GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ווגאי טבג'ה: אבל לצערי, ההורים שלנו, רוב רובם, נמצאים בתרבות המקורית שלהם, ואנחנו רואים את הפערים שנפתחים בין הדור השני לדור ההורים שהוא מאוד מאוד קריטי בתהליך של מניעת סמים ואלכוהול ובהתנהגות סיכון.
<ווגאי טבג'ה: המטרה בכל התהליך הזה, דבר ראשון, היא שהאנשים יבינו מהי הקהילה, ודבר שני, איך בעצם אנחנו צריכים להנגיש את השירות.
<ווגאי טבג'ה: כשאנחנו מדברים על הנגשת השירות, אנחנו מדברים על ההיכרות התרבותית לפני שאנחנו בונים את התוכנית.
<ווגאי טבג'ה: אנחנו מדברים על שימוש בפתגמים ובסמלים התרבותיים של קהילת יוצאי אתיופיה על מנת לבנות תוכנית ולהעביר את הנושא.
<ווגאי טבג'ה: כשאני מדברת על סמים ואלכוהול, זה נושא חדש שהקהילה לומדת אותו.
<ווגאי טבג'ה: זה אומר שאנחנו בונים שפה מחדש, זה אומר שאנחנו מנגישים את השירות של הידע והמידע בתהליך שמצוין פה, שאנחנו משתמשים בכל נקודות התרבות, כי בלי נקודות התרבות אנחנו לא נצליח להעביר, זה חומר חדש, זה אומר לשנות עמדות, זה אומר לשנות תפיסות, זה אומר לשנות שפה יומיומית.
<ווגאי טבג'ה: ולכן כל התהליך הזה מחייב אותנו להתייחס גם לאמהרית, להתייחס גם לקודים, להתייחס גם למאפיינים של הקהילה.
<ווגאי טבג'ה: כמובן שבתהליך העבודה שלנו אנחנו מתייחסים גם לאתגרים שהקהילה נתקלת בהם.
<ווגאי טבג'ה: לאחר שאנחנו עלינו, חלק מהתהליכים שמובילים אותנו ישר להתנהגויות סיכון הם פגיעה בסמכות הורית.
<ווגאי טבג'ה: בתהליך הקליטה של קהילת יוצאי אתיופיה, אם זה החלפת שמות, אם זה הוצאה של ילדים לפנימיות בלי אישור של ההורים, אם זה אמירה שלהורים אין סמכות לחנך את הילדים, את זה אנחנו בעצם פוגשים כשאנחנו מדברים בעיקר על נושא סמים ואלכוהול.
<ווגאי טבג'ה: גם בשאר המקומות זה מתבטא, אבל בעיקר בתחומים האלה.
<ווגאי טבג'ה: הקושי הוא שאתה מוריד או מפשיט את ההורה, מבחינת הסמכות שלו, האחריות שלו, אתה משאיר אותו עירום, אפשר לומר.
<ווגאי טבג'ה: ועכשיו אנחנו נמצאים בתהליך להחזיר להם את הסמכות שזה מאוד מאוד קשה, כי יש פה את עניין איבוד הסמכות, יש פה את הביטחון העצמי שנפגע, יש פה את הזלזול של הילדים בהורים, יש פה את הזלזול של החברה הישראלית בקהילה עצמה בהיבטים האלה, ולכן זה הקושי שאנחנו נתקלים בו.
<ווגאי טבג'ה: זה יושב שם.
<ווגאי טבג'ה: אנחנו עסוקים כל הזמן, קודם כל, בלהחזיר את התפקוד ההורי, בלהחזיר להם את האחריות, כי הם גידלו 12, 10, 9 ילדים, ברוך ה', כמה שאלוהים נתן, הם גידלו.
<ווגאי טבג'ה: זה לא שאנחנו עכשיו בחברה הישראלית נלמד אותם מה זה להיות הורה.
<ווגאי טבג'ה: החלק שלנו הוא להביא את זה לידי ביטוי.
<ווגאי טבג'ה: אתם גידלתם 12 ילדים באתיופיה, גם עכשיו אתם יכולים לגדל, רק שדרך הגידול, דרך החינוך היא קצת שונה ממה שאנחנו מכירים, ואפשר לעשות סנכרון בין התרבות שהכרתם, בין דרך הגידול ודרך החינוך שהכרתם לבין החברה הישראלית, וזה תהליך שלא נעשה איתם.
<ווגאי טבג'ה: את זה אנחנו פוגשים בקבוצות ההורים, במפגשים מול המבוגרים, את הפער הזה, את הקושי, את חוסר האונים שלהם מול הילדים.
<ווגאי טבג'ה: אף הורה שיושב פה לא רוצה לראות את הילד שלו מידרדר או נכשל ולא מצליח.
<ווגאי טבג'ה: כמונו, גם ההורים יוצאי אתיופיה אפילו יותר.
<ווגאי טבג'ה: הם רוצים לראות את הילדים שלהם משתלבים, הם רוצים לראות את הילדים שלהם מגיעים לנקודות מפתח.
<ווגאי טבג'ה: לצערי, הם לא יודעים איך לעשות את זה, איך לתרגם את האהבה שלהם לילדים.
<ווגאי טבג'ה: בגלל הניתוק והפערים התרבותיים יש לנו גם את קושי השפה.
<זיוה מקונן-דגו: השונות התרבותית, ולא הפערים.
<ווגאי טבג'ה: אוקיי.
