GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יוליה שטראים: הכי גרוע, הוא אמר ש-31.12.2017 אנחנו לא עושים תכנית סילבסטר.
<יוליה שטראים: אני ביקשתי מאבי דחוף מחר, ואני כמה פעמים הסברתי.
<יוליה שטראים: אני לא יכולה לבוא בלי שום – להגיד להם כן, אתם כבר שייכים לי.
<יוליה שטראים: הם שייכים לי מהיום, היום אני יכולה להגיד להם ''נו, נו, נו" או לא.
<יוליה שטראים: תוך יומיים נכנסו כולם, עוד לא ראיתי שום ניירות, לא ראיתי כלום, את מי אני – רק הבטחתי מיליון אחוז, אני יודעת שאני מקבלת אותם גם.
תמר זנדברג: אותם עובדים באותם תנאים?
<יוליה שטראים: יכול להיות שיותר טובים, עכשיו אני הבנתי שזה יהיה יותר טוב.
תמר זנדברג: לפחות אותם עובדים, ולפחות אותם תנאים?
<יוליה שטראים: כי מי שהוא בוא נגיד – ולא פה אין שמות.
<יוליה שטראים: זה מה שאני קיבלתי מהמנהלת שלהם.
תמר זנדברג: אוקי, וזה כל העובדים?
<יוליה שטראים: בסוף זה לא כל העובדים ששייכים לרשות.
<יוליה שטראים: מי שעבד דרך רשות הסמים אני חייבת לקבל, זה כן.
<יוליה שטראים: הסברתי ואמרתי: חבר'ה, אבל אני באתי רק להרגיע אתכם.
<יוליה שטראים: כבר ידעתי שאוהד בתמונה.
<יוליה שטראים: הם אמרו לי כן, הוא אמר לי: יוליה אנחנו פנינו, אנחנו לא ידענו מה, מו, מי.
<יוליה שטראים: אז אמרתי: חבר'ה, תנו לי לבדוק, ולא נתנו לי את כל הדברים עד הסוף.
<יוליה שטראים: תוך יומיים הם באו אליי.
<יוליה שטראים: קודם כל, יש 4 עובדים.
<יוליה שטראים: בגלל שנשאר כסף ברשות, המנהלת העבירה כסף עד פברואר כמו עובדת משרד, כמו ריקי.
<יוליה שטראים: רק בפברואר אני צריכה לקלוט אותה.
<יוליה שטראים: גם דיברתי איתה ואמרתי: ריקי, עד פברואר - - -
תמר זנדברג: ובפברואר מה יקרה?
<יוליה שטראים: אמרתי לה: מראשון למרץ, את שייכת לי, אבל אנחנו נעשה את זה- - -
תמר זנדברג: מה זה לי?
<יוליה שטראים: לתכנית עיר ללא אלימות.
תמר זנדברג: שמה זה?
תמר זנדברג: זה תאגיד עירוני בתאגיד?
<יוליה שטראים: זה בתוך התאגיד העירוני.
תמר זנדברג: זאת אומרת, הם ייכנסו כעובדי התאגיד העירוני עיר ללא אלימות?
תמר זנדברג: אוקי, וזה יקרה - - -
<יוליה שטראים: יש לי הכל, גם תרבות יש - - -
תמר זנדברג: וזה יקרה בפברואר?
<יוליה שטראים: לא, החדשים שלושה או ארבעה.
תמר זנדברג: אוקי, והקיימים?
<יוליה שטראים: האלה מהיום כבר שלי.
תמר זנדברג: מהיום.
תמר זנדברג: והם חתמו על חוזים?
<יוליה שטראים: בגלל שאנחנו הגענו והם התחילו לשאול על קרן השתלמות ודברים כאלה, לפי התכנית של עיר ללא אלימות לא יהיה.
<יוליה שטראים: אני מקבלת תקציב מאוחד, ויש לי מדריכים או בנות שעובדים חלק 8 חודשים וחלק 9 חודשים, לא שלנו.
<יוליה שטראים: ביקשתי אותם, והיום בגלל שיהיה להם ביטוח להמשיך את הפעולות.
