GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עודד פריד: לא, אין פה שום דבר לא חוקי.
עודד פריד: להעביר מידע על ה - - -
תמר זנדברג: אני מסכימה איתך, פשוט מה שפה נאמר זה שאם זה יהיה באתר של מסיבה זה כאילו יעזור למשטרה להגיע למסיבה - - -
עודד פריד: אז פה בדיוק הדיון הזה הוא חשוב והמדיניות חשובה.
עודד פריד: כי השאלה אם המדיניות היא "בוא לא נדבר על זה ובוא נסתיר את זה ובוא לא נתייחס לזה ובוא נחשוב שאנשים יעשו את הבירור הזה אולי לבד" לבין "בוא ננגיש את המידע", ואני אומר עוד פעם, ברמה העובדתית אין פה תיאוריה.
עודד פריד: יש פה עובדה.
עודד פריד: היו X פניות למיון לפני שנתיים, נעשו פעולות מסוימות ואחוזי הפניות ירדו באופן מפתיע.
עודד פריד: לא מפתיע בכלל, ובאופן מופתי, בין היתר בגלל שאנשים ידעו מה כן לעשות, מה לא לעשות, כמה לעשות.
עודד פריד: אני לא אומר לאנשים "לכו ותקחו קטמין", אבל אם אתם לוקחים תדעו מה זה אומר, כל כמה זמן, איך לעשות את זה כדי לא להגיע בסופו של דבר, אני אומר עוד פעם, ההגעה למיון היא החלק הקל יותר.
עודד פריד: אנשים באמת מקפחים את חייהם בנסיבות האלה, וזה איום ונורא, הדבר האחרון שאני אומר, וזה כן אנחנו עדיין לא שם, זה עלה פה ואני אומר את זה לפרוטוקול, ואנחנו צריכים לייבא את זה מחו"ל, זה ערכות בדיקה של החומרים עצמם.
עודד פריד: זה לא מיוצר בטבע, לא.
עודד פריד: אקסטזי ומה שאתה קונה, איפה שאתה קונה, איך שאתה קונה, זה לא בבית מרקחת, זה לא על ידי חברה מסודרת ואתה אף פעם לא באמת יודע, והמקסימום שאתה יודע זה שקנית ממישהו שקנה ממישהו שאמר לך, שפעם שעברה שהוא קנה ממנו זה היה חומר ממש טוב.
עודד פריד: אז עם זה חברים וחברות לא הולכים למכולת, עם זה כנראה הולכים באמת למיון ואנחנו ממש חייבים גם את זה לשים על השולחן ולאפשר בלי שיפוטיות, ובלי שזה יהיה באיזה שהוא מקום בעייתי ואני אחשוש, לא.
עודד פריד: ממקום הכי פתוח והכי מבין שהמטרה שלנו בסופו של דבר היא להפחית את הנזק, וכך מפחיתים את הנזק.
תמר זנדברג: מד"א בבקשה, רונן בשארי.
רונן בשארי: אני אשלים פה את הפאזל כי אני יושב פה מהתחלה ואני שומע ככה, אחד אומר אמבולנס, השני אומר מגן דוד אדום, אחד זורק "פרמדיק", אז בואו נעשה רגע סדר.
רונן בשארי: הגוף הלאומי על פי חוק שמגיש עזרה ראשונה זה מגן דוד אדום.
רונן בשארי: מגן דוד אדום מעצם היותו אמון בחוק, הוא קובע גם על פי חוק תקנות אירועים ציבוריים תחת כיפת השמיים – לדברייך – קובע את הסד"כ הרפואי הנדרש למסיבות, לאירועים, לכל דבר שנדרש על פי רישוי, אם אנחנו מקבלים את זה מהמשטרה לצורך העניין, שמפנים את המארגנים, או שהמארגן פונה אלינו.
רונן בשארי: לא בהכרח המארגן חייב לקחת את מגן דוד אדום וזה צריך להיות על השולחן.
רונן בשארי: יחד עם זאת, אני אגיד למה כן מגן דוד אדום, כי זה מחובתי.
רונן בשארי: א.
רונן בשארי: אנחנו עוברים הכשרות, גם בחלק, בנושאים של סמים, ומצבי דחק רפואיים נפשיים, ב.
רונן בשארי: מד"א הוא הגורם היחידי שיש לו את הפרקטיקה ביום יום כי זה לא רק מסיבות סמים.
רונן בשארי: זה גם בבתים וזה גם ברחוב וזה גם ב-1001 סיטואציות, ולכן הפרקטיקה לא פחות חשובה לקבל את הזיהוי של המקרה הרפואי וראוה מה קרה במסיבות, חלק השאירו את הנפגעים ושמו אותם בטנדר ונתנו להם לישון כי חשבו שזה יעבור, או חלק לצערי, זה אבטחה של אמבולנסים פרטיים שבעצם קיבלו ראשונים את הנפגעים ואחרי זה הזעיקו את מד"א בהתאם לזמינות באותו מרחב של המסיבה, ובעצם הנפגעים עוכבו.
רונן בשארי: ראו את השניים האחרונים בגליל, בצפון, שני המבוגרים שמצבם היה קשה, ובסופו של דבר הובאו לצוותים של מד"א ובעצם עשו שיחלוף, שאם היינו לצורך העניין במקום אז מן הסתם היה רצף טיפולי מהיר ואני לא נכנס אם איכותי פחות או לא, אני לא נכנס לזה כי אני לא בא להגיד שחברות אמבולנסים אחרות הן לא טובות, אני רק אומר מה העדיפות של מד"א.
