GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יגאל סויסה: אתה מתחיל להשתמש וזה רק עולה.
יגאל סויסה: אתה מזמין ילד עם אופניים, ילד בן 12, הוא יביא לך סם, טלגראס, היום שליחים בנהריה.
יגאל סויסה: נהריה מרוסקת מסמים, משפחות מפורקות.
יגאל סויסה: אני אראה לך הודעות מה קורה.
יגאל סויסה: תתעוררו, זה לא מסיבות הטבע.
יגאל סויסה: אני הייתי בקסול.
יגאל סויסה: אישה התרגשה כל כך מההרצאה, היא אמרה לי "תעלה פה לתוש".
יגאל סויסה: חיליק מכיר.
יגאל סויסה: 10 קילומטר בהרים, תראה ילדים עם שרוולים אחרי שירות צבאי.
יגאל סויסה: אני מרחם על ההורים.
יגאל סויסה: תלכו תראו את הילדים שלכם, הם גמורים.
יגאל סויסה: תחלצו אותם.
תמר זנדברג: אנחנו מחזקים אותך.
תמר זנדברג: תודה שבאת ואני בטוחה שזה לא קל.
תמר זנדברג: אם כבר אנחנו עם יגאל נמשיך עם עמרי וחיליק ואחר כך נעבור הלאה.
עומרי פריש: שלום אני מנהל כפר איזון.
עומרי פריש: אני מלווה את נושא מסיבות הטבע אני חושב כבר 25 שנה, לא ניכנס פה עכשיו להיסטוריה שלהן, ממסיבות ה- - - ואילך ואילך, הן עוברות שינויים, הן עוברות כל מיני פאזות, אני לא חושב שמסיבות טבע זה רק סמים, במסיבות טבע יש הרבה דברים וסמים זה מרכיב בילד-אין שאי אפשר בלעדיו, אבל המסיבה הזאת היא לא מסיבת סמים בפני עצמה.
עומרי פריש: הרבה קבוצות כאלה שאתם רואים פה שהן באות למסיבות, אני יושב איתם בכפר ומטכסים עצה מה לעשות.
עומרי פריש: אחת אני לא רואה פה, בשנה האחרונה יש גם קבוצה של דתיים, אני מניח שאתם יודעים שחלק מהמסיבות עברו לחמישי בערב בשנה האחרונה כי יש ביקוש של הדתיים, אז ביום שישי בערב אי אפשר, אז חלק מהמסיבות כבר עברו לימי חמישי וזה הולך all over.
עומרי פריש: הייתי בהמון מסיבות, גם בארץ, גם בקסול, גם בתוש, גם בהודו, עשרות בתאילנד.
עומרי פריש: מה שאנחנו צריכים לחפש, על מיזעור נזקים אני מסכים איתו במאה אחוז, מסיבות היו ומסיבות תהיינה.
עומרי פריש: איך מביאים אינפורמציה, איך מגבירים מודעות, איך מעלים את הסכנות.
עומרי פריש: אני שומע גם מאנשים – אין לי יכולת לבדוק את זה - שמספר הנפטרים ממסיבות הוא הרבה יותר גדול ממה שהקראת, רק זה לא מגיע לתקשורת אז זה לא נספר, אבל ממה שאני שומע מהמשתתפים במסיבות יש הרבה יותר.
עומרי פריש: צריך לזכור שיש גם שינוי בסוגי הסמים, בשנתיים האחרונות ה- - - - כתוצאה ממהפכת הקנאביס שבטח לא נקדיש לה עכשיו זמן, קפצו קפיצת מדרגה מאוד משמעותית בחלק מהסמים שאנחנו רואים את התוצאות שלהם, זה בדיוק הסוגים האלה של הסמים.
עומרי פריש: לכן אני חושב שהפוקוס העיקרי צריך להיות בנושא של מודעות והסברה והבנה.
עומרי פריש: לגבי קטינים זה סיפור אחר לגמרי, שם לדעתי צריכים להיות הרבה יותר נחרצים, בנושא של קטינים.
עומרי פריש: אני יכול להגיד לכם, זה לא סוד, אני רואה מאות כאלה בשנה, מגיעים אלי לטפול, אז אני גם מכיר את הצד של הנזקים מצוין, ובכל זאת אני אומר את מה שאני אומר, לדעתי זה ה- - -
תמר זנדברג: חיליק.
תמר זנדברג: אחרי זה על"ם.
יחיאל מגנוס: הנושא שאנחנו דנים בו הוא בתחום התרבות.
יחיאל מגנוס: הסמים מלווים את המין האנושי משחר היווצרו, לא היה מין אנושי בלי סמים, אין מין אנושי בלי סמים וכולנו משתמשים בסמים.
יחיאל מגנוס: שוקולד אדוני אוכל?
קריאה: אני לא.
יחיאל מגנוס: קפה?
יחיאל מגנוס: יפה.
יחיאל מגנוס: מה איתך חגי?
יחיאל מגנוס: כדורים נגד כאבי ראש, ראש הוועדה לקחה כבר?
תמר זנדברג: אבל קפה שתיתי וגם דיאט קולה אני שותה.
יחיאל מגנוס: אני שמח לבשר שאנחנו יושבים בקהל קדוש ומסוממים.
קריאה: צריך לעשות הבדלה.
תמר זנדברג: חברים, מהות הישיבה זה שכל אחד מדבר בתורו ואנחנו שומעים את כל העמדות ומנסים להפיק ידע קולקטיבי.
