבר'ה שם נכנסים במהלך המסיבות, פשוט נעלמים ולא מוצאים אותם ויש שם סרטים ברמה.
חגי ברוש: בכל אופן, הכיוון שלנו זה באמת ללכת להסדרה ממשלתית כדי שבאמת נוכל להגיע למקסימום המסיבות האלה ולתת איזה שהוא מענה שבסופו של דבר ימנע קודם כל מוות של אנשים ופגיעה של אנשים.
חגי ברוש: זה יכול לכלול גם מערכות – אני מניח שמן הסתם יעלה הנושא של בדיקה של איזה חומר לדוגמה בנאדם הולך להשתמש בו, לפחות זה משהו שאנחנו רוצים להמליץ שייעשה.
קריאה: מה לגבי - - -
חגי ברוש: שניה, אנחנו נדבר.
חגי ברוש: אני לא רוצה להכנס לכל הפרטים.
חגי ברוש: אני רק אומר, כשהולכים לתהליך כזה, מה שיכווין אותנו זה באמת שנדע שלפחות שבנאדם בא וכבר קנה, מה לעשות, הוא כבר קנה את החומר, אז לפחות שהוא יידע מה הוא מכניס לגוף.
חגי ברוש: יש היום מכונות שמספקות, מן מעבדות ניידות כאלה שאפשר, יש ערכות - - -
תמר זנדברג: שניה חברים, יש גם פרוטוקול.
תמר זנדברג: זה שאמרת את זה עכשיו כאילו לא אמרת, לא בגלל שלא שמענו, כי זה לא בפרוטוקול.
תמר זנדברג: אז בבקשה שהדיון יהיה מסודר.
חגי ברוש: בסופו של דבר אנחנו רוצים לעסוק בהצלת חיים ובסופו של דבר אנחנו רוצים שלפחות שבנאדם כבר קנה משהו, הרי בואו, זה לא מיוצר ב"טבע",.
חגי ברוש: חבר'ה, דיברתי קודם, מדובר על אנשים ציניים שרוצים רווח, היה לנו מקרה בשנה שעברה שמישהו הכין תמהיל של סם בצורה לא טובה וארבעה אנשים, או שקיפחו את חייהם או שהפכו להיות נכים, אני לא זוכר, זה היה באזור ראשון לציון.
חגי ברוש: אז העסק הזה לא עובד בצורה נקיה.
חגי ברוש: זה קטע פלילי נטו, אדם רוצה להתפרנס, ואנשים משלמים על זה בחיים שלהם אחר כך, אנחנו רוצים למנוע את זה.
חגי ברוש: הדבר השני, באמת להכנס לנושא של הסברה, מאוד משמעותי.
חגי ברוש: גם להורים להערכתי צריך קודם כל, באמת, אני מלא הערכה, אורית פה איתי מאגף המניעה אצלנו, אנחנו באיזה שהוא אופן נחבור אליכם לפעילות משותפת, אבל זה מעורר השתאות, כל הכבוד.
חגי ברוש: אנחנו צריכים גם להכנס המון לנושא המניעה על כל הרצף, גם בקרב הורים, גם בקרב אלה שמגיעים לבלות, שיבינו את הסכנות האמתיות, לא משחקים ולא סיפורים עלי באבא.
חגי ברוש: באמת, אם אנחנו מדברים על משהו כמו 80% שמשתמשים וש-20% מהם חווים איזו שהיא אפיזודה כזאת או אחרת, החבר'ה צריכים לדעת שאחרי זה החיים נראים אחרת, החיים משתנים מיד אחרי זה ואתה מתחיל להכיר שלפעמים החבר הכי טוב שלך זה הפסיכיאטר, ואולי אביבה תתייחס לזה עוד מעט.
תמר זנדברג: חגי, אם אני מסכמת מה שאתה אומר, מכיוון שאתה הראשון מהרשויות, חוץ מהמשטרה, אתם ברשות למלחמה בסמים מבחינתכם זה נמצא בתכנית העבודה?
תמר זנדברג: אתם מתכוונים להכנס - - -
חגי ברוש: זה ברמה של הנחיה של שר שמבקש לקבל המלצות בין משרדיות מכל המשרדים ביחד לשבת, ולבוא ולהגיד איך אנחנו עושים פה איזו שהיא הסדרה לעניין הזה, ואני אומר, אני עוד לא יודע את טיבה.
חגי ברוש: בטח למשרד המשפטים יש עמדה X, למשטרה יש עמדה Y, צריך לשבת כולם ולמצוא בסוף איזה שהוא - - -
תמר זנדברג: אני רוצה לבקש ממך אם כך, אני אומר את זה גם בסיכום אבל אומר גם כעת, אני רוצה לבקש ממך לפני הצוות הבין משרדי הזה, לערוך אצלכם ברשות, אתה כמובן תוביל את זה, אני לא יודעת איך אתם בתוך הרשות, איזה שהוא שולחן עגול עם גורמי הטיפול והגורמים האזרחיים, גם חיליק, עומרי, הפורום, על"ם, כי אתה שומע שיש פה המון - - -
חגי ברוש: זה חלק מתהליכי העבודה שיהיו.
חגי ברוש: ברגע שנבנה את הצוות מן הסתם נזמין את החברים מהשטח.
תמר זנדברג: צוות ממשלתי זה חשוב בשביל לדעת כבר - - -
חגי ברוש: אבל אמרתי שנשתף גם את ארגוני החברה האזרחית.
תמר זנדברג: מצוין, פשוט כדי שהצוות הממשלתי גם יידע מה לעשות בצורה הנכונה, הוא צריך קודם - - - הרי משרד המשפטים לא יודע מה קורה במסיבות, הוא יגיד "לא, עם זה יש בעיה, כי זה ככה" וכולי.
חגי ברוש: אנחנו נעשה את זה בתוך תהליך העבודה והלמידה.
חגי ברוש: זה ברור.
אביבה וולף: אני לא יודעת כבר את מה אני רוצה לייצג.
תמר זנדברג: בגלל זה לא אמרתי טייטל.
תמר זנדברג: את תציגי את עצמך.
אביבה וולף: אני פסיכיאטרית, אני מזכ"לית באיל-סם שזו החברה לרפואה וטיפול בהתמכרויות, שעשינו דווקא בסוף השבוע האחרון כנס שנתי על כל העניין הזה.
אביבה וולף: האמת היא שאני לא כל כך מעורבת בכל הנושא הזה לצערי תקופה ארוכה, רק בתקופה האחרונה, ומה שאני שומעת עכשיו, אני מייצגת עכשיו את עצמי או אני מקווה שאצליח לקחת את זה לפחות לאיל-סם, כי ברמת משרד הבריאות והתכניות שם קטונתי.
אביבה וולף: אני חושבת שבאמת כמות האנשים והנזקים שנוצרים במסיבות האלה, זה מפחיד ממש.
אביבה וולף: אם זה ההכחשה שלנו, לפחות הפסיכיאטריה, אני לא יודעת כמה אנחנו מבינים בזה, ולדעתי הנזק הוא עצום, הנזק הנפשי לאנשים, כל העניין של ההצפות ושל הטראומות, אני משערת שאם לעמרי היו מיטות של שבע קומות בכפר אז הן היו מלאות.
עומרי פריש: י שלי היום מעל 200 איש ברשימת המתנה.
עומרי פריש: צריך לפתוח עוד ארבעה כפרים, למלא אותם - - -
אביבה וולף: אני רגילה שאני מתקשרת ואין מקום.
אביבה וולף: ואני חושבת שאתה המקום היחיד שמבין מה זה הסיפור הזה בכלל.
אביבה וולף: כשהם מגיעים כבר למחלקות הפסיכיאטריות, כמו שאת אומרת, אני לא יודעת אם אנחנו בכלל יודעים מה אנחנו צריכים לעשות עם הדברים האלה.
אביבה וולף: ומבחינתי זו בעיה מאוד מאוד קשה, כי בעצם אם אני מנסה לסכם את מה שאני שמעתי, זה שיש המון חבר'ה שזה עוד נוער, אחרי צבא, לא משנה, זו אוכלוסייה ענקית של אנשים שהם פגועי נפש קשים שאף אחד בכלל לא יודע על קיומם, בסוף זה מגיע אלינו בתור בוגרים בני 40 במקרה הטוב, אם לא לפני, שאנחנו אומרים שהם מופרעים, פסיכופטים וכאלה, או איזה משוגע או לא יודעת.
אביבה וולף: מי בכלל זוכר שזה התחיל במסיבה והוא לקח משהו.
אביבה וולף: אני רואה הרבה אבחנות של סכיזופרניה שאין שם סכיזופרניה בגלל שיש פסיכוזות, בלגן מטורף.
תמר זנדברג: כלומר, רק שאני אבין, אנשים שאת רואה, שמגיעים אליך - - -
אביבה וולף: זה כלום לעומת מה שאני שומעת פה, זה כאילו אני לא רואה, הניסיון שלי אפסי באופן יחסי אליהם.
תמר זנדברג: אבל במקרים שאת כן רואה, את יודעת להגיד ש - - -
אביבה וולף: אני שיניתי אבחנות בלי סוף.
תמר זנדברג: למה, בגלל ש - - -
אביבה וולף: בגלל שהוא לא חולה נפש.
אביבה וולף: בגלל שהוא היה פסיכוטי, אולי אפילו טריפ רע וארוך - - -
עומרי פריש: בגלל שלשימוש בסם יש קשר למצב הנפשי, זה מה שהיא מדברת עליו.
תמר זנדברג: לא, זה אני מבינה.
תמר זנדברג: מה שאני שואלת, אני שואלת את הדבר הבא, את רואה אותם אחרי שהם כבר נגיד פסיכוטיים ומגיעים אליך למיון או למחלקה - - -
אביבה וולף: הם כבר עשו בלגן.
אביבה וולף: אם הם כבר אצלי אז זה ממש בלגן.
תמר זנדברג: מה שאת אומרת שאת מזהה דפוס שיטתי, שאם נלך אחורה, וכנראה מהניסיון שלך, או אם אותו פסיכיאטר שיראה אותו במפגש הראשוני - - -
אביבה וולף: לא שואלים בכלל את השאלה הזאת.
תמר זנדברג: ישאל את השאלה - - -
אביבה וולף: לא, איפה ישאל.
אביבה וולף: לא שואל.
תמר זנדברג: אז איך את יודעת שזה קשור?
אביבה וולף: בגלל שאני עובדת עם סמים אז אני שואלת, ואם לא היום אז אני אשאל אחר כך.
תמר זנדברג: זאת אומרת את מזהה דפוס שאותם אנשים שמגיעים למצבים פסיכוטיים - - -
אביבה וולף: של חוסר ידע.
תמר זנדברג: - - - וכביכול פיתחו או סכיזופרניה או הפרעת - - -
אביבה וולף: לא כולם.
תמר זנדברג: ברור שלא כולם.
תמר זנדברג: אבל את מזהה שכיחות יתר ל- - -
אביבה וולף: אני לא יודעת, לא רוצה לדבר על מספרים בגלל שאני רואה פירורים.
אביבה וולף: לי עשה חשק מאוד גדול לבוא ולהיות שם ולהתנדב, אחר כך אין לי זמן, אבל אני חושבת ש- - -
עומרי פריש: תתייעצי עם היועץ הביטוחי שלך לפני שאת הולכת לשם.
אביבה וולף: אתה מכיר אותי עמרי.
אביבה וולף: קודם כל רציתי לדבר בשביל, לא יודעת אם אני אתפוס אותם אחרי זה, אני חושבת שאני מאוד אשמח שנעשה משהו ביחד, אפילו לא ברמה האישית, ברמה של להביא את זה לאיל סם, יש שם המון אנשים, שכן נעשה משהו, זה אבסורד, עשר מסיבות עם כל הברדק הזה.
אביבה וולף: לא יודעת, זה בסיסי, נרחיב את הדוכן, נמצא תרומות, נעשה משהו, כי אם אנחנו נחכה שיהיה - - -
מעיין שנקר: ברשותך, אני רוצה לחזק את מה שאת אומרת ולהגיד שאנחנו נתקלים בהרבה מאוד חוסר ידע של גורמים רפואיים בנוגע להשפעות כי לצורך העניין השפעה של חומר משנה תודעה יכול להיתפס בצורה מאוד פשוטה כהתקף פסיכוטי זמני.
אביבה וולף: אני מדמיינת שנכנסים למסיבה ומפזרים אותם, אם יש לנו כמה שעוד לא קיבלו טראומה מהטריפ, אז עכשיו יקבלו טראומה מהסיטואציה.
אביבה וולף: אז לסגור, שכולם יהיו בפוסט טראומה.
תמר זנדברג: יש לנו עוד הרבה דוברים ואנחנו חייבים לקדם את הדיון הזה.
תמר זנדברג: בבקשה עודד ואחריו רונן.
עודד פריד: אני אעשה את זה בקצרה.
עודד פריד: אני ראש פורום המדיניות הציבורית באגודה למען הלהט"ב וביקשתי את זכות הדיבור כי הזכירו את הקהילה הגאה, אז אני אומר שיש הרבה פעמים וגם כבוד יושבת הראש, הזכרת שאנחנו מסתכלים לחו"ל לראות מה נעשה בחו"ל ואיך אפשר ללמוד משם, אז אני מציע גם למי שיושב כאן סביב השולחן על מה נעשה בתוך הקהילה הגאה.
עודד פריד: הדיסקליימרים הנדרשים כמובן, אני מדבר אך ורק על בגירים ולא קטינים, זה סיפור אחר לחלוטין.