רונן בשארי: נכון, זה כרוך בכסף, מה לעשות, ואמר פה חגי ואני מצטרף, זה לא לשם שמיים, אנשים עושים את זה לרווח כלכלי ויש הרבה דברים מאוד סמויים בעניין של כסף, ומה לעשות, לשים צוותים נכונים וכמותיים, זה נעשה דרך אגב, במד"א יש קציני רישוי, בכוונה ניתקנו את הרישוי מול ההכנסות, יש אנשים שזה המקצוע שלהם, הם לומדים ומוכשרים על מנת לעשות תכנית מבצעית נכונה בהתאם לפרמטרים שהאמרגן אומר, כמות אנשים, מרוחק מבתי חולים, אופי האירוע וכיוצא בזה, מבוגרים, צעירים, נוער, ובהתאם לפרמטרים האלה בעצם האמרגן נדרש לעמוד באבטחה הרפואית הנדרשת.
רונן בשארי: הנוהל הזה דרך אגב מאושר על ידי משרד הבריאות, נמצא ושקוף לכולם.
רונן בשארי: ובסוף האמרגן עושה את השיקולים הכלכליים שלו את מי הוא רוצה, ולצערי בכל המקרים החוקיים, במרבית המקרים אנחנו נמצאים, יש חלק מאוד קטן שאנחנו לא נמצאים והשיקול הוא רק עניין כספי ולא עניין מקצועי כזה או אחר.
תמר זנדברג: זה מבחינת ההימצאות שלכם במסיבה.
תמר זנדברג: מה מבחינת הטיפול הרפואי עצמו, נגיד בכל ניידת כזאת - - -
רונן בשארי: בכל ניידת יש מן הסתם את התרופות שנוגדות את הפעילות של אותם סמים.
רונן בשארי: אני לא בטוח שאני צריך לדעת מה זה K ומה לא, אני צריך לדעת את המשפחות, הרי בסוף זה משפחות גנריות של אופיאטים, ואנחנו מעבירים את זה בהכשרות של מד"א, הפרמדיקים יודעים את זה, אפילו נהגי האמבולנס - - -
עודד פריד: תשאל אותו מה הוא לקח, הוא יגיד לך שהוא על - - - ואתה לא יודע מה זה אומר - - -
רונן בשארי: אני לא עומד פה למחקר, אני רק אומר לכם שאנחנו יודעים לטפל בזה.
רונן בשארי: יש אגף רפואה שלם במד"א שזה התפקיד שלו.
קריאה: אנחנו רק מבקשים שתדייק בלשון שלך שנבין עד הסוף
תמר זנדברג: שניה רונן, אני שואלת, הפרמדיקים, אלה שמגישים עזרה ראשונה שנמצאים בניידת, במסגרת ההכשרה הסטנדרטית שלהם, יש איזה שהוא מרכיב על סמים?
רונן בשארי: בוודאי.
תמר זנדברג: מי מעביר אותו?
רונן בשארי: אגף רפואה במד"א בהכשרות הבסיסיות של מגן דוד אדום, חלקן נעשות במשותף עם הנחיות משרד הבריאות.
רונן בשארי: בייחוד עכשיו הנושא של הדחק הנפשי - - -
תמר זנדברג: זהו, זה הדבר השני.
תמר זנדברג: הנושא של עזרה ראשונה נפשית קיים?
רונן בשארי: בוודאי שיש הכשרות שעכשיו, הם לא סתם דיברו על זה כי הפרמדיקים עכשיו במבצע של משרד הבריאות, בפרויקט מיוחד, העבירו את כל הפרמדיקים את כל נושא הדחק הנפשי, כחלק ממדיניות של לאו דווקא למסיבות אלא בכלל.
תמר זנדברג: סליחה שאני מפסיקה אותך, רק פשוט כדי לסנכרן.
תמר זנדברג: מהניסיון שלכם, מרחבים, אלה שנמצאים הכי הרבה בשטח, או חיליק, יש איזה שהוא חוסר בידע של אנשי מד"א?
תמר זנדברג: בוא נשמע ואז תמשיך.
ניר תדמור: בהחלט.
ניר תדמור: אני רוצה גם להגיד שאנחנו במסיבות משתפים פעולה באופן מלא עם הפרמדיקים והם גם מאוד שמחים ואנחנו שמחים מהשיתוף פעולה הזה, לא רק כי לנו יש ידע שאין להם ולהם יש ידע ש אין לנו, גם בגלל שאנחנו יכולים לפנות מהם את המקרים שהם לא צריכים להתמודד איתם כי הם צריכים להיות פנויים למצבים אקוטיים פיזיים, לסכנות בריאותיות.
ניר תדמור: ואם עכשיו מישהו מתפתל על אלונקה והוא אזוק לאלונקה כי הוא מתפרע, כי הוא מפחד, כי הוא בחרדה, אבל אין לו שום סכנה בריאותית שנשקפת לחייו ולקחו לו מדדים, עדיף שאנחנו נתמודד עם ההתפרעות שלו ונרגיע אותו, ושהם יהיו פנויים למישהו אחר שבדיוק באותו רגע התעלף.