<ווגאי טבג'ה: הקשיים בתקשורת ובשפה הם אחד הדברים שאנחנו נתקלים בהם.
<ווגאי טבג'ה: זה אומר שרוב הילדים של דור שני דוברים עברית, רוב ההורים כמעט ולא, או שאם הם דוברים עברית זה מילים מאוד מאוד בסיסיות, אבל הם לא מצליחים לעשות את התקשורת.
<ווגאי טבג'ה: על זה אנחנו מוסיפים את נדבך הבושה, גיל ההתבגרות, ואצלנו בקהילה כל התופעות האלה הרבה יותר מועצמות.
<ווגאי טבג'ה: אנחנו נפגוש אותם משוטטים, זו תופעה שקיימת גם בחברה הישראלית, אבל אצלנו בשכונות השונות אנחנו נמצא אותם משוטטים בגילאים יחסית צעירים, אנחנו נמצא אותם ללא גבולות, אנחנו נמצא אותם עושים דברים שאולי אנחנו כהורים יכולים למנוע, אבל אצלם אין את המסגרת הזו.
<ווגאי טבג'ה: לכן העבודה מול ההורים היא מאוד מאוד חשובה.
<ווגאי טבג'ה: על כל זה אנחנו נכנסים גם לתחושות של הקהילה.
<ווגאי טבג'ה: כל תופעה שקורית בקהילת יוצאי אתיופיה ומופיעה בתקשורת, משפיעה באופן אוטומטי על קהילת יוצאי אתיופיה.
<ווגאי טבג'ה: זה יכול להיות הצבע, זה יכול להיות הזהות, זה יכול להיות כל דבר שלילי שקרה, וזה משפיע עליהם.
<ווגאי טבג'ה: גם לזה צריך להתייחס.
<ווגאי טבג'ה: כשאנחנו בונים תוכנית, כל הדברים האלה צריכים לבוא לידי ביטוי בתוך המהלך של התוכנית.
<ווגאי טבג'ה: חלק מהתחושות של הקהילה הן שלא שומעים אותם.
<ווגאי טבג'ה: לכן מאוד מאוד חשוב לתת ביטוי לא רק בתחושות כלפי אירוע שקרה, אלא גם בנושא של סמים ואלכוהול ומה נכון להביא.
<ווגאי טבג'ה: למשל, לפני שאני עולה לרדיו, קמפיינים עולים לרדיו, אנחנו עושים קבוצות מיקוד.
<ווגאי טבג'ה: מולו יכולה לשתף.
<ווגאי טבג'ה: אנחנו עשינו באשקלון קבוצות מיקוד לשמוע, מה הם היו רוצים לשמוע ברדיו, איזה נושא אקוטי יש להם להגיד, את מי הם רוצים לשמוע.
<ווגאי טבג'ה: יש לנו כמה אנשי מפתח, אנשי מקצוע שעולים לרדיו יחד איתי.
<ווגאי טבג'ה: זאת אומרת, המטרה היא כמה שיותר לשתף אותם.
<יוסי הראל פיש: בהמשך, אני רוצה לתת תמונת מצב של השימוש בחומרים ממכרים בקרב קהילת יוצאי אתיופיה.
<יוסי הראל פיש: אני אעשה את זה בקצרה.
<יוסי הראל פיש: יש פה נתונים משני סקרים לאומיים.
<יוסי הראל פיש: אחד מהם זה הסקר האפידמיולוגי של המבוגרים, גילאי 18 עד 65, סקר עדכני מאוד, לפני ארבעה וחצי חודשים סיימנו אותו על מדגם מייצג ארצי.
<יוסי הראל פיש: והסקר השני זה הסקר של בני הנוער שהוא קצת יותר ישן, הוא מ-2014–2015.
<יוסי הראל פיש: בשנת הלימודים הקרובה יהיו לנו הנתונים העדכניים, אבל אלה הנתונים העדכניים ביותר שיש לנו כרגע.
<יוסי הראל פיש: אני אעבור על זה מהר כי אני רוצה שעיקר הזמן יישאר לדברים שווגאי מדברת עליהם ולדיון.
<יוסי הראל פיש: (הצגת מצגת) נתחיל מסיגריות ונרגילה.
<יוסי הראל פיש: כפי שאתם רואים במצגת, אם זה אחוז התלמידים בכיתות ו' עד י"ב שעישנו סיגריות במהלך החודש האחרון, זו תמונת המצב של הישראלים, וכאשר מסתכלים על קהילת יוצאי אתיופיה, השיעור הוא הרבה יותר גבוה.
<יוסי הראל פיש: אפשר לראות הבדל בין דור ראשון לדור שני.
<זיוה מקונן-דגו: גם הם ישראלים.
<יוסי הראל פיש: ודאי שהם ישראלים.
<יוסי הראל פיש: אני משווה בין הישראלים האחרים לעומת הישראלים יוצאי אתיופיה.
תמר זנדברג: רגע, יוסי, יש לי שאלה.
תמר זנדברג: מה זה ישראלים ותיקים?
תמר זנדברג: פשוט כדי שנדע מה מושווה למה.
תמר זנדברג: איך נעשה הסקר ומה האוכלוסיה.
תמר זנדברג: יש את כלל הציבור הישראלי שכולל את כולם?
<יוסי הראל פיש: האוכלוסיה של הנוער זה מדגם מייצג ארצי של כל תלמידי בתי הספר הממלכתיים-דתיים במגזר של בתי הספר הערביים, ומדובר על כיתות ו' עד י"ב.
תמר זנדברג: כמה משתתפים?
<יוסי הראל פיש: בערך 14,000.
תמר זנדברג: 14,000 האלה הם מדגם מייצג של שלוש מערכות החינוך הממלכתיות: ממלכתי, ממלכתי-דתי והערבי?
תמר זנדברג: איזה שאלות אתם שואלים?
תמר זנדברג: אני מניחה שמבין התלמידים אין הרבה שלא נולדו בישראל.
תמר זנדברג: אני מניחה שבין אלה שהיום הם בכיתה ו' עד כיתה י"ב יש כאלה שהם דור שני בישראל, בעיקר מהעלייה מברית-המועצות לשעבר, שזו העלייה הגדולה, יוצאי אתיופיה שהם דור שני ואולי שלישי, ויש כל מיני מדדים אחרים, יש ערבים, יש דור של יוצאי ברית-המועצות לשעבר משנות ה-70, מזרחים, אשכנזים.
תמר זנדברג: כלומר, איזה פילוחים אתם עושים בתוך 14,000 האלה?
<יוסי הראל פיש: אני אסביר את זה.
<יוסי הראל פיש: ראשית, יש לנו שאלות בשאלונים לגבי ארץ המוצא של ההורים, איפה ההורים נולדו, איפה הילדים נולדו.
<יוסי הראל פיש: יש לנו כמה דוחות מאוד מפורטים שנמצאים באתר שלנו ושאפשר להסתכל עליהם.
<יוסי הראל פיש: לצורך הדיון היום, לקחנו את כל הילדים שהם או אחד מהוריהם נולדו באתיופיה, כלומר, הגיעו מאתיופיה, וחילקנו אותם לשתי קבוצות, הדור הראשון הם אותם ילדים שבעצמם נולדו באתיופיה ועלו ארצה, והדור השני הם אותם ילדים שנולדו בארץ.
תמר זנדברג: יש ילדים בגילאי ו' עד י"ב שהם עצמם נולדו באתיופיה?
<יוסי הראל פיש: יש בגילאים המאוחרים יותר.
<יוסי הראל פיש: זה קיים.
<קריאה: יש, מהעלייה האחרונה.
<קריאה: מספרים קטנים.
<יוסי הראל פיש: בנתונים שאני מראה כרגע לקחתי רק את הילדים מבתי הספר שהם לא דוברי ערבית, אלא דוברי עברית, כלומר, זה בעיקר יהודים.
תמר זנדברג: וזה גם ממלכתי-דתי?
<יוסי הראל פיש: גם ממלכתי וגם ממלכתי-דתי.
<יוסי הראל פיש: בצד ימין, כאשר אני לא יודע אם 'ישראלים ותיקים' זו המילה הנכונה, אבל הקטגוריה הזו היא כל הילדים שלא נולדו באתיופיה ושאחד מההורים שלהם לא נולד באתיופיה.
תמר זנדברג: כולל ערבים?
<יוסי הראל פיש: לא, רק יהודים.
<יוסי הראל פיש: כל המצגת הזו היא רק של האוכלוסיה היהודית.
תמר זנדברג: בעצם אתה משווה את ילידי אתיופיה וכאלה שאחד מההורים נולד באתיופיה לשאר היהודים במערכת החינוך הממלכתי והממלכתי-דתי.
<יוסי הראל פיש: אפשר לעשות עוד פילוחים, אבל בגלל שיש לנו זמן קצר - - -
תמר זנדברג: לא, אין בעיה.
תמר זנדברג: פשוט, אתה יודע, ישראלים ותיקים – למשל, ערבים זה ישראלים ותיקים, לדוגמה.
תמר זנדברג: פשוט שנדע.
<יוסי הראל פיש: בכותרת היה כתוב שזה רק על יהודים.
<יוסי הראל פיש: לגבי האוכלוסיה הבוגרת מגיל 18 עד גיל 85, שם יש את המבוגרים שנולדו באתיופיה לעומת כל שאר החברה הישראלית.
<יוסי הראל פיש: את זה אפשר לראות יותר מאוחר.
עבדאללה אבו מערוף: יש לכם נתונים כמה היו שם מעשנים וכמה התחילו כאן?
<יוסי הראל פיש: עוד מעט ווגאי תדבר על זה.
<יוסי הראל פיש: חשוב לי להראות בנתונים את שיעור הצריכה של סיגריות, למשל, בהשוואה לצריכה בקרב אוכלוסיה – תראו שהכחול זה 2011 והצהוב זה 2014, אז אפשר להסתכל למשל על מגמות.
<יוסי הראל פיש: אפשר לראות שבדור השני של יוצאי אתיופיה יש ירידה מאוד משמעותית בין 2011 ל-2014, דבר שרואים אותו גם בדברים הבאים.
<יוסי הראל פיש: זה שימוש בנרגילה, גם כן תמונת מצב דומה.
<יוסי הראל פיש: שיעור השימוש בקרב ילדים מהדור הראשון היה יותר גבוה, אבל גם פה יש ירידה לכיוון 2014.
<יוסי הראל פיש: עדיין השיעורים הם קצת יותר גבוהים מהשיעורים באוכלוסיה הכללית היהודית.
<יוסי הראל פיש: זו תמונת המצב של המבוגרים בנושא עישון סיגריות.