עודד פריד: אגיד למי שלא יודע ולא מכיר שבקרב הקהילה הגאה, בייחוד בקרב גברים הומואים יש ממש תרבות של צריכת סמים, לא ניכנס ללמה זה, לחץ, דיכאון, חיים בארון, תגובות חברתיות הומופוביות אבל זה נמצא, ואז באמת דיברו כאן הרבה מאוד אנשים שפוגשים את אותם משתמשי סמים אחרי או תוך כדי, אז מה שאני רוצה לספר זה על פעילויות שנעשו בתוך הקהילה הגאה, לפני ועל איך הן השפיעו.
עודד פריד: לפני שנתיים פרופ' פיני הלפרן מנהל המחלקה לרפואה דחופה באיכילוב העלה פוסט אחרי מצעד הגאווה, העלה פוסט שבו הוא כתב איך המיון באיכילוב הוצף במשתמשי סמים ונאלצו ממש להעביר מטופלים לבתי חולים אחרים בגלל תופעה של שימוש בסמים במהלך מסיבות.
עודד פריד: שנה מאוחר יותר, כלומר באירועי הגאווה האחרונים הייתה ירידה דרסטית בהפניות למיון והיא לא הגיעה יש מאין.
עודד פריד: היא הגיעה בגלל מספר דברים מאוד קונקרטיים שאפשר ללמוד אותם ולעשות אותם יותר.
עודד פריד: קודם כל זה באמת הכשרות והדרכות לאנשי מקצוע.
עודד פריד: גם רופאים, גם אחיות, גם אנשים רפואיים, לא תמיד יודעים ספציפית את העניין הזה, ועוד יותר מזה אגיד, הם לא מכירים את הז'רגון, הם לא מכירים את הווייב ואת התרבות שיש מאחורי זה, ואפילו אם פרמדיק ניגש לבליין שנמצא כרגע תחת השפעת סם ושואל אותו "איזה סם לקחת" והוא אומר לו שהוא על K, או על G, או על כל שם אחר שהוא השם המקובל במסיבה, יכול להיות שהפרמדיק בכלל לא יודע במה מדובר וזה חלק מהעניין.
עודד פריד: הייתה ממש הדרכה במיון איכילוב, עשה אותה ד"ר רועי צוקר שמוביל את התחום הזה.
עודד פריד: הדבר השני זה הסברה לקהילה.
עודד פריד: כל הזמן מדברים פה על אחרי, על תוך כדי המסיבה, אפשר לעשות את זה גם לפני, גם להסביר מה זה החומרים האלה, מה הם הולכים לעשות, כי זה עוזר.
עודד פריד: גם השילובים המסוכנים, יש טבלה מסודרת, היא עברה.
תמר זנדברג: איפה היא עברה?
עודד פריד: זה פורסם באתרי חדשות קהילתיים, היו הדרכות במרכז הגאה, היו כל מיני מפגשים בעניין הזה.
תמר זנדברג: בעולם המסיבות יש אתרים, פורומים, דברים כאלה?
עודד פריד: יש ממש טבלה מסודרת של מה הם השילובים - - -
תמר זנדברג: לא, אם יש אתרים שבהם אנשים מחפשים מידע על המסיבה שאפשר לפרסם שם.
מעיין שנקר: יש.
עודד פריד: זה פורסם בכל מיני אתרים קהילתיים, כי בעצם הרעיון הוא לבוא ולהגיד - - -
מעיין שנקר: כרגע המפיקים - - - המשטרה תסגור אותם, אם אנחנו נפרסם דרכם מידע.
עודד פריד: הרעיון הוא לא להיות שיפוטי, לא לבוא ולהגיד "תעשו סמים" ולא "אל תעשו".
עודד פריד: אלא אם אתם עושים סמים אז GHB ואלכוהול לא הולכים ביחד וזה מה שכנראה יוביל אתכם במקרה הטוב למיון, במקרה הרע למוות.
תמר זנדברג: אלה דברים שאתם פרסמתם באתרים - - -
עודד פריד: זה נמצא.
תמר זנדברג: ב-GO GAY ודברים כאלה?
עודד פריד: כן.
עודד פריד: אטרף וכאלה.
עודד פריד: היו גם כנסים בעניין הזה, כנסים לקראת אירועי הגאווה.
תמר זנדברג: סליחה, המשטרה, כי פה אני שומעת ועוד שניה ארחיב את זה, אבל המשטרה שמן הסתם נמצאת באתרים האלה, לא הייתה פניה לאתר "תורידו"?
עודד פריד: הייתה כתבה ב-YNET - - -
תמר זנדברג: אה, לא במודעות אתה מתכוון אלא בכתבות הסברה.