יחיאל מגנוס: הסמים מלווים את המין האנושי משחר היווצרו.
יחיאל מגנוס: אם אחליף את המילה "מין" ב"סמים" זה גם אותו דבר.
יחיאל מגנוס: לא היה מין אנושי בלי מין, אין מין אנושי בלי מין וגם לא יהיה.
יחיאל מגנוס: וכמו שהסדרנו את כל המנהגים התרבותיים שלנו במין הסדרנו גם את כל המנהגים שלנו בעניין סמים.
יחיאל מגנוס: העלו פה כמה נקודות.
יחיאל מגנוס: אחת הנקודות זה הגידור של השימוש בסמים כי השימוש בסמים מלווה את המין האנושי משחר התהוותו.
יחיאל מגנוס: מה זה סמים?
יחיאל מגנוס: זו שאלה של תרבות, זמן ומקום בהגדרה.
יחיאל מגנוס: אנחנו בשנים האחרונות זוכים לספין תקשורתי מדהים בעניין השימוש בקנאביס, כאשר השאלות הדמגוגיות המטעות שמוצגות לציבור הן שימוש לגאלי או שימוש לרפואה.
יחיאל מגנוס: אז אם כדי שתהיי בריאה תאכלי את הבקבוק הזה, אז שיהיה לך בתאבון, רק שתהיי בריאה.
יחיאל מגנוס: כך שעל הנושא הרפואי אין - - - אבל זו תרופה שהיא מדהימה, החולה קובע את המינון והוא מתחלק עם התרופה עם כל השכונה והדנים בתרופה הזאת זה לא הרופאים והרוקחים, זה הפוליטיקאים, תתפלאי.
תמר זנדברג: את זה אני יודעת דווקא.
יחיאל מגנוס: כן.
יחיאל מגנוס: זו תרופה מאוד מיוחדת.
יחיאל מגנוס: היא גם מרפאה הכל.
יחיאל מגנוס: מפלטפוס, קרעים בנעליים, - - - בעד תרופה, בעד, נגד, הכל זה מרפא.
יחיאל מגנוס: זה אלוהי.
יחיאל מגנוס: זה מדהים.
יחיאל מגנוס: אנחנו סופגים את הפגיעות כתוצאה מהשימוש התרבותי, הנושא הוא תרבות, קולטורה.
יחיאל מגנוס: תרבות היא לא שפיטה.
יחיאל מגנוס: מי ששופט תרבות שם עצמו ללעג, עושה מעצמו כסיל.
יחיאל מגנוס: לצערי הטיפול בנושא הזה נתון לדעת הציבור.
יחיאל מגנוס: הציבור נהנה מידע רכילותי ציבורי שאחד מעביר לשני, "אחי מהיחידה" שזה הכי נאמן והכי טוב, ועל בסיס של בורות, דעות קדומות ופחד נגזרים דברים וזה מסב לנו נזקים איומים כמו ששמענו פה.
יחיאל מגנוס: על מנת לטפל בנושא הזה אנחנו נקראים להעלות את המודעות, להביא את זה לשיח ציבורי.
יחיאל מגנוס: לגדר כמו שגידרנו סיגריות.
יחיאל מגנוס: הרי אף אחד לא יעשן פה בחדר לא כיוון שיש פה פקח, אלא מכיוון שאיש לא ייתן לאף אחד לעשן פה כי זה הגידור הציבורי שקבענו בעניין הזה.
יחיאל מגנוס: את השיח הציבורי הזה אנחנו לא מנהלים.
יחיאל מגנוס: מסיבות טבע זה דבר נפלא.
יחיאל מגנוס: זה אדיר, זה נפלא וזה פנטסטי, ויש בכל דבר שאנחנו עושים – מאחר ואנחנו המין האנושי – ותתפלאו חוץ מאשר אנחנו כאן המין האנושי לא מושלם, זאת אומרת אנחנו בשלבים האחרים לו, אז אנחנו צריכים להביא בחשבון גם את אחוז הטעות שלנו, היינו את כמות התאונות.
יחיאל מגנוס: התאונות זה הצטברות של הרבה מאוד נתונים בו זמנית לאותו מקום.
יחיאל מגנוס: יש לנו תאונות.
יחיאל מגנוס: על רוב המישורים אנחנו לא שולטים, אבל יש רבדים בהם אנחנו יכולים להתנהל ולשלוט ולמזער נזקים, וזאת משימתה של הוועדה הזאת, להבדיל את המישורים שבהם אנחנו יכולים להשפיע ולגרום למזעור בנזקים, להפחתה.
תמר זנדברג: בשביל זה התכנסנו.
תמר זנדברג: מהניסיון שלך - - -
יחיאל מגנוס: אני יודע.
יחיאל מגנוס: אני רק מחזק את זה.
תמר זנדברג: דבר שני אני רוצה להיעזר בניסיון שלך, מהם הצעדים שאתה רואה שהם יכולים לתרום למזעור הנזקים ולגידור.
יחיאל מגנוס: כלי הנשק היחיד שבנושא תרבותי, זה לא אכיפה, זה לא חינוך, זה לא הסברה, זה תרבות.
יחיאל מגנוס: קולטורה.
יחיאל מגנוס: אנחנו צריכים לפתוח את זה לשיח ציבורי רחב, מעמיק, ולא לסגור מסיבות טבע ולא לבטל.