<יוסי הראל פיש: הגברים בכחול והנשים באדום, והירוק זה הטוטאל של שניהם ביחד.
<יוסי הראל פיש: שוב, השיעורים הם קצת יותר גבוהים מהאוכלוסיה הכללית.
תמר זנדברג: חבר העמים זה גם או נולדו או שאחד ההורים נולד?
<יוסי הראל פיש: לא, אצל המבוגרים זה שהם בעצמם נולדו באתיופיה.
תמר זנדברג: כלומר, בקהילות מהגרים שיעור העישון הוא גבוה מאשר אצל הישראלים - - -
<יוסי הראל פיש: אצל נשים זה פחות או יותר אותו דבר.
<יוסי הראל פיש: אצל הגברים זה קצת יותר גבוה בנושא סיגריות.
תמר זנדברג: אגב, בסוגריים, בשבוע הבא יש לנו דיון על עישון בחברה הערבית - - -
<קריאה: הוא נדחה ליולי.
תמר זנדברג: מתי שהוא במושב יהיה לנו דיון בנושא עישון בחברה הערבית.
תמר זנדברג: פה אתה אומר שהמגזר היהודי הוא אולי לא מובהק, אבל גבוה במעט מכלל הישראלים.
<יוסי הראל פיש: יוצאי אתיופיה?
תמר זנדברג: אני משווה מגזר יהודי לישראל.
תמר זנדברג: ישראל זה כולם, נכון?
<יוסי הראל פיש: כן, ישראל זה כולם.
תמר זנדברג: אז המגזר היהודי מעשן יותר מאשר ישראל, ואנחנו טוענים שיש עישון גבוה בחברה הערבית?
<קריאה: פחות, לא יותר.
<יוסי הראל פיש: אין פה את הערבים בכלל.
<יוסי הראל פיש: ישראל פה זה עדיין רק היהודים.
<יוסי הראל פיש: סליחה, זה המגזר היהודי ללא אוכלוסיית העולים, וזה ישראל כולל הערבים.
תמר זנדברג: אז איך יכול להיות שישראל כולל ערבים יותר נמוך ממגזר יהודי אם אנחנו טוענים שהחברה הערבית מעלה את?
<יוסי הראל פיש: - - -
תמר זנדברג: אני אומנם לא מצטיינת במתמטיקה, אבל 35.1 עד כמה שבדקתי זה יותר נמוך מ-32.5.
<יוסי הראל פיש: זה יותר גבוה מזה בקצת.
<יוסי הראל פיש: זה 35 וזה 32.
תמר זנדברג: התבלבלתי בין 31 ו-32.
<יוסי הראל פיש: זה הבדלים קטנים.
<יוסי הראל פיש: כאן מדובר על שימוש בנרגילה, אבל כפי שאתם רואים בקרב הקהילה השימוש בנרגילה שכיח הרבה יותר מאשר בקרב האוכלוסיות האחרות שנמצאות פה.
תמר זנדברג: זה שאלוני דיווח עצמי, נכון?
<יוסי הראל פיש: זה הכול דיווח עצמי אנונימי.
<יוסי הראל פיש: כאן יש פילוח לפי קבוצות גיל, והנרגילה הרבה י ותר שכיחה בקרב האוכלוסיה הצעירה בגילאי 18 עד 29, והשכיחות הזו יורדת עם הגיל בצורה מאוד משמעותית בכל קבוצות הגיל גם בקהילה הזו.
<יוסי הראל פיש: זה בנושא סיגריות ונרגילה.
<יוסי הראל פיש: נעבור לאלכוהול, ובאלכוהול לקחתי את שני המדדים המרכזיים שאנחנו משתמשים בהם כאינדיקטורים של שתייה בעייתית שזה binge drinking, שתייה של חמש מנות משקה או יותר באירוע אחד, והיסטוריה של השתכרות.
<יוסי הראל פיש: הנה הנתונים לגבי כיתות ו' עד י"ב – בחודש האחרון כמה פעמים שתית חמש מנות משקה או יותר תוך מספר שעות?
<יוסי הראל פיש: שוב, מה שמאוד יפה לציין כאן זה אתה ירידה המאוד-דרמטית שאנחנו רואים בקרב אוכלוסיית יוצאי אתיופיה גם דור ראשון וגם דור שני בין השנים 2011 ל-2014.
<יוסי הראל פיש: להזכיר לכם, זו התקופה המרכזית של התוכנית הלאומית למאבק בתופעת האלכוהול.
<יוסי הראל פיש: ובפירוש בקהילה רואים פה הצלחה מאוד יפה של שינוי הכיוון.
<יוסי הראל פיש: זו החברה של הישראלים האחרים.
<יוסי הראל פיש: אותו דבר כשזה נוגע למדד של השתכרות, רואים תמונת מצב דומה.
<יוסי הראל פיש: הדור השני – פרסמנו על זה מאמר לפני שנתיים או שלוש על ההבדל בין דור ראשון לדור שני בקרב הקהילה, כשהנתונים של 2014 הראו החמרה במצב בדור השני לעומת הדור הראשון בתחום האלכוהול, שזה היה מבוסס על נתוני 2011, אבל כשמסתכלים על הנתונים החדשים התמונה הזו מתהפכת, ובעצם הדור השני מתחיל להיראות הרבה יותר טוב ממה שהוא נראה קודם, וזה הפער הענק הזה שאנחנו רואים בין שתי השנים הללו, ויהיה מאוד מעניין לראות מה נראה בסקר הקרוב.
