GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חגי ברוש: אני רק יכול להגיד לך שאני הכרתי תיקים שאחרי ארבעים שנים ממלחמת יום הכיפורים, אנשים שברו לעצמם את החיים במשך ארבעים שנים, טחנו את החיים שלהם מכל הכיוונים, הרסו את המשפחה, הרסו את הבית, שברו דברים, ברחו לכל מקום בעולם ואחרי ארבעים שנים הבינו שיש להם בעיה כתוצאה מהמלחמה ופנו למשרד הביטחון.
חגי ברוש: זה שהוא פונה עכשיו, אחרי שלום הגליל, אחרי תקופת זמן ממושכת, אנשים לא בדיוק יודעים.
חגי ברוש: במקרה שלו אני מבין שהוא מתבייש והוא לא אוהב את הפנייה למשרד.
ס.ד.: הוא לא מתבייש.
ס.ד.: הוא פשוט חושב - - -
חגי ברוש: יש כאלה שחושבים שהמדינה לא צריכה לתת.
חגי ברוש: אני מכיר את החבר'ה האלה.
חגי ברוש: זה פשוט קורע לב.
חגי ברוש: צריך גם לדעת איך להתמודד.
ס.ד.: איפה היה משרד הביטחון כל השנים?
חגי ברוש: איפה אתם גרים?
קריאה: באזור חדרה.
ס.ד.: בשלוש השנים שהוא לא היה בארץ, אף אחד לא שאל מה קרה לבחור הזה.
ס.ד.: הוא ישב שנה ברמב"ם שבור לגמרי בלי אימא ובלי אבא.
ס.ד.: אף אחד לא שאל?
ס.ד.: לא נתנו לו את העזרה אותה הוא צריך?
ס.ד.: לא משרד הבריאות, לא משרד הביטחון אלא הוא צריך להתמודד בכל לבד?
ס.ד.: כך צריך להיות?
חגי ברוש: יש הרבה שנופלים בין הכיסאות.
חגי ברוש: אני אדבר ואני אחזור אליך.
תמר זנדברג: זה נשמע שיש לך הרבה ניסיון שיכול לעזור במקרה הספציפי הזה.
תמר זנדברג: חברים מהמשטרה, המקרה הזה הוא כדוגמה אבל בכל זאת המקרה הזה עומד בפני כתב אישום.
תמיר גינדין: הבנתי שעוד לא הוגש כתב אישום.
טל ענר: זה בדרך.
תמר זנדברג: זה בדרך לשם.
תמר זנדברג: הוא יוגש.
תמיר גינדין: או שלא.
תמיר גינדין: אנחנו עוד לא יודעים.
תמיר גינדין: אנחנו כאן גם כדי לשמוע וגם כדי לבחון את הדברים.
תמר זנדברג: זאת הזדמנות גם לשמוע את המקרה הספציפי ולבחון אותו.
תמר זנדברג: אני מבקשת מכם לעשות את זה אבל גם להסתכל על המקרה הזה.
תמר זנדברג: אני לרגע עוזבת את הוויכוח עם משרד הבריאות.
תמר זנדברג: אנחנו עובדים כאן הרבה עם משרד הבריאות ואנחנו יודעים ומכירים.
תמר זנדברג: יש הרבה מאוד בעלי רישיונות ויש הרבה מאוד אנשים שלא מקבלים וזה מקרה שלא קיבל רישיון.
תמר זנדברג: כלומר, זה לא מקרה שבטעות או אולי הוא בסוף יקבל ואולי הוא לא יקבל.
תמר זנדברג: יש עוד כאלה שברור שהם חולים אבל מכל מיני סיבות הם לא יקבלו.
תמר זנדברג: נשאלת השאלה איפה שיקול הדעת שלכם.
תמר זנדברג: כאן אני כן אומרת גם אל מול המדיניות החדשה, כמו שאמרה כאן עורכת הדין רווה, זה מסוג האנשים שאנחנו לא רוצים שהם ילכו החוצה לרחוב ויחטפו קנס בגובה אלף שקלים.
תמר זנדברג: אני כן חושבת שיש לכם משהו לקחת כשיעורי בית.
תמר זנדברג: אני לא יודעת אם אפשר לגזור קריטריונים ונהלים מהמקרה הזה.
תמיר גינדין: קשה לקבוע קריטריונים.
תמיר גינדין: כל מקרה לגופו.
תמר זנדברג: נכון, אבל עדיין ההסתכלות הזאת על כל מקרה לגופו צריכה להיות מהמקום הזה, מהמקום שרואה את המקרה הזה שהוצג כאן, המקרה של פיטר, כאופציה, כאופציונלי.
תמר זנדברג: באחד השיעורים הראשונים במשפטים נאמר שעדיף לשחרר אלף רשעים מאשר להרשיע בטעות אחד שהוא נקי.
תמר זנדברג: זה כלל בסיסי במשפט באופן כללי.
תמר זנדברג: זה המקרה וזה מה שיכול להיות.
תמר זנדברג: זה האדם שיכול להיות מול העיניים שלכם.
תמר זנדברג: זאת המשפחה שמאחוריו.
תמר זנדברג: קחו את זה בחשבון.
תמר זנדברג: ניהלנו כאן דיון שהוא תיאורטי ואמרנו את רוב הדברים על הנייר, אבל בסוף מדובר בבן אדם שעומד מאחורי זה וזאת משפחה וילדים, חברה וקהילה.
תמר זנדברג: נסכם בכמה דברים.
תמר זנדברג: אנחנו קיבלנו בברכה את ההודעה, גם של משרד המשפטים וגם של משרד הבריאות, על הכוונה שלהם לשנות את נושא תנאי הרישיון לקנאביס הרפואי בהקשר של עישון מחוץ לבית.
תמר זנדברג: אנחנו ממתינים למדיניות הסופית שאנחנו מבקשים שתונח גם פני הוועדה.
תמר זנדברג: מן הסתם היא גם תוגש לבית המשפט, לבג"ץ.
יפעת רווה: כרגע זאת המלצה.
תמר זנדברג: אנחנו מברכים על הגישה שלכם.
יובל לנדשפט: למה לבג"ץ?
אתי כהנא: כי יש עתירה.
רעיה שטנר: אגב, זה לא קשור למשרד המשפטים.
רעיה שטנר: זה בוועדת ההיגוי.
תמר זנדברג: אני מתקנת.
תמר זנדברג: אני מברכת על העמדה של ועדת ההיגוי כפי שהוצגה כאן בנושא שינוי המדיניות הזו.
תמר זנדברג: היא הוצגה כאן על ידי נציגי משרד המשפטים ומשרד הבריאות מתוך ועדת ההיגוי.
תמר זנדברג: אני מבקשת שהיא תונח בפני הוועדה כאשר היא תהיה סופית אבל מבחינתנו היא בהחלט מבורכת.
תמר זנדברג: אני פונה לנציגי משרד הבריאות והתביעה המשטרתית.
תמר זנדברג: אני מבקשת מכם לייצר איזשהו פורום ביחד עם הסניגוריה שבו יוצפו המקרים הקיימים.
תמר זנדברג: אני עכשיו מדברת על הגשת כתבי אישום נגד אנשים שהם בהליכי קבלת אישור או חולים שלא קיבלו, שסורבו או לא קיבלו מסיבה כזו או אחרת, על מנת ללמוד את המקרים האלה.
טל ענר: זה לא בהכרח עיסוק של הסניגוריה.
טל ענר: יכול להיות שהם לא מיוצגים בכלל או שהם מיוצגים על ידי עורכי דין פרטיים.
תמר זנדברג: אבל איך אנחנו יודעים עליהם?
אתי כהנא: צריך ליידע גם את לשכת עורכי הדין.
תמר זנדברג: רעיון טוב.
תמר זנדברג: הוועדה תפנה ללשכת עורכי הדין ותיידע אותה על הדיון הזה ותשלח להם את סיכום הדיון.
תמר זנדברג: היא תבקש מהלשכה לדעת ככל שיש לה מקרים.
תמר זנדברג: אני מפנה את זה גם לארגוני המטופלים או לכל מי שיש לו קשר עם מטופלים כאלה שעמדו בפני כתבי אישום.
תמר זנדברג: אנחנו כוועדה יכולים לרכז את זה.
תמר זנדברג: אני חושבת שדרוש כאן איזשהו קשר יותר הדוק.
תמר זנדברג: אני אומר את זה אחרת.
תמר זנדברג: אני הייתי רוצה לחשוב שדרוש קשר יותר הדוק בין משרד הבריאות לבין התביעה המשטרתית.
תמר זנדברג: כשאני רואה את העמדה של משרד הבריאות, אני לא בטוחה בזה.
תמר זנדברג: כלומר, אני לא יודעת אם למשל מקרה כזה, משרד הבריאות מקבל.
תמר זנדברג: מה לנו לבוא ולהלין על רשויות האכיפה אם משרד הבריאות לא מתייחס לאדם הזה כאל אדם שזקוק לטיפול שלו?
תמר זנדברג: בכל זאת אני כן חושבת שדרושה כאן איזושהי אמירה יותר ברורה שיהיה לה גם פומבי לגבי מה קורה עם אנשים שבסופו של דבר כן קיבלו את הרישיון ומה קורה עם איזשהו הליך אכיפתי שעומד ותלוי בפניהם מהתקופה הקודמת.
תמר זנדברג: במקרים כאלה לא רק התחשבות לגופו של עניין אלא גם איזושהי אמירה יותר גורפת, פשוט כדי לא להלחיץ את האנשים בידיעה שאם הוא כן מודע להליך הזה מול משרד הבריאות, שלא יעמוד בפני ההליך הפלילי כאיזשהו שוט וחרב.
תמר זנדברג: הדבר האחרון הוא אותה הסתכלות פרטנית אבל באה מהמקום של המקרים האלה – שוב, יחד עם הסניגוריה הציבורית, יחד עם עורכי דין פרטיים, עם לשכת עורכי הדין וארגוני המטופלים – כדי שתוכלו באמת אתם כתביעה, כתובעים, להסתכל גם על התיק ולראות את הבן אדם שמאחוריו ולשאול את עצמכם בכל פעם לגופו האם זה האדם שאתם צריכים למצות אתו את מלוא הדין ובחומרה ובצורה הרגילה.
תמר זנדברג: בוקר טוב לכולם, ברוכות וברוכים הבאים לוועדת הסמים והאלכוהול של הכנסת.
תמר זנדברג: אני מתכבדת לפתוח ישיבה בנושא טיפול ושיקום נפגעי הסמים בקהילת הלהט"ב.
תמר זנדברג: זו ישיבה לציון יום זכויות הקהילה הגאה, זה יום שמצוין כאן בכנסת מדי שנה, מצוין בכל הוועדות וגם במליאה.
תמר זנדברג: הוועדה הזו כל שנה שמחה ומתכבדת לקחת חלק ביום הזה והיום אנחנו נדון בנושא שלמעשה כבר עלה כאן כמה פעמים בעבר, גם בימים הקודמים ובאופן כללי בדיונים השוטפים, גם כאן בוועדה וגם בסיורים שערכנו.
תמר זנדברג: אני אתן לך בשם פורום הארגונים ששותף, יחד עם השדולה הגאה, בארגון היום הזה, גם לפתוח רגע וגם לברך, לתת לנו קצת את הפרספקטיבה איפה אנחנו נמצאים ואחר כך נתחיל בדיון.
נמרוד עדן: באמת קודם כל תודה רבה, תודה שהקדשתם לנו את היום הזה.
נמרוד עדן: סך הכול אני רוצה להגיד שאני מכיר את הנושא הזה מקרוב, אבל במהלך החודש האחרון, כשהתכוננתי לקראת הדיון הזה, אני גיליתי כל כך הרבה גישות שונות ועמדות שונות של כל מיני גופים והתייחסות ובאמת רציתי להגיד תודה רבה לכל מי ששיתף איתי פעולה להכין את היום הזה.
נמרוד עדן: לגבי - - - אם יהיו דברים אני אגיב להם.
תמר זנדברג: הוועד למלחמה באיידס.
אבישג רובינשטיין: אין ספק שאנחנו מדברים באמת על נושא של סמים בקהילה הגאה.
אבישג רובינשטיין: אנחנו מביאים מקרה מאוד מאוד ספציפי של סמים בקהילה הגאה שלדעתי הוא מאוד מייצג וגם הכי פחות מקבל מענה כרגע.
אבישג רובינשטיין: כשמדברים על קהילה גאה וסמים אני חושבת שצריך לעשות הפרדה כי זה יושב על המון המון נושא תרבותי.
אבישג רובינשטיין: זאת אומרת שאם ניקח הומואים בחתך גילאים מסוים וניקח הומואים בחתך גילאים אחר וניקח טרנסים וניקח נשים להט"ביות, אנחנו נראה שימוש שונה של סמים בכל אחת מהקהילות האלה.
אבישג רובינשטיין: כוועד למלחמה באיידס, לפני שנה פתחנו קבוצה שנקראת 'כמסקס'.
אבישג רובינשטיין: 'כמסקס' זה בעצם השילוב בין סמים וסקס.
אבישג רובינשטיין: הוא מאוד נפוץ היום בקהילה, הוא קיים בערים הגדולות כמו לונדון, ברלין, ניו יורק בהיקפים מאוד מאוד גדולים בתוך הקהילה הלהט"בית ההומואית.
אבישג רובינשטיין: אנחנו לא יודעים לגבי נשים, אנחנו יודעים לגבי גברים, MSM, בין אם הם ביסקסואלים, טרנסג'נדרים, הומואים.
אבישג רובינשטיין: בעצם הבעיה שנתקלנו בה במהלך הטיפולים הפסיכוסוציאליים שאנחנו עושים בוועד - - - אנשים שבעצם צורכים התנהגות סיכונית, בין אם זה סמים, סקס לא מוגן ומ-2013 עד 2016 אני יכולה להגיד אישית שלי נפטרו ארבעה מטופלים במסגרת הוועד כתוצאה ממנות יתר של שימוש ב-GHB, בקטמין, ואני נתקלת בזה, כמעט חצי מהמטופלים שהגיעו לוועד למלחמה באיידס השתמשו בסמי מסיבות מהסוגים האלה.
אבישג רובינשטיין: כשרציתי לתת מענה שהוא מעבר למענה הפרטני גיליתי שאין בעצם שום מענה היום שהם רוצים ומוכנים לקחת.
אבישג רובינשטיין: זאת אומרת היחידות להתמכרויות כרגע, אין להן את האוריינטציה הלהט"בית, הם לא מגיעים לשם, השימוש הוא אחר, הוא לא השימוש שקיים היום לסמים כגון הרואין ולכן הקהילה עצמה לא מגיעה למקומות האלה וחסר לנו מקום שהם יוכלו להגיע אליו, לעשות את השילוב של מין, התמכרות ובריאות להט"בית ולהנגיש את כל המארג הזה שבעיניי הוא 'כמסקס' כדי לפתור את ההתנהגות הסיכונית.
תמר זנדברג: מי האוכלוסייה בעיקר שהיא אוכלוסיית היעד?
תמר זנדברג: בתוך הקהילה הכוונה.
אבישג רובינשטיין: שוב, זה תחום כל כך חדש, אין עליו כמעט אף מחקר.
אבישג רובינשטיין: ספציפית לגבי ה'כמסקס' כמעט שאין מחקרים וגם לגבי סמים בקהילה הגאה, בכלל זה נושא שהוא יחסית חדש.
אבישג רובינשטיין: השיעורים מראים על זה שהשימוש הוא גבוה, גם בגלל הרגישות של האוכלוסייה, גם בגלל היעדר המענים, היעדר התמיכה החברתית.