ניר תדמור: המסיבות מגיעות למצב שאנחנו מתנהלים על גבול החמ"ל, קריאות על גבי קריאות, אחת אחרי השניה, בדרך כלל יש לנו מספיק הבנה והיכרות עם השטח כדי לדעת שלצורך העניין בזריחה, אחרי כל הלילה, או לצורך העניין בזריחה של היום האחרון של הפסטיבל אם זה אירוע של כמה ימים, תהיה לנו הכי הרבה עבודה.
ניר תדמור: ובמצבים האלה זה קריטי שאנחנו נפנה את מד"א מלהתעסק בדברים שהם לא חייבים להתעסק בהם ואנחנו יכולים.
ניר תדמור: זה דבר אחד.
ניר תדמור: עוד דבר- - -
תמר זנדברג: מה חסר מבחינת
תמר זנדברג: כם בשיתוף הפעולה עם מד"א?
ניר תדמור: מבחינת שיתוף הפעולה עם מד"א בעיקר היינו רוצים להיות חלק מהתקן, פשוט להיות ברמה הרשמית חלק מהצוות שמסייע למתן תמיכה במשבר.
ניר תדמור: העניין הוא לא רק מד"א, אני רוצה להעלות את הנושא של הרופאים.
ניר תדמור: היום בבתי הספר לרפואה, ואני לא מדבר רק על פרמדיקים, ואני ממש שמח לשמוע שגם במד"א נכנס יותר ויותר ידע בנוגע לחומרים האלה, זה מעולה, אנחנו הראשונים שנהיה בעד.
ניר תדמור: גם היום בבתי חולים, אפילו בתי חולים מאוד נחשבים בעולם, חסר ידע בנוגע להשפעה של החומרים האלה כי החומרים האלה הם טאבו.
ניר תדמור: לפני כמה חודשים קיבלנו שיחת טלפון מבחור ישראלי שגר בלונדון שהוא וחברה שלו לקחו ביחד MDMA והלכו למסיבה.
ניר תדמור: החברה הגיעה הביתה והתמוטטה, נכנסה לאיזה שהוא התקף, תנועות לא רצוניות, פרכוסים וכולי, הוא הזמין לה אמבולנס, הגיעו לבית חולים, בבית החולים אמרו לו שהיא כנראה הולכת לסבול מנזק מוחי בלתי הפיך, הוא כמובן התקשר להורים שלה, הם הגיעו ממדינה אחרת, הוא התקשר לאחותו שתבוא לתמוך בו כי הוא עוד שניה מאבד את חברה שלו, ואחרי חמש שעות בבית חולים די יוקרתי בלונדון, הרופאים הבינו ש-MDMA יכול לגרום לירידת ריכוזים של סודיום, של מלחים בדם.
ניר תדמור: זה קורה בגלל שה-MDMA, אחד המטבוליטים שלו, החומרים שאליו הוא מתפרק, מאותת לכליות לאגור נוזלים וגם יוצר השפעה על מערכת העצבים שמעוררת צמא.
ניר תדמור: כשאדם שותה הרבה מים ולא מוציא מים הוא מדלל את ריכוז המלחים בדם שלו, ריכוז מלחים בדם יכול להביא למוות, יכול להביא לבצקות מוחיות וזה יכול להיפתר עם אינפוזיה עשירה במליחה, שנקרא הייפר טוניק סולושן, וזה ידע מאוד בסיסי שלא נגיש לכל רופא היום, יכול להציל חיים וכבר יצא לנו באמת להעביר מהידע שלנו מהשטח מידע לרופאים שהיום – אני רק אגיד דבר אחרון, הנושא הזה הוא נושא שאנחנו חיים באופן יום יומי.
ניר תדמור: כל מי שהגיע מהפורום חי את הנושא הזה באופן יום יומי.
ניר תדמור: רק השנה הכשרנו בערך 200 איש שהגיעו מרצונם החופשי לעבור הדרכה של יומיים כדי להתנדב איתנו במסיבות ופסטיבלים, הגיעו רופאים, הגיעו פרמדיקים, הגיעו פסיכולוגים, הגיעו מטפלי גוף-נפש, הגיעו אנשים מכל התחומים, הגיעו אנשים שהולכים למסיבות שרואים אנשים קורסים לידם והם רוצים לתת להם עזרה ראשונה.
ניר תדמור: אז זה תחום שהוא חי מאוד, יש המון עניין מצד הקהל והחוגגים שרוצים לדעת עוד, רוצים לדעת איך לעזור, זו תופעה שרואים אותה המון במסיבות, את המשברים האלה, וזה משהו שיש לנו גם הרבה ידע לתת וגם הרבה רצון לשתף פעולה עם כל הגורמים.
רונן בשארי: אני חייב רק להתייחס למה שהם אמרו.
רונן בשארי: אם אלה שני הפערים אני רגוע, מהסיבה הפשוטה שזה בסך הכל חוסר ידע.
רונן בשארי: למד"א אין את הסמכות להשאיר חולים בשטח או להעביר אותם לטיפול אחר, כל עוד יש נפגע שהגיע לידיים של מד"א אנחנו חייבים היום על פי החוק לפנות אותו לבית חולים, כמובן, דרך אגב מי שלוקח סמים, אז אני לא יודע כמה הוא מתמצא בזמן ובמקום ומה ההשפעות המאוחרות או ה- - - ונכון להיום החוק לא מאפשר לנו להשאיר, אלא אם כן יש רופא שהוא יכול להשאיר אותו.
