GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תמר זנדברג: הדבר השני שאני רוצה להדגיש בדברים של חגי, בהערה הראשונה שלך, שכמעט נבלעה, שהיא מאוד חשובה, הגישה פה בטיפול באזור הזה של העולם ושל החיים, התובנה, אפילו הייתי אומרת האידיאולוגית, של מה זה הגישה של מזעור נזקים היא מאוד מאוד חשובה.
תמר זנדברג: גם אותן 10 מ-100, שאולי זה נשמע מספר קטן וכל אחת היא עולם ומלואו וזה מספר לא מבוטל - - -
<דני שחר: הופתעתי לטובה דווקא.
תמר זנדברג: כן, אבל עדיין שאר ה-90, גם הן נמצאות כאן באיזה שהוא תהליך שרואה אותן, רואה את המקום שהן נמצאות בו, ואם אחת מה-90 תהפוך להיות יום אחד אחת מה-10, זה יהיה בגלל שראו אותה ולא נתנו לה להידרדר עוד אלא לפחות החזיקו אותה במצב הזה שממנו אפשר אולי לעלות קצת ואולי לעלות המון ואולי לעלות לגמרי.
תמר זנדברג: מזעור הנזקים כתפיסת עולם, כהבנה שיש אנשים שהחיים מכל מיני סיבות התאכזרו אליהם ויש לנו אחריות לפחות שלא יידרדרו, לשמור אותם באיזה שהוא מצב, היא מאוד מאוד חשובה.
<יעל גור: גם אצלנו מזעור נזקים זה חלק מתפיסה של שיקום, מזעור נזקים כהכנה לשיקום.
<יעל גור: כשאני הקמתי את המרפאה היו אנשים ממשרד הבריאות שאמרו 'אוקיי, אז אתם סוג של ממסדים זנות', אז אמרנו שממש לא, אנחנו עושים מזעור נזקים כפלטפורמה לשיקום, הזנות משמרת אנשים במצבים של פגיעה, זה לחלוטין לא מה שעושים פה.
<יעל גור: למרות שהייתה איזה עיתונאית, שהיא דווקא אוהדת אותנו, שכתבה שזה מה שאנחנו עושים פה, ורד לי, אבל זה ממש לא נכון.
<חגי ברוש: חשוב לי רק לעדכן אתכם שבבאר יעקב ממש בתקופה האחרונה נפתחה מסגרת לתחלואה כפולה נפרדת לנשים.
<חגי ברוש: קורה שם תהליך מדהים, עם טופסי 17.
<יעל גור: אז מבחינתי הדיון יכול לעבור למקום של החוסרים.
<יעל גור: עשינו כאן
<יעל גור: רשימת מכולת ודווקא אני אתחיל מהסוף, כי שאלתְּ כמה פעמים וזה גם מה שהביא אותך לפה, הדיבור על הפסיכיאטרים.
<יעל גור: זה נורא מצחיק, אנחנו חלק מלשכת הבריאות תל אביב וממשרד הבריאות בכלל ואין כאן שירות פסיכיאטרי.
<יעל גור: לעתים הפסיכיאטר המחוזי, שזה לגמרי לא התפקיד שלו, עושה איזה הערכה פסיכיאטרית פה ושם בשביל שאישה תוכל להפסיק היריון, עשינו את זה בעבר, זה לא התפקיד שלו בכלל.
<יעל גור: אבל יש לנו פסיכיאטר מתנדב, איש מדהים, שקוראים לו שמעון בורשטיין, הוא פסיכיאטר בשיבא שקרן חיברה אותנו אליו, כי יש לה טוויטר וכולם מכירים אותה, ומה שניסינו לעשות, בגלל שהוא כל כך מבין את הנשים והגברים והנשים הטרנסג'נדריות שמגיעות אליו ויודע לתת, קודם כל במפגש, חוויה מתקנת גם למה זה לפגוש פסיכיאטר וגם הערכה שיכולה לעזור לנו באמת לקבל בשביל האישה כל מה שצריך.
<יעל גור: אז פנינו לדני בודובסקי, שהוא במשרד הבריאות אחראי על השירות האמבולטורי ואמרנו לו 'תהפוך את שמעון בורשטיין למרפאה מומחית ואז קופות החולים יסכימו לתת לי טופס 17'.
<חגי ברוש: אבל למה אתם לא מקבלים שירות כזה מיפו?
<יעל גור: רגע, תן לי רק לסיים את הרעיון.
<יעל גור: יעזרו לי לקופת החולים, אם זה מרפאת מומחים אז רק אליו צריך לתת טופס 17, כי קופות החולים לא ששות לתת טופס 17 לאותו שמעון בורשטיין, יש להם פסיכיאטר בקופה שצריך לחכות שמונה חודשים כדי לראות אותו.
<יעל גור: אז לחץ שלכם על דני בודובסקי ממשרד הבריאות איפה עומד העניין של להפוך את שמעון בורשטיין למרפאה מומחית - - -
<יעל גור: בת שבע, אם תרצי אני אתן לך את כל הפרטים, זה מאוד יעזור לנו.
<יעל גור: זה למשל יכול - - -
<חגי ברוש: למה אתם לא מקבלים את המענה מ - - -
תמר זנדברג: בת שבע, איך דווקא היום אין לנו פה אף אחד ממשרד הבריאות?
<יעל גור: למה?
<יעל גור: יש.
תמר זנדברג: לא, אני מתכוונת - - -
<יעל גור: מהמשרד הראשי?