<יוסי הראל פיש: לגבי המבוגרים, שוב, זו תמונת המצב בקרב האוכלוסיה היהודית.
<יוסי הראל פיש: שיעורי השתייה המופרזת יותר גדולים בקרב האוכלוסיה הזאת, בעיקר אצל הגברים.
<יוסי הראל פיש: זה חבר העמים, אבל רק לשם השוואה.
<יוסי הראל פיש: וכשמסתכלים על קבוצות הגיל, מעניין לראות שבקרב יוצאי הקהילה דווקא קבוצת הגיל של 30 עד 40, שיעור השתייה המופרזת בקרבם היא הרבה יותר גבוהה אפילו מהחבר'ה הצעירים, דבר שהוא יחסית שונה מכל קבוצות האוכלוסיה האחרות, וזה מצביע על איזושהי - - -
תמר זנדברג: זה מבוגרים, כלומר, זה ילידי אתיופיה?
<יוסי הראל פיש: זה בני 30 עד 40, ילידי אתיופיה.
תמר זנדברג: אלה שהם צעירים, העמודה הירוקה, 18 עד 29, הם גם כן ילידי אתיופיה?
<יוסי הראל פיש: כל אלה הם ילידי אתיופיה.
<יוסי הראל פיש: אבל החבר'ה בגיל הצעיר יותר - - -
תמר זנדברג: זה נכון להגיד שבגיל הצעיר יותר יש פחות מספרית?
<יוסי הראל פיש: אני לא יודע.
<יוסי הראל פיש: יש פה מומחים יותר גדולים ממני בנושא - - -
תמר זנדברג: אמרתם בעצמכם שככל שיותר צעירים יש פחות שנולדו באתיופיה ויותר דור שני – אז כאן יש את אלה שהם צעירים ונולדו באתיופיה, ואנחנו משווים אותם למבוגרים שנולדו באתיופיה.
תמר זנדברג: אבל יש שכבה יותר רחבה מבחינה מספרית בגיל הזה שהיא דור שני.
<יוסי הראל פיש: בגיל הצעיר, כן.
<יוסי הראל פיש: למרות שאצל הנוער זה יותר משמעותי כי אצל הנוער הרבה יותר מהם נולדו בארץ - - -
<יוסי הראל פיש: אבל 18 עד 29 חלק גדול מהם בעצמם נולדו באתיופיה.
<קריאה: אלה שנולדו בישראל, 18 עד 40, איפה הם?
<יוסי הראל פיש: את זה ראינו קודם במצגת של הנוער - - -
<קריאה: לא נוער.
<קריאה: מבוגרים.
תמר זנדברג: יוסי, כאלה שהם בני 18 עד 40, והם דור שני, נולדו כאן.
<יוסי הראל פיש: אני אבדוק עם הסטטיסטיקאי שלי עוד פעם.
<יוסי הראל פיש: הוא אמור היה להיות פה היום, אבל יכול להיות והגיוני לי שהוא חתך את זה באותה הגדרה כמו שחתכנו את הנוער, כלומר שהאוכלוסיה שיושבת פה זה אלה שנולדו באתיופיה או שאחד מהוריהם נולד באתיופיה, אבל רוב רובם בגילאים האלה הם אלה שנולדו בעצמם באתיופיה.
<יוסי הראל פיש: אני מתאר לעצמי שהם כן כלולים פה, אבל אני לא רוצה להיתפס - - -
תמר זנדברג: יוסי, זה מאוד קריטי כי אחד הדברים שפה בכנסת בדיונים שאני משתתפת בהם כל הזמן עולה, מה שמאפיין את קהילת יוצאי אתיופיה – צריך להסתכל על הקהילה כקהילה ומה קורה לדורות הבאים, והתובנה שלנו היא שאם לא נפעל להשגת שוויון אז הדפוסים יורישו את עצמם מדור לדור.
תמר זנדברג: ולכן מאוד מאוד משמעותי לנו אם הדור השני שנולד כאן והוא ישראלי ודובר עברית וכולי, יש בו אותן מגמות כמו בדור הראשון, ומשבר הגירה זה דבר אוניברסלי, ואגב גם דור שני זו תופעה אוניברסלית.
תמר זנדברג: אבל אנחנו רוצים לדעת שיש כאן איזושהי מגמה שמתאימה את עצמה לגישור על הפערים ושוויון, או לא.
תמר זנדברג: אם לא, יש בעיה.
<יוסי הראל פיש: את צודקת במיליון אחוז, ואני עושה את זה גם למבוגרים, אבל זו הסיבה שבנוער נתתי לכם גם את הדור הראשון בנפרד וגם את הדור השני בנפרד.
תמר זנדברג: כן, אבל בנוער זה פחות רלוונטי ודווקא בצעירים המבוגרים יותר זה קצת יותר רלוונטי כי זה הרוב, זה המספר הגדול יותר.
<יוסי הראל פיש: אני אבדוק את זה תוך כדי הישיבה, ועד כמה שאני יודע האוכלוסיה הזו כוללת גם את אלה שנולדו וגם את אלה שאחד מההורים, וכמובן שזה הרבה יותר רלוונטי בפריסה של הגילאים.
<יוסי הראל פיש: את צודקת לשאול את השאלה הזו, ואני אתן לכם תשובה קצת יותר מאוחר.