תמר זנדברג: ואם היה רופא במרחב המוגן הזה?
רונן בשארי: אם היה רופא, יכל להשאיר אותו, לחתום, לשחרר אותו וכיוצא בזה ולהעביר אותו לידיים שלהם.
תמר זנדברג: לא מן הנמנע שיהיה רופא.
תמר זנדברג: ניידת של מד"א בשטח כזה, מה היא כוללת?
רונן בשארי: למד"א אין רופאים בשירות הפרה הוספיטלי.
רונן בשארי: אנחנו עובדים לפי פרוטוקולים.
רונן בשארי: דרך אגב, מד"א לא נכנס היום לעניין של הסמים, זה בהכשרות מאז שאני זוכר את עצמי לפני 30 שנה כפרמדיק.
רונן בשארי: זה חלק מההכשרות.
רונן בשארי: הסמים לא נולדו היום הם היו, והם תמיד כנראה יהיו.
תמר זנדברג: אדם שפנה למד"א או שמד"א - - -
רונן בשארי: אני אסביר, כשאני נמצא באבטחה רפואית - - -
תמר זנדברג: משם זה מסתיים רק בבית החולים, לא יכול להיות שנותנים לו מים ו- - -
רונן בשארי: כשמדובר בסמים, כן?
תמר זנדברג: לא משנה, אתה לא יודע בשלב זה אם מדובר בסמים או לא.
תמר זנדברג: אתה יודע - - -
רונן בשארי: כשיש ספק אין ספק ומפנים.
רונן בשארי: כמובן שלפני זה יש אנמנזה ויש שלוקחים מהחבר שנמצא, אם הנפגע עצמו - - -
תמר זנדברג: לפי המספרים שנשמעו פה, יכולים להיות לך מאות או עשרות אנשים שמפונים ממסיבות לבית חולים בכל מסיבה?
רונן בשארי: אז אני אסבר את האוזן לוועדה, גם במסיבה בפארק הירקון של זמר ידוע כשיש מתעלפות, אז גם ידינו - - -
תמר זנדברג: כל מתעלפת בהופעה מסתיימת בבית חולים?
רונן בשארי: חלק מהאבטחה, מגיעים רופאים שמאבטחים בשביל להקל על העניין הזה, ולזהות מי נדרש ומי לא, ולשחרר.
תמר זנדברג: אמרת קודם שמבחינת מד"א אין לכם סמכות לשחרר בנאדם אלא אם - - - ואז לבית חולים.
רונן בשארי: נכון.
רונן בשארי: ולכן חלק מהמארגנים, בהמלצה שלנו מביאים רופאים, או שאנחנו מביאים את הרופאים.
תמר זנדברג: זאת אומרת אם זו מסיבה גדולה ואתם חושבים שצריך רופא בשטח, לצורך העניין, הופעה של שלמה ארצי, בוא נתרחק רגע, מתחום אחר.
רונן בשארי: בסדר גמור, לכי לאקסטרים.
תמר זנדברג: לא, אם אתה אומר שכל מתעלפת, כל מפגש עם מד"א מסתיים או בשחרור מרופא או בבית חולים - - -
תמר זנדברג: אז בהופעה רבת משתתפים, פסטיבל בקיץ ויש עשרות מתעלפות - - -
רונן בשארי: בדרך כלל בגילאים הצעירים - - -
תמר זנדברג: הן כולן מפונות לבית חולים או לרופא בשטח?
רונן בשארי: לא.
רונן בשארי: יש רופא בשטח שממיין ומחליט.
תמר זנדברג: כלומר הימצאותו, מה שעכשיו גילינו, שהימצאותו של רופא בשטח זה דבר חשוב שיכול להקל עליכם - - -
רונן בשארי: בקטע של הפינוי.
רונן בשארי: כן.
תמר זנדברג: גם על הפינוי וגם על ההתמודדות בשטח.
רונן בשארי: אוקי, זה פער שזיהיתי בין מה שהם אמרו לבין העניין הזה.
רונן בשארי: זאת אומרת הם לא יכולים לסייע לנו ולשחרר ואני לא יכול להעביר אליהם, בסדר?
רונן בשארי: הסמכות היחידה שאני מחויב זה למתקן רפואי שהוא בית חולים או - - -
תמר זנדברג: לא, אבל אם היה רופא שם במתחם הזה?
רונן בשארי: אז הוא היה משחרר.
רונן בשארי: אם לא הייתה אינדיקציה רפואית, בסופו של דבר היום החוק מאפשר לרופא - - -
תמר זנדברג: אני גם לא חושבת שמישהו פה בלי הכשרה רוצה לקחת אחריות על שחרור בנאדם.
תמר זנדברג: אם יהיה מתחם שיש בו רופא והרופא הוא חלק מ - - -
רונן בשארי: לא, יכול להיות שבמתחם שלהם כן יכול להצטרף רופא.
תמר זנדברג: זה נשמע לי פתרון מצוין.
רונן בשארי: קודם כל אני כבר גיליתי שאפשר פה לעשות שיתופי פעולה מקסימים.
יחיאל מגנוס: תמר, אנחנו הולכים לאיבוד בתוך הסבך ה- - -
תמר זנדברג: לא, בכלל לא, אנחנו מתקדמים.