תמר זנדברג: אל"ף, מהמשרד הראשי, בי"ת, מהמחלקה של ההתמכרויות שנמצאת תחת שירותי בריאות הנפש.
<יעל גור: אז אפשר לפנות אליה בהמשך לדיון הזה.
תמר זנדברג: המשפט הראשון שלך היה שזו מרפאה של משרד הבריאות, שלא יובן לא נכון, פשוט אני אומרת - - -
<יעל גור: לא, זה בסדר.
<רני חלבי: אם אני אביא לשם אישה יקבלו אותה לטיפול, העניין הוא שהאישה הזאת היא לא אישה שתשתף פעולה כי זו אישה שאני מביאה אותה נאמר מהרחוב.
<רני חלבי: לגבי הערכות פסיכיאטריות שאנחנו צריכים לצורך מיצוי - - -
<יעל גור: גם ענת נורא עמוסה.
<רני חלבי: לא, זה סיפור אחר, היא מאוד מאוד עמוסה, אבל גם בשביל הערכה פסיכיאטרית למיצוי זכויות, למשל מול הביטוח הלאומי, פסיכיאטר לא מוכן בבריאות הנפש לרשום הערכה פסיכיאטרית לביטוח הלאומי.
<רני חלבי: הם אומרים, אל"ף, אנחנו לא מכירים את האישה, אנחנו צריכים שהיא תהיה מטופלת לאורך שנים.
<יעל גור: יש לי הצעה בשבילך, אתם לא מצליחים לאייש את התקן הזה של הפסיכיאטר אצל ענת?
<יעל גור: למה לא תיקחו מתמחה בפסיכיאטריה?
<חגי ברוש: הם לא מאשרים.
<יעל גור: אז זה משהו שאפשר לנסות לשנות.
<יעל גור: כי מתמחים יש בשפע וזה כן אוכלוסייה שחשוב שמתמחים ייחשפו אליה במסגרת ההתמחות.
תמר זנדברג: המתמחה בסוף ההתמחות הופך להיות פסיכיאטר.
<חגי ברוש: נכון, אבל הם דורשים היום ברמת הרישיון וההפעלה פסיכיאטר מומחה.
תמר זנדברג: ואי אפשר לתקן את התקן שיהיה שנה לפני סיום ההתמחות או שנתיים?
<חגי ברוש: תמר, חשוב שתדעי שבמערך הזה של התחלואה הכפולה יש לפעמים תקנים שהם לא מצליחים לאייש אותם באנשי מקצוע.
<חגי ברוש: ענת כבר שנה מחפשת פסיכיאטר.
<יעל גור: אז להביא מתמחים.
<יעל גור: לנו יש בצוות מתנדב שהוא מתמחה בפסיכיאטריה ואני יכולה לראות איך עם הדרכה טובה הוא עושה את העבודה.
<יעל גור: מתמחה, גם אפשר להגיד לו לאן הוא הולך, הוא לא צריך לבחור בתפקיד.
תמר זנדברג: זה עניין של משרד הבריאות?
<קרן לנדסמן: חגי, אתה מפספס פה איזה שהיא נקודה מאוד בסיסית, אני עכשיו מתרגמת את רני, הקטע הזה של תחלואה כפולה, הרי אחד הדברים, לא כל הנשים בזנות משתמשות בסמים, חלק מהנשים משתמשות לאו דווקא בהזרקות, בדיוק כמו שאמרנו, קלונקס ווליום וזה, עכשיו לך תקרא לזה תחלואה כפולה כאשר אתה צריך להגדיר מראש שיש לה - - - הרי עצם זה שהיא בזנות - - -
תמר זנדברג: בסדר, בואו נתחיל מזה, נתחיל ממשהו.
<קרן לנדסמן: אתה מבין למה אני מתכוונת.
<חגי ברוש: אני רוצה לומר שכשאביבה עזבה את יפו והוא נסגר אנחנו דאגנו שהמסגרת תיפתח לפני שנה וחצי והסיכום שלי עם ענת היה שהפסיכיאטר השני שיבוא, הוא לא יישב רק במרפאה, אלא הוא גם ייתן שירותים החוצה, ל'סלעית', אליכם, ובמקום שהנשים יבואו אליו - - -
<יעל גור: נכון.
<חגי ברוש: לא מוצאים פסיכיאטר.
<יעל גור: אתם רוצים לשמוע סיפור לדוגמה של מטופלת שצריכה פסיכיאטר?
<חגי ברוש: יש לנו בעיה פסיכיאטרית גם של נוער.
<אהרון שבי: של נוער, של אלכוהול, אותו דבר.
<יעל גור: צריכים לשלם להם יותר.
תמר זנדברג: זה גם כסף, אבל זה גם הפיתוח של התחום הזה בתוך בריאות הנפש, להכיר בו כתחום פסיכיאטרי חשוב.
תמר זנדברג: לא איזה 'מה, זה נרקומנים', אלא ההתפתחות, ולכן יכול להיות שבאמת המתמחים פה זה פתרון כי מההתרשמות שלי לפחות יש את החברה למניעת התמכרויות בתוך היחידה הפסיכיאטרית ובהר"י, אילסם, שיש שם פסיכיאטרים, אנשי מקצוע, אביבה וארתורו, שגיא, שאולי, זיו, קבוצה של אנשי מקצוע צעירים, מאוד מאוד מחויבים לתחום, שמכירים את התחום הזה - - -
<יעל גור: נכון, אנחנו מכירים אותם, אבל הם עמוסים עד מעל הראש.