<יוסי הראל פיש: זה המדד של השתכרות, אותו דבר, אתם רואים את השיעור, אלה שב-12 החודשים האחרונים השתכרו לפחות פעם אחת.
<יוסי הראל פיש: אפילו בהשוואה לאוכלוסיה הכללית ואפילו בהשוואה לאוכלוסיה של חבר העמים, מדובר פה בשיעור יחסית מאוד גבוה, וגם פה ההבדל בין קבוצות הגיל נראה בצורה כזאת, כפי שהוא נראה באוכלוסיות האחרות.
<יוסי הראל פיש: אם נעבור לחלק של הסמים, נתחיל עם שימוש בקנאביס לפחות פעם אחת בשנה האחרונה, יש לכם פה את כל הקהילה של יוצאי אתיופיה לעומת היהודים הישראלים האחרים.
<יוסי הראל פיש: ופה יש את ההשוואה בין דור ראשון לדור שני.
<יוסי הראל פיש: ומה שאפשר לראות פה בהפוך, ממש במגמה הפוכה למה שראינו עם האלכוהול זה שכאן יש עלייה מאוד דרמטית מ-2011 ל-2014 בשימוש בקנאביס.
<יוסי הראל פיש: יש לנו את העלייה הזו פי שניים גם בקרב האוכלוסיה הכללית.
<יוסי הראל פיש: כאן זה אפילו עוד יותר חמור וזה מגיע לשיעור של 14%–15% באוכלוסיה הזו.
<יוסי הראל פיש: מעניין פה לציין שזו דווקא אוכלוסיה של דור שני ולא הדור הראשון.
<יוסי הראל פיש: בדור הראשון דווקא המצב נשאר פחות או יותר אותו דבר, ואפילו עם קצת ירידה.
<יוסי הראל פיש: כאשר מסתכלים למשל עם שימוש בסמי פיצוציות, גם פה אנחנו רואים שיעור יותר גבוה מהשיעור הכללי באוכלוסיה.
<יוסי הראל פיש: כשהמגמות הללו הן של 2% או 3% אי אפשר להיות בטוחים שזה מובהק סטטיסטית, אבל זה פחות או יותר אותו סדר גודל.
<יוסי הראל פיש: אני עובר בחזרה לאוכלוסיה הבוגרת, גילאי 18 עד 65, השתמשו בקנאביס לפחות פעם אחת בשנה האחרונה.
<יוסי הראל פיש: אלה השיעורים בקרב הקהילה לעומת השיעורים בקהילה הכללית.
<יוסי הראל פיש: כפי שאנחנו יודעים, היתה עלייה מאוד דרמטית בשיעורי השימוש בקנאביס בכלל בישראל.
<יוסי הראל פיש: זה לא הנושא שאנחנו דנים בו היום, אבל גם בהשוואה הזו השיעורים בקרב הקהילה הם גבוהים מאוד, וכשמסתכלים על הפילוח של הגילאים שתי קבוצות הגיל העליונות שזה אותו דבר כמו בחברה הכללית, שתי הקבוצות הללו, מ-18 עד 29, אלה הם השיעורים הגבוהים ביותר, בקהילה של יוצאי אתיופיה עד גיל 40 אנחנו רואים את השיעורים האלה.
<יוסי הראל פיש: וגם השיעור הזה הוא לא שיעור נמוך, הוא שיעור גבוה כשלעצמו.
תמר זנדברג: 14,000 זה רק הנוער?
<יוסי הראל פיש: 14,000 זה הסקר של הנוער, ובערך 5,500 זה הסקר של המבוגרים.
תמר זנדברג: וכמה מהם?
<יוסי הראל פיש: באחד מהסקרים זה 530 ובסקר השני זה בסביבות 400, 380, משהו כזה.
תמר זנדברג: ואיזה אחוז זה?
תמר זנדברג: סליחה, אחרי שהפגנתי בורות וחוסר יכולת לקרוא מספר שמול העיניים שלי, בטח שאני לא אסתכן בלחשב אחוזים.
תמר זנדברג: איזה אחוז זה מהווה מכלל מדגם?
<יוסי הראל פיש: אני אחזור לזה אחר כך.
<יוסי הראל פיש: יש לי שקף אחר כך.
<יוסי הראל פיש: זה לא הרבה, זה אחוזים בודדים.
<יוסי הראל פיש: ראינו את השיעורים במשך החודש האחרון, אלה המדדים של החודש האחרון, וגם פה מקבלים את אותה תמונת מצב מבחינת קבוצות גיל.
<יוסי הראל פיש: לא הכנסתי פה את השקף בשביל לקצר, אבל בכל הסמים האחרים, הקשים יותר, הרואין, קראק וכל הדברים האלה, שיעור השימוש בקרב אוכלוסיית יוצאי אתיופיה הוא זניח לגמרי, הוא בסביבות פחות מ-1%, בין 0 ל-2%, ואפילו יותר נמוך מאשר בקהילה הכללית הישראלית.
<יוסי הראל פיש: זו תופעה שלא קיימת שם, פחות או יותר, והתופעות השכיחות הן הנושא של הקנאביס ושתייה של אלכוהול.
<יוסי הראל פיש: לסיכום, יוצאי הקהילה האתיופית סובלים משימוש יתר בחומרים ממכרים, בעיקר אלכוהול וקנאביס, בהשוואה לשאר האוכלוסיה היהודית בישראל.
<יוסי הראל פיש: בקרב המבוגרים שיעורי השתייה המופרזת והשימוש בקנאביס גבוהים משמעותית לעומת הישראלים האחרים.
<יוסי הראל פיש: בכל שאר הסמים השיעורים נמוכים מאוד.
<יוסי הראל פיש: בקרב בני הנוער בקהילה האתיופית היה שיפור משמעותי בשתייה מופרזת של אלכוהול ובהשתכרות בין השנים 2010 ו-2014.
<יוסי הראל פיש: הממצאים מצביעים על הצורך האקוטי בהמשך הפניית משאבים להתערבות ומניעה במטרה לצמצם את היקף התופעה.
<יוסי הראל פיש: ורק להזכיר שמחקרים עדכניים כולל המחקרים שאנחנו עשינו בבר אילן מראים כי השימוש בחומרים ממכרים בקרב אוכלוסיה זו קשור למגוון גורמים פסיכו-חברתיים הנובעים מתהליך ההגירה והקליטה החברתית והתרבותית בישראל, כגון: משברי זהות, חבלי הקליטה החברתית, שינויי תרבות במשפחה שווגאי דיברה עליהם ומצב סוציו-דמוגרפי וכולי.
תמר זנדברג: ווגאי, ברשותך, לפני שאת ממשיכה, אני רוצה לעשות סבב כי הנתונים של יוסי נתנו לנו נתון מאוד מאוד יבש כפתיחה לדיון.
תמר זנדברג: לפני שאנחנו עוברים להמשך שלך וגם למשרדי הממשלה אחרים שיראו לנו את הטיפול והשיקום וההתמודדות של הרשויות והמדינה עם המצב, אני רוצה שנשמע עוד טיפה מהשטח, מהגורמים האזרחיים, איך רואים את זה.
תמר זנדברג: זאת היתה הצגה מאוד כמותית וסטטיסטית, ואני רוצה לשמוע התרשמות יותר חווייתית, כל אחד ואחת מאיפה שהם מגיעים, ואחר כך נחזור אלייך ולמשרדי הממשלה.
תמר זנדברג: זיוה מקונן-דגו, מנכ"לית האגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה.
<זיוה מקונן-דגו: עברנו לאגודת יהודי אתיופיה.
תמר זנדברג: מה זה היה קודם?
<זיוה מקונן-דגו: האגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה ועברנו לאגודת יהודי אתיופיה.
<זיוה מקונן-דגו: שינוי שם הארגון הוא כדי לעבור מעשייה למען קליטה מיטבית לקידום שוויון של יוצאי אתיופיה.
<זיוה מקונן-דגו: קודם כל אני מברכת את גברתי היושבת-ראש על הירתמות
<זיוה מקונן-דגו: כם לקיים את הדיון הזה בין הראשונים מבין הוועדות.
<זיוה מקונן-דגו: היום הזה הוא משמעותי וחשוב לנו כדי לרכז ולהביא את סוגיית קידום שוויון יוצאי אתיופיה בישראל.
<זיוה מקונן-דגו: וכמובן תודות לחבר הכנסת דב חנין שקידם את הנושא.
תמר זנדברג: טוב שציינת.
תמר זנדברג: לא ידעתי שזו יוזמה שלו, אחרת הייתי אומרת את זה בפתיחה.
תמר זנדברג: תודה על הציון.
<זיוה מקונן-דגו: לפני שנתיים, במאי 2015, יוצאי אתיופיה יצאו למחאה בעקבות האלימות המשטרתית - - -
תמר זנדברג: הרגע ציינו את שמך.
תמר זנדברג: לפרוטוקול, הצטרף אלינו חבר הכנסת דב חנין, שיזם את היום הזה בכנסת ובוועדות.
תמר זנדברג: ברשותך נשמע את זיוה שבדיוק התחילה ואז אתה תתייחס לדברים.
דב חנין: בבקשה, זיוה.
דב חנין: לכבוד הוא לי.
<זיוה מקונן-דגו: אני מברכת את חבר הכנסת דב חנין שקידם את היום הזה לקידום שוויון יוצאי אתיופיה.
<זיוה מקונן-דגו: כאמור, לפני שנתיים הקהילה יצאה למחאה בעקבות האירוע של דמאס פיקדה, החייל שחווה את האלימות המשטרתית.
<זיוה מקונן-דגו: אבל סוגיית האלימות המשטרתית היא תופעה יומיומית שאנחנו פוגשים אותה, לפחות צעירים יוצאי אתיופיה באופן יומיומי פוגשים אותה.
<זיוה מקונן-דגו: עצם העובדה שכאילו טופל הסיפור הזה ואנחנו ממשיכים היא סוגיה שאנחנו שמים אותה גם פה בכנסת.
<זיוה מקונן-דגו: הנתונים שראינו עכשיו, בעיקר בקרב צעירים, מדאיגים.
<זיוה מקונן-דגו: אני כמובן לא מסכימה עם ההצגה של הנושא התרבותי.
<זיוה מקונן-דגו: אין קשר, אין עניין.
<זיוה מקונן-דגו: אנחנו מדברים על התופעה שקיימת ואיך הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול מתמודדת עם התופעה הזאת.
<זיוה מקונן-דגו: וכמובן יש לי ביקורת גם על איך שהדברים הוצגו.
<זיוה מקונן-דגו: אבל הדבר המשמעותי והמרכזי ביותר הוא איך מטפלים בתופעה הזאת.
<זיוה מקונן-דגו: לשים את המיקוד במשפחה זה חשוב, בקהילה זה חשוב.
<זיוה מקונן-דגו: אבל פה יש לנו מערכת חינוך, מ שרד הרווחה, משרד החינוך, שתי רשויות מאוד מרכזיות שאמורות להיות משמעותיות ומעורבות.
<זיוה מקונן-דגו: אנחנו לא יודעים מה נעשה שם כדי להילחם ולהיאבק בסיפור הזה.
<זיוה מקונן-דגו: התופעה הזאת בכלל, של שתייה ושימוש בסמים בקרב צעירים, זה סיפור שצריך להטריד את מדינת ישראל כמדינה, כחברה, לא רק סביב קהילת יוצאי אתיופיה אלא כתופעה לאומית שחייבים לצאת ולהיאבק ולהילחם בה, כי זה שהפיצוציות מוכרות יום יום לצעירים – ואני רואה את הנתונים של תלמידים בכיתה ו' מתכווצת לי הבטן.
<זיוה מקונן-דגו: מה זה כיתה ו'?
<זיוה מקונן-דגו: אנחנו מדברים על ילדים בני 11-12.
<זיוה מקונן-דגו: איך זה יכול להיות שהם נכנסים בכלל לסטטיסטיקה הזו?
<זיוה מקונן-דגו: איך אנחנו לא נלחמים כדי למנוע את התופעה הזו?
<זיוה מקונן-דגו: אני רוצה לשתף אתכם במקרה שאני נתקלתי בו באופן אישי.
<זיוה מקונן-דגו: אנחנו כארגון וגם בכלל כפעילים חברתיים מגיעים לשכונות ועושים סיורים, ופוגשים ילדים צעירים עם בקבוקי שתייה כל ערב בגנים ציבוריים.
<זיוה מקונן-דגו: זו תופעה מאוד מאוד מדאיגה.
<זיוה מקונן-דגו: כשאני פוגשת ילדים שמסתובבים עם בקבוקי שתייה, אני שואלת את עצמי איפה ההורים שלהם, איפה רשויות האכיפה, ואיך יכול להיות שזה קורה.
<זיוה מקונן-דגו: ערב אחד – אני לא אציין את שם השוכה, בסביבות אחת עשרה וחצי, אנחנו קבוצה של פעילות יוצאות מהשכונה, מהמכולת השכונתית, האדם שעובד מוציא קרטון של בקבוקי בירה ושם אותו בחוץ וקורא לצעירים, בואו, אתם יכולים לקחת בחינם, קחו את השתייה בחינם, בירות.
<זיוה מקונן-דגו: אני לא ידעתי מה עושים עם הדבר הזה.
<זיוה מקונן-דגו: פיצוציה בשכונה מאוד מאוד מצוקתית עם ריכוז גבוה של יוצאי אתיופיה – יש הרבה כאלה, אבל אני בטוחה שכולם יכולים לנחש איפה זה יכול להיות – והוא קורא לצעירים שהיו אתנו לפני רגע, בואו קחו בקבוקי שתייה.
<זיוה מקונן-דגו: אנחנו הולכים ומצלמים את בקבוקי השתייה כשהבחור נכנס, ואוטומטית אני מזעיקה את המשטרה.
<זיוה מקונן-דגו: שוטר מגיע עם אופנוע, מתעד וכולי.
<זיוה מקונן-דגו: אני לוקחת את הפרטים של השוטר ומתקשרת אליו יום למחרת ושואלת אותו, מה עשיתם עם הסיפור הזה.
<זיוה מקונן-דגו: הוא אומר לי, תשמעי, אנחנו פנינו למכולת, שאלנו אותם, הם אמרו, פג תוקפו, והוא מראה לי שאלה בקבוקי בירה שפג תוקפם, אין לו מה לעשות איתם, אז הוא יכול לזרוק את זה לילדים האתיופים שמסתובבים שם בשכונה, יתמכרו, לא משנה, מה זה משנה, ירעילו את עצמם, זה לא משנה.
<זיוה מקונן-דגו: ואותה תחנת משטרה, התשובה שהיא נותנת לי היא, תשמעי, נתנו להם התראה, אמרנו להם, תקשיבו, שלא תעשו את זה עוד פעם ולא תזרקו את זה פה.
<זיוה מקונן-דגו: אני יכולה להגיד לכם מה היה קורה אם צעירים יוצאי אתיופיה היו עושים מעשה ונדליזם באותו מקום, מה המשטרה היתה עושה.
<זיוה מקונן-דגו: אני יכולה להגיד לכם, אני יכולה לתאר לכם.
<זיוה מקונן-דגו: הצעירים האלה מספרים מה המשטרה עושה להם ואיך היא מתעללת בהם ואיך היא מחפשת אותם ופותחת להם תיקים בכוונה.
<זיוה מקונן-דגו: אבל כשמכולת, פיצוציה מוציאה קרטון מלא בקבוקי בירה ואומרת לצעירים האלה, קחו תשתו – במקום לתת צו סגירה למקום הזה, אומרים לי, נתנו התראה.
תמר זנדברג: אני חייבת להגיד לך שבתופעה של שתייה בקרב בני נוער, צעירים, כולל בגנים ציבוריים, באופן כללי במדינת ישראל, דנו כאן בוועדה ותיכף גם יגידו, גם משרד החינוך, גם הרשויות המקומיות, כזה דבר עוד לא שמעתי.