יחיאל מגנוס: המהות היא להביא לידיעה שבשימוש בסמים צריך ידע, זה יוצר מודעות, ומודעות מורידה את הסיכון.
תמר זנדברג: זה לא 0 או 1.
תמר זנדברג: אנחנו בונים את הידע.
תמר זנדברג: אני בעצמי, כבר שעה וחצי למדתי המון.
שירן מאור: רונן, אני רוצה לומר באופן מאוד מאוד חד מהצרכים שלנו.
שירן מאור: דבר ראשון להושיט יד ולהגיד, בואו נשב ביחד סביב שולחן, נדבר לעומק.
שירן מאור: בשולחן פה לא נצליח להגיע לכל הרזים והדברים הקטנים שאפשר לשתף פעולה בהם ולהציל חיי אדם דרכם.
שירן מאור: זה פעם אחת.
שירן מאור: דבר שני שהוא מהותי, בואו נעשה הדרכות משותפות.
שירן מאור: אתם תקחו את המתנדבים שלנו, תעשו להם - - -
רונן בשארי: אני הושטתי את היד, אני חושב שאתה מתפרץ לדלת פתוחה.
תמר זנדברג: זה חלק מהסיכום, אנחנו נתייחס לזה בסיכום.
רונן בשארי: יש אגף רפואה שלם במד"א שישמח.
תמר זנדברג: גם נחשוב על מי להטיל את זה, וחגי תתחיל להתכונן.
עופר סלומון: יש לי שאלה, אנחנו נגענו בהכל ושאלה הכי חשובה אני עדיין לא מבין בשעה וחצי.
עופר סלומון: אם אנחנו מדברים על משהו שהוא לא חוקי ואני בעד התרבות ובעד העזרה הראשונה והחינוך והכל, אבל למה אנחנו לא מדברים פה על האכיפה בכלל?
עופר סלומון: אם מגיעים ויודעים שיש מסיבה, למה לא עושים לאנשים שום דבר - - -
תמר זנדברג: אנחנו דווקא דיברנו אבל - - -
עופר סלומון: אם אני יודע ש- - -
תמר זנדברג: יש אנשים שעדיין לא דיברו ואתה היית הדובר הראשון.
עופר סלומון: רק עוד משפט אחד.
עופר סלומון: אם אני יודע שאני אשתה במסעדה או בפאב ואני אצא ואנהג אני יודע שמשטרה תהיה בחוץ ואני מאבד את הרישיון שלי, ויש לי פחד מזה.
עופר סלומון: הרי כולנו מפחדים וכולנו לא נוהגים בגלל האכיפה, לא בגלל שאנחנו - - - למה שום דבר בנושא האכיפה לא קורה?
קריאה: לכן גם עושים - - -
תמר זנדברג: מי עוד יש פה ממשרד הבריאות?
קריאה: - - - שיכור רק בגלל האכיפה אז אתה צריך קצת - - - את העמדות שלך.
תמר זנדברג: חבר'ה, כל אחד אומר את דברו ואין צורך - - -
קריאה: אני לא נוהג שיכור - - -
עופר סלומון: אבל כוס בירה זה לא שיכור.
תמר זנדברג: סליחה עופר, זה משפט אחרון שלך או שתצא בבקשה כי יש עוד אנשים שלא דיברו.
תמר זנדברג: משרד הבריאות, חוץ מרוני אין פה אף אחד?
תמר זנדברג: רוני.
רוני ברקוביץ: אני רוצה להוסיף רק משפט אחד למה שנאמר פה ואמרו פה הרבה דברים נכונים, גם דיברו על הסוגים שיש, אלכוהול, מריחואנה, אקסטזי ועל LSD, ואתה הזכרת אגב את ה-GHB, גם דובר אצלך הרבה על השימושים לרעה ב- - - לא משנה.
רוני ברקוביץ: מה שקורה גם בסופו של דבר, שירן אמר את זה, זה שילוב של החומרים.
רוני ברקוביץ: מכיוון שהאקסטזי שנותנים אותו במסיבות וגם רואים אחר כך בבדיקות מעבדה, הם מכילים לא רק אקסטזי, גם אמפטמינים ומתא-אמפטמינים.
רוני ברקוביץ: ה-LSD וגם האקסטזי מכילים הרבה פעמים קתנונים סינטטיים שזה אפדרון, - - - שאלה חומרים סופר מסוכנים, גורמים להזיות קיצוניות, תחושות אובדניות חרדות ופרנויה.
רוני ברקוביץ: כלומר מה שקורה פה בעצם שמי שחושב שהוא לוקח LSD נקי, אני אומר – החומרים בעצמם מסוכנים – או אקסטזי נקי, הרבה פעמים היו מקרים שאלה בכלל לא היו חומרים נקיים, הם מעורבבים עם חומרים הרבה יותר קטלניים מהחומרים עצמם והשילוב שלהם ביחד עם האלכוהול, שאלכוהול בעצם מגביר את השימוש ואת האפקט של כל החומרים הללו, זה יכול להיות אפקט קטלני.
רוני ברקוביץ: רק רציתי להוסיף את הנקודה הזאת מבחינת לכלוך החומרים, שאף אחד בעצם לא יודע מה הוא לוקח, ואם אומרים לו שזה חומר א', ב' או ג', זה יכול להיות שלושתם ביחד פלוס כל ד', ה', פלוס כל החומרים שאנחנו ראינו שבעצמם הם חומרים סופר קטלניים ומסוכנים.
עודד פריד: ולכן משרד הבריאות תומך בהפצה של ערכות בדיקה כדי לבחון את החומרים?
רוני ברקוביץ: מה הקשר עכשיו לערכות בדיקה?
עודד פריד: אני שואל.
רוני ברקוביץ: אנחנו בודקים את זה גם בבתי חולים, גם במעבדות אצלנו ב- - -
תמר זנדברג: עודד, השאלה שלך נכונה, היא פשוט מופנית לגורם הלא נכון .
תמר זנדברג: רוני אחראי על משהו מאוד ספציפי, לצערי הרב למרות שהזמנו אין פה גורם אחר ממשרד הבריאות, וזה עוד יותר גרוע, מילא אם משרד הבריאות היה תומך או לא תומך, עוד יותר גרוע שהוא בכלל לא ראה שהדיון הזה נוגע לו.
תמר זנדברג: את זה אני לא מצליחה להבין.
תמר זנדברג: משרד הבריאות הוא משתתף קבוע בכל אחד מדיוני הוועדה כבר ארבע שנים.
תמר זנדברג: זה שהוא לא פה בנושא הזה, באמת קשה לי לתפוס את גודל המוזרות של הדבר הזה.
תמר זנדברג: אבל אנחנו נכניס אותו לעניין כי משרד הבריאות פה הוא מאוד מאוד רלבנטי, גם בתחום של בריאות הציבור, גם בתחום של הפצת מידע לציבור, גם בתחום של טיפול, גם בתחום של הנחיית גורמי הטיפול, ו-1001 זוויות וזה באמת דבר מוזר ביותר.
תמר זנדברג: אני רוצה להתקדם לסיכום הדיון.
רועי חומרי: - - - וד"ר ספיבק שהם אחראים לתחום של ה- - - מהפגישות שלנו, על אף שהם לא הגיעו לוועדה, יש נכונות לבוא וגם לבצע למידה.
רועי חומרי: - - - ערכת בדיקה היא לא רק בדיקה, היא גם ניסיונות ליצירת מגע וקשר חינוכי ל- - - והנחייה, שוב, לא לעידוד שימוש בסם אלא אם כבר בחרת לעשות שימוש בסם, איך את יכולה לעשות אותו באופן שימזער סיכונים - - -
פנחס בוימל: אני אהיה קצר.
פנחס בוימל: בתור הצעיר בחבורה.
פנחס בוימל: אני אגיד בשני מילים מי אני.
פנחס בוימל: אני בוגר לימודי עבודה סוציאלית בתל חי, למדתי במסלול מדיניות, לא במסלול טראומה, אבל אני מחובר בו מכל הכיוונים.
פנחס בוימל: חבר טוב שלי נפטר במסיבה לפני חודשיים, בעודי במסיבה בחו"ל ב- - - והצמרמורת והרעידות בקול זה בגלל שאני מאוד מחובר רגשית לכל מה שנאמר פה.
פנחס בוימל: זה לא משנה אם זה מהצד שאתה הצגת או מהצד שאתה הצגת, או מה שהמשטרה מספרת.
פנחס בוימל: אני בא להציב מראה למצב המורכב שלנו.
פנחס בוימל: אנחנו היום במצב שכל מי שממונה על להתעסק בתחום הזה, לא יודע מספיק.
פנחס בוימל: לא משטרה, לא ארגונים, לא עמותות, לא הכנסת, לא אף אחד.
פנחס בוימל: לא יודעים מספיק, ומי שכן יודע כנראה לא מצליח לפעול נכון.
פנחס בוימל: אני חושב שמפה צריכה לצאת קריאה, לי אין פתרונות, אני עובד סוציאלי בתחילת הדרך, המגזר השלישי מבחינתי זו מפה שעוד לא הבנתי אותה.
פנחס בוימל: אבל בגדול, בתור בנאדם שנפגש עם חומרים פסיכדליים, עם חברים במצבי קיצון, בחודש האחרון, עם ילדים בני 14 שעושים סמים, אתם יכולים לקרוא לזה סמים קשים, אבל סמים שהם קשים לילד בן 14 בטוח, והניסיון האישי שלי והמידע שאני פוגש בשטח אומר שאנחנו צריכים להסתכל על זה בצורה מורכבת.
פנחס בוימל: אם אנחנו נשאיר את זה ב"החומרים האלה מסוכנים וצריך לאכוף אותם" אתה חותך לעצמך את הרגל.
פנחס בוימל: אם היית אומר לי בגיל 17 "אל תעשה סמים", הייתי צוחק עליך וממשיך לסם הבא שאני יכול למצוא, וזה חבל שזה ככה, וזה קשור למה שחיליק אמר על תרבות וחינוך והסברה וכל הדברים האלה.
פנחס בוימל: אם לא נפעל להעלות את המודעות, של עצמנו פה בוועדה, מודעות להשפעה של החומרים האלה, לטוב ולרע, לא כי אנחנו מחפשים מה החומרים האלה מסכנים אותנו.
פנחס בוימל: החומרים האלה גם עוזרים.
פנחס בוימל: דיברתם על מכון MAPS, המחקרים של מכון MAPS, וגם בארץ, על MDMA לפוסט טראומה, על גמילה בעזרת חומרים פסיכודליים, וזה לא התחום של הוועדה הזאת אז לא אפתח את זה, אבל צמצום נזקים חייב לבוא עם מודעות לכל הצדדים של התופעה הזאת.
פנחס בוימל: תודה.
תמר זנדברג: אני רוצה מאוד מאוד להודות לכל המשתתפים בדיון, זה מבחינתנו דיון ראשון וגם באמת עם המון הרחבה של ידע בתחום שעומד לנגד עינינו באמת הצלת חיי אדם ושמירה על הבריאות ועל איכות החיים של הרבה מאוד אנשים, של אלפים ואולי עשרות אלפים, שמשתתפים במסיבות כאלה מדי שנה.
תמר זנדברג: עלו כאן המון נקודות קונקרטיות, ואני חייבת לומר, זה אחד הדיונים הנדירים כאן בוועדה, ואנחנו דנים ארבע שנים בהמון נושאים שקשורים לשימוש בסמים ואלכוהול על כל היבטיו, אחד הנושאים עם הכי הרבה קונצנזוס – אולי זה יפתיע אתכם – ועם גישה הכי עניינית ובוגרת.
תמר זנדברג: אני רוצה להחמיא לכל המשתתפים, כולל משרדי הממשלה, המשטרה, מד"א.
תמר זנדברג: תאמינו לי, יש לי ניסיון בתחום הזה.
תמר זנדברג: שמענו כאן לאורך השנים המון בורות, המון דברים שהיינו צריכים לעבוד קשה כדי להביא הרבה גורמים מסביב לשולחן למקום יותר קרוב, וכאן אני מרגישה שעברנו את זה באיזה דילוג ואנחנו כבר נמצאים במקום הרבה יותר תכלס של מה לעשות ואיך לעשות את זה, מתוך הסכמה כמעט פה אחד, לפחות של גורמי הטיפול והאכיפה והגורמים הממשלתיים, שקודם כל גישת מיזעור נזקים היא המטריה שמכסה פה ועומדת מעלינו, ודבר שני שכל אחד באמת יכול לתרום את חלקו לעניין.
תמר זנדברג: אי לכך אני רוצה לבקש מהרשות למלחמה בסמים להוביל דיון של שולחן עגול בנושא, ביחד עם מד"א, המשטרה שנמצאת היום אצלכם במשרד, אז זה מאוד נוח, משרד הבריאות, אני כן רוצה לשים כוכבית, ציון לגנאי למשרד הבריאות שמבחינתי פה הוא נוכח-נפקד בחדר, המון ממה שנאמר נוגע למשרד הבריאות, גם ברמת הרגולציה, גם ברמת הטיפול, גם ברמת הגברת המודעות והידע והפצתו, וזה שמשרד הבריאות נעדר מפה, אולי זה באמת המשרד האחרון שהוא הכי רלבנטי אבל נשאר הכי מאחור מבחינת מה צריך לעשות נכון לרגע זה, כמו שאני מתרשמת בדיון.
תמר זנדברג: אז אמרתי מד"א, משטרה, משרד הבריאות, משרד החינוך.
תמר זנדברג: הרשות למלחמה בסמים מובילים את השולחן, ביחד עם החברה האזרחית, על"ם, פורום המרחבים הבטוחים וחיליק ועמרי, אתם בטח מכירים ועובדים, מי מכם שיוכל לבוא יבורך.
תמר זנדברג: איל סם יכולים להשתתף, אני חושבת שזה גם תחילתו של שיתוף פעולה חשוב.
קריאה: ורווחה.
תמר זנדברג: יש פה רווחה?
תמר זנדברג: יש לנו כמה דברים שעומדים על הפרק, אחד זה נושא ההכשרות לגורמי מקצוע ו- - -
יחיאל מגנוס: אפשר להוסיף עוד גורם אחד שאנחנו לא הזכרנו, שהוא מוביל תרבותי במדינה שלנו, את הצבא לתוך הפורום הזה.
תמר זנדברג: מי בצה"ל?
קריאה: מערך בריאות הנפש בצה"ל - - -
תמר זנדברג: מערך בריאות הנפש בצה"ל דווקא היה פה וחשבנו שיש - - -
יחיאל מגנוס: לא רק מערך בריאות הנפש, צה"ל, הפיקוד, כדי לדעת איך לטפל בזה.
תמר זנדברג: אז כאמור יש לנו פה כמה דברים על הפרק.
תמר זנדברג: האחד – נושא ההכשרות לאנשי מקצוע, פרמדיקים, אנשים בשטח, עובדים סוציאליים, איל-סם, מורים, משרד החינוך, כל מי שיהיה.
תמר זנדברג: דבר שני זה עיבוד וכתיבת והכנת ולאחר מכן הפצת ידע רלבנטי לציבור.
תמר זנדברג: כאן באמת אפשר להשתמש בניסיון שהוצע כאן של הקהילה הגאה, אני מניחה גם בלי לדעת שיש אתרים, חומרים, כן, חומר שיקיף את כל הנושאים.
תמר זנדברג: זה לנושא הנגשת המידע.
תמר זנדברג: דבר שלישי, עבודה על אותם מרחבים מוגנים במסיבות עצמן.
תמר זנדברג: צריך לבדוק מה צריך לעשות על מנת להפוך את המרחב המוגן הזה לאיזה שהוא פריט רישוי, לא יודעת, רישוי עסקים, כל מי שאחראי על הפקת הרישיונות למסיבה הזאת, אני לא יודעת אם אפשר להכניס את זה כפריט טעון רישוי מבחינת המשטרה, אולי כן, אולי פריט מומלץ בתור התחלה, תראו איך אתם, ומה הדרישות שלכם גם שיהיה, רופא, מה צריך שיהיה.
תמר זנדברג: נושא ערכות הבדיקה, משרד הבריאות חייב לתת על זה את הדעת.
תמר זנדברג: תעלו את זה, ואני שמעתי את זה גם בדבריך ושמחתי.
תמר זנדברג: משרד הבריאות חייב לתת פה קוים מנחים, מה לבדוק, איזה, מה, מו, מי, גם הניסיון של רוני הוא רלבנטי אבל יותר של גורמי טיפול וכולי.
תמר זנדברג: הנגשת המידע וערכות הבדיקה.
יחיאל מגנוס: הסדרה קלה ומהירה של המסיבות כדי לאפשר קיום של מוקדי חירום בכל המסיבות.
תמר זנדברג: כן, זה מה שאמרנו, להכניס את המרחב המוגן בתור פריט רישוי.
יחיאל מגנוס: הבסיס לזה הוא הסדרה של המסיבות, הסדרה קלה ומהירה ולא סיבוך.
תמר זנדברג: במסגרת העבודה שלכם אני מבקשת אם אתם יכולים כשלב מקדים או במסגרת העבודה, למפות את החסמים הקיימים היום כולל מה שהוזכר כאן שבעצם האם ההתנהגות של המשטרה היא האופטימלית ביותר, האם היא עוזרת או שיש בה אלמנט של בורות, שהיא מזיקה, מה החסמים לדבר הזה, האם הרבה מסיבות חומקות מהרישוי בגלל שהרישוי מסובך מדי, יקר מדי ולכן יותר אנשים מסכנים את חייהם - - -
פנחס בוימל: מאוד מאוד יקר.
תמר זנדברג: זה דיון ראשון, שמענו פה המון דברים, אני מבקשת עבודת מטה מהרשות למלחמה בסמים.
תמר זנדברג: בואו נסכם, כמה זמן תהליך כזה מבחינתכם?
חגי ברוש: זה עניין של דיונים ושל ישיבות.
חגי ברוש: אני מעריך שנתחיל כבר לזמן לישיבה בחודש הקרוב ונתחיל לעבוד.
חגי ברוש: אבל אני כבר אומר כזה דבר, תראי, אני מכיר את החברים שלי ממשרדי המשפטים וממשרדים אחרים.
חגי ברוש: מה שחיליק מבקש, בואו נתחיל את העבודה ונראה מה קורה, בלי "מהירה וקלה", וכל מיני סיסמאות.
תמר זנדברג: חגי, אני כרגע ביקשתי מיפוי קודם כל של החסמים, דבר שני של מה שקיים, דבר שלישי של מה שצריך, שעלו פה לפחות ארבעה דברים שאתה גם מכיר אותם וידעת אותם כבר, לכן אמרתי שמבחינתי הדיון הזה מעודד יחסית, כי אני רואה את כל הגורמים מי יותר, מי פחות, אבל פחות או יותר באותו כיוון.
תמר זנדברג: לא שמעתי פה אלה אומרים "מה פתאום, לא צריך", לא.
תמר זנדברג: אני באמת אומרת.
תמר זנדברג: גם אתה וגם אני ישבנו בדיונים שנראו אחרת לגמרי מבחינת גורמי הממשלה והטיפול וכולי.
תמר זנדברג: אז פה אני מבקשת מיפוי, אני מבקשת שולחן עגול לשמוע את כל גורמי המקצוע ואני מבקשת לחזור אלינו קודם כל עם איזו שהיא מסקנה ראשונית מה החוסרים, מה צריך, מה התפקיד של משרד הבריאות, איפה המשטרה צריכה להשתפר, מה מד"א צריכה לעשות, איפה אפשר לתגבר, אולי איל סם באמת אם נעשה פיילוט עם רופאים שיוצבו במרחבים המוגנים האלה ויאספו קצת ידע ויראו את המצב בשטח ויעשו בדיקה, סומכת עליכם עם הנושא הזה ותחזרו אלינו למסקנות ראשוניות.
תמר זנדברג: פשוט אנחנו בסוף הקדנציה, הייתי רוצה לקבוע לעוד חודשיים דיון המשך.
תמר זנדברג: בואו נקבע לעוד חודשיים דיון המשך, אם נהיה פה, מצוין, אם לא אז נוריש מורשת לבאים אחרינו בוועדה הזו.
תמר זנדברג: שלום לכולם, יום נעים.
תמר זנדברג: אנחנו היום בציון היום הבין לאומי למניעת אלימות נגד נשים.
תמר זנדברג: יום שמצוין – בדיוק עכשיו באות הרבה מהוועדה לקידום מעמד האישה בנושא 20 שנים לחוק למניעת הטרדה מינית.
תמר זנדברג: הוועדה הזו, הוועדה למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול, לקחה על עצמה זאת השנה, לפי דעתי השלישית אם אני לא טועה – כבר הרביעית.