יחיאל מגנוס: אנחנו נעמיק ונגדיל את מספר הנפגעים בשיטות המטופשות האלה, מטופשות, אין לי מילה אחרת, כי בים טבעו השנה 72 אנשים.
יחיאל מגנוס: אנחנו לא נוציא את הפקק ונוריד את המים מהים.
יחיאל מגנוס: זה הבל הבלים.
יחיאל מגנוס: דרך אגב, נהרגו 16 איש מאופניים חשמליים ו-72 טבעו בים אז אני מציע לרוחצים לחלק אופניים חשמליים, זה פחות מסוכן.
יחיאל מגנוס: מסיבות הטבע יתקיימו, זה חלק מהתרבות האנושית.
יחיאל מגנוס: אנחנו צריכים לנהל את התרבות שלנו, לעצב אותה, להשפיע עליה כמידת יכולתנו ולפי משאת נפשנו ורצוננו לקיים את התרבות שלנו.
יחיאל מגנוס: וזה נושא תרבותי, זה אומר שאנחנו צריכים להביא את זה לשיח ציבורי מרמת הגן והלאה, וצריך לדבר על זה בגלוי ואם דעתך היא בעד ואני נגד, זה מכובד באותה מידה, אבל אנחנו צריכים לכבד אחד את שני.
יחיאל מגנוס: אחד הדברים הבסיסיים זה להביא לשיח ציבורי, וכאן יושב חגי, זה להביא מידע אמיתי ולא רכילותי ברמה ציבורית שכל העם תומך בטלגראס ובגראס והכל נפלא, אבל צריך לתת מידע אמיתי בסיסי עמוק כדי לנהל דיון.
יחיאל מגנוס: זה לא על בסיס רכילות, על שמועות ועל "חבר אמר לי", אני מספר לך, את מספרת לו, והוא מספר לי ואנחנו שלושתנו מאמינים בשטות מוחלטת כי אנחנו אמינים אחד על השני, ולזה קוראים שיווק ואת זה עושים לנו במשך הרבה מאוד זמן בעניין הגראס.
יחיאל מגנוס: שיווק של גראס, כל יום יש ב-YNET כתבה נפלאה על נפלאות הגראס, יש גם כתבה על אשתו של שימי תבורי, כנראה שמה שמעניין אתכם זו אשתו של שימי תבורי, נכון?
יחיאל מגנוס: מה היא אמרה היום?
יחיאל מגנוס: אלה הן כתבות שיווקיות.
יחיאל מגנוס: הגראס עבר בכמות המכירות בהיקף הכלכלי את הטבק.
יחיאל מגנוס: ישנם גופי ענק שמשווקים לנו גראס.
יחיאל מגנוס: משווקים לנו גראס, ויחד עם הגראס הזה עולה ובאה אותה תרבות של מועדונים ומסיבות.
יחיאל מגנוס: הייתי עכשיו במועדון בתל אביב, עשיתי סיבוב מועדונים, זה פנטסטי.
יחיאל מגנוס: המסיבות שאתה הולך אליהן הן כאין וכאפס לעומת המועדונים.
יחיאל מגנוס: אני אומר לך, הייתי בעשרות רבות של מסיבות סביב העולם, המועדונים רבותי זה מדהים.
יחיאל מגנוס: אנחנו חייבים להביא את זה לשיח פתוח ציבורי, רק מודעות תגונן עלינו.
יחיאל מגנוס: שום דבר פרט לזה.
יחיאל מגנוס: לא אכיפה, לא הסברה, לא חינוך, וכאן צריך לעשות כמה צעדים בסיסיים כמו שעושים החברים היקרים האלה, ללכת למסיבות, להשגיח, לספק עזרה ראשונה, לספק מודעות, לשוחח עם האנשים.
יחיאל מגנוס: פעלנו ועשינו צעד גדול, בזה אני אסיים, הקמנו את הבית החם בצפון הודו.
יחיאל מגנוס: במשך 11 שנים טיפלתי לבד בכל נפגעי הסמים של הודו.
יחיאל מגנוס: קרסתי כלכלית ונפשית מהעניין הזה, היה לי אז חבר שהיה בג'וב טוב, קראו לו אריק שרון, הוא היה ראש הממשלה.
יחיאל מגנוס: הלכתי אליו ושטחתי בפניו את העניין, הוא שאל אותי "מה אתה רוצה", אמרתי "אני רוצה להביא את האנשים להודו לראות", לקחו חמש דקות והיו 25,000 דולר.
יחיאל מגנוס: עמרי הצטרף למשלחת הזאת, פעם ראשונה שאנשים שמטפלים בנגע הסמים ראו מסוממים בקרבתם.
יחיאל מגנוס: זה היה מדהים.
יחיאל מגנוס: הם פחדו להתקרב, חשבו שזה מדבק, והם ראו שזה ילדים כמו שלי ושלך, אותו דבר.
יחיאל מגנוס: לא אחרים.
יחיאל מגנוס: ואז הם שאלו מה עושים, ואז אמרנו "נקים פה מרכז שיעלה את המודעות" וישנו מתנ"ס בצפון הודו, חגי מריץ את העניין הזה, אליו נכנסים המטיילים.
יחיאל מגנוס: מקום נחמד, שפוי נעים ונקי ויש שם מתנ"ס וזוג נהדר שמקבל את כולם בחום, והם מבלים שם, וזה נהדר, בתוך הבוכה ומבולקה של הודו, יש מקום מאורגן, נקי, נעים ועוד בחינם.
יחיאל מגנוס: נהדר.
יחיאל מגנוס: ואז הם שואלים "של מי זה" ואומרים להם "של הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול" מה שמעניק להם מודעות גבוהה.
יחיאל מגנוס: התרגיל הזה במודעות רבותי, 11 שנים היו לנו בין 9 ל-12 מקרים כל שנה במנאלי ובקסול.
יחיאל מגנוס: ב-13 השנים האחרונות אנחנו עומדים על ממוצע של אחד לשנה.
יחיאל מגנוס: זו המשמעות של מודעות.
יחיאל מגנוס: אנחנו צריכים לפעול, להביא את זה לשיח ציבורי, להביא את זה למצב שהמסיבות האלה יהיו חוקיות, מוכרות, ראויות, עם תנאים בסיסיים לקיומן, משטרה, אמבולנס והכל בפנים, ולא מניעה, לא מלחמה בסמים אלא מודעות.
יחיאל מגנוס: שיח פתוח ציבורי על בסיס של ידע אמיתי, לא על רכילות ולא על בסיס של חברות שמשווקות לנו סמים.
תמר זנדברג: תודה חיליק.
תמר זנדברג: על"ם.
רועי חומרי: אני ראש תחום עבודת רחוב בעמותת על"ם.
רועי חומרי: אנחנו מפעילים כבר שמונה שנים פרויקט להפחתת נזק שעובד במסיבות, חלקן מוסדרות, מה שנקרא חוקיות, חלקן פחות.
רועי חומרי: קצת לספר מה הוציא אותנו למסע הזה שבכלל יגיע למרחבים האלה, אנחנו פעלנו כשיצאנו למסיבות האלה, בהתחלה, כשהקמנו את המיזם, רצינו לאתר קטינים שנמצאים במסיבות טבע בגלל שברחוב פגשנו אותם, סיפרו לנו על מה קורה במסיבות, אמרנו "בסדר, בוא נגיע למסיבות".
רועי חומרי: כמה שנים אחר כך הפרויקט עבר אבולוציה מאוד משמעותית כי לא יכולנו להישאר אדישים למה שראינו במסיבות.
רועי חומרי: אני רוצה לפתוח ולהגיד, הכאב כאן הוא קשה מנשוא ותנחומיי.
רועי חומרי: ועם זה, אני מבקש לא להביע עמדה מוסרית כלפי שימוש וצריכה של סמים ומשני תודעה, כי אני חושב שזה לא העניין וזה לא הדיון.
רועי חומרי: לי אין שום אלמנט מוסרי כלפי הדבר הזה.
רועי חומרי: אותי מעניין שמרגע שאנשים ביצעו את הבחירה לצרוך סמים ומשני תודעה להפחית את הנזק וכאן מי שמתנגד למושג הזה, אני חולק עליכם, כמו שאנחנו להבדיל בזנות פועלים להפחתת נזק, זה לא אומר שאנחנו מעודדים זנות, כמו שלמכורים, יש הפחתת נזק של חלוקת מזרקים להפחתת נזק, גם כאן אין שיפוט מוסרי של התופעה, צריך לפעול להפחתת הנזק.
עמוס אליאב: גם באלימות כלפי נשים אותו דבר?
עמוס אליאב: מפחיתים נזק?
תמר זנדברג: אני מבקשת, לדעתי היית הדובר השני, אנחנו שומעים את כל אחד ותאמין לי, מהניסיון שלי בוועדה הזו הידע המקצועי המצטבר סביב השולחן הוא לא דבר שאפשר להיאטם בפניו.
תמר זנדברג: צריך להקשיב, כל אחד מביא את הזווית שלו ואנחנו כל הזמן לומדים.
רועי חומרי: אני כמובן מפריד בין קטינים לבין בגירים כי יש החלטה שקטין מותר לו לקבל על חייו ויש החלטה שאסור לו לקבל על חייו, כולל שימוש בחומרים.
רועי חומרי: ובכל מה שנוגע לקטינים אני יכול להגיד שבחלק מהמסיבות האלה, עצם ההגעה למסיבה, עוד בלי לצרוך שום חומר משנה תודעה, היא מהווה סיכון בפני עצמו, הם חשופים לפגיעות על רקע השהות במסיבות וזה אלמנט ואספקט שחשוב להתייחס אליו, אני לא יודע אם זה מה שהוועדה שמה לעצמה.
תמר זנדברג: לא, אגבל תגיד על זה מילה.
תמר זנדברג: המנדט של על"ם הוא בני נוער.
רועי חומרי: וצעירים.
תמר זנדברג: מה זה אומר צעירים?
רועי חומרי: 13 עד 26.
תמר זנדברג: אז לאיזה סוג של מסיבות אתם מגיעים במסגרת הפרויקט הזה?
רועי חומרי: כיום אנחנו מגיעים לקשת מאוד רחבה של מסיבות, אנחנו מגיעים למסיבות, שוב כמו שאמרתי, חוקיות, כאלה שמוסדרות, כמו הפסטיבל האחרון שנפטרו בו שני אנשים, היה שם מרחב להפחתת נזק, הייתה שם, אם יורשה לי לרגע להגיד, פעילות מאוד מאוד משמעותית של כוחות הביטחון, של משטרה ושל כוחות הרפואה שהמפיקים שם שכרו.
רועי חומרי: היה שם ניסיון כן ואמתי לתת את המעטפת הכי טובה שניתן כדי לשמור על בטחון המבלים.
רועי חומרי: לצערנו מתוך 10,000 אנשים שבילו וחגגו שם, שניים קיפחו את חייהם.
רועי חומרי: זה מאוד מצער, זה מאוד כואב.
רועי חומרי: אני חייב להגיד כמי שהיה במסיבה, הייתה הרבה ביקורת על המשטרה, אני חושב שהיא לא מוצדקת, מראות עיני.
רועי חומרי: אכיפה מאוד משמעותית בתוך המסיבה, כוחות אדירים של משטרת תנועה שמנעו עליה של אנשים שהם לא פיכחים על הכביש, מובילי רכבים שעמדו וחילטו רכבים, אחד אחרי השני של אנשים שעלו, 200 מטר מהיציאה.
תמר זנדברג: תיכף נגיע למשטרה, אני רק רוצה לשאול ברמה היותר בסיסית על הפעילות שלכם.
תמר זנדברג: אתם מגיעים מה, עם ניידת?
רועי חומרי: לא, אנחנו פותחים שם מרחב להפחתת נזק, אחר כך ירחיבו על מבנה המרחב.
רועי חומרי: המטרה שלו היא להפחית את החשיפה ואת הגירוי החושי ושתהיה יכולת לעשות איזה שהוא תהליך של עיבוד רגשי עם האנשים את התופעה שהם חווים כרגע, לרוב זה סוגים שונים של התקפי חרדה שנוצרים כתוצאה משימוש בסם או ערבוב של כמה דברים, הצפה של חוויות טראומטיות מהעבר, אנחנו פוגשים הרבה אנשים שמציפים חוויות טראומטיות מהצבא, הרבה אנשים שמציפים חוויות טראומטיות על רקע של פגיעה מינית.
רועי חומרי: שני נגעים ופגיעות שאנחנו מתמודדים עמן כחברה וצפות שם.
רועי חומרי: אין מה לעשות, אין לאן להסתיר את זה.
תמר זנדברג: מי נמצא במרחב הזה?
רועי חומרי: אצלנו נמצאים שני אנשי מקצוע שכירים לפחות, אם לא שלושה, וצוות של מתנדבים.
תמר זנדברג: רובם ככולם של המתנדבים מגיעים מקשת של דיסציפלינות טיפוליות.
תמר זנדברג: פסיכיאטרים, פסיכולוגיות, עובדים סוציאליים אבל גם מטפלים בעזרה כמו מטפלים באמצעות, אנשים שעוברים הכשרה ואינטנסיבית ושוטפת כולל עיבוד של החוויות אחרי המסיבה, כי יש טראומטיזציה משנית לאנשים שמטפלים בתחומים כאלה, שגם זה חשוב, לטפל במטפלים, ועובדים בשיתוף פעולה הדוק עם כוחות הרפואה שנמצאים במסיבות האלה, ועם כוחות הביטחון במידה כזו או אחרת.
תמר זנדברג: איך אנשים יודעים לגשת אליכם?
תמר זנדברג: זה בכניסה למרחב, האנשים שלנו לובשים חולצה שמאפיינת אותם, זה המקום היחיד שפרויקט על"ם לובש מדים "איש טוב" או "אישה טובה" ואחרי שמונה שנים יש כבר מוניטין מסוים ומגיעים, יש לנו גם לקוחות חוזרים.
תמר זנדברג: אתם נמצאים בכל מסיבה?
רועי חומרי: לא, הלוואי.
תמר זנדברג: בכמה מסיבות בחודש?
רועי חומרי: אנחנו יכולים לעמוד בעשר מסיבות בשנה.
רועי חומרי: העומס על האנשים, שוב, אנחנו עובדים מתרומות וגיוס המונים, להעסקה יש עלויות כלכליות, למשאבים, אין לנו יכולת כרגע.
רועי חומרי: הלוואי והייתי יכול.
רועי חומרי: אנחנו פועלים להפיץ את הידע שלנו ואת התפיסות ככל שניתן לגורמים אחרים שרוצים לעשות את העבודה.
רועי חומרי: אנחנו כן משתדלים לדגום כל מיני סוגים של מסיבות כדי שיהיה לנו משהו איתן להגיד על התופעה.
רועי חומרי: אנחנו יוצאים לליינים של מסיבות חמישי גם, חבר'ה דתיים, חבר'ה מהציבור החרדי.
רועי חומרי: אין כאן מישהו שיושב סביב השולחן שאין מישהו מהקהל שמזדהה איתו שלא לוקח חלק במסיבות.
רועי חומרי: אני שכן של חיליק בתל אביב ובשכונה שלנו יש גם אנשים שהילדים שלהם עם הילדים שלי בגן, שכנים שלנו שגם הולכים למסיבות כאלה.
תמר זנדברג: מהניסיון שלכם, מה החוסרים המרכזיים, מה צריך כדי לשפר את המצב?
רועי חומרי: אם אני אקח חלק מהדברים שחיליק אמר, תרשה לי לחלוק עליך בחלק אחר, זה יכולת להסדיר את זה בצורה יותר טובה.
רועי חומרי: יש מסיבות קטנות שמאוד היו שואפות לייצר אלמנטים של הסדרה ומיסוד, ויש יכולת למדינה לבוא ולהתנות הסדרה בקיום של מרחבים של הפחתת נזק, כי את דיברת על נפגעים גופניים שמגיעים לבתי חולים, העלו כאן קצה של יוד מה שקורה בכפר איזון, מי שמצליח להגיע לכפר איזון.
רועי חומרי: אבל חסם הבושה, הטראומות הנפשיות, הטראומות שחווים לפעמים במסיבות, פגיעה מינית על רקע של.
רועי חומרי: אדם שעשה סם והוא מבחינתו היה בחוויה של אורות אבל אחר כך כשהוא מתפכח ומבין איזו חוויה גופנית הוא עבר בתוך התהליך הזה של תחת השפעה ונוצרת טראומה בעקבות מה שהוא או היא עשתה תחת השפעה של חומר, כל הנפגעים האלה הם שקטים, הם לא נוכחים פה, הם לא מופיעים בשום סטטיסטיקה, אין להם שם, אין להם פנים, אבל הם במספרים מאוד משמעותיים ויש יכולת להפחית את הנזקים האלה.
רועי חומרי: יש אפשרות להפחית את הטראומה הרגשית שלפעמים צפה ועולה כשמשתמשים בסם.
רועי חומרי: אתם מדברים פה על מסיבות טבע, אני שוב רוצה להסכים עם חיליק, יש מסיבות מועדונים בתל אביב שכמות הסמים שם לא נופלת כהוא זה ממה שקורה, אנחנו בקשר עם הקהילה הגאה כרגע שלקחה על עצמה לטפל בעצמה ולהתחיל לחנך את הקהל שלה להפחתת נזק במה שקורה בעקבות השימוש בחומרים, אנחנו תומכים בהם ככל שניתן אבל זה לא רק מסיבות הטבע.
רועי חומרי: צריך להגיד בסופו של דבר, רוב האנשים מגיעים כדי לבלות וליהנות והם רוצים לעשות את זה בצורה בטוחה, ורובם גם צריך להגיד, ביחס למספרים ש- - - מצליחים לעשות את זה בצורה בטוחה.
רועי חומרי: אנחנו צריכים לחשוב איך אנחנו עוזרים לאלה שלא צולחים את הדבר הזה.
תמר זנדברג: פורום מרחבים בטוחים בבקשה.
מעיין שנקר: דבר ראשון אני משתתפת בצערך.
מעיין שנקר: אני וניר נציגים של פורום מרחבים בטוחים, שמורכב מכמה ארגונים, בין השאר מעל"ם ועוד כמה ארגונים.
מעיין שנקר: אני ממש משתתפת בצערך ואני רוצה גם להגיד שאנחנו נתקלים באנשים כמו הבן שלך ועוד כל מיני די הרבה במהלך מסיבות.
מעיין שנקר: אני רוצה להגיב, דיברת על מניעה.
מעיין שנקר: אנחנו פעילים כבר מעל שמונה שנים בתוך המרחב הזה, אנחנו יוצאים להמון מסיבות.
מעיין שנקר: רועי הזכיר עשר, אבל לאורך שנים זה מצטבר להרבה מאוד מסיבות מכל מיני סוגים, החל ממסיבות קטנות של 300-200 איש ועד למסיבות ענקיות של 10,000 איש.
מעיין שנקר: הסצנה נמצאת פה כבר עשרות שנים בארץ.
מעיין שנקר: יש מעל ל-300,000 חוגגים בשנה שמגיעים מכל רחבי האוכלוסייה, זה גילאי 16 עד 60, כשרוב האנשים הם סביב ה-30-18 פחות או יותר.
מעיין שנקר: מהניסיון שלנו בערך 80% מתוך האנשים שבאים למסיבות האלה ייקחו חומרים משני תודעה כגון MDMA, LSD, מריחואנה וכולי.
מעיין שנקר: מתוך ה-80% האלה 20% יזדקקו לאיזה שהוא מענה רגשי, נפשי, ו-10% מתוך זה גם ייכנסו למשבר מה שאנחנו קוראים לו משבר פסיכדלי.
מעיין שנקר: כיום במסיבות וגם במסיבות שאנחנו יוצאים אליהם - - -
תמר זנדברג: סליחה, זו סטטיסטיקה שאתם - - -
מעיין שנקר: שאנחנו אספנו יחד עם סטטיסטיקות של מרחבים אחרים כאלה ברחבי העולם.
תמר זנדברג: זה נתון עקבי בכל העולם, מה שאתם רואים פחות או יותר פה זה אותו נתון שרואים אותו בעולם?
שירן מאור: כן.
שירן מאור: זה משתנה במדיניות של מדינה ומדיניות הסמים שלה, אבל באופן כללי כן.
תמר זנדברג: אלה מספרים לא קטנים.
מעיין שנקר: אלה מספרים מאוד גדולים.
תמר זנדברג: לא קטנים בכלל.
עומרי פריש: מצד שני זה אומר שלשירות הצבאי אין משמעות אחרת במדינות אחרות זה היה צריך להיות אחרת.
עומרי פריש: אז צריכים לנסות להבין את המספרים האלה.
רועי חומרי: - - -נכנסים לטראומה שצפה במשבר.
מעיין שנקר: בדיוק.
יחיאל מגנוס: הכמות באחוזים שנפגעים איטלקים, גרמנים, אוסטרים, צרפתים עולה על האחוזים של פגיעה פה.
יחיאל מגנוס: ואני לא זוכר אותם בצבא שלנו.
יחיאל מגנוס: הניסיון הפוליטי הזה לצוות עם הצבא - - -
רועי חומרי: סליחה, אין ניסיון פוליטי לצוות עם הצבא, ואני לא אשלוף את חוגר המילואים כי זה לא רלבנטי.
רועי חומרי: מה שאנחנו העלינו זה את סוגי הטראומה שצפים בשעת המשבר.
תמר זנדברג: תראו, גם 50% מכל מחזור מתגייסים בכלל לצבא.
תמר זנדברג: טראומה ופוסט טראומה כתוצאה מפגיעה מינית למשל זו תופעה אוניברסלית, אולי האוניברסלית ביותר בעולם.
תמר זנדברג: כלומר בטוח יש כאלה, וגם יש טראומה מתאונות דרכים שאנחנו פוגשים הרבה.
תמר זנדברג: הוועדה עשתה הרבה דיונים בתחום של קנאביס רפואי ש-PTSD זה אחת ההתוויות שיכולים מאוד להיעזר, וזה מגיע מכל מיני דברים אז שירות צבאי תורם, אין ספק, ופגשנו פה הרבה והרבה חיילים משוחררים, פגשנו נפגעות תקיפה מינית, פגשנו נפגעי תאונות דרכים, פגשנו מכל מיני דברים.
תמר זנדברג: פה זה משהו ספציפי, אבל אין לי שום ספק, פוסט טראומה היא לא תופעה ישראלית.
ניר תדמור: הבאנו איתנו גם הרבה מאוד נתונים ממחקרים שנעשו בכל העולם במרחבים בטוחים דומים לשלנו, אז נציג גם אותם אם צריך.
עומרי פריש: אני בדקתי ישראלים צעירים שנפלטו משירות צבאי מיד עם תחילת השירות, המכנה המשותף הכמעט מוחלט היה שימוש בקנאביס מגיל 16.
עומרי פריש: - - - היכולת להתמודד ול- - -
מעיין שנקר: ברשותכם.
תמר זנדברג: אני לוקחת על עצמי את ההפרעה הזו, אבל אנחנו באמת לומדים.
מעיין שנקר: אני מוכרחה להגיד ש-80% מהחוגגים שלוקחים את החומרים האלה באמת חוגגים, באמת משתמשים בחומרים האלה כדי לרקוד יותר, כדי לחוות כל מיני חוויות חיוביות.
מעיין שנקר: אבל חלק מהחוגגים גם יחוו כל מיני השפעות אחרות כגון בלבול, כמו איבוד תפיסת זמן, כמו פירוק עצמי, כל מיני חוויות שהן לא כל כך מיטיבות, וכאשר אין במסיבות האלה שום מענה רגשי או נפשי מעבר למענה של מד"א שהוא מענה רפואי ומעבר למענה של משטרה ואבטחה שזה מענה חוקתי, האנשים האלה נופלים לתוך מקום חסר ולאחר מכן נופלים לנטל על מערכות הבריאות ומערכות בריאות הנפש.
מעיין שנקר: אנשים שיגיעו למערכות בריאות הנפש סביר להניח שיחזרו למערכות האלה ויהיה להם הרבה יותר קשה אחר כך לחזור לחיים שלהם.
מעיין שנקר: אנחנו פוגשים במרחבים האלה בעקבות השימוש בחומרים פסיכדליים הרבה טראומה, בין אם טראומה מינית, בין אם טראומה צבאית, בין אם טראומה על אלימות במשפחה או אלימות בכלל, אנחנו פוגשים אנשים מכל השכבות הסוציו אקונומיות בארץ, החל משדרות ועד לרעננה.
מעיין שנקר: אנחנו פועלים לפי פרוטוקולים מאוד מאוד ספציפיים של ארגוןMAPS , שזה ארגון לחקר פסיכדליה בעולם ופרוטוקול שקשור לטראומה שיוסד בתל חי, שמדגיש את המידיות ואת ההימצאות בזמן המשבר כאפשרות הכי טובה לעזור למשבר ולשנות אותו.
מעיין שנקר: אנחנו פועלים על פי גישת מיזעור נזקים שמדברת על שהות בזמן האירוע וגם על מתן חינוך נכון.
מעיין שנקר: אנחנו פוגשים הרבה מאוד אנשים שלא יודעים את ההשפעות של החומרים שהם לוקחים, הרבה מאוד התקפי חרדה שנובעים מחוסר ידע.
מעיין שנקר: אני קצת ארחיב על המרחב שלנו.
מעיין שנקר: זה מרחב שנמצא במסיבה במקום שהוא יחסית מרכזי, אבל לא על הרמקולים, המרחב שלנו הוא מרחב נקי, מרחב לבן, מרחב שהמטרה שלו היא להפחית גירויים כמה שיותר.
מעיין שנקר: את שאלת קודם איך אנשים מגיעים, אז גם הרבה אנשים מכירים, גם אנחנו נמצאים עם קשר למד"א ולאבטחה, כך שאנחנו שומעים על כל מיני מקרים במסיבה ומזעיקים אותנו אליהם.
מעיין שנקר: אנחנו מביאים את האנשים לתוך המרחב ובמרחב הם פוגשים דבר ראשון הזנה בסיסית של מים ואוכל ושמיכה וצל וכולי, דברים שממש ממש זקוקים להם, וליווי של מתנדבים שהם כולם אנשי טיפול ומוסמכים ומקבלים הכשרות בנושא טרנס ומזעור נזקים וטראומה.
מעיין שנקר: אנשים נמצאים אצלנו בין חצי שעה לבין חמש שעות, משתנה בסרט שהם קיבלו.
מעיין שנקר: אני רוצה גם להגיד שהרבה מאוד, בעקבות ההימצאות שלנו בתוך המרחבים האלה הרבה מאוד משברים פסיכדליים נמנעים.
מעיין שנקר: הרבה פחות אנשים נעצרים על ידי המשטרה, הרבה פחות אנשים מפונים למד"א.
מעיין שנקר: תודה.
ניר תדמור: אני אציג קצת נתונים.
ניר תדמור: הנתונים שאני רוצה להציג חלקם מגיעים מהארץ וחלקם מגיעים מפסטיבל שנקרא בום פסטיבל, זה קורה בפורטוגל, פסטיבל הכי גדול היום בעולם, בייחוד בנושא של מוזיקה אלקטרונית.
ניר תדמור: מה שאנחנו רואים משם זה ש-67% מהאנשים שהשתתפו בפסטיבל - - -
עומרי פריש: אני שוקל לעשות מניות בפסטיבל הזה.
ניר תדמור: 67% מהאנשים שהשתתפו בפסטיבל כשהם נשאלו לאיזה ארגון מהארגונים שמציעים סיוע, ויש לנו את האבטחה, את המשטרה, את הכוחות הרפואיים ואת המאהל למזעור נזקים שזה דומה למה שאנחנו עושים, כשהם נשאלו לאן הם היו פונים לבקשת עזרה בפעם הבאה שתהיה פסטיבל, 67% אמרו שהם יפנו למתחם למזעור נזקים.
ניר תדמור: אני מאמין שהסיבה שרוב האנשים היו פונים למתחם כזה זה כי הם נפגשים במתן תמיכה שהיא לא שיפוטית.
ניר תדמור: לנו אין שום חוות דעת על מה שהם צרכו, על הסיבה שהם צרכו, אנחנו שם כי הם במצוקה, אנחנו שם כדי לתת עזרה.
ניר תדמור: אז אם עמרי פוגש את החבר'ה רוב הפעמים ימים אם לא שבועות אחרי שהם נכנסים לאיזה שהוא משבר, ואם חיליק פוגש אותם הם כנראה גם ככה, גם לרוב אני מאמין לא בישראל, וגם הם כבר נמצאים באיזה שהוא משבר מתמשך, אנחנו פוגשים אותם ברגע האמת.
ניר תדמור: אנחנו פוגשים אותם לפעמים שניה לפני שזה נהיה משבר, לצורך העניין, לדוגמה, אנחנו פוגשים כמעט כל מסיבה, זה אנשים שמתוך השכרות וזה המון פעמים אלכוהול בלבד – חשוב להדגיש – המון פעמים אלכוהול בלבד, מורידים לעצמם את הצמיד נגיד.
ניר תדמור: כשאדם מאוד שיכור ומסתובב בפסטיבל בלי צמיד, המפגש הראשון שיהיה לו זה עם כוחות האבטחה בצורה די אגרסיבית, ובמצבי תודעה כאלה של תחת השפעת סמים, זה יכול מהר מאוד להידרדר למצבים לא נעימים.
ניר תדמור: אנחנו במקום הזה מהווים איזה שהוא גורם מגשר.
ניר תדמור: הדבר הראשון שנעשה כשיהיה לנו יצירת קשר עם מישהו, זה לראות אם יש איזה שהוא ספק שיש סכנה רפואית למצב שלו, ואז אנחנו יוצרים קשר עם מד"א, יש לנו מכשירי קשר עם אזניות, אנחנו בקשר עם מד"א, עם האבטחה, אם נצטרך התערבות כשמישהו מתפרע אז נקרא לאבטחה, אנחנו לא יוצרים מגע פיזי עם אף אחד, זה לא התפקיד שלנו.
ניר תדמור: ומהרגע שמד"א נתנו לנו את האישור שלא נשקפת שום סכנה בריאותית אנחנו מציעים מתחם שהוא שקט, כמו שמעין אמרה, שהוא בטוח, לא כל אחד יכול להכנס אליו, יש שם ליווי של אנשי טיפול, לפעמים גם כמו שמעיין אמרה, זה לרוב יהיה בין החצי שעה לחמש שעות, לפעמים זה גם 30 שעות.
ניר תדמור: חומרים ממריצים, אנשים שלא יכולים לישון עכשיו ואנחנו ממש עושים משמרות, שיהיה איתם מישהו ער, מישהו שיש להם איתו איזה שהוא קשר של אמון.
ניר תדמור: אחד הדברים שאנחנו מאוד רוצים לקדם זה את הנושא של הכשרות לצוותים של פרמדיקים ואנשי עזרה ראשונה, לתת להם עוד כלים וללמד אותם מהניסיון שלנו בשטח, כמובן שגם ללמוד מהם.
ניר תדמור: אבל אני מדבר על הידע שלנו יש לתת מהניסיון שלנו בשטח בנושא של עזרה ראשונה נפשית ואנחנו ממש מעוניינים לעשות את ההכשרה הזאת ולהעביר את הידע הזה בקנה מידה ארצי.