תמר זנדברג: לא, אבל הם מפתחים, הם גם סוללים דרך לנוספים, ובהתרשמות שלי זה תחום מתפתח.
תמר זנדברג: יכול להיות שבגוורדיה היותר מבוגרת זה פחות היה ולכן אולי זה המקום להקל בדרישות ההתמחות כדי לגייס אנשים יותר צעירים שיבואו ויפתחו את התחום ולאט לאט יראו בו גם תחום - - -
<יעל גור: נכון, והם גם ייחשפו לזה, זה יהיה חלק מהחשיפה שהם חייבים לה במסגרת ההתמחות ואז זה גם יסלול את הדרך שלהם אולי כפסיכיאטרים - - -
תמר זנדברג: אוקיי, אז זה דבר אחד שאנחנו ננסה לקדם אותו מול משרד הבריאות.
<חגי ברוש: דרך אגב, נושא נוסף שחשוב שאת תדעי.
<חגי ברוש: שיש בסוף 18' צעד נוסף בצד של הרפורמה לבריאות הנפש.
<חגי ברוש: אני עושה עבודה עם מנהלי בתי החולים - - -
<חגי ברוש: אני עושה עבודה עם מנהלי בתי החולים הפסיכיאטריים, אני אומר להם 'תלחצו על המשרד שנושא התחלואה הכפולה ייכנס בִּילְד אִין בפסיעה הבאה של הרפורמה', אבל זה לא מספיק, אני חושב שצריך לבוא גם לחץ מגופים נוספים כי אז יפסיקו לספר מעשיות ובאמת יטפלו.
<חגי ברוש: היום אנחנו פונים, לדוגמה, קרן, לטופס 17 ובאים ואומרים 'יש בעיה נפשית והנושא של ההתמכרויות הוא נלווה', משחקים עם זה כדי שהקופה תשלם.
<חגי ברוש: ברגע שזה יהיה בִּילְד אִין בתוך הרפורמה אז יהיה לנו הרבה יותר קל.
תמר זנדברג: השאלה אם זה הפתרון או הפוך, כי, אתה יודע, כרגע זה באחריות משרד הבריאות, זה באחריות המדינה.
תמר זנדברג: תחומים שעוברים לקופות החולים זו שאלה אם הם משתפרים או מידרדרים.
תמר זנדברג: כרגע יש לנו אחריות של משרד הבריאות, בוא נדאג שהיא תתקיים, אחר כך - - -
<זהר לוטן: אני יכולה לתת דוגמה לתיאור מקרה של מטופלת שלי - - -
תמר זנדברג: רק לפני, להגיד שיש לנו פרוטוקול מוקלט ומתומלל, אם את או מטופלת או את בשם המטופלת רוצה לחשוף את השם.
<יעל גור: כל הכבוד שאת אומרת את זה, יפה מאוד.
תמר זנדברג: אני אומרת בכוונה לפני שאת מתחילה כדי שלא יהיה כבר מאוחר מדי.
<יעל גור: רבקה מכירה סיפור שלא אמרו ומטופלת חשופה.
<זהר לוטן: אז אני זהר, עובדת סוציאלית במרפאה ניידת.
<זהר לוטן: זה סיפור שקרה לנו לפני חודשיים-שלושה.
<זהר לוטן: הרבה פעמים במכורים לסמים נפתח איזה שהוא חלון הזדמנויות שמגייס את המכורים לטיפול, כלומר צריכים להגיע לאיזה תחתית, זה חלון הזדמנויות שהוא גם קצר בזמן.
<זהר לוטן: אותה אישה שהיא למודת גמילות וכו', הסכימה ללכת להתאשפז במחלקה לתחלואה כפולה, היא הייתה מגויסת לזה ולא הצלחנו להוציא לה טופס 17 דרך קופת חולים - - -
<יעל גור: כדי לפגוש את הפסיכיאטר הזה, הטוב.
<זהר לוטן: היא גרה הרחק בצפון הארץ.
<זהר לוטן: בסוף הצלחנו, לא משנה, הצלחנו לקבל אותה עם איזה שהוא - - - לא משנה, זה כנגד הטבע, מה שנקרא, הוא קיבל אותה, זה לקח בערך חודשיים, הסבירו לנו ביחידה של ארתורו ולברן שבלי מסמך פסיכיאטרי עם אבחנה לא יקבלו אותה, לכן לא יכולנו לאשפז אותה לפני זה.
<זהר לוטן: עד שהדברים קרו המוטיבציה ירדה וירדה וירדה, בסופו של דבר היא הגיעה לשם.
<זהר לוטן: היא אמרה לי 'זהר, אני כבר לא שם', אמרתי 'בואי ננסה, בואי ננסה'.
<זהר לוטן: החוויה שלה הייתה 'עוד פעם, עד שאני רוצה זה לא מצליח'.
<זהר לוטן: זה משפט שלה.
<זהר לוטן: זהו, היא הייתה שם יום.
<זהר לוטן: לא מתוך ביקורת, אבל זו מחלקה מעורבת, זה כן ביקורת, אבל היא אמרה לי 'זהר, כשזרקו לי את הגבינה ככה לצלחת, אני אמרתי, מה אני צריכה להיות במקום כזה'.
<זהר לוטן: אז שוב, האנשים שעובדים שם, אני יודעת שגם הם אלה ששמים את הגבינה, אבל צריך איזה שהיא התכוונות, צריך את המקום של נשים, היא לא יכולה לפגוש שם גברים כשהיא בזנות, כשהרקע הוא פגיעות מיניות.
<זהר לוטן: זה פשוט מקרה ש - - - וזה חלון, הדברים האלה צריכים להיות מתוקתקים.
<יעל גור: אז הנה רשימה ו - - -
<אהרון שבי: שחלק ייענה.
<יעל גור: מצוין.
<אהרון שבי: בתחילת 2018.
<יעל גור: אז בואו נעבור סעיף סעיף, לא?
תמר זנדברג: כן, בואו נעבור.
<רני חלבי: הרבה מהדברים שמופיעים ברשימה שלנו, חגי וכולנו כבר הזכרנו, אבל באמת הדבר הכי בסיסי זה מרכז גמילה לנשים בלבד.
<רני חלבי: מרכז גמילה שיהיה ידידותי לנשים, עם צוות של נשים - - -
<חגי ברוש: עם מכסות של המשרד.
<רני חלבי: גם.
<רני חלבי: אין היום דבר כזה בישראל, אין מרכז גמילה לנשים.
<רני חלבי: זה לא כי אין מכורות לסמים, לצערי הרב - - -
<אהרון שבי: את מדברת על פיזית.
<רני חלבי: כן, מרכז גמילה לנשים אין.
<רני חלבי: וזה לא כי אין מכורות לסמים, לצערי הרב יש ולא מעט, בין אם זה סמי רחוב, פיצוציות או שימוש לרעה בתרופות.
<רני חלבי: מרכזים לטיפול בנשים עם תחלואה כפולה, הנושא שדיברנו קודם, אין.
<רני חלבי: אלה שמשתלבות, נאמר, בתחליפי סם, הם תחלואה - - - היה של אביבה פה, שנסגר.
<רני חלבי: דרך אגב, כשהוא היה פתוח היה לנו שיתוף פעולה מעולה איתם.
<אהרון שבי: מרכז סוציאלי לתחלואה כפולה מתוכנן להיות.
<יעל גור: מרכז יום כזה?
<אהרון שבי: לא מרכז יום, מרכז טיפולי שהוא מעובה, כולל פסיכיאטר, מתוכנן להיות מוקם בשלושה יישובים, כנראה אחד מהם יהיה בתל אביב.
<יעל גור: מה השניים האחרים?
תמר זנדברג: בתחילת השנה?
<יעל גור: זו בשורה ממש טובה.
<רני חלבי: זה ממש משמח לשמוע.
<רני חלבי: גם כשנשים נכנסות, לא משנה, נשים או גברים, נכנסים לגמילה, אבל העניין שלנו זה עם נשים, מרכזי הגמילה היום זה של 14 יום.
<רני חלבי: אם פעם זה היה 21 יום היום זה 14 יום.
<רני חלבי: 14 יום זה מעט מאוד.
תמר זנדברג: על מה את מדברת?
<יעל גור: על משך הגמילה, על האשפוזית.
<רני חלבי: 14 יום זה כלום.
<רני חלבי: אנשים יוצאים - - -
תמר זנדברג: מתי זה ירד ל-14 יום?
<רני חלבי: זה צריך לבוא ביחד, לכן אני חושבת שאם יהיה מרכז גמילה לנשים, שקודם כל באותו מקום יהיה גם הפיזי, של - - - וימשיכו שם עוד חודשיים שלושה כי עם נשים יש סיפור, יש את הטראומה של הפגיעות המיניות, יש את הטראומה של הזנות, יש את הסיפור של הילדים, כי רובן הן אימהות, בין אם מרחוק ובין אם לקחו להם ילדים ובין אם הן בהיריון.
<רני חלבי: כל הסיפור הזה לא בא לידי ביטוי ואז היא חוזרת עוד פעם לרחוב.
<רני חלבי: אז הזמן הוא מאוד משמעותי.
תמר זנדברג: לפני שאת עוברת לשלושה חודשים, מתי משך הטיפול קוצר משלושה שבועות לשבועיים באשפוזיות?
<חלי אהרוני: זה שבועיים באשפוזיות אם הוא יוצא החוצה, שלושה שבועות אם הוא עובר מדלת לדלת, לקהילה אחרת.
תמר זנדברג: בכל האשפוזיות ככה?
<חלי אהרוני: למעט תחלואה כפולה בבאר שבע.
<חלי אהרוני: במקרים חריגים זה - - -
תמר זנדברג: זה חדש לנו.
<יעל גור: זה לא מספיק, פיזית זה לא מספיק.
<רני חלבי: דרך אגב, לא רק לנשים, גם לגברים.
<רני חלבי: לנרקומן שכל כך הרבה שנים חי בתוך הזנות, שבועיים, 14 יום, זה כלום, זה שום דבר.
<חגי ברוש: אני מכיר 21 יום עם הארכה ל-28.
<קריאה: אין שום מחקר, אין שום מאמר, אין שום אינדיקציה שזה - - -
<רני חלבי: זה עניין של עלויות.
<קריאה: זה רק כסף.
<יעל גור: צריך לדבר עם פאולה.
תמר זנדברג: אנחנו - - - את קיצור משך האשפוז באשפוזיות משלושה שבועות, שזה מה שידענו כל הזמן, לשבועיים.
תמר זנדברג: שתיים, אני כבר לא מדברת על הארכה לשלושה חודשים או בדיקה של הנושא של אשפוזיות לנשים על כל הצרכים, בין היתר הערכה, בין היתר שזה יהיה בנפרד וכל הדברים האלה.
תמר זנדברג: אבל קודם כל בכלל לא ידענו שזה - - - אנחנו ידענו שזה שלושה שבועות.
<יעל גור: עם אופציה ל-28.
<יעל גור: תמיד היה ככה.
<דני שחר: יש לי פגישה עם פאולה.
<דני שחר: שים לי את כל הנושאים שצריך להעלות שם.
<רני חלבי: זה הדבר הנוסף, שאין שירותי המשך לגמילה לנשים האלה.
<אהרון שבי: אני רוצה רגע לעצור בהקשר הזה, כי שירותי המשך לגמילה, כאשר במרכז היום לנשים שקיים ברוטשילד כאן, המרכז רובו ככולו מתאכלס באוכלוסייה שהיא לא רק של העיר תל אביב ויש מקומות לקלוט אותם, זה מעלה שאלה לגבי מה שנקרא רצף והפניות שקיימות לאוכלוסיית נשים.
<אהרון שבי: זאת אומרת האפשרות הזאת קיימת, אכן מעט שירותים, ואנחנו, אפרופו החלק הסוציאלי, נרחיב אותם, אבל יש מקומות בעניין הזה, השאלה אם משתמשים בהם.
<רני חלבי: לא, אבל גם עם רוטשילד אנחנו עובדים.
<רני חלבי: השבוע התחילה שם מטופלת שלנו במרכז יום.
<אהרון שבי: מצוין.
<רני חלבי: היא, יש לה בית, אבל יש פה אוכלוסייה שלמה של האזור, תיכף בסיור נראה, שאין - - -
<אהרון שבי: לגבי הבית נדבר, אבל קיימת האפשרות ויש מקומות.
<יעל גור: לא רק זה, יש לנו שיתוף פעולה מצוין, אנחנו עושים שם גם ניידת בדיקות, אנחנו עושים שם הסברה על מחלות מין, יש לנו שיתוף נהדר עם יואב באופן אישי ועם כל הצוות שלו, אבל זה לא מספיק.
<אהרון שבי: למי שיש מגורים נכון להיום יש אפשרות.
<אהרון שבי: לגבי - - -
<רני חלבי: ברור שיש.
<רני חלבי: גם עם יפו וגם עם שכונת התקווה וגם - - - היום מרכז היום של תל אביב מתרכז ברוטשילד, לגבי נשים, אנחנו בהחלט עובדים עם היחידות העירוניות, עם כולם וכולם מכירים אותנו ואנחנו עושים שם כל מיני פעילויות של בדיקות והסברה.
<יעל גור: אבל צריך להגיד שגם המרכזים האלה, לא כתבנו את זה פה, הם לא מונגשים ללהט"ב, לא לנשים טרנסג'נדריות ולא לגברים MSM.
<יעל גור: מרכזי היום לטיפול בנפגעי סמים, הם לא ידידותיים לנשים טרנסג'נדריות ולגברים הומואים.
<יעל גור: זה לא נעים לגבר הומו ללכת למרכז רוטשילד, זה לא אותו מלייה, הוא לא מרגיש שייך, הוא מדיר את עצמו.
<יעל גור: זה לא שלא מקבלים אותם, אבל הם נפלטים כי הם לא מרגישים בבית.
<יעל גור: המאפיינים של ההתמכרות הם אחרים והם באים ברקע - - -
<אהרון שבי: ב-2018, עוד פעם, יש כוונה לפתוח מרכז לאוכלוסיית להט"ב.
<יעל גור: איפה?
<אהרון שבי: כנראה ב - - -
<יעל גור: מדהים.
<אהרון שבי: והתחלנו דיאלוג עם - - -
<יעל גור: בישיבה דיברנו שצריך, זה היה מזמן.
<אהרון שבי: אז אנחנו מכוונים לשם.
<יעל גור: נהדר.
<אהרון שבי: הכול אצלנו זז לאט, אבל - - -
<יעל גור: מבחינתנו זה השקף האחרון והבא בתור זה הסיור.
<יעל גור: מלבד קרית שלמה יש מעט מדי קהילות טיפוליות לנשים שהן גם חוות תחלואה כפולה שנעזרות בתחליפי סם.
<יעל גור: חוץ מקרית שלמה אנחנו לא מכירים ולא לכל הנשים מתאים קרית שלמה.
תמר זנדברג: איפה זה קרית שלמה?
<יעל גור: ליד המשוב בני ציון בצרה.
<אהרון שבי: בהקשר הזה, יעל, גם קהילת שילוב, תחליפי סם, או המונח האחר טיפול תרופתי ארוך טווח בהקשר הזה, שהוא המונח שהיום משרד הבריאות משתמש, הסובוקסון כן יכול לקבל את המענה, הן בקרית שלמה וגם לגבי שילוב באילנות.
<אהרון שבי: סובוקסון.
<אהרון שבי: מתדון, זה בדרך.
<יעל גור: בסדר, אבל עוד פעם, לא כולם - - - קרית שלמה, כדאי לכם לסייר, זאת אוכלוסייה מאוד מוחלשת ולא כל האנשים מרגישים נוח שם.
<יעל גור: כל פעם שאני באה לשם אני מרגישה כמו בבסיס צבאי, ולא בקטע טוב.
תמר זנדברג: יש קטע טוב?
<יעל גור: יש אנשים שיש להם זיכרונות טובים מהצבא, לי לא.
<רני חלבי: כשאנחנו העובדות שמפנות לקרית שלמה, הרבה פעמים אנחנו מסתכלות אחת על השנייה ואני לא יודעת, ואני כאשת מקצוע וכמי שרוצה להגיש טיפול לאישה, יש לי שאלות בתוכי אם אני עושה נכון שאני מביאה אותה לשם, אם זה מקום טוב עבורה, אם זה ידידותי לה, כי שם יש אנשים עם פיגור ויש את בית האבות ו - - -
<אהרון שבי: הם לא ביחד.
<רני חלבי: הם לא ביחד, אבל תקשיב, יש שם זנות ויש שם סחר בכדורים, אנחנו יודעים הרבה דברים והיו שם מקרים מאוד קשים.
<יעל גור: אתם צריכים לסייר שם.
<יעל גור: יש עוד שלושה סעיפים, דברים שלא קיימים.
<יעל גור: לא קיימת קהילה טיפולית, אני לא מדברת על מרכז אשפוזית, שהוא ידידותי לנשים טרנסג'נדריות, אין קהילה טיפולית למחלימות מהתמכרות לנשים טרנסג'נדריות, אין כזו קהילה לגברים MSM ולא קיימת קהילה טיפולית לאימהות עם ילדים.
<אהרון שבי: תחילת 2019.
<אהרון שבי: קהילה לאימהות וילדים בתחילת 2019.
תמר זנדברג: למה רק ב-2019?
<אהרון שבי: יצאנו למשרה הזאת, תהיה בחירה של ספק, התחיל עכשיו המכרז לצאת לדרך, זה ייקח את השנה הזאת, לצערי הרב.
תמר זנדברג: כן, בדיוק, זה הרבה זמן.
<אהרון שבי: התקציב קיים, זו קהילה שתפעל בשילוב של שירות ילד ונוער, אפרופו מה שהיה בזמנו באילנות, ייבחר ספק באזור כזה או אחר, אבל שוב, הגלגלים לצערי פועלים לאט.
<זהר לוטן: ספק זה אומר שזה יופרט?
<זהר לוטן: זו המשמעות?
<אהרון שבי: אבל לפחות מהבחינה הזאת יש - - -
תמר זנדברג: זה עמותה מפעילה.
<אהרון שבי: זה חלק ממה שדובר, גם אחריות הוועדה כרגע להקצאת תקציבים ייחודיים, מעבר לכל מה שאנחנו מדברים על 19 מרכזים ייחודיים שיופעלו בקהילות לנשים בלבד מתחילת השנה, אבל זה משהו שייקח זמן.
<יעל גור: 19 או 2019?
<אהרון שבי: 19 יחידות מטרה לנשים על רצף ההתמכרות.
<אהרון שבי: זה יחידות אמבולטוריות - - - בתחילת השנה.
תמר זנדברג: בתוך היחידות הקיימות יהיה - - -
<אהרון שבי: ליד היחידות, או במקומות אחרים, 19 יחידות מתוכננות.
תמר זנדברג: שבי, וגם, שוב, חבל שמשרד הבריאות לא פה, אבל גם חגי, דני, הנושא של קהילה טיפולית להט"בית, אמרת על המרכז, אני שמה את זה לשלב הבא, כי באמת, כמו שאנחנו יודעים, אוכלוסיית להט"ב זו אוכלוסייה שגם האופי של קהילה טיפולית שכוללת חיים שם, ממש, לזמן ארוך, לחצי שנה או שנה, יש משמעות מאוד מאוד - - - עכשיו שאני חושבת על זה, סיירנו, לדעתי, בכל הקהילות הטיפוליות בארץ או כמעט בכולן, העובדה שלא פגשנו שם הומואים ולסביות וטרנסים וטרנסיות, היא אומרת שהאוכלוסייה הזאת נמצאת אי שם וכמו שאנחנו יודעים כנראה בסיכון יותר גבוה להתמכרויות בגלל שזו אוכלוסייה מוחלשת והיא מיעוט.
<אהרון שבי: מה שיניע את היכולת להבין את זה יותר, באמת המרכז האמבולטורי ייתן לנו מספרים.
תמר זנדברג: בדיוק, זה שזה כבר בדרך זה טוב - - -
<אהרון שבי: אנחנו היינו בפגישה שביקשנו נתונים קצת יותר רחבים.
<יעל גור: נכון, היינו לפני חצי שנה.
<אהרון שבי: גם עם יעל הייתה פגישה בהקשר הזה.
<אהרון שבי: אולי דבר יניע את הדבר השני - - -
תמר זנדברג: הוועדה תערוך בהזדמנות הקרובה, לא יודעת, עם יום זכויות הלהט"ב בקרוב, במרץ או ביוני?
<בת שבע פנחסוב: בפברואר.
תמר זנדברג: בפברואר, מצוין, אז הוועדה תערוך בפברואר דיון מיוחד בנושא של התמכרויות באוכלוסיית הלהט"ב.
תמר זנדברג: עשינו כבר בנושא מסיבות ודיברנו על - - - אבל עכשיו ספציפית לנושא של טיפול ושיקום להתמכרויות ונפגעי סמים באוכלוסיית הלהט"בים.
<אהרון שבי: לפני זה, אפרופו נשים, תחילת 2019 אותו דבר, מקלט חירום לנשים על רצף ההתמכרות.
<יעל גור: גם בתל אביב?
<אהרון שבי: גם יכול להיות באזור המרכז - - - אז שני דברים, חוץ מ - - -
<יעל גור: זה בעצם עוד שאלטר?
<רני חלבי: ואם אני רוצה להשתמש בשירות כזה, דרך מי זה יופעל?
<יעל גור: הועדה או שאלטר?
<אהרון שבי: פנייה ישירה, כניסה, מחלקות רווחה וכל הדברים האלה.
<אהרון שבי: הכול יגיע, אנחנו עכשיו עדיין רק בבישול.
<אהרון שבי: יש תקציב, זה ייקח, שוב, סיפור המכרז הוא סיפור כבד אצלנו.
<רני חלבי: לא, כי אם זה הולך להיות כמו ביחידה לדרי רחוב, כמו הגגון פה בצ'לנוב, אז זה בעייתי.
<יעל גור: כי הם לא מקבלים אנשים שמשתמשים בסמים.
תמר זנדברג: לא, זה לנשים בהתמכרות.
תמר זנדברג: הרעיון פה זה ל - - -
<אהרון שבי: המקלט הזה הוא לאוכלוסייה על רצף ההתמכרויות כאשר - - -
תמר זנדברג: אני יודעת שאתם המון - - - אנחנו, ועדת הסמים וכל אלה שנמצאים כאן, מוכוונים לשירותי ההתמכרויות.
תמר זנדברג: לצערי, משרד הבריאות, השירות להתמכרויות, לא פה, אבל שבי הוא ראש שירות להתמכרויות במשרד הרווחה.
<יעל גור: השאלה אם הזמינו אותם.
תמר זנדברג: בוודאי, הם מוזמנים קבועים.
<יעל גור: אוקיי, כי כל הזמן אומרים, שלא יהיה לפרוטוקול, לנו בעיות אחרי זה, לא לכם.
תמר זנדברג: לא, אנחנו מזמינים, זה מוזמנים קבועים והם גם באים קבוע.
<יעל גור: אני אגיד משהו על השירותים, אפרופו הגגון, וגם על הקהילות הטיפוליות, אפרופו קרית שלמה, יש איידסופוביה במקומות האלה, פחד מאיידס.
<יעל גור: כן, לגגון הנוכחי בתל אביב אי אפשר להתקבל אם את נשאית HIV או אם אתה נשא HIV, מה שלא קיים בשום טקסט בוק של טיפול באנשים שחיים עם HIV.
<יעל גור: יש פה רופאות בחדר, אין שום סיכוי להידבק במגע יומיומי ב-HIV ועדיין הגגון, והייתה אפילו תביעה של הוועד למלחמה באיידס את הגגון, לצערי הם הפסידו כי השופט היה בור.
<יעל גור: הוועד למלחמה באיידס הפסידו לגלעד חריש.
<יעל גור: אין שום סיבה לא לקבל נשאי HIV וגם בקהילות טיפוליות, בזמנו באילנות, כשרציתי להפנות אמא עם ילדה, כשעוד אפשר היה, האמא הייתה נשאית ולא קיבלו אותה.
<יעל גור: עושים בעיות לאנשים עם HIV להתנקות מסמים, היום, במסגרת השירותים לטיפול בהתמכרויות וזה ללא שום סיבה.
<יעל גור: HIV לא עובר מאדם לאדם, לא בשטיפת כלים, לא בארוחה, לא בחיבוק, לא בלחיצת יד.
<יעל גור: אז במרפאה לחולות מין ואיידס חשוב להגיד את זה.
תמר זנדברג: אנחנו לא נתקלנו בזה.
<יעל גור: בקהילות מקבלים, אבל דורשים מהם לעשות גילוי נאות בקבוצה ולשתף בעובדה שהם נשאים, שזה לגמרי אסור.
<אהרון שבי: את קיבלת באחרונה מסר שזה קורה?
<אהרון שבי: באחרונה קיבלת מסר?
<אהרון שבי: כי אני חושב שזה השתפר מאוד.
<יעל גור: לפני שנתיים.
<יעל גור: הייתה לי פגישה אישית עם - - -
<קרן לנדסמן: זה קרה עכשיו, היה לנו סיפור כזה עכשיו.
<יעל גור: אני לא זוכרת מעכשיו, אז תגידי.
<קרן לנדסמן: אני מנסה להיזכר.
<יעל גור: אבי עדיין מנהל את קרית שלמה?
<אהרון שבי: אבי מנהל את קרית שלמה.
<יעל גור: אז הוא ממש לא, הוא אומר 'אצלי כל אדם עם HIV רק אם הוא עושה גילוי נאות בקבוצה'.
<רני חלבי: ולמרות שעשינו שם סדנה לא פעם.
<יעל גור: זה אסור.
תמר זנדברג: רגע, שנייה, אנחנו שמנו על זה כוכבית.
תמר זנדברג: אנחנו כוועדה דווקא לא שמענו על זה, אני חייבת להגיד, עד עכשיו, אבל - - -
<אהרון שבי: גם לא בשירות לא שמענו בזמן האחרון.
<אהרון שבי: אני אבדוק את העניין.
תמר זנדברג: אבל אנשי השירות פה יבדקו את הסוגיה וגם אלינו תדווחו, אם יש תופעה כזאת שהיא נרחבת, אנחנו או שנעשה דיון נוסף בוועדה רק על זה.
<יעל גור: אולי צריך לעשות יום עיון למנהלי - - -
תמר זנדברג: שוב, השאלה, אני רגע שמה כוכבית, כי כל שבוע אנחנו מתעסקים כל הזמן עם הקהילות ועם האשפוזיות ולא שמענו את זה עד עכשיו.
<יעל גור: כן, אבל את יודעת, גם שיעור האיידס הוא לא כזה גבוה שתיתקלי בזה כל הזמן.
<יעל גור: תודה לאל.
תמר זנדברג: אז אני אומרת, רשמנו - - -
<קריאה: הם גם לא יגידו שהם לא מקבלים.
תמר זנדברג: לא, שמענו על כאלה, אפילו על נושא מטופלי קנביס רפואי שמענו.
תמר זנדברג: כשיש תופעות כאלה בדרך כלל אנחנו שומעים, אם אנשים נחסמים או כל מיני.
<יעל גור: כן, בסדר, אז תעשו בדק בית עם החבר'ה.
תמר זנדברג: אימהות, המון דברים כן מגיעים אלינו.
<אהרון שבי: אנחנו נבדוק את זה.
<יעל גור: אין מספיק נשים מטפלות בתחום ואין סל סיוע לעזרה ראשונה.
<יעל גור: נשים וגם גברים שיוצאים ממרכז גמילה, עוד לא מגיעים לקהילה טיפולית, יש להם כמה ימים בבית, אין להם פת לחם.
<יעל גור: זאת אומרת איזה שהוא סל עזרה ראשוני לבן אדם שיוצא ממרכז גמילה.
תמר זנדברג: תראי, אנחנו עובדים ביחד עם חגי, גם עם מירב בן ארי, שהייתה פה כמה פעמים, על סל שיקום לנפגעי התמכרות, בדומה לסל שיקום של נכי נפש בקהילה, שלא יצטרכו ליפול על התפר הזה של תחלואה כפולה, אלא סל למכורים.
תמר זנדברג: רצינו הצעת חוק, אנחנו עכשיו עובדים מול משרד האוצר ומשרדי הממשלה על פיילוט שיקצה איזה שהוא סכום לכמה אלפי מטופלים ברמה הראשונית.
תמר זנדברג: אני לא יודעת, סל שיקום כזה כולל ממש סכום מזומן לימים ראשונים לאוכל ודברים כאלה?
תמר זנדברג: זהו, בדרך כלל סל שיקום זה סיוע בדיור, זה הכוון תעסוקתי, זה שיניים, מיצוי זכויות.
<חלי אהרוני: העניין הוא שהתכניות, כשהם יוצאים מאשפוזיות, בדרך כלל כבר יש איזה שהוא כיוון לאן הם ישתלבו - - -
תמר זנדברג: הרעיון הוא מדלת לדלת.
תמר זנדברג: הרצף הטיפולי הזה, שהוא נורא חשוב וזה עלה גם פה.
תמר זנדברג: אגב, יכול להיות ששווה במצב כזה בתוך סל השיקום הזה, עם כל מה שנלווה, להוסיף איזה שהוא סכום, קטן מאוד אפילו, בהקשר של - - - מצד אחד זה מסוכן.
<קריאה: אפשר לתת תלושים.
<יעל אוחנונה: אפשר לתת רק לאלה שלא הולכים מדלת לדלת, לא להוסטלים ולא ל - - - הם הולכים לרווחה, לנפגעי סמים.
<יעל אוחנונה: עד שהם מקבלים את הבטחת ההכנסה עוברים לפחות שלושה חודשים, עד שהם מקבלים עובדת סוציאלית או עובד סוציאלי לוקח להם זמן, בינתיים הם נופלים בין הכיסאות והראש מה אומר להם?
<יעל אוחנונה: ללכת לקנות, הם הולכים לעשות את זה ואז עוד פעם הם נופלים לסמים.
<יעל אוחנונה: אני מדברת על הטווחים האלה, שיעשו להם משהו שביטוח לאומי אולי יכיר.
<חגי ברוש: הייתי בישיבה אצל מנהלת הבטחת הכנסה בביטוח לאומי - - -
תמר זנדברג: אנשים נופלים בגלל שבועיים או חודש.
<חגי ברוש: לפי דעתי ברגע שיהיה לנו את הפיילוט נוכל לשבת עם ביטוח לאומי ולטפל - - -
תמר זנדברג: ולראות מה זה כולל.
<יעל גור: את רוצה שנשלח לכם את המצגת?
<עדי ענבר: אם זה לא הזמן לענות עליהן זה בסדר, יש לי שתי שאלות מקרו.
תמר זנדברג: לא, הכול בסדר, בבקשה.
<עדי ענבר: השאלה הראשונה שלי, דיברנו על ממשק בין רווחה לבריאות שהוא מאוד שהוא מאוד ברור - - - יש גם את המשטרה שיושבת בחדר והייתי שמחה לשמוע קצת על הממשק הזה, בעיקר על הרקע של השאלה שרוב - - - התפר הפלילי, התפר הסמוי, התפר שמתחבא ומחביא את עצמו ולכן - - -
<יעל גור: הערה חשובה, תודה.
<עדי ענבר: איפה הקשר הזה מתקיים, אם בכלל.
<עדי ענבר: זאת שאלה אחת.
<יעל גור: על התפר שלנו עם המשטרה, רני ונינה ידברו על זה.
<עדי ענבר: ובהקשר הזה אני רוצה להכניס מילה אחת, בעניין לגליזציה.