<יוליה שטראים: הם חתמו על טופס 101 וביקשתי 3-4 ימים, כמו שדיברתי איתך בטלפון, להמשיך לבדוק עם עורך דין מה אני עושה עם הכסף שלהם.
<יוליה שטראים: באותו יום דיברתי עם נאוה, היא שלחה לי הכל חדש, לא מה שעכשיו.
<יוליה שטראים: אני יודעת הכל, מי שמגיע 60%, מי שמגיע 20% - - -
תמר זנדברג: כולל כל התנאים, קרן השתלמות והכל, כל מה שהיה קודם?
<יוליה שטראים: בגלל זה עכשיו הם אמרו – אני החלטתי, שאלתי אותם, זה מכסף שלהם.
<יוליה שטראים: בואי נגיד שיש לי 120,000 שקלים לנדב, סתם דוגמה, את הכסף הזה, כולל קרן ההשתלמות עם מציגים שלי, אני מעבירה לנדב ל-12 חודשים.
תמר זנדברג: מה את מעבירה?
<יוליה שטראים: סתם, נדב, התקציב שלו של רשות הסמים - - -
תמר זנדברג: לא, אבל רגע.
תמר זנדברג: את אמרת עכשיו שאת היית עובדת הסתדרות והיית ראש מרחב.
תמר זנדברג: כמו שאת יודעת, תנאים סוציאליים זה לא כסף – הכסף שכאילו שייך לעובד בתוך זה – תנאים סוציאליים זה קודם כל זכות, שלא תמיד יכולה, מה שנקרא, לפגוע בטווח הקצר.
תמר זנדברג: יש חלק השלמה של המעסיק שזה בסוף לטובת העובד בטווח הארוך.
תמר זנדברג: זה תנאים סוציאליים, אנחנו לא מקצצים תנאים סוציאליים תמורת כסף מזומן.
<יוליה שטראים: עם כל הכבוד לך, זה לא כסף מזומן.
תמר זנדברג: במרכאות אני אומרת, לפרוטוקול.
<יוליה שטראים: גם אני אומרת במרכאות.
תמר זנדברג: כן, אבל הפרוטוקול לא רואה אותנו, אז אני מציינת.
<יוליה שטראים: נכון, אבל זה תכנית – זו לא תכנית שהעירייה מקבלת קבוע.
<יוליה שטראים: תוך שנתיים-שלוש כמו שסגרו את הרשות למלחמה בסמים, גם יכולים לסגור.
<יוליה שטראים: לפעמים כואב כמו שעכשיו ראינו את טבע, מה שהיה עם חיפה כימיקלים.
<יוליה שטראים: לפעמים - - -
תמר זנדברג: לא הבנתי, אז עכשיו לא נשלם קרן השתלמות בגלל שאולי עוד שנתיים-שלוש נסגור?
<יוליה שטראים: את יכולה לתפוס - - -
תמר זנדברג: אני שואלת, לא הבנתי מה את אומרת.
<יוליה שטראים: מה שמגיע להם.
תמר זנדברג: כולל קרן השתלמות?
<יוליה שטראים: החוזה יהיה לא עם הוותק של 9 שנים- - -
תמר זנדברג: זה עובדים, מה זאת אומרת?
<יוליה שטראים: ה-9 שנים נגמרו.
<יוליה שטראים: אין חוק כזה.
תמר זנדברג: אז מה אם אין חוק כזה?
תמר זנדברג: זה עובדים, למה העובדים צריכים להיפגע בגלל שאיפשהו במשרד למעלה מישהו עשה שינוי ארגוני שזה עבר מפה לשם?
תמר זנדברג: זה זכויות, ותק זה גם חלק מהזכויות.
<יוליה שטראים: תנו לי חוק כזה שיש - - -
תמר זנדברג: למה חוק?
תמר זנדברג: מה זה קשור לחוק?
<יוליה שטראים: עם כל הכבוד, זה ממש חוק – לא נפגע להם שום דבר.
<יוליה שטראים: הם קיבלו פיצויים, למה הם הסכימו לקבל פיצויים?
<קריאה: לא קיבלנו עדיין בכל מקרה.
<יוליה שטראים: אי אפשר.
<יוליה שטראים: אולי תלמדו את החוק.
<יוליה שטראים: סיימנו, אנחנו - - -
תמר זנדברג: לא כל מה שהחוק מאפשר חובה גם לעשות.
תמר זנדברג: יש עובדים שעובדים 7-8-9 שנים, למה שהם לא ימשיכו as-is?
תמר זנדברג: מישהו מאיתנות פתאום מפוטר- - -
<יוליה שטראים: עם כל הכבוד, תמר, אני קמה ועוזבת אני לא יכולה לשמוע חוקים פופוליסטיים.
<יוליה שטראים: התכנית החליטה.
תמר זנדברג: איזו תכנית?
<יוליה שטראים: התכנית ממשיכה, רשות הסמים.
תמר זנדברג: אם זה ממשיך, אז למה העובדים לא ממשיכים?
<יוליה שטראים: למה העובדים היקרים לא הגיעו אלייך לפני חצי שנה-שנה כשהם קיבלו משכורת לא מהעירייה אלא מתוך המתנ"ס?
<יוליה שטראים: ולא הכירו את המנהל?
<יוליה שטראים: אותו דבר, איך אני יכולה לקנות את האנשים ולפתוח להם הסכם מלפני 7 שנים?
תמר זנדברג: למה לפתוח הסכם?
תמר זנדברג: את לא צריכה לפתוח, בדיוק להפך.
<יוליה שטראים: אני הולכת לעשות הסכם חדש, שהם שייכים לנו מ-1.1.2018.
תמר זנדברג: בסדר, אז למה לא להכיר אבל בוותק הקיים קודם?
תמר זנדברג: אני לא מבינה, זה תנאים של עובדים, למה שהם ייפגעו?
<נאוה וייס: אני רוצה להגיד רגע משהו.
<נאוה וייס: זה בדיוק הגבול בין האחריות שלנו ל- - -
תמר זנדברג: בסדר, בשביל זה כולם יושבים פה מסביב לשולחן.
<יוליה שטראים: זה לא נכון נאוה, גם אתם לא עשיתם לאנשים, אתם נותנים כל שנה – לא בדקו כל שנה בכמה הגדילו או לא הגדילו את המשכורת.
<נאוה וייס: כי זה לא עניינינו, אנחנו לא מעסיקים אותם.
תמר זנדברג: טוב, בואו נשמע- לא, רגע - - -
<יוליה שטראים: עכשיו הם יהיו שייכים לנו - - -
תמר זנדברג: אבל למה שהם ייפגעו בגלל זה?
<יוליה שטראים: תגידי לי עכשיו איפה הם ייפגעו.
תמר זנדברג: בזה שהוותק שלהם לא יוכר.
<יוליה שטראים: אבל מה, הם לא מקבלים את ה- - -
תמר זנדברג: אז אם אין בעיה, אם הם לא נפגעים, אז למה לא - - -
<יוליה שטראים: הם לא עובדי עירייה.
תמר זנדברג: הם גם עכשיו לא יהיו עובדי עירייה, זה עובדי תאגיד.
<יוליה שטראים: לא - - -
תמר זנדברג: נו, אז מה הבעיה?
תמר זנדברג: אם זה לא ישפיע והם לא ייפגעו, אז למה לא?
תמר זנדברג: אחד מהם ירצה לצאת ללימודים, אחד מהם ירצה, אני לא יודעת מה - - -
<יוליה שטראים: אבל אין לי - - -
<קריאה: זה לפי האיגוד - אנחנו עובדים בצורה - - -
תמר זנדברג: אם זה לא יפגע בהם בשום דבר, אז מה הבעיה?
<יוליה שטראים: סליחה, אני חושבת שבמנגנון שלכם יש בעיה.
<יוליה שטראים: הם לא רוצים לעבוד, אין בעיה, אנחנו לא ניקח אותם לעבודה.
<קריאה: מי אמר שאנחנו לא רוצים לעבוד?
<יוליה שטראים: אבל עכשיו אתה מדבר שאתה רוצה את ההסכם הישן- - -
<יוליה שטראים: למה לא דיברו בשימוע?
תמר זנדברג: את אמרת שהשימוע היה טכני, רק בשביל להעביר אותם ממקום למקום.
<יוליה שטראים: לא, זה לא טכני.
תמר זנדברג: אה, אז עכשיו זה לא טכני.
<יוליה שטראים: לא אמרתי על הפרוצדורה.
<יוליה שטראים: אנשים היו צריכים לדעת שהם לא מפוטרים, הם ממשיכים, התכנית ממשיכה.
תמר זנדברג: את יודעת שאת היית - - -
<יוליה שטראים: התכנית ממשיכה.
תמר זנדברג: רגע, אל תפסיקי אותי.
תמר זנדברג: עם כל הכבוד, את באת אליי לכנסת.
תמר זנדברג: כדאי - - -
<יוליה שטראים: אבל סליחה- - -
תמר זנדברג: לא, לא, אין צורך לאבד את העשתונות.
תמר זנדברג: תמזגי לעצמך כוס מים, תקשיבי רגע - - -
<יוליה שטראים: אני לא רוצה מים, אני בסדר.
תמר זנדברג: אז תקשיבי.
<יוליה שטראים: את עשית עכשיו נזק לעובדים, חבל.
תמר זנדברג: בואי, את לא תאיימי עליי, עם כל הכבוד.
<יוליה שטראים: תבדקי קודם כל את הנושא.
תמר זנדברג: רק שנייה, אני שואלת אותך דבר נורא פשוט.
תמר זנדברג: את אומרת שהשימוע הוא טכני בלבד, והם עובדים להעסקה חדשה - - -
<יוליה שטראים: כל עובד קיבל הסבר מהמנהלת שלהם, שהתכנית נסגרת בתוך המתנ"ס.
<יוליה שטראים: בגלל שזה היה צינור – היא גם אמרה להם שהם עוזבים את המקומות.
<יוליה שטראים: אני נכנסתי ואמרתי שאף אחד לא עוזב, כולם נשארים באותו מקום.
<יוליה שטראים: השימוע היה חייב להיות בתוך המתנ"ס, המתנ"ס סגר את הפתח.
<יוליה שטראים: גם כל אחד מהם, והסברתי להם שלא תהיה להם הפסקה.
<יוליה שטראים: לפי החוק אפשר להגיד שהם ייקחו זמן ספייר ולהתחיל עוד חודש לעשות פעולות.
<יוליה שטראים: אני אמרתי שלא, אתם מסיימים ב-31.12.2017, ב-1.1.2018 אתם עובדים שלנו.
תמר זנדברג: את יודעת שביחסי עבודה, פגיעה והרעת תנאים זה כמו פיטורים.
<יוליה שטראים: ברגע שהם פגעו – איפה הם פגעו?
תמר זנדברג: בזה שהוותק שלהם לא מוכר, למשל.
תמר זנדברג: בזה שקרן ההשתלמות שלהם לא עוברת כמו שהיא.
<יוליה שטראים: לא, קרן אני ממשיכה להעביר באותו – אמרתי להם, באותה חברה.
<יוליה שטראים: הם מעבירים – אה, טוב, את חושבת שהוותק שלהם – לנו, בתוך התאגיד, אין אחרי 5 שנים אתה יכול לקבל דרגות, אין דרגות בתאגידים.
תמר זנדברג: אבל להם זה דבר שהוא מקצועית.
<יוליה שטראים: את מדברת רק על הוותק של קרן ההשתלמות, פנסיה ודברים כאלה.
<יוליה שטראים: כל התנאים הסוציאליים ממשיכים היום באותה חברה.
<יוליה שטראים: שום בעיה.
תמר זנדברג: אז למה כל כך - - -
<יוליה שטראים: תשאלי אותם מה הבעיה.
תמר זנדברג: אני עכשיו שואלת אותך:
תמר זנדברג: למה זו כל כך פגיעה בציפור נפשך, שהוותק שלהם יוכר וימשיך אותו דבר?
<יוליה שטראים: איפה?
תמר זנדברג: אצלך.
<יוליה שטראים: איך אני – עורך הדין שלי בחיים לא יחתום על חוזה עם עובד חדש בתאגיד, שמתחיל מ-1.1.2018 – אני לא קיבלתי העברה על הבן אדם.
<יוליה שטראים: אני לא קיבלתי העברה, אני קיבלתי אותם מ- - -
תמר זנדברג: הוא עבר ממתנ"ס עירוני לתאגיד עירוני.
<יוליה שטראים: לא, זה לא מתנ"ס עירוני, זו חברת מתנ"סים.
תמר זנדברג: אבל מי שילם את הכסף?
תמר זנדברג: העירייה?
<יוליה שטראים: העירייה העבירה כסף.
<יוליה שטראים: העירייה קיבלה כסף מרשות הסמים והעבירה את זה.
תמר זנדברג: אז מה הבעיה, שוב פעם, למה העובדים צריכים לשלם את המחיר - - -
<יוליה שטראים: אני עולה חדשה, אני יכולה ככה – אני אומרת לך את האמת, בגלל שזה לא יהיה צינור.
<יוליה שטראים: מספיק, היה צינור 9 שנים.
תמר זנדברג: אבל זה היה צינור 9 שנים, עכשיו זה לא יהיה צינור, ומי שישלם את המחיר של המעבר הזה הם העובדים.
<יוליה שטראים: תסבירי לי עכשיו רק דבר אחרון, איפה המחיר שלהם?
<יוליה שטראים: מה הבעיה?
תמר זנדברג: אוקי, בואי נשמע אותם, בואי נשמע את העובדים.
תמר זנדברג: בבקשה, מי מכם?
<אבי בניאטוב: אנחנו רוצים לקבל את אותם תנאים כמו ש - - -
תמר זנדברג: שם ותפקיד, בבקשה.
<אבי בניאטוב: אבי בניאטוב, רכז מניעה והסברה - - -
<יוליה שטראים: הוא לא שייך ל- - -
תמר זנדברג: שניה רגע, שמענו אותך ארוכות, עכשיו בואי נכבד – ולו בגלל שהם מוזמנים של הוועדה והם גם כן ברשות דיבור.
<אבי בניאטוב: אבי בניאטוב, עובד סוציאלי, רכז מניעה והסברה בחינוך הבלתי פורמלי.
<אבי בניאטוב: אני עובד 4 שנים ברשות.
<אבי בניאטוב: כל מה שאנחנו רצינו, זה לדעת שאנחנו מקבלים את אותם תנאים וממשיכים לעשות את אותם דברים בתחום ההתמחות שלנו.
<אבי בניאטוב: זה כל מה שהסיפור הזה.
<אבי בניאטוב: אם היינו יודעים שאנחנו ממשיכים לעשות את מה שאנחנו יודעים לעשות בצורה הכי טובה, לכל אחד ואחד מאתנו יש מכתבי הצטיינות.
<אבי בניאטוב: אתמול עשינו את הסילבסטר עד הסוף, עבדנו עם כמה תחנות משטרה.
<אבי בניאטוב: אנחנו עושים את העבודה הכי טוב שאנחנו יכולים, וכולם יודעים את זה בעיר.
<אבי בניאטוב: אין תלונה על אף אחד מאתנו.
<אבי בניאטוב: דפנה לא הייתה משאירה ליום אחד מישהו עם בעיה.
<אבי בניאטוב: אני מאמין שכולם ברשות הלאומית יחתמו על זה.
<אבי בניאטוב: מה שרצינו, זה בסך הכל חוזה שאומר לנו שאנחנו לא נפגעים.
<אבי בניאטוב: אם אני בותק – אני 15 שנים עובד סוציאלי, תואר שני, אם מורידים את הדברים האלה אז אני יודע שאני עוזב.
<אבי בניאטוב: אני רוצה לדעת אם כן או לא, זה כל מה שכולנו ביקשנו, זה הכל.
<אבי בניאטוב: אם היינו יודעים שיש לנו את זה בחוזה כתוב, היינו אומרים: תודה רבה, וממשיכים לעבוד כרגיל.
<רוזטה ברמן: רוזטה ברמן, רכזת מניעה והסברה.
<רוזטה ברמן: האמת שזה לא היה כל כך ברור בסוף מה הולך להיות, היו באמת – קיבלנו הודעה על שימוע מהמתנ"ס, שבעצם מבחינה טכנית הם סוגרים את העברת התקציב דרכו, ומעבירים אותנו, כנראה, תחת עמותה לקליטת עלייה, דרך עיר ללא אלימות.
<רוזטה ברמן: אנחנו קיבלנו את ההודעה מיוליה שבוע לפני - - -
<יוליה שטראים: לא, אני הגעתי אחרי שכבר היה שימוע.
<רוזטה ברמן: אבל כבר אחרי שימוע, אחרי שבעצם התחלנו – לא ידענו מה הולך להיות.
<רוזטה ברמן: אף אחד לא דיבר אתנו, אף אחד לא פנה אלינו.
<רוזטה ברמן: כתבנו מכתבים, שאלנו, דיברנו, באמת, עם כל מי שהיה אפשר וחשבנו שמוכן להקשיב ולתת לנו מענה, ולא קיבלנו בסוף תשובות.
<רוזטה ברמן: שבוע לקראת סוף החודש, יוליה פנתה אלינו ואמרה שהיא הולכת לקלוט אותנו.
<יוליה שטראים: ממשיכים מה שקרה - - -
<רוזטה ברמן: אבל עד אז לא ידענו כלום מה הולך להיות.
<רוזטה ברמן: היא אמרה: הכל בסדר, אנחנו נקלוט אתכם, וזה עניין טכני ונעביר הכל כמו שהיה.
<רוזטה ברמן: אז בעצם נפגשנו – חשוב לי גם להדגיש שני דברים: אחד, באמת אנחנו עשינו את העבודה בצורה הכי טובה, ואנחנו מקבלים פידבקים טובים מכל השותפים שלנו.
<רוזטה ברמן: עצרנו פה עבודה מאוד מיוחדת, מערכתית, שכל העיר שותפה.
<רוזטה ברמן: אין לנו שום דבר נגד יוליה בשום צורה, אני אומרת מה שלי ומה שלעובדים - - -
<יוליה שטראים: להפך, גם יצאו כולם לכל ה- הייתה לנו ישיבה ב-28.12.2017, הם כולם יצאו ב-31.12.2017 לסילבסטר, שעדיין זה – אין לי תלונות, הם מסכנים.
<יוליה שטראים: מישהו לקח אותם פה כמשחק.
<רוזטה ברמן: אז זהו, היינו בפגישה באמת ונאמר שהכל יהיה רגיל, אבל באמת לגבי קרן ההשתלמות הדבר הזה לא - - -
<יוליה שטראים: ביקשתי 3-4 ימים לבדוק, בדקתי והכל בסדר.
<רוזטה ברמן: בינתיים לא – מה שאת אומרת עכשיו, לא קיבלנו תשובה בינתיים.
<יוליה שטראים: אבל אמרתי 3-4 ימים.
<רוזטה ברמן: אז אני לא יודעת, בינתיים הוועדה נקבעה, מאיפה אני – עד לרגע זה לא ידעתי.
<אבי בניאטוב: אנחנו לא יודעים מה יהיה, צריך לראות את החוזה כתוב, זה הכל.
<רוזטה ברמן: דיברת איתי, אמרת שהכל יהיה בסדר, אבל לגבי קרן השתלמות, לגבי וותק, לגבי דברים אלה, לגבי - - -
<יוליה שטראים: וותק לא – אתם מדברים - - -
<רוזטה ברמן: ימי מחלה, כל הדברים האלה - - -
<יוליה שטראים: במתנ"ס זה לא היה עירייה, יש לך בעיה עם זה.
<רוזטה ברמן: באמת יש לי בעיה עם זה.
<אבי בניאטוב: אז באמת אנחנו צריכים - - -
<רוזטה ברמן: לגבי מחלות שצברנו.
<רוזטה ברמן: נגיד שאני מתחילה עכשיו בעמותה, אז אני בעצם מתחילה מ-0, גם ימי חופש, גם ימי מחלה, הכל נמחק, הכל מהתחלה.
תמר זנדברג: רגע, אבל מה זאת אומרת?
תמר זנדברג: מה שנצבר עד עכשיו, אתם מקבלים את זה באיזושהי צורה?
תמר זנדברג: פיצויים?
<רוזטה ברמן: נגיד מחלה לא מקבלים בשום צורה - - -
תמר זנדברג: אבל מחלה אפשר לצבור משנה לשנה?
<יוליה שטראים: לא, בכל מקום ברשות לא.
<רוזטה ברמן: נגיד ימי חופש רצינו שיעשו העברה ולא מעבירים- - -
תמר זנדברג: ימי חופש אפשר לגרור משנה לשנה?
<יוליה שטראים: לא, הם היו צריכים – לפי החוק לא.
תמר זנדברג: רגע, רק שניה - - -
<קריאה: לפי חוקי המדינה אפשר עד מכסה מסוימת, אני לא יודעת איך זה ב - - -
<יוליה שטראים: אבל דיברנו, ביקשנו לקחת את החופש או לקחת כספים.
<יוליה שטראים: ברגע שהם פיטרו אותם, כבר אי אפשר להתגבר על זה.
<יוליה שטראים: הם צריכים לשלם להם – נשאר למישהו 7 ימים, ממישהו 3 ימים, הם מקבלים כסף על זה.
תמר זנדברג: במרכיב הפיצויים שקיבלתם, היו ימי חופשה בתוך הפיצויים?
<רוזטה ברמן: עוד לא עשינו סגירה, כלומר לא קיבלנו עדיין שום דבר.
<יוליה שטראים: עם המשכורת האחרונה הם עכשיו יקבלו הכל, אבל זה שם.
<רוזטה ברמן: רצינו שיעבירו פשוט את הכל כמו שזה, אבל - - -
תמר זנדברג: פה זו כבר שאלה – תראו, פה זו כבר שאלה מה היה בתנאי ההעסקה?
תמר זנדברג: האם היה אפשר לגרור ימי חופש או ימי מחלה משנה לשנה?
תמר זנדברג: וגם אם לא, אז הייתם צריכים לקבל את ה – בפדיון הפיצויים כביכול.
תמר זנדברג: בעצם הפיצויים זה תחליף לוותק, שמים איזשהו קו, מקבלים את זה במקום בימים בשווה כסף, ואז ממשיכים.
תמר זנדברג: נשאלת רק השאלה: הוותק, הדבר היחיד שהוא בעצם ממשיך לשחק תפקיד, זה לצורך השתלמויות מקצועיות וכאלה דברים.
<יוליה שטראים: אני לא חושבת ש – חופש, בגלל שלא היו עובדי עירייה.
<יוליה שטראים: בעירייה יש חופש בפסח ושבוע פה, לעובדי עירייה לא היה אותו חופש.
<רוזטה ברמן: היו לנו מספיק ימי חופש כדי שנוכל להתאים את זה לעובדי עירייה.
תמר זנדברג: רגע, אבל - - -
<יוליה שטראים: בגלל זה אני הסברתי.
<יוליה שטראים: אני רציתי לקבל את האנשים נקיים, שהם מתחילים איתי דף חדש.
<יוליה שטראים: הוותק וקרן ההשתלמות של מישהו של 3 חודשים, אין להם חודש הפסקה, אין להם יום הפסקה.
<יוליה שטראים: מ-1.1.2018 אני ממשיכה.
תמר זנדברג: אוקי, רק שאני אבין - - -
<יוליה שטראים: אני בודקת, יכול להיות שמישהו בגיל מסוים ירצה משהו חדש לשים, אנחנו נשמע אותם - - -
תמר זנדברג: אני רק מסכמת.
תמר זנדברג: הוותק מבחינת קרן השתלמות – ויועצות משפטיות, תקנו אותי אם אני טועה, הוותק מבחינת קרן השתלמות, קופות גמל וכל הדברים האלה, בעצם ממשיך, מכיוון שזו אותה קופה - - -
<יוליה שטראים: קרן השתלמות, מה זה קרן השתלמות?
<יוליה שטראים: קרן השתלמות ל-6 שנים.
<יוליה שטראים: פעם היה שכל 6 שנים העובד חייב לפדות, היום אין.
<יוליה שטראים: את יכולה להשאיר 12-18 - - -
תמר זנדברג: לא, אני שואלת על ה – אם היא הפרישה 4 שנים – רגע, רק שניה, תני לי רק שניה להבין - - -
<יוליה שטראים: ברגע שיש הפסקה, הנה, הוא עבד אצלי 10 חודשים, שילמתי לו את קרן ההשתלמות.
<יוליה שטראים: הוא התפטר, עזב, מצא מקום אחר.
<יוליה שטראים: אחרי 3 חודשים – הפסקה של 3 חודשים, אי אפשר להמשיך.
<קריאה: הפרשת מעביד צריכה להימשך - - -
<יוליה שטראים: אבל כשלא היה לו מעביד.
<יוליה שטראים: אני מעביד חדש, פותחת לו את הקופה - - -
<קריאה: פותחת או ממשיכה לאותה קרן?
תמר זנדברג: את פותחת או ממשיכה באותה קרן?
<יוליה שטראים: ממשיכה אותה קרן.
תמר זנדברג: אותה קרן, בלי הפסקה?
<יוליה שטראים: הפיצויים - - -
<אבי בניאטוב: זה מה שרצינו, שיהיה כתוב.
תמר זנדברג: אוקי, וזה כתוב- - -
<יוליה שטראים: אני לא יכולה לכתוב, אין לי הסכם בינתיים, היום אני התחלתי- - -
תמר זנדברג: אוקי, אז אני מסכמת רגע.
תמר זנדברג: עכשיו יש לנו פה פרוטוקול - - -
<יוליה שטראים: למה עשיתי?
<יוליה שטראים: לקבל את כל הביטחון שלהם וגם ביטוח של – אני שלחתי את האנשים, חתמתי איתם כולם, כל ה-4, את הטופס 101 שהם כבר עובדים שלי.
תמר זנדברג: על מנת שהרצף יהיה.
<קריאה: היא אומרת שלא.
<קריאה: חוץ ממני רק.
<יוליה שטראים: אבל ביקשו ממך לחתום.
תמר זנדברג: אוקי, היום ה-1.1.2018 - - -
<יוליה שטראים: אני התקשרתי ואמרתי רוזי, למה?
<יוליה שטראים: בדקתי אותה, היחידה – היא עובדת חצי משרה, עובדת עירייה.
<יוליה שטראים: חצי שני היא תעבוד אצלי.
<יוליה שטראים: אני רציתי להיות שקטה ועדינה, ולא לעשות לה בלגן עם מה שעשו המתנ"סים.
<יוליה שטראים: רציתי לבדוק וביקשתי ודיברתי איתך, אמרתי לך שהכל בסדר.
<יוליה שטראים: ברגע שאת אמרת לי - - -
<רוזטה ברמן: אני לא חתמתי.
<יוליה שטראים: את לא חתמת, תבואי למזכירה ותחתמי גם עכשיו.
תמר זנדברג: אוקי, מישהו מה - - -
<יוליה שטראים: בגלל זה ביקשתי ממך להגיד את זה.
תמר זנדברג: אז הנה, את רואה?
תמר זנדברג: אז הדיון עזר לנו.
תמר זנדברג: מישהו מהעובדים רוצה עוד להוסיף משהו?
תמר זנדברג: קודם כל, אני מודה לכולם על ההשתתפות, ותודה במיוחד לחיפאים שהגעתם כל כך מרחוק, ועוד ביום כזה.
<יוליה שטראים: ותודה לעובדים שהם באו.
תמר זנדברג: קודם כל, תודה לעובדים על כל העבודה שהם עושים, ותודה לך גם שבאת וגם מה שעשיתם.
תמר זנדברג: אני רק מסכמת, פשוט שיהיה לפרוטוקול ושנדע מה סיכמנו.