אבישג רובינשטיין: אז אנחנו כבר מניחים שיש צורך מאוד מאוד גדול ורק עכשיו בעצם נותנים ייצוג גם לחצר האחורית, למקומות היותר קשים של הקהילה.
אבישג רובינשטיין: לגבי 'כמסקס' ספציפית, אני מניחה שמדובר על הרוב.
אבישג רובינשטיין: שוב, אני לא יודעת באופן חד משמעי.
אבישג רובינשטיין: בגברים, חתך הגילאים הוא גורף בין 20 ל-50, כשהגיל הולך ויורד והסיכונים בצריכת הסמים האלה בגילאים נמוכים יותר מתקשר גם להתנהגויות מיניות יותר נפוצות, גם לגבי זנות בקהילה הגאה.
אבישג רובינשטיין: זאת אומרת יש בזה קורלציה להרבה מאוד דברים וככל שהגיל יורד הסיכונים סביב התופעה הזאת עולים.
אבישג רובינשטיין: כשמדברים על קהילה יותר מבוגרת הסיכונים הרפואיים הם יותר משמעותיים, זאת אומרת לצורך GHB לאורך 15 שנה בגיל 50-45, הסיכויים למוות כתוצאה מהשימוש הזה יותר גבוה.
אבישג רובינשטיין: אין גם שיח, כי הדיבור פה הוא דיבור של 'נפלתי ל-GHB', המשמעות של זה היא 'לקחתי מנת יתר', זאת אומרת 'לא מיננתי את הסמים', אבל אין בזה שום לגיטימציה, כי זה נורא נורמטיבי, זה נורא שגור ואין היום קול שיכול לבוא ולהגיד 'אנחנו לא שופטים אתכם על ההתנהגות כרגע, אלא רוצים לעזור לכם לצמצם את ההתנהגות ההרסנית של מגוון השימוש בסמים'.
אבישג רובינשטיין: אני מניחה שגל ידבר על זה, אבל אנחנו פותחים עכשיו, במרץ, קבוצה נוספת של 'כמסקס'.
אבישג רובינשטיין: אנחנו בתהליכי הרשמה, נרשמו כרגע 50.
תמר זנדברג: מה זה אומר קבוצה?
אבישג רובינשטיין: קבוצה זה קבוצת שיח ראשונה שקיימת בארץ, ולהבנתי גם בעולם, שהכיוון הוא לאפשר לאנשים להתבונן על ההתנהגות הזאת מתוך מקום מאוד מאוד לא שיפוטי, בהבנה תרבותית ובאוריינטציה שהיא קשורה במיניות, כדי לעזור להם להבין מה המשמעות של הסמים בחיים שלהם, זאת אומרת למה הם צורכים את זה.
אבישג רובינשטיין: בגלל שאמרתי שזה נורא תרבותי, יכול להיות שבן אדם יצרוך סמים לצרכי סקס כתוצאה מהומופוביה מופנמת, כתוצאה מבעיות בדימוי גוף, כל אחד, זה משרת עבורו משהו אחר.
אבישג רובינשטיין: הקבוצה, המטרה שלה, ב-18 המפגשים שאנחנו עושים, זה לאפשר לאנשים להבין מה המניעים מאחורי ההתנהגות הסיכונית ולתת את המענה לקהילה שקיימת.
תמר זנדברג: כלומר זה בעיקר, ממה שאת מתארת עכשיו, זה משהו שלנו הוא מוכר באופן כללי מאוכלוסיית, נקרא לזה, על רצף ההתמכרות, זה בעיקר מופנה כלפי מוקד או טיפול שהוא, לא יודעת, פסיכולוגי, פסיכיאטרי, פסיכוסוציאלי, כלומר זה מצבי חיים, זה כאילו להתחקות אחר מקור, או טראומה או ריפוי עצמי, ריפוי עצמי, משהו כזה, בעצם למה הסמים משמשים בחיי אותו נפגע או נפגע פוטנציאלי או מישהו שנמצא על הרצף.
תמר זנדברג: זה דבר שמאוד מוכר לנו מהאוכלוסייה באופן כללי, זה דבר שהוועדה הזאת עוסקת בו כל השנה במשך כמה שנים, כשבעצם הרבה פעמים טראומה לא מטופלת ולפעמים לא מוכרת ולא ידועה מביאה אחר כך לכל מיני התנהגויות, ביניהם התמכרות, וההתמקדות בטיפול ובשיקום, בקליפה על פני השטח בלי לרדת לשורש מה שהביא למצב הזה הוא בעצם תמיד יישאר לוקה בחסר, במובן מסוים.
אבישג רובינשטיין: נכון.
אבישג רובינשטיין: אמרת משהו שהוא כל כך מדויק, אבל בדיוק בגלל זה, בגלל שאפילו הרבה פעמים היום, גם ב-2018 יציאה מהארון היא תהליך שהוא לרוב טראומטי, זאת אומרת שמראש אנחנו מדברים על אוכלוסייה שהשיעור של טראומה הוא הרבה יותר גבוה.
אבישג רובינשטיין: אחרי תהליך של יציאה מהארון אנחנו מדברים על כניסה לתוך חיים להט"בים, שזה כשלעצמו - - - אם אני היום הולכת עם הילד שלי לגן, איך שאני אהפוך את זה אני צריכה לצאת מהארון כהורה להט"ב.
אבישג רובינשטיין: זאת אומרת שגם אירועי חיים מאוד מאוד נורמטיביים יכולים להפוך לאירוע טראומה.
תמר זנדברג: אתם רואים איזה שהוא הבדל בין נשים לגברים בהקשר הזה, בתוך הקהילה?
אבישג רובינשטיין: אני מדברת, שוב, על נישה מאוד מאוד מסוימת שאנחנו מתייחסים אליה בהתנהגויות הסיכוניות ולדעתי כן, לדעתי השיעור של MSM, גברים שמקיימים יחסי מין עם גברים הוא יותר גבוה מנשים שמקיימות יחסי מין עם נשים, אבל המחקר הוא נורא נורא בהתחלה.
גל וגנר קולסקו: בהשוואה בין נשים לנשים יש קטגוריות, בין נשים טרנסג'נדריות ל - - -
תמר זנדברג: אתה הדובר הבא.
אבישג רובינשטיין: זה בדיוק העניין.
אבישג רובינשטיין: אנחנו מדברים פה על מקרה מאוד מאוד ספציפי, אני בטוחה שאנשים שידברו על טרנסג'נדריות ועל נשים בזנות ועל צעירים יראו תמונות אחרות.
אבישג רובינשטיין: אנחנו מדברים על אוכלוסייה מאוד מאוד ספציפית שנמצאת בסיכון מאוד מאוד גבוה.
תמר זנדברג: ד"ר גל וגנר, אתה מייצג את החברה לבריאות הלהט"ב בהסתדרות הרפואית.
גל וגנר קולסקו: תודה.
גל וגנר קולסקו: רק בהמשך לשאלה הקודמת, בין נשים סיסג'נדר מהקהילה, בהשוואה לנשים סטרייטיות, עדיין יש אחוז הרבה יותר גבוה של שימוש בסמים.
גל וגנר קולסקו: בנשים בקהילה לעומת גברים הנשים משתמשות פחות מהגברים, אבל עדיין בהשוואה בין נשים לנשים אחד המחקרים מראה על 40% יותר, מספרים אסטרונומיים גם בנשים.
תמר זנדברג: שמאיפה הנתונים?
גל וגנר קולסקו: יש פה גם נייר עמדה - - -
תמר זנדברג: אבל מאיפה איסוף הנתונים?
גל וגנר קולסקו: מחו"ל.
תמר זנדברג: אין בעיה, פשוט אחד הדברים שאנחנו נתקלנו וגם הוועדה הזו מלווה כל הזמן זה את תת הדיווח, אולי, וכתוצאה מזה תת טיפול ותת הכרה בנשים.
תמר זנדברג: אז אני מניחה שיש אולי גם תת דיווח ותת הכרה בקהילה ככלל, כי זה אוכלוסיית מיעוט, ואחר כך לנשים בתוך הקהילה, כי זה כאילו דאבל מיעוט או מיעוט כפול.
גל וגנר קולסקו: מה שהייתי שמח לדבר, בהמשך למה שאבישג דיברה, וזה קצת בהמשך לדיון של שנה שעברה, כי בכל זאת קצת התקדמנו.
גל וגנר קולסקו: קרו דברים מאז, נשמח לעדכן את הוועדה ולבקש את העזרה של הוועדה ב - - -
תמר זנדברג: בהתקדמויות.
גל וגנר קולסקו: קודם כל מבחינת החברה לבריאות להט"ב אנחנו כן התייחסנו בנייר העמדה פה גם לעניין הטרנסג'נדרים, אני חושב שיש פה נציגים של הקהילה הטרנסג'נדרית שיעלו את זה, אז אני לרגע שם את זה בצד.
תמר זנדברג: ס', את הבאה.
גל וגנר קולסקו: מה קרה?
גל וגנר קולסקו: בעצם אנחנו גיבשנו איזה שהוא צוות שכולל את האגודה ללהט"ב, את החברה וההסתדרות הרפואית, את הוועד למלחמה באיידס, שתיכף ידברו, ואנחנו התחלנו באיזה שהוא תהליך של פגישות, בשביל לנסות לךגעת בנושא הזה של סמים בקהילה הלהט"בית, בעיקר בגברים, סביב הנושא הזה שאנחנו קוראים לו 'כמסקס'.
גל וגנר קולסקו: במקביל יש דברים נוספים, תיכף יואב ידבר על זה, אבל אנחנו בנינו איזה שהיא תכנית שהיא תכנית ששמה דגש על העניין הזה שאנחנו מאמינים ורואים את זה מהשטח, שהקהילה הלהט"בית לא יכולה או לא מוצאת את מקומה במסגרות הקיימות והקהילה הלהט"בית וכל נושא מתחם הסמים צריכה מסגרות ספציפיות.
גל וגנר קולסקו: יש פה בנייר את הדברים שדיברנו עליהם ואנחנו מבקשים את העזרה של הוועדה בלקדם את התכנית הזאת.
גל וגנר קולסקו: אנחנו מדברים, אל"ף, בדיוק מה שהעלית קודם, הנושא המחקרי, לנסות להבין ספציפית מה קורה בישראל מבחינת נתונים בכל הקהילה ובנושא ה'כמסקס'.
גל וגנר קולסקו: אנחנו בונים איזה שהיא תכנית שהתכנית הזאת מדברת על הכשרה של עובדים ועובדות סוציאליות, שאנחנו קוראים להם הצוות הטיפולי המוביל, כמו אבישג לדוגמה, שזה אנשים שהם כבר בתחום הזה, רוצים לבנות איזה שהיא תכנית הכשרה לטיפול ב'כמסקס'.
גל וגנר קולסקו: הצוות המוביל הזה יוכל כבר ברגע שהוא יסיים את מהלך ההכשרה כבר להתחיל בטיפולים, אבל במקביל גם להדריך צוותים פסיכו סוציאליים אחרים במסגרות שונות.
גל וגנר קולסקו: אנחנו מחפשים ונשמח לעזרה במיקום איזה שהוא מבנה שבו היחידה הזו שתוקם, שזו יחידה לטיפול ב'כמסקס' תפעל ותמומן, הן מבחינת המטפלים והן מבחינת איזה שהוא פסיכיאטר שיהיה גיבוי לטיפולים שקורים שם.
גל וגנר קולסקו: חשוב לנו נורא שמי שירצה לבוא לטיפול, מי שנצליח לאתר ונבין שהוא מיועד לטיפול הזה לא יצטרך לשלם 400 שקל לפגישה עם פסיכולוג, אלא שזה יהיה איכשהו במסגרת הטיפולים הקיימים בסל הבריאות.
גל וגנר קולסקו: אנחנו מאוד מאוד רוצים לבנות במקביל, וזה ראיתי פה בניירות עמדה של הרבה ארגונים אחרים, להעלות את השיח הקהילתי בנושא וזה באמצעות של כנסים, מפגשים, רשתות חברתיות וכל הדברים האלה כדי שאנשים יתחילו לדבר על זה, שהנושא לא יהיה בארון.
גל וגנר קולסקו: ומאוד חשוב לנו להנגיש את המידע החשוב הזה גם לצוותים הרפואיים, ד"ר רושקה תדבר על זה גם, אנחנו עובדים עם משרד הבריאות, כבר לקחנו איזה שהוא אתר שהוא קיים בחו"ל, משרד הבריאות כבר תרגם אותו, אנחנו עכשיו מנסים לבנות איזה שהוא אתר שיהיה אתר שמיועד גם לקהל הרחב, אבל גם למטפלים.
גל וגנר קולסקו: אם מישהו מגיע נגיד לרופא המשפחה ועולה נושא סמים, יהיה לרופא המשפחה איזה שהוא אתר שהוא יוכל לדרכו להעלות את השיח, למקם את הבן אדם, איפה הוא נמצא על הרצף ההתמכרותי ולנסות להניע אותו לפעולה.
גל וגנר קולסקו: אתר כזה, אנחנו כן צריכים את שיתוף הפעולה עם גורם בחו"ל ויש לנו את האתר ואנחנו נשמח גם את זה לקדם.
גל וגנר קולסקו: לסיכום, אנחנו באמת קוראים ומאוד מאוד רוצים שמשרדי הממשלה יבינו בצורה ברורה שהקהילה הלהט"בית צריכה התייחסות ספציפית בנושא ההתמכרות ויימצאו היכולות התקציביות לעזור לנו לבנות את היחידה הזו שתהיה היחידה לטיפול בסמים בקהילה הלהט"בית.
תמר זנדברג: קודם כל תודה, רק אם אני מבינה אותך נכון, בעצם מה שאתם מכוונים כרגע לעשות זה למקם את הנושא של התמכרויות עם התמקדות ב'כמסקס' בתוך המסגרת של בריאות להט"בית ולעבוד יחד עם משרד הבריאות כדי להקים מסגרת טיפול.
תמר זנדברג: זה לא, נניח, תיכף תדבר יעל ממרפאת לוינסקי, או מסגרות טיפול ושיקום שקיימות היום, גם דרך משרד הבריאות וגם משרד הרווחה ושיתוף פעולה ביניהן.
תמר זנדברג: אתם רואים את זה יותר כצורך התמחותי, נקרא לזה, של הקהילה, שהיא בכפוף לבריאות להט"בית באופן כללי.
תמר זנדברג: יש איזה שהיא מגרה של התמכרויות ושימוש בסמים על רצף ההתמכרות.
גל וגנר קולסקו: כן, אנחנו מכירים את זה מחו"ל ביחידות שעושות את זה.
גל וגנר קולסקו: באמת, כאילו התחושה שמגיע אליי מטופל, עולה עניין ההתמכרות, אין לי כל כך לאן להפנות אותו.
גל וגנר קולסקו: הוא לא יתאים למסגרות מסוימות, כי האנשים שם אחרים, השיח הוא אחר.
תמר זנדברג: אבל אני שוב מנסה למקם את זה, מה המטרייה ומה מתחת, כי מה שאתה אומר, שאין להפנות מטופלים, שהרופא מזהה התמכרויות והרבה פעמים אחת הבעיות זה שלא מזהים התמכרויות כי רופא המשפחה, אין לו מספיק, זה אנחנו מכירים, הוועדה הזו עוסקת בזה כל הזמן.
תמר זנדברג: השאלה שלי היא כזאת, האם כשאתה, כאגודת להט"ב בתוך ההסתדרות הרפואית, אני מניחה שאתם עוסקים בהעלאת מודעות לנושאים של בריאות להט"ב באופן כללי בשלל נושאים שהם ייחודיים או יש בהם התמחות להט"בית, האם אתה רואה את זה חונה שם, או שבעצם אתה אומר, כמו - - - שוב, הבעיה של חוסר זיהוי וחוסר לדעת לאן להפנות, הוא קיים גם במרפאות היום אצל רופאים, אז האם מדובר כאן
תמר זנדברג: על - - - נגיד יש לנו התמכרות לסמים ובתוכה אוכלוסיית להט"ב, או שיש לנו מטרייה להט"בית ותחתיה אחד הנושאים זה נושא ההתמכרות.
גל וגנר קולסקו: בתפיסה שלי זה - - - סמים ולהט"ב.
אבישג רובינשטיין: אני יכולה להגיד שהשטח מדבר.
תמר זנדברג: בגלל זה אני שואלת אתכם, כי זאת גם הסיבה שבניגוד להרגלי, בדרך כלל אני מתחילה עם משרדי הממשלה ועוברת מה שנקרא לחברה האזרחית, הפעם, בגלל היום המיוחד ובגלל שהחברה האזרחית מעורבת בזה אז רציתי להתחיל מכם, גם כדי לשמוע קודם כל מה הדרישה מהשטח, כמו שאת אומרת.
תמר זנדברג: המילה הזאת שתמיד אומרים כאן בכנסת.
אבישג רובינשטיין: אף אחד מאיתנו לא מתעסק בליבה שלו בהתמכרויות, אנחנו עוסקים בבריאות, הוועד למלחמה באיידס הגיע לתחום של 'כמסקס' דרךHIV ומחלות מין.
אבישג רובינשטיין: אנשים הגיעו להיבדק ל-HIV ומחלות מין ובמהלך השיחות ראינו שיש שם שימוש מאוד מאוד גבוה בסמי מסיבות.
אבישג רובינשטיין: אני מניחה שאצל גל במרפאה זה לא שונה, וגם אצל רות, ומבחינתי ומבחינת הוועד זה לא באמת משנה איפה נעשה את זה, העיקר שתהיה שם איזה שהיא אוריינטציה להט"בית.
אבישג רובינשטיין: זאת אומרת שיכול להיות שהסקרינינג צריך להיעשות דרך המרכזים הייעודיים בקהילה כי לשם הקהילה מגיעה, שיעור הלהט"בים בגן מאיר, לדוגמה, במרפאה הגאה בגן מאיר, הוא מאוד מאוד גבוה ולשם הקהילה הולכת.
אבישג רובינשטיין: במרכז הבדיקות האנונימי שלנו במרכז הגאה, רוב התשובות החיוביות לקהילה מגיעות משם.
אבישג רובינשטיין: זאת אומרת השטח מגיע למקומות האלה.
אבישג רובינשטיין: המודל הבריטי, שגל דיבר עליו הוא של דין סטריט, שזה מרפאה למחלות מין, היא לא קשורה להתמכרויות.
אבישג רובינשטיין: הם יושבים באותו רחוב, היחידה להתמכרויות והיחידה לטיפול במחלות מין והלהט"בים הגיעו עם מחלות מין.
אבישג רובינשטיין: הרבה פעמים הם לא תופסים את עצמם כמכורים כי ההתנהגות היא מאוד מאוד תרבותית.
רות גופן: לא, אבל האמצעים הם בידיים של משרד הבריאות ומשרד הרווחה, לנו אין אמצעים, זו שאלה ממש פרקטית.
רות גופן: לנו, ההסתדרות הרפואית אין אמצעים למסגרות כאלה, וגם כיום האנשים מופנים ליחידות של משרד הרווחה וכן בתוך המסגרות הקיימות.
רות גופן: מה שנראה לי חכם לעשות ויהיה גם הכי יעיל, זה בתוך המסגרות הקיימות, משרד הרווחה, משרד הבריאות, להקים איזה שהיא מסגרת שלהט"בים יידעו שהם ירגישו שם מוגנים.
תמר זנדברג: אוקיי, תיכף המשרדים ידברו.
תמר זנדברג: סיימת, גל?
גל וגנר קולסקו: כן.
תמר זנדברג: ס', מעברים, אחריה איתי מאיגי.
ס': היי.
ס': אני באתי לייצג את מעברים, שזה ארגון טרנסי, ולספר לכם קצת את הסיפור שלי ואחר כך קצת לדבר על מה שאנחנו רוצים.
ס': אז אני מכורה, השתמשתי בסמים רוב החיים שלי, התחלתי מאלכוהול ואז עברתי לסמים פסיכדליים למיניהם ולסמי מסיבות ומשם לדברים הנחמדים שמוכרים ברחוב.
ס': עברתי בעצם את כל המסלול של מכורות טרנסיות, רחוב, כביש, כל הדברים שנלווים לאורח החיים המשולב הזה.
ס': בעיניי הלב של הבעיה, ההקשר בין טרנסיות לסמים, להתמכרות, זה קודם כל הבידוד והניכור שאנשים טרנסג'נדרים חיים איתם, שנולדים איתם, שגדלים איתם, שאני בתור טרנסית גדלתי בתחושה של בידוד, של בידוד ושל ניכור מהעולם, מה שגרם לי להגיע לסמים מאוד מאוד מהר בגיל מאוד צעיר.
ס': כמובן הנושא של זנות, אני יכולה להגיד לכם, אני כרגע מטופלת ב'סלעית' וממה שאני רואה ב'סלעית' זה שזנות וסמים בייחוד אצל טרנסיות זה ביצה ותרנגולת.
ס': זאת אומרת טרנסיות מגיעות לזנות כי האפליה בשוק התעסוקה ואז הן מגיעות לסמים כדי להתמודד עם מה שהן עוברות ברחוב, או בדירות, כאילו בכל תחום הזנות, בכל מעגל הזנות.
ס': או הפוך, מכורות טרנסיות שהדרך לזנות היא הרבה יותר מהירה מאשר למכורות סיסג'נדריות.
ס': אם למכורה סיסג'נדרית שמשתמשת בהרואין יש ארבע מדרגות לרדת לפני שהיא מגיעה לזנות רחוב, אז לטרנסית יש שתי מדרגות.
ס': זה קורה נורא מהר וזה קורה בגילאים נורא צעירים, בזנות יש טרנסיות קטינות, המון, כולן משתמשות בסמים.
ס': הדיבור על GHB לי אישית הוא זר, אני בתור טרנסית מכירה שימוש בהרואין, בקריסטל, זה השימוש שאני מכירה מהסביבה שלי, מהסביבה הטרנסית, לא שימוש ב-GHB.
ס': זה באמת סם שהוא מאוד מאוד נישתי לקהילה ההומואית.
ס': אני יכולה להגיד לכם שאני בתור מכורה כשרציתי להפסיק ונורא פחדתי מהקריז, קריז של הסם שאני השתמשתי בו זה הקאות, שלשולים, רעידות, הזעות, סיוטים וכל הבלגן הזה, אז באתי לרופא המשפחה שלי ולא מתוך מקום רע, אבל הוא לא כל כך ידע מה לעשות, כי אין כלים.
ס': הוא גם לא יכול להפנות אותי לאשפוזית, אני לא יכולתי ללכת לאשפוזית בגלל שאני טרנסית.
ס': כל כך הרבה אנשים רוצים להפסיק להשתמש בסמים והם מפחדים ממה ש - - - אומרים 'לשבור קריז', זאת אומרת לעבור את הכמה ימים של קריז, הולכים לאשפוזית כדי להתמודד עם זה, כדי לעשות את זה בצורה מתונה, הדרגתית, מטופלת, לי לא הייתה האופציה הזאת, אני הייתי צריכה מה שאומרים כאילו טיפול המקלחת, בקריז פשוט לעשות מקלחות קרות כל היום כי זה מה שהיה לי וזה היה סבל נוראי.
ס': יש לנו מקרה שאנחנו יודעים עליו במעברים, שהוא מתועד, אנחנו יודעים על עוד מקרים, אבל מקרה מתועד של אישה טרנסית שמרוב ייאוש ורצון להפסיק להשתמש בסמים הלכה לאשפוזית, הסכימה להתאשפז בתור גבר ואז לא נתנו לה לקחת טיפול הורמונלי.
ס': זאת אומרת היום כשטרנסית מגיעה, גם אם היא מסכימה להתאשפז בתור גבר, אני באופן אישי לא הייתי מסכימה, אבל גם אם יש מישהי שכן, אז לא נותנים לה לקחת טיפול הורמונלי.
ס': טיפול הורמונלי זה תרופות מצילות חיים.
ס': אני חברת NA, מכורים אנונימיים, אני רואה מכורים כל הזמן, אנשים שהיו באשפוזיות ובמרכזי גמילה, אני לא שמעתי על בן אדם שמגיע לטיפול במרכז גמילה או בקהילה טיפולית או באשפוזית שלא נותנים לו לקחת טיפול מציל חיים.
ס': אני מדברת על תרופות פסיכיאטריות, על תרופות לדברים פיזיים, אני לא מכירה מקרה כזה, חוץ מהמקרה הייחודי של אנשים טרנסג'נדרים.
ס': זאת אומרת מעבר לפן הנפשי, שזה מציל חיים, זאת אומרת אני בלי הורמונים אני מתאבדת, באופן אישי, אני אומרת כטרנסית, לי ההורמונים הצילו את החיים.
ס': הרופאים פה יתקנו אותי, אבל אני יודעת שיש גם השפעה בריאותית משמעותית, להפסיק לקחת הורמונים במכה זה דבר מסוכן, זה דבר מסוכן בשילוב עם קריז.
ס': יש מקרים שקריז הורג, אנשים מתים מקריז, בשילוב עם קריז לי זה נראה מסוכן.
ס': אני באופן אישי לא הייתי עושה את זה לעצמי.
ס': אגב, אני הגעתי ליחידה לטיפול בהתמכרויות בתחילת הניקיון שלי, בתל אביב, לא כאילו בצפת או משהו, בתל אביב, העיר הלהט"בית, וקיבלתי יחס טרנסופובי מזעזע.
ס': אנחנו מחויבים לבדיקות שתן פעמיים בשבוע ביחידות לנפגעי התמכרויות ואותי שמו בגברים, בבדיקות השתן של הגברים.
ס': עכשיו, אני מבינה שלכולם יש כוונות טובות ושינויים קורים לאט, אבל אני לא יכולה להיות במקום שבו מתייחסים אליי בתור גבר.
ס': אני לא יכולה.
ס': אני לא רוצה, לניקיון שלי ולהחלמה שלי ולגדילה שלי בתור בת אדם לקחת את הארון שחייתי איתו חצי מהחיים שלי.
ס': לא מעוניינת.
ס': ולא את האלימות של החברה הכללית של הסיסג'נדרית והסטרייטית, אני לא מעוניינת בזה.