GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תמר זנדברג: הרי יש גורם במדינה שנקרא ביטוח לאומי, בדיוק לזה הוא מיועד, כדי להעניק לכל אדם את הזכויות שלו, גם אסיר וגם אסירה בכלא הם בני אדם והם צריכים לקבל את הזכות הזאת, וזה יכול להוות גורם גם מממן.
תמר זנדברג: עזבו מעבר למיצוי הזכויות.
תמר זנדברג: גם מממן עבורכם לכאלה שהם - - -
<משה בירגר: נכון.
<משה בירגר: גם 20% זה סל שיקום של ביטוח לאומי.
תמר זנדברג: או אם יש בעיה בזה שהם יצאו, יכול להיות שצריך לעשות הסדר עם ביטוח לאומי, כמו שיש פסיכיאטר פעם בשבוע, שיהיה רכז ביטוח לאומי, נציג ביטוח לאומי שיבוא פעם בשבוע לכלא, ספציפית אצלך, גם לבתי כלא אחרים ויקבל בתור, ישב יחד עם העובדות הסוציאליות, בתוך הכלא.
תמר זנדברג: זו אוכלוסייה שכל כולה היא נזקקת ביטוח לאומי.
תמר זנדברג: אין ריכוז יותר גבוה של אנשים שנזקקים לשירותי הביטוח הלאומי מאשר בתוך הכלא, אני חותמת על זה.
תמר זנדברג: שוב, בלי לדעת, כאינטואיציה.
תמר זנדברג: יכול להיות שזה דבר שצריך לפתור אותו ברמת מנכ"ל הביטוח הלאומי, כי יש פה תת מיצוי זכויות מטורף.
<משה בירגר: יש עוד אבן נגף אם אתם רוצים להתעמק בה, בשלב שאדם קיבל את הנכות והוא זכאי נניח לסל שיקום שזה מעל 40%, הוא חייב להתייצב בפני ועדת סל שיקום שנמצאת במשרדי הפסיכיאטר המחוזי ומופעלת מטעמו, ששם קיימת מדיניות, רואים אותו אסיר, רואים סמים, 'אתה לא מתאים לא להוסטל, לא לפה לא לשם' אני רוצה להציע שהאחראים על ועדות סל שיקום במשרד הבריאות שזו אבן נגף לא פחות רצינית, גם כן אולי יוזמנו לוועדה.
<מירה גרשון: אני מחברת קידום, חברה שעובדת מול סל שיקום, שירותי שיקום.
<מירה גרשון: אנחנו מתמחים בדיור.
<מירה גרשון: לידור איתי אחראית על הנושא של תחלואה כפולה בכל הארץ, יש לנו מסגרות של תחלואה כפולה, שני הוסטלים שהם כרגע היחידים בארץ ודירות קבוצתיות ואנחנו עובדים הרבה גם עם רש"א, וגם עם שב"ס.
<מירה גרשון: אני כן רואה איזה שהוא שינוי, אמנם לא גדול, אני כבר עובדת 17 שנה בסל שיקום וניהלתי בעבר הוסטל והיו לי דיירים שהגיעו משב"ס, אמנם בטפטופים אבל גם תחלואה כפולה לא הייתה כל כך, לפחות לא הכירו בזה.
<מירה גרשון: אני יודעת שחלק מהוועדות מתקיימות בשב"ס ברמלה.
<מירה גרשון: במקומות אחרים אין ועדות.
<מירה גרשון: זה אני מוכרחה להגיד.
<שרה פרידמן: אנחנו מוציאים אותן החוצה.
<מירה גרשון: אז נווה תרצה הוא ברמלה אבל במתקנים אחרים פשוט לא עובדים.
<משה בירגר: גם סל שיקום ברמלה.
<מירה גרשון: קצת לגבי נושא של נשים, שעוד פעם אני מדברת על טפטופים אבל היו לנו ניסיונות לא פשוטים ודווקא מוצלחים גם עם אסירות שהופנו להוסטל היחיד שיש לכם של הרשות עם ארנת והן לא התקבלו שם בברכה אבל גם סל שיקום לא - - - ואנחנו ניסינו לעשות איזה שהוא חיבור של ללוות אותם בתוך הוסטל של אסירות משוחררות, לתת להם שירות של סל שיקום, ועוד פעם, אני יכולה לספור על כף ידי אבל אלה מקרים מדהימים שאחר כך השתלבו בהוסטלים רגילים או בדיור מוגן.
<מירה גרשון: אז אני אומרת שוב, צריך רצון מכל הצדדים ולעשות את החבירה ואני מוכרחה להגיד שאנחנו פחות פוחדים.
<מירה גרשון: אני מבינה את הסטיגמה, באמת גם הרבה שירותים לא רוצים להתמודד עם אסירים, גם חלק מהרכזות.
<מירה גרשון: שוב, אני חושבת שבבדיקה ועבודה משותפת, כי גם אנחנו יש לנו לא מעט תלונות על איך אנחנו מקבלים את האסירים או האסירות, יש לנו כמה דוגמאות.
<מירה גרשון: אבל עוד פעם, אני לא חושבת שצריך לסגור את זה, צריך לפתוח את זה.
<מירה גרשון: לנו יש ביקור אצלכם בעוד שבוע או שבועיים בנווה תרצה.
<מירה גרשון: אנחנו מאוד רוצים להכיר את הצוותים ולחשוב ביחד איך אנחנו עושים את המעבר מדלת לדלת בצורה הכי חלקה האפשרית כי אנחנו מאמינים בזכויות שלהם.
תמר זנדברג: סבב קצר כי אני חייבת לסיים תוך כמה דקות.
<רמי פרנקל: אני רופא מחוזי של מחוז מרכז מזה פחות מחודש, לפני זה הייתי הרופא המחוזי במחוז דרום.
<רמי פרנקל: אני רוצה להעיר לד"ר לוין, לגבי החוק.
<רמי פרנקל: מחוז דרום הקמתי מרפאת מומחים.
<רמי פרנקל: מרפאת המומחים שם נותנת שירות רפואי.
<רמי פרנקל: אני לא רוצה - - -אם לא להוציא החוצה, בנאדם בחוץ יש פרסומים של משרד הבריאות, הוא מחכה שלושה חודשים לאורתופד אצלנו, הוא מחכה שבועיים.
<רמי פרנקל: צילום באותו יום.
<רמי פרנקל: החלום היה משותף של ד"ר - - - ושלי להקים את כל המערך הזה של השירות האמבולטורי הפסיכיאטרי ואנחנו פועלים לכך.
<רמי פרנקל: יש את המגבלות - - - אנחנו כן נותנים טיפול.
<רמי פרנקל: בוא לא נשכח שהרבה מהן לא היו מטופלות בחוץ, לא אובחנו בחוץ ואנחנו - - -
תמר זנדברג: בבקשה איריס.
<איריס נגר: בהמשך לד"ר פרנקל, רק להגיד לעניין של פסיכיאטריה ששב"ס הוציא, בשבועות הקרובים יהיה ראש ענף פסיכיאטריה מה שלא היה עד היום, ואני חושבת שזה נותן את אותותיו בחלק הזה של מערך פסיכיאטרי לכל שב"ס.
<איריס נגר: זו נקודה חשובה.
<איריס נגר: נקודה נוספת של תחלואה כפולה ולאו דווקא בנשים, יו"ר הוועד הזאת, ראש חטיבת - - - שזאת רונית זר, היא יושבת ראש ועדה של תחלואה כפולה שאני שותפה לוועדה.
<איריס נגר: יישרנו קו לגבי תכנית מאוד סדורה, כרגע אנחנו מחפשים רק את המקום באיזה בית סוהר זה יהיה, זה גם טיפול שתהיה מחלקה בינתיים יותר קטנה לאוכלוסייה הזאת.
<שרה פרידמן: תעשו פיילוט אצלי.
תמר זנדברג: למה לא? זה מאוד חשוב.
<איריס נגר: אוקיי, אני אציע.
<איריס נגר: אבל אנחנו מחפשים משהו בינתיים, נכון, הנשים בחלק הזה - - -
תמר זנדברג: פעם אחת תתחילו מאיפה שהכי צריך.
<איריס נגר: נושא אחרון, זה בתי המעבר.
<איריס נגר: דיברנו על מקומות כליאה, על תנאי מחיה, אז כן שב"ס פועל בנושא של הקמה של בתי מעבר.
<שרה פרידמן: זה מוועדת דורנר.
<איריס נגר: נכון.
<קריאה: אבל איפה זה עומד?
<שרה פרידמן: פותחים את זה אוטוטו.
<איריס נגר: זה ממש בדיונים מאוד קדחתניים.
<איריס נגר: אתמול שלשום זה כבר עלה לסגן הנציבה, זה יעלה בימים הקרובים לנציבה.
<שרה פרידמן: זה הולך להיות בצומת גבעון.
<שרה פרידמן: עושים אגף שייקרא בית מעבר.
<שרה פרידמן: אסירים עד שנה ומשם הם כל יום יוצאים לעבודה.
<שרה פרידמן: הם יגורו בגבעון.
<חגי ברוש: אני לא אחזור על מה שנאמר, כמובן שמאוד חסר המערך הפסיכיאטרי בבתי הכלא, דיברנו על זה גם בעבר.
<חגי ברוש: מה שאני רק רוצה להוסיף, אנחנו עוד פעם חוזרים לאותה נקודה של היעדר מסגרות לנשים, כל הצד המגדרי בארץ בתחום הזה מתפתח לאט מדי לטעמנו, אנחנו יודעים את זה.
<חגי ברוש: מה שרציתי להוסיף זה שבבאר יעקב נפתח שם באמת מערך מאוד יפה לתחלואה כפולה שבין היתר נותן לנשים, בהנחה שהאסירה משתחררת, יכולה להיקלט במחלקה שעובדת, מחלקת הנשים עם התייחסות מאוד ספציפית לנושא התחלואה הכפולה.
<חגי ברוש: מתקבלות שם לדוגמה נשים שמגיעות מתל אביב שעוסקות לצערנו, מנוצלות בזנות, מגיעות לשם מכל הקשת הטיפולית.
<חגי ברוש: אני לא רואה מדוע מישהו ימנע מאסירה להגיע לשם, אני לא רואה כזה מצב.
<חגי ברוש: יש 10 מיטות של נשים – ואין פה נציגים מחבריי מהרווחה – אבל יש 10 מיטות לנשים בשילוב בקהילה הטיפולית אילנות שמיועדות לנושא של תחלואה כפולה.
<קריאה: אבל זו קהילה טיפולית.
<חגי לוין: קהילה טיפולית אבל עם התמחות ספציפית בנושא של תחלואה כפולה שאפשר גם לשם להפנות בצורה מסודרת, רש"א, או כל מי שעסוק באלמנט השיקומי של העניין, להפנות לשם אבל עדיין יש מחסור, אנחנו ערים לזה, מחסור כבד של מסגרות לאוכלוסיית הנשים.
<חגי לוין: אני מאחל לכולנו שבעתיד, הבטיחו שייפתחו המון מסגרות.
תמר זנדברג: קודם כל אני מודה לכולם על ההשתתפות, אני חייבת להגיד שזה אחד הדיונים הקצת יותר מדכדכים שהשתתפתי בהם, פשוט כי המציאות היא מאוד מאוד קשה ועלה כאן גם איזה שהוא הלך רוח שאני רוצה לנצל את סיכום הדיון הזה כדי לצאת ממנו, שכאילו זה המצב וככה זה וזהו.
תמר זנדברג: אני רוצה שננצל את הדיון הזה כדי שכן תיווצר כאן איזו שהיא נקודת מפנה כי ברור שכך זה לא יכול להמשך.
תמר זנדברג: יש כאן חוסר מאוד מאוד ברור א.
תמר זנדברג: במענה פסיכיאטרי נרחב ומשמעותי לאסירים בבתי הכלא.
תמר זנדברג: ב.
תמר זנדברג: מענה פסיכיאטרי נרחב ומשמעותי בתחום הנשים.
תמר זנדברג: אמרתי את זה כמה פעמים במהלך הדיון, מכיוון שהוועדה הזאת מודעת היטב לחולי או לפגיעה הפסיכיאטרית המשמעותית מאוד אצל נשים, הפער בין היעדר מענה לבין הצורך הוא מאוד מאוד גדול וכמעט בלתי ניתן לגישור.
תמר זנדברג: הייתי רוצה לבקש מכם כמה דברים.
תמר זנדברג: 1.
תמר זנדברג: הייתי רוצה לבקש משב"ס בטווח זמן של ארבעה חודשים לתת את הדעת ולהיערך לתכנית להרחבת המענה הפסיכיאטרי.
תמר זנדברג: תעשו בתוך עצמכם עבודה מה צריך.
תמר זנדברג: צריך כסף, כמה, ממי, שותפויות, להכניס את משרד הבריאות.
תמר זנדברג: יש הרבה דברים שאפשר לעשות, קודם כל לשים על הנייר את הצרכים ואיזו שהיא תכנית.
תמר זנדברג: אנחנו כמובן נשמח להיות בתמונה.
תמר זנדברג: יש לנו כאן תחושה וזה לא נגד אף אחד, אנחנו מכירים את זה, המון פעמים כבר מתרגלים ועובדים עם מה שיש ואין ברירה ומנסים לעשות תנועות בתוך המים, אבל פה צריך קאט ושינוי כיוון, לפחות להעלות את הצורך.
תמר זנדברג: לדעת.
תמר זנדברג: שיהיה על השולחן לקראת תקציב 2019, לא יודעת מה.
תמר זנדברג: שנדע מה הצורך המינימלי למענה המינימלי הפסיכיאטרי בכלא נווה תרצה, אני גם אומרת את זה לשב"ס כללי, רצוי שגם שם תהיה עבודה, אם אפשר להעביר את המסר כלפי מעלה.
<קריאה: שיהיה סביר, למה מינימלי?
תמר זנדברג: מינימלי סביר ומיטבי.
תמר זנדברג: שנדע במה דברים אמורים, איפה אנחנו עומדים.
תמר זנדברג: דבר שני אני מבקשת גם עדכון בתוך חודשיים בנושא הוועדה הבין משרדית.
תמר זנדברג: אני מבקשת לפנות גם לשר לביטחון פנים וגם לשר הבריאות, להתריע בפניהם שנמסר לנו כאן בוועדה שוועדה בין משרדית מונתה בחודש ספטמבר 2017, עד לרגע זה היא לא כונסה מעולם ולא ידוע לנו שהיא כרגע בתהליכים, לכנס אותה בזמן הקרוב כדי להתחיל להתניע את הספינה הזאת ולהתחיל לעבוד.
תמר זנדברג: 3.
תמר זנדברג: זו גם אמירה לך כמפקדת הכלא ולשב"ס אבל גם הוועדה תפנה למנכ"ל הביטוח הלאומי ותתריע בפניו שכאן בדיון עלה שיש תת מיצוי זכויות חריף מאוד בקרב אוכלוסיית האסירים שחלקו נובע מהיעדר נגישות פיזית ושאני רוצה שבהידברות עם שב"ס גם לנשים וגם לבתי הכלא האחרים באופן כללי, יימצא לזה מענה.
תמר זנדברג: בעיני זה נראה סביר על פניו שתהיה נציגות של ביטוח לאומי לפחות פעם בשבוע, לפחות מתחלפת פעם בכמה זמן שתבוא לכלא, זה נראה לי מספיק חשוב ומספיק מצדיק את זה.
תמר זנדברג: לא יודעת, אני זורקת את זה ככה, יש חסמים יש בעיות, לפחות שתינתן על זה הדעת ולכן הוועדה תפנה גם למנכ"ל הביטוח הלאומי ואני מנצלת כאן את נציגי שב"ס כדי להעביר את המסר לשב"ס, אולי נפנה גם לשר לביטחון פנים כדי שזה גם יבוא מלמעלה, מהכיוון שלו.
תמר זנדברג: דבר אחרון, אני חוזרת לנשים.
תמר זנדברג: אנחנו נשמח לקבל נתונים גם לגבי הפער בין נשים לגברים ולכל קבוצת התחלואה הפסיכיאטרית, כלומר האסירים שסובלים מתחלואה פסיכיאטרית, הנוכחות שלהם בשחרור המוקדם ובשיקום.
תמר זנדברג: שנדע על מה אנחנו מדברים.
תמר זנדברג: הוועדה תערוך דיון המשך שישה חודשים מהיום ותאסוף בחזרה את כל הקצוות האלה מתוך ציפייה שתהיה התקדמות משמעותית בכל אחד מהקווים.
תמר זנדברג: אני מודה לכולם ומודה לך שוב מפקדת הכלא שפינית מזמנך והגעת.
תמר זנדברג: שלום לכולם, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת ועדת הסמים והאלכוהול של הכנסת.
תמר זנדברג: ברוכה הבאה המנהלת המחליפה של הוועדה, המוזמנות והמוזמנים.
תמר זנדברג: הדיון הזה הוא בעצם מעקב, או איזשהו המשך דיון אחרי שני – הוועדה הזו עוקבת אחרי הנושא של – אני יודעת איך לקרוא לזה?
תמר זנדברג: סגירת הרשות למלחמה בסמים, או ארגון בתוך המשרד לביטחון פנים, שבעצם חיבר או הכניס את הרשות למלחמה בסמים תחת כנפיה של רשות גדולה יותר, לעיר ללא אלימות ומלחמה בסמים ובאלכוהול ביחד.
תמר זנדברג: במסגרת הדבר הזה, אנחנו עוקבים אחרי כל מיני – אם יש דברים, ככל שיש דברים שנופלים בין הכיסאות, דברים שלא מסתדרים מספיק כמו שצריך.
תמר זנדברג: הוועדה ממלאת את חובתה בפיקוח פרלמנטרי, ורוצה בעצם להבטיח שני דברים: הראשון, שזאת בעצם הייתה התחייבות גם של השר לביטחון פנים, גם של המנכ"ל, במהלך כל הדיונים בהצעת החוק שביצעה את המהלך הזה.
תמר זנדברג: זה לא היה כאן, זה היה בוועדת הפנים של הכנסת.
תמר זנדברג: בעצם שתי התחייבויות היו שם: אחת, שלא ייפגעו העובדים, זאת הייתה התחייבות של חבר הכנסת דודי אמסלם, זה היה לו מאוד חשוב והוא הוביל את כל הדיונים לאור העיקרון הזה.
תמר זנדברג: עיקרון נוסף\
תמר זנדברג: שלי אישית הוא גם כן מאוד חשוב, כמי שאמונה על התחום של טיפול ושיקום, סמים ואלכוהול, שלא ייפגע הטיפול, שלא ייפגע התוכן, שלא תיפגע התכנית המוצעת לציבור המכורים, הנגמלים, המטופלים, שפוגשים את השירותים של הרשות הזאת מידי יום ומידי שנה.
תמר זנדברג: עכשיו, לפני מספר שבועות כבר, הגיעה – התחלנו לעקוב אחרי המצב עם עיריית חיפה, שאני מבינה שסגנית ראש העירייה נמצאת כאן?
תמר זנדברג: תודה רבה, זה מקום לברך אותך על שהגעת, ולהודות לך על המאמץ, עוד ביום גשום כזה מחיפה.
<יוליה שטראים: זה גם הסילבסטר.
תמר זנדברג: נכון, לגמרי.
תמר זנדברג: בחיפה אתם באמת חוגגים את זה בצורה יותר – אפרופו החג של החגים.
תמר זנדברג: בכל אופן, בעיריית חיפה עלה נושא שטיפלנו בו – אני חייבת לומר את זה לפרוטוקול, טיפלנו בו מה שנקרא 'מחוץ לפרוטוקול' במשך תקופה ארוכה, כדי לוודא שאכן עם כל השינוי הארגוני, שכתף תסבירו מה בדיוק קורה בעיריית חיפה עצמה.
תמר זנדברג: גם העירייה פה מעורבת, מעבר לכניסה של הרשות לתוך הרשות הגדולה יותר.
תמר זנדברג: כאן אני מבינה שאמור להיות, או משהו מן הסוג הזה, איזשהו שינוי ארגוני גם מול השירותים שהעירייה והעובדים שהעירייה מעסיקה, שני הדברים.
תמר זנדברג: זאת אומרת, מבחינתנו עובדים זה גם בני אדם שמתפרנסים וכולי, אבל זה גם כמובן אנשים שנותנים בסוף שירות לציבור.
תמר זנדברג: אנחנו רוצים כאן באמת לקיים ישיבה ולבדוק מה נעשה, מה בדיוק העניין, על מנת שנוכל להבטיח, כאמור, את שני העקרונות האלה, אחד שהשירות לא נפגע, ושתיים, כמובן, שגם העובדים חשובים והכל בא על מקומו בשלום.
תמר זנדברג: אז הדס, אולי נתחיל איתך?
תמר זנדברג: בשם הרשות, תסבירי לנו ממש בשני משפטים, לא את כל השינוי הארגוני וכולי, אלא ספציפית בנקודה הזו, תני לנו איזשהו zoom in, כלומר, מתהליכי הרי ארגון שאתם בעצם עוברים ממש בימים אלה, מה קורה בעבודה אל מול הרשויות המקומיות?
תמר זנדברג: איך מתבצע השינוי הזה והמעבר הזה?
תמר זנדברג: וספציפית, מה המצב, האם הוא שונה או דומה?
תמר זנדברג: מה קורה בחיפה?
תמר זנדברג: אחר כך נעבור אלייך, בסדר?
<הדס שיין: אז בעיקרון, כמו שכולכם יודעים, הרשות למלחמה בסמים נסגרת ב-6.2.2018.
<הדס שיין: משמעות המהלך הוא שאנחנו לוקחים את שלושת הגופים שיושבים במשרד לביטחון פנים, ומכניסים את כולם לרשות אחודה, גדולה, תוך איגום משאבים ואיגום של תשומות, על מנת להיטיב עם התפוקות.
<הדס שיין: במסגרת המהלך, קורים כל מיני דברים.
<הדס שיין: העבודה היא מול רשות רשות, אבל בעיקרון, ההתחייבות שלנו הייתה מול כל הרשויות, מול כל מדינת ישראל, היא לאור החוק שנחקק.
<הדס שיין: החוק שנחקק אומר, שאנחנו אחד, לא פוגעים בזכויות, ושנית, כמו שאמרה תמר, לא פוגעים בתפוקות, זאת אומרת לא פוגעים בתהליכים ובעשייה.
<הדס שיין: מבחינתנו, אנחנו חתמנו על חוזים.
<הדס שיין: בימים אלו ממש אנחנו חתמנו – הרשות למלחמה בסמים חתמה על חוזים מול מרבית עיריות, לפחות הגדולות, וגם חיפה בתוכן – ששקל לא נגרע מתקציבן, אפילו לא ברמה – כשאנחנו לא גורעים שקל, זה אומר שמבחינתנו כל מה שהיה ב-2017 נשאר ב-2018.
<הדס שיין: אנחנו מקווים שב-2019 זה יהיה יותר טוב.
<הדס שיין: זאת אומרת, אנחנו מקווים שאם אנחנו נאגם משאבים, יישארו לנו משאבים פנויים ליותר עשייה, ברור.
<הדס שיין: זה מהותו של המהלך.
<הדס שיין: ברגע שאנחנו חתמנו עם חיפה על החוזה שהיה ב – מה שקרה לאורך התהליך, זה כיוון שבאמת לא הייתה התחייבות מצד הרשות למלחמה בסמים להמשך עשייה, להמשך עבודה, אז בעצם, התחילו שם כל מיני תמורות להתרחש, שהן לא בהכרח היו בפיקוח שלנו, יכול להיות שגם לא שלכם.
<הדס שיין: זאת אומרת, כשאנחנו הבנו – מאחר ואנחנו לא חתמנו על חוזה מול חיפה, אז חיפה אומרת, מנהל המתנ"ס בחיפה שדרכו הועסקו עשרת העובדים שעליהם נתכנסנו היום, ברגע שמנהל המתנ"ס לא ראה שאנחנו חותמים מולו, הוא סירב להתחייב להמשך מימון.
<הדס שיין: מכאן התחיל להתגלגל כדור השלג הזה.
<הדס שיין: אנחנו מבינים שגם היום, בכל מקרה הם לא יועסקו על ידי העירייה אלא דרך איזושהי עמותה - - -
<יוליה שטראים: שניה, אסור לנו היום ל – דרך עירייה.
<יוליה שטראים: הנה, גם כשאני לקחתי אותם לתכנית עיר בלי אלימות, מתחברת אותם – גם אני – יש להם הסכמים חדשים.
<יוליה שטראים: בעירייה הם צריכים לעבור מכרז, בעירייה יש כל מיני פרוצדורות.
תמר זנדברג: אוקי, רגע, תכף תעדכני.
תמר זנדברג: רק נשמע - - -
<יוליה שטראים: זה לקחת אותם ממש עם אותם חוזים, העברתי אותם ל – עם כללים – הוא גם לא בתוך העירייה.
תמר זנדברג: אוקי, שנייה רגע, בואו נסיים את הסקירה ואז את - - -
<הדס שיין: בחלק שלנו, אנחנו מתחייבים ברמת השקל שמאום לא ייפגע.
<הדס שיין: כל מה שהעברנו לעיריית חיפה ימשיך לעבור לעיריית חיפה.
<הדס שיין: אנחנו עושים את זה במתכוון, כדי שבאמת לא ייפגעו, שלא תהיה פגיעה ולא בשקל.
<הדס שיין: זה מבחינתנו.
תמר זנדברג: אז עכשיו רגע, תני לי רק כמה שאלות.
תמר זנדברג: קודם כל, אותו תהליך שתיארת עכשיו קורה עם כל הרשויות בארץ?
<הדס שיין: כן.
תמר זנדברג: לפחות הגדולות או כולן?
<הדס שיין: עם כולן.
תמר זנדברג: כולן.
תמר זנדברג: במובן הזה שבעצם דרך ההתקשרות בין הרשות הישנה והחדשה לבין העירייה, זה מעבר של התחייבות תקציבית למעשה.
תמר זנדברג: בעצם הרשות החדשה ספגה אליה את ההתחייבות של הרשות הישנה, והיא מעבירה - - -
<גלי קרן: אני יכולה להרחיב על הנושא הזה.
<גלי קרן: דרך ההתקשרות של הרשות הלאומית הקיימת, הייתה גם בהסכמים עם רשויות מקומיות, אבל במתכונת טיפה שונה מאיך שמתרחש במשרד לביטחון פנים.
<גלי קרן: המשרד לביטחון פנים בתכניות עיר ללא אלימות ומצילה, מתקשר בהסכם בתחילת שנה על כל הסכום שהוא משתתף במימון התכניות בשנת התקציב הרלוונטית באותה רשות מקומית.
<גלי קרן: הרשות הלאומית התקשרה במספר חוזים, אחד לכוח אדם, אחד לפעילות, גם במהלך השנה זה עבד טיפה אחרת.
<גלי קרן: אז באמת כשאספנו את כל הנתונים, ביקשנו מהרשות הלאומית להציג בדיוק מה היה בשנת 2017 ברשויות המקומיות.
<גלי קרן: אני יכולה להגיד שיש מעט מאוד שינויים במקומות שראינו שנגיד הוקצה תקציב לרכז מסוים ברשות מקומית, אבל מבחינת המאפיינים שלה יש רשות אחרת שלה לא הוקצה התקציב לאותו רכז.
<גלי קרן: ניסינו להבין למה יש הבדלים, וכשלא היו קריטריונים ברורים אז מה שעשה המשרד הוא להוסיף תקציב, כדי שיהיה אפשר גם לרשויות האחרות.
<גלי קרן: כן יכול להיות שיש איזשהו פער של - בתקציבים, אבל לרוב הרשויות התווספו תקציבים בשנת 2018 כדי לא לפגוע, בסדר?
<גלי קרן: יכול להיות שיש רשויות שירדו להן תקציבים בודדים - - -
תמר זנדברג: כשאת אומרת לא לפגוע, זה אומר לא לפגוע לא במצבת העובדים, לא בשירות וגם לא בתנאים של העובדים?
<גלי קרן: מבחינת לא לפגוע בפעילות, מבחינתנו אנחנו נכנסנו לשנת מעבר של איזשהו שימור מצב, אבל אני כן רוצה לומר לפרוטוקול שמאז שנת 2018 אנחנו מתכוונים לערוך עבודת מטה במשרד, לאיחוד שלושת התכניות, ובהחלט ייתכנו שינויים לקראת שנת 2019.
<גלי קרן: השינויים הם לא בהכרח פגיעה, יכול להיות שיהיו יותר תקציבים.
<גלי קרן: אנחנו לא יודעים עדיין מה בדיוק יהיה, אבל - - -
תמר זנדברג: לקראת 2019, אם אנחנו נהיה פה ואם עדיין הממשלה הזו תכהן, ואם עדיין יהיה אותו תקציב, ואם ואם ואם, אנחנו נתכנס שוב ונעקוב.
תמר זנדברג: הוועדה הזאת גם לא תלך לשום מקום, אבל כרגע, את יודעת, זה כל פעם בטווח הקצר.
תמר זנדברג: כרגע, מכיוון – אנחנו איזה חודשיים פה עוקבים אחרי עשרה עובדים, שבהתחלה קיבלו מכתב פיטורים – לא, סליחה, בהתחלה קיבלו הזמנה לשימועים לפני פיטורים, ואז –
<קריאה: זה לפי החוק.
תמר זנדברג: בסדר, מה זה לפי החוק?
תמר זנדברג: אחר כך אנחנו ביררנו, אז הודיעו לנו שיבוטלו המכתבים, ולא בוטלו המכתבים.
תמר זנדברג: אחר כך התקיימו השימועים, ואחר כך השימועים – עד לרגע זה, היום אנחנו ב-1.1.2018, שכבר בפועל התחילה שנת 2018, ועדיין אנחנו מבינים שככה רוצים ליישר איזה קו.
<גלי קרן: יישור התכניות והתקציבים – אנחנו גם עד לסוף שנת – אתמול כבר אישרו תכניות עבודה בהתבסס על האישור של התקציבים שהסתיים בסוף השבוע שעבר, אבל באמת זה נגרר ככה עד הרגע האחרון - - -
<יוליה שטראים: אבל זה לא היה קשור לנו בכלל.
<גלי קרן: לא, זה לא קשור.
<גלי קרן: כל מה שאני מדברת עליו, ברמה שאני הייתי שותפה לתהליך, זה רוחבי לכל הרשויות המקומיות, לא לעניין רשות כזו או אחרת.
<גלי קרן: הבנתי שרשויות שלא קיבלו את ההתחייבות הזאת קודם, כבר הגיעו למצב ששולחים מכתבים לעובדים, כי הם לא ידעו מה יהיה איתם ב-1.1.2018, וזה ככה – דני שחר דאג להוציא מכתב הבהרה שאין כוונה לפגוע בתקציבים, כדי שאף עובד לא - - -
תמר זנדברג: אז אתם חתמתם אתמול, במהלך השבוע האחרון, על התחייבויות ועל הסכמים – שניה, רק השלמה.
תמר זנדברג: כם, זה שאושרה תכנית העבודה, זה אומר מבחינת
תמר זנדברג: כם ברמה של המדיניות - - -
<קריאה: התחייבות תקציבית.
תמר זנדברג: אבל זה אומר שמבחינתכם, אתם מצפים מהרשות המקומית לשמר את המצב כולל העובדים וכולל התנאים של העובדים?
תמר זנדברג: רגע, שניה, כן.
<נאוה וייס: שמי נאוה, ואני מנחה של ערים גדולות.
<נאוה וייס: אני מנחה את חיפה לאורך שנים טובות.
<נאוה וייס: את התקציב אישרתי אתמול, יוליה יודעת - - -
<יוליה שטראים: דיברנו, בדקתי כל תחום.
<נאוה וייס: אני רוצה להגיד משהו לגבי הקשר בין הרשות הלאומית לרשויות המקומיות.
<נאוה וייס: זה שאנחנו מעבירים כספים, אנחנו לא שולטים באופן שבו העיר מעסיקה את האנשים.
<נאוה וייס: לכל עיר יש תצורת העסקה שונה.
<נאוה וייס: חשוב להבין את זה, לכל עיר יש מנגנון העסקתי אחר, אנחנו מעבירים את הכספים.
<נאוה וייס: בדרך כלל, זה matching, גם לתעסוקה וגם בערים גדולות, אני חייבת להגיד, זה לא אחד לאחד.
<נאוה וייס: זאת אומרת, העיר גם משקיעה כספים שלה לאנשי מקצוע נוספים שעובדים ברשות העירונית, לפעולות שעובדים ברשות.
<נאוה וייס: אז זה עיקרון אחד.
<נאוה וייס: באמת מה שקרה בחיפה הוא יוצא דופן, בגלל תצורת ההעסקה דרך המתנ"ס.
<נאוה וייס: באמת היה רגע שלא ידענו להגיד מתי אנחנו מתחייבים על המשך הזרמת התקציב, ולכן פה נוצר הפער הזה שקיים.
<נאוה וייס: אני רוצה להגיד עוד משהו שחשוב לדעת.
<נאוה וייס: הרשות למלחמה בסמים העירונית בחיפה, הייתה כפופה לרווחה ולחינוך.
<נאוה וייס: מבחינתנו, מבחינה מקצועית – וגם אנחנו כרשות לאומית וגם עכשיו באיחוד עם עיר ללא אלימות, מקפידים, זה נכון שזה עובר להיות תחת סגן ראש עיר או מנכ"ל, ובמקרה הזה יוליה כמחזיקת התיק.
<נאוה וייס: זאת אומרת, המעבר הזה לייצוג העירוני הגבוה יותר של הרשות העירונית הוא נכון.
<נאוה וייס: זה גם דבר שצריך להיאמר כאן.
<נאוה וייס: יחד עם זה, אנחנו ב-2018 אומרים שזו שנת למידה, ובשנת למידה – וזאת ההתחייבות של דני, אנחנו משמרים שני דברים.
<נאוה וייס: זה לא רק בהקשר של שימור העובדים.
<נאוה וייס: אני חושבת שיש משהו מאוד עקרוני בשימור הידע המקצועי.
<נאוה וייס: אני רוצה להגיד משהו על העיר חיפה.
<נאוה וייס: מבחינתי, ובהשוואה לערים אחרות, העיר חיפה היא עיר מצטיינת בעשייה למיגור נגע הסמים והאלכוהול, הן מבחינת הטיפול, הן מבחינת החינוך והמניעה, הנה הגיעו העובדים, והם יודעים את זה, יש לי הערכה גם להם וגם למי שהייתה מתאמת, שעבדו בצורה מצטיינת.
<נאוה וייס: מה שלנו חשוב בתקופת המעבר, זה לשמר את הידע הזה, ולעשות את ההתארגנות ככה שגם הידע המקצועי, העשייה והפעולות יישמרו.
<נאוה וייס: התקציב מבטא את זה, יש להם את היכולת לעשות את זה.
<נאוה וייס: אנחנו שמרנו על הכל.
<נאוה וייס: עכשיו, מה שנשאר בעצם, שעומד כאן באוויר, זה איך העובדים יעברו במלואם לגוף החדש הזה שנבנה עירונית.
<נאוה וייס: כשאני אומרת הגוף החדש הזה, זה אותו גוף, רק הניהול שלו בתצורת העסקה אחרת, ואת זה צריך לשמר.
תמר זנדברג: אוקי, ובאיזו תצורת העסקה זה אמור להיות?
תמר זנדברג: קודם הם היו מועסקים של מתנ"ס עירוני.
<נאוה וייס: נכון.
תמר זנדברג: מה אומר המתנ"ס העירוני מבחינה משפטית?
תמר זנדברג: זה כמו תאגיד עירוני?
<יוליה שטראים: לא, מתנ"ס עירוני זה לא, הוא שייך לחברת מתנ"סים.
<יוליה שטראים: הוא מתנ"ס עירוני, אבל הוא לא שייך לעירייה.
<יוליה שטראים: זה יהיה כמו צינור, זו לא תהיה השנה הראשונה - - -
תמר זנדברג: אז רגע תסבירי – סליחה, חמש דקות הפסקה בדיון, אני כבר חוזרת יש איזה משבר.
תמר זנדברג: תני לנו את הזווית שלך, של העירייה.
<יוליה שטראים: קודם כל, אני מאוד רציתי לשאול, חבל להעביר אותנו – תחילת שנה ביום כזה, אבל לא חשוב.
<יוליה שטראים: אנחנו כבר פה ואני רוצה לשתף את כולם.
<יוליה שטראים: קודם כל, אני משנת 2011 אחראית על התכנית עיר ללא אלימות.
תמר זנדברג: מתוקף – את מחזיקה תיק?
<יוליה שטראים: עיר ללא אלימות.
תמר זנדברג: אה, זה תיק בפני עצמו?
<יוליה שטראים: העיר חיפה היא עיר ענקית, זה לא כמו מגדלים או גם כרמיאל.
<יוליה שטראים: יש יותר מאלפים – וכל תכנית בינלאומית זו הייתה החלטה לא – ברגע שניקח עובד לשנה-שנתיים, הפרויקט נסגר, התכנית נסגרה, חייבים להשאיר אותם בעירייה.
<יוליה שטראים: התכנית של רשות הסמים הייתה 13 שנים, משהו כזה.
<יוליה שטראים: החליטו דרך צינור, העבירו את הכספים למתנ"ס.
<יוליה שטראים: קרה מה שקרה, אנחנו ידענו כבר שנה, היו דיבורים, אבל לא ידענו מתי בדיוק תהיה ההעברה.
<יוליה שטראים: ברגע שאני שמעתי שיש העברה, בחודש נובמבר, אישית הזמנתי את המנהלת ברשות הסמים של חיפה, ואמרתי לה ביחד עם אגף הנוער, שאנחנו – אני אקח אותם, קודם כל לסיים יפה.
<יוליה שטראים: לא יהיה אצלנו – בחיפה.
<יוליה שטראים: אני אקח אותם לאגף שזה תאגיד עירוני, איפה רשות הסמים- - -
תמר זנדברג: עיר ללא אלימות זה תאגיד עירוני?
<יוליה שטראים: כן.
<יוליה שטראים: זה יהיה ביחד, כולם ביחד.
<יוליה שטראים: היא ביקשה ממני – היא אמרה שהיא לא מדברת עם עובדים, לא יכולה להסביר לעובדים, זה לא תפקיד שלה.
<יוליה שטראים: היא עובדת עירייה שנים.
<יוליה שטראים: אני אמרתי: אני אישית לא – קודם כל תסיימו.
<יוליה שטראים: אני רוצה לראות שכל העובדים יקבלו בית הבראה, יש חבר'ה שעבדו שבע שנים, יש ארבע שנים - - -
תמר זנדברג: למה שיסיימו?
תמר זנדברג: למה שלא פשוט ימשיכו לעבוד?
<יוליה שטראים: אני לא יכולה, החוזה היה עם מתנ"ס, זה לא היה – לכל עובד יש הסכם.
<יוליה שטראים: אני אחרי 13 שנים - - -
תמר זנדברג: בסדר, אבל פה אנחנו מדברים על – מה זה אסור?
תמר זנדברג: פה אנחנו מדברים על הטכניקה של ההעסקה, לא על המהות.
<יוליה שטראים: היועץ המשפטי יגיד לי, יש חוק.
<יוליה שטראים: אני 13 שנים עבדתי בהסתדרות חיפה.
<יוליה שטראים: אני הייתי חברת הנהגה של ההסתדרות.
<יוליה שטראים: כל השנים אני – לפני שהייתי סגנית ראש עיר, הייתי בצד של העובדים.
<יוליה שטראים: קודם כל, חייבים לסיים עם המתנ"ס.
<יוליה שטראים: המתנ"ס לא שייך לעירייה, אני לא יכולה לקחת כסף של העירייה, להעביר לפה, לעשות דו"חות ביצוע ולשלם למתנ"ס.
<יוליה שטראים: הכי טוב היה, והכי נכון, זה להעביר מספיק – כמה היה כל הזמן – הם לא מכירים את בעל הבית שלהם.
<יוליה שטראים: מנהל המתנ"ס לא ראה אותם, הוא רק שילם להם משכורת.
<יוליה שטראים: בגלל הזה היה צריך להיות שימוע.
<יוליה שטראים: בלי שימוע, לפי החוק היום, אי אפשר.
<יוליה שטראים: זה היה כל - - -
תמר זנדברג: רגע, אבל אני לא מבינה, מה שאת אומרת – את אמרת שני דברים שונים.
תמר זנדברג: עכשיו אמרת שזה – רק שאני אבין, אולי אני לא הבנתי - - -
<יוליה שטראים: אבל 9 שנים הם עבדו בתוך המתנ"ס.
תמר זנדברג: רגע, שנייה, אין בעיה.
תמר זנדברג: אמרת עכשיו בסוף, שזה היה לפרוטוקול ויעברו להיות מועסקים בצורה אחרת, וקודם אמרת שאי אפשר, ולכן היינו חייבים לפטר ולהשלים דמי הבראה וזה.
<יוליה שטראים: דיברת איתה גם בטלפון.
<יוליה שטראים: לפי חוקי המדינה, הם היו צריכים לסיים את החוזה עם המתנ"ס.
<יוליה שטראים: היה שימוע, כל אחד גם קיבל – אני לא יודעת לכמה בדיוק הם הבינו, 100% או 150%, הם יעברו לעבוד בתכנית של עיר ללא אלימות.
<יוליה שטראים: הרגשתי שיש את הבלגן.
<יוליה שטראים: התקשרתי – איך אני הגעתי לזה?
<יוליה שטראים: התקשרתי לאחד העובדים, והוא אמר: זהו, אנחנו הורסים את החדרים.
<יוליה שטראים: היה ככה, נכון אבי?
תמר זנדברג: רגע, תכף אתם תגיעו, אחד אחד.
<יוליה שטראים: הם כבר עושים, דפנה המנהלת ביקשה לעזוב אותם.