GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גרציאלה פלר: נכון, אנחנו יודעים.
גרציאלה פלר: כמטרופולין זה בכל העולם.
איוב קרא: מדימונה תמצאי אולי דימונאים מהשלושה הללו.
איוב קרא: העירייה איכשהו יש לה זיקה לטפל בהם.
איוב קרא: פה זה בעיה ארצית, בעיה כלל ציבורית.
בני אברהמי: עדיף שהשניים מדימונה יגיעו לתל אביב, אנחנו נטפל וזה ייצא יותר זול.
גרציאלה פלר: אתה רוצה, אנחנו נשלח אותם.
מאיר שרעבי: כמה בתל-אביב?
אסנת כהן: 20, זה ירידה של שליש משנה שעברה.
איוב קרא: אפשר לקבל נתונים על מקרי מוות בכל המקומות?
גרציאלה פלר: יש ריכוז.
גרציאלה פלר: לפי רשויות אין לי כאן, אבל אני אעביר לך.
גרציאלה פלר: השנה היתה ירידה לא משמעותית, כלל ארצית.
גרציאלה פלר: ב-2003 – 72 מתו כדרי רחוב.
גרציאלה פלר: 35 מתל אביב.
גרציאלה פלר: השנה אנחנו הגענו ל-69 בשנת 2003.
גרציאלה פלר: יש ירידה של 3 אנשים וזה באמת משמעותי.
גרציאלה פלר: 21 בתל אביב.
גרציאלה פלר: היתה ירידה.
בני אברהמי: אפשר ללמוד שמקרי המוות בתל אביב הוא נמוך יותר לאור הטיפול שהם מקבלים.
אסנת כהן: אני חושבת שההבדל הוא שנפתח בשנה וחצי האחרונים גגון למכורים.
אסנת כהן: יש המתנה, כמו שגרציאלה אומרת הורגת אותם, בראייה כזאת שצריך להיות מקום שהם ימתינו בו ולא בחוץ מה שהציל חיים אני מניחה.
אסנת כהן: באים בערב להתקלח לישון, לאכול ולצאת בבוקר מהמקום.
אסנת כהן: זה שמר עליהם בחיים.
איוב קרא: ב-2003 היתה ירידה בתמותה בדרי הרחוב.
בני אברהמי: זה רק מוכיח לנו שאם ניתן טיפול ויש איפה להלין אותם, מקרי המוות יורד.
איוב קרא: מה האינדיקציה ב-2004 בחודשיים האלו?
אסנת כהן: היה לנו רצח אחד.
אסנת כהן: החורף הזה עבר יחסית בשלום.
אסנת כהן: אני מדברת על 3-4 מקרים, כאשר אחד מזיקנה, וגם בבודקה שלו בשוק הסיטונאי.
אסנת כהן: אחד נרצח, אחד מת ממנת יתר.
איוב קרא: עדיין אין לנו רבעון.
גרציאלה פלר: לפי הדיווחים עם כל החורף הקשה בעיקר בירושלים, הסיורים שנעשו ברשויות המקומיות כדי לאתר את דרי הרחוב מנע הרבה מוות.
גרציאלה פלר: לא קיבלנו דיווחים מיוחדים השנה שעקב החורף הקשה מתו ברחוב.
איוב קרא: לא קיבלתם דיווחים.
גרציאלה פלר: בחודשיים האחרונים לא.
מאיר שרעבי: לא היתה עלייה?
גרציאלה שרעבי: לא היתה עלייה.
גרציאלה שרעבי: בדקתי את הנושא עם כמה רשתות מקומיות.
איוב קרא: יש לכם תכניות אופרטיביות?
גרציאלה פלר: יש לנו הרבה תכניות מגירה.
איוב קרא: אני זוכר את עצמי כילד שמסתובב בתחנה המרכזית בתל אביב, הייתי גם אחר כך מפקד משטרה צבאית תל-אביב, אני מכיר את האזור מצויין.
איוב קרא: לא היו הדברים האלה.
גרציאלה פלר: אנחנו הכרנו את דרי הרחוב מתל-אביב כאשר זה התחיל בהתחלת שנות ה-90 עם עלייה של חבר העמים.
איוב קרא: אם הייתם מחלקים את דרי הרחוב פר מגזרים?
גרציאלה פלר: 85% הם עולים מברית המועצות, באופן ארצי.
גרציאלה פלר: בשנת 2003 אנחנו התחלנו לראות גם כן עולים מדרום אמריקה ועולים מארצות הברית.
איוב קרא: איך החלוקה?
גרציאלה פלר: מעטים, ממש מעטים.
גרציאלה פלר: 95% מכלל העולים הם מברית המועצות.
אסנת כהן: יש לנו עלייה מיוצאי אתיופיה בשנתיים האחרונות.
איוב קרא: דרי הרחוב הם בעיקר עולים?
גרציאלה פלר: כן.
גרציאלה פלר: 85% הם עולים.
גרציאלה פלר: אמנם שרה נמצאת כן, אבל אולי אתה תוכל לעזור לנו עם המשרד לקליטת העלייה שלה.
גרציאלה פלר: אנחנו תמיד קיבלנו תמיכה ממשרד הקליטה, וכבר זו השנה השנייה שאנחנו לא מקבלים עזרה ממשרד הקליטה, גם כן אם אנחנו מדברים על אחוזים מאוד גבוהים של עולים חדשים.
שרה כהן: מנהלת המחלקה לשירותי רווחה במשרד הקליטה.
איוב קרא: אתם נותנים משהו לטובת העניין הזה בהתחשב בעובדה שמדובר ב-85% מדרי הרחוב שהם עולים חדשים.
שרה כהן: על זה בדיוק אני רוצה כרגע להשיב.
שרה כהן: המשרד שלנו בהחלט רואה את עצמו כשותף, לא אחראי אלא שותף, וצריך להציג את הדברים בצורה ברורה, כי אם אנחנו מדברים כאן על איזה שהוא רצף טיפול בדרי רחוב, בוודאי שלבי הגמילה הם לא שלבים שהמשרד שלנו אמור להשתתף ולממן.
גרציאלה פלר: אנחנו רוצים שותפות, ושותפות בתקציבים.
שרה כהן: אני מדברת כרגע מבחינת הצמתים השונים שמתייחסים לטיפול באוכלוסייה.
שרה כהן: אני מוכרחה לציין, שלאורך עשור אנחנו ממנים את פעילות העובדת הסוציאלית ביחידה לדרי רחוב בתל-אביב.
שרה כהן: זאת אומרת, העובדת הסוציאלית ביחידה הגדולה ביותר עם ההיקפים הגדולים ביותר של העולים היא מתוקצבת באמצעות תקציב של משרד הקליטה, שזה בהחלט חריג ונדיר בכלל בכל מערך הסיוע והתיקצוב של משרד הקליטה בכל מה שקשור לכוח אדם.
שרה כהן: זה כמעט הפך להיות כאן תיקני, למרות שבהחלט המשרד שלנו לא מממן תקנים במערכות אחרות.
שרה כהן: הבעיה היתה, שאחרי פרק זמן מאוד ממושך במשרד הרווחה חשבו שזה תקציב איכשהו מובטח.
שרה כהן: זאת אומרת שחלק מאיגום התקציבים, זה לא שמשרד האוצר תיקצב איזה שהוא סעיף תקציבי יהודי יחודי במסגרת התקציבים של משרד הקליטה, אנחנו מן הגורן ומן היקב, בגלל שבהחלט חשבנו שיש צורך לתת איזה שהוא אינפוט שלנו לנושא, כן תיקצבנו את הנושא על חשבון דברים אחרים.
שרה כהן: כרגע אנחנו הולכים בהחלט להשפיע יחד עם עמותת "אפשר" על מגוון של סדנאות בלמעלה מ-20 ישובים לטובת מניעת שימוש לרעה באלכוהול בקרב בני נוער עולה, והוריהם.
שרה כהן: הולכים כרגע עם הרשות למלחמה בסמים, עם מגוון מאוד גדול של תכניות שקשורות לנושא של מניעת שימוש בסמים בקרב אוכלוסיות, גם יוצאות אתיופיה, גם חבר העמים.
שרה כהן: האישפוזית כרגע ביפו הולכת לקבל מבחינתנו תיגבור לכיוון של ליווי וטיפול מבחינת הזווית הקליטתית של העולים, לא מבחינת זה שאנחנו מממנים את הטיפול רפואי, כי אנחנו לא שם.
שרה כהן: ברמה של המקרים הפרטניים אני רוצה להעלות עוד נקודה אחת.
שרה כהן: המשרד שלנו במרבית המקומות כאן סייע בפיתוח ובתחזוקה של אולפנים.
שרה כהן: זאת אומרת, למרות שבעצם זכאות פורמלית של אדם לאולפן היא כשלוש שנים מיום העלייה, במקומות שונים בעצם היה נסיון מאוד גדול שלנו יחד עם משרד החינוך, האגף לחינוך מבוגרים כדי כן לאפשר הפעלה שוטפת של אולפן גם למי שבעצם כבר לא זכאי לקבל אולפן כחלק מהזכאות הרגילה שלו, מתוך זה שזיהינו את הצורך בשפה העברית כחלק מתהליך השיקום בחיים העצמאיים בקהילה.
שרה כהן: לפני כשנה, השגנו באמצעות תקציב העזבונות, באמצעות פנייה שלנו, סכום של כ-150 אלף שקל, חילקנו אותו לטובת שלוש יחידות לדרי רחוב, כשבעצם היחידה בחדרה את הסטארט-אף להקמה שלה קיבלה מהתקציבים של העזבונות שהמשרד גייס אותם, למעט במשך שנתיים.
שרה כהן: זאת אומרת, כל השנתיים הראשונות בהחלט קיבלו תקציבים באמצעות כספי העזבונות.
שרה כהן: הוא הדין לגבי ראשון לציון, היחידה לדרי רחוב שם שקיבלה גם תקציב עבור מה שקשור להקמת המקום עצמו וגם בנצרת עלית.
שרה כהן: התקציבים השוטפים של המשרד הם כאלה שהלכו לטובת הפעילות ביחידה של מיכאל בראשון לציון, שהם הולכים לטובת הפעילות של גלגל, זה מענה לדרי רחוב באזור ירושלים, שהמשרד שלנו גם שותף בליווי של עולים דרי רחוב שנמצאים בתוך היחידה.
שרה כהן: הזווית שלנו מבחינתנו זה בעצם אותם רכיבים שקשורים לקליטה של העולה ולא להחזקה הפיזית שלנו.
שרה כהן: כאן אנחנו רואים בהחלט את האחריות של מערכות הטיפוליות האחרות.
גרציאלה פלר: כשקיבלנו כן את התקציב של חצי מיליון שקל של משרד הקליטה, יכולנו, מה שהיום זה לא מאפשר לנו, לפתוח יחידות מקומיות נוספות.
גרציאלה פלר: יש רשויות שהן בכלל לא מוכנות לשמוע כי בשבילם אין דרי רחוב במקום, אבל איפה שכן הם מוכנים, ורשויות מקומיות שיש להם יותר מ-20 דרי רחוב בטיפולם בשנה, אין לנו כרגע תקציבים כדי לפתוח יחידות לטיפול של דרי רחוב, כי זה גם כן עולה כסף בעיקר בהקמה.
גרציאלה פלר: עם זה יש לנו בעיה, כשקיבלנו את התקציבים של משרד הקליטה, יכולנו להרשות לעצמנו לעשות את זה.
איוב קרא: שמעתי פה עדויות , גם הייתי בשטח, שעולים חדשים בעיקר מגיעים לכאן ומוצאים את עצמם אחרי שלושה ארבעה חודשים, חצי שנה, דרי רחוב.
איוב קרא: זאת בעיית קליטה או בעיית המדינה?
איוב קרא: אם אנחנו מסתכלים על זה מפרספקטיבה של המשרד שלכם.
איוב קרא: האם התשובה לטיפול באנשים הללו היא בעיה קליטתית, לא בעייה ממשלתית כוללת, או מערכתית כוללת.
איוב קרא: זה בעיה פרופר של משרד הקליטה לדעתי.
שרה כהן: אני בהחלט מפרידה בין פרק הזמן הראשון של הקליטה ובין תהליכים שקורים בשלבים שהם לאחר 10 או 15 שנה שהם בהחלט חלק מהאוכלוסייה שאנחנו מדברים עליה נמצאת בפרקי זמן מאוד ממושכים.
שרה כהן: אנחנו פנינו בדברים לבני, השאלה שנשאלה על ידי יו"ר הוועדה התייחסה לפרק הזמן של הקליטה הראשונית בעיקר של העולים, ובעצם המצוקות המתייחסות לתהליך הקליטה הראשון.
שרה כהן: מה שבעצם רציתי להעלות את אותה פנייה שלנו שאנחנו פנינו אל היחידה שבני מנהל אותה, מתוך איזה שהוא רצון ליצור איזה שהוא תהליך משותף באותו פרוייקט שהם ניסו לפתח של מבנה מאוד רחב ומגוון לדרי רחוב, לאפשר לנו בתוך המבנה הזה איזה שהיא מיני יחידה של מספר מיטות שאפשר יהיה להפנות לשם עולים שנמצאים בפרקי הראשונים לעלייה, ולא הצליחו להיקלט, לנסות ולהשתמש בצורה הטובה יותר ומושכלת יותר בסל הקליטה, ולא לאפשר בעצם את השימוש בסל לטובת אלכוהול וסמים.
שרה כהן: זאת היתה אחת הסוגיות שבעצם ליוותה אותנו לכל אורך הדרך, האם אנחנו יכולים לקבל החלטה שישר משדה התעופה, אדם עם פוטנציאל של דרות רחוב, ואנחנו כן יכולים אולי לפעמים בחלק מהמקרים, גם לא הרבה, היתה לנו שיח מאוד ממושך בעת האחרונה יחד עם לשכת הקשר ועם הסוכנות היהודית, אם בכלל ניתן אולי היה לגלות מאפיינים קודמים של אוכלוסייה שהיא כבר מכורה לסמים ולאלכוהול ועם פוטנציאל של דרות רחוב היה מאוד קשה.
שרה כהן: הרבה מאוד מאנשי המקצוע, אמרו שאין לנו שום יכולות לבוא ולהגיד, שאדם בעצם כשמגיע, כבר מלכתחילה אנחנו יכולים לבוא ולהגיד שהוא מועד לדרות רחוב או מועד לסמים.
איוב קרא: אבל אף אחד לא ביקש מההתחלה.
איוב קרא: אם יודעים שאחרי חודש חודשיים שלושה, צריך לקחת בתחשיב הכולל של המשרד את הדבר הזה.
שרה כהן: ואם הוא לא מגיע למערכת שלנו, ואם אדם לא מגיע למשרד הקליטה, זאת אומרת, אם אדם צריך לפנות למערכת שלנו, לפתוח חשבון בנק, להגיע למערכת שלנו ליצור קשר עם הגורמים שלנו.
שרה כהן: אם הוא לא מגיע, ואנחנו לא יודעים היכן הוא נמצא, פעמים רבות אנחנו רואים אותו רק בשלב שההתדרדרות כבר הרבה יותר בולטת וחזקה.
בני אברהמי: אני לא חושב שהמשרד צריך לזהות, כי מי שמזהה זה לא מהשטח.
שרה כן: אם גורמי השטח מאתרים את זה בשלב שהוא שלב יחסית מהיר וזמין, יש את כל הנכונות של המשרד שלנו כאן ליצור את שיתוף הפעולה כדי לאפשר שימוש מושכל יותר בתקציבים שעומדים לרשות העולה כדי שהתקציבים כן יועברו עבור קליטה ממש ולא עבור סמים.
שבי ששון: אני מייצג את עמותת על"ם.
שבי ששון: נמצאת גם רלי כאן שהיא על"ם ירושלים.
שבי ששון: אני רוצה להציג תכנית – לפני מספר דקות שאלת על תכניות חלופיות.
שבי ששון: אני רוצה להציג תכנית ולהתייחס קצת למה שנאמר כאן.
שבי ששון: במסגרת התפיסה הזאת, באה הסוכנות היהודית ועמותת על"ם והחליטה להשקיע כסף, אני מדבר על פרוייקט בשלב הזה חצי מיליון שקל לשנה.
שבי ששון: לפני שבועיים-שלושה פתחנו איזו שהיא דירת מעבר לכאלה שעברו את תחילתו של תהליך.
שבי ששון: אנחנו עובדים עם אנשים שחיים ברחוב, 75%-80% מכורים לסמים.
שבי ששון: אנחנו מאפשרים להם להגיע אם הם השתמשו בחוץ והם הגיעו במצב של או שיכרות או אחרי שימוש, הם יכולים להיכנס למרכז ולהשתמש במה שהמרכז מציע.
שבי ששון: יש לנו 25 מתנדבים שנמצאים במקום ויוצרים קשרים חמים עם אותם צעירים ועם הזמן כאשר נוצרים קשרי אמון, קשרים בסיסיים טובים, אנחנו מכניסים ליווי אישי לצעירים האלה.
שבי ששון: ליווי אישי על ידי מתנדב כשהם מקבלים הנחייה על ידי פסיכולוג וליווי שלי ושל עובדת סוציאלית.
איוב קרא: סל הקליטה נגמר תוך שנה.
שרה כהן: חצי שנה סל קליטה ועוד חצי שנה של דמי קיום שהמשרד יכול לתת.
שבתאי ששון: במקרה הזה הוא באמת לא כל כך רלבנטי הם משתמשים בו לעתים לסמים, לעתים הם קונים אוכל.
שבתאי ששון: הם נמצאים מאותו רגע במצב של הישרדות.
מאיר שרעבי: הקושי שלך זה היה לשלוח מישהו מיידי.
שבתאי ששון: הסיפור שלנו הוא קודם כל סיפור של עלייה של דרות רחוב של התמכרויות לסמים, של אנשים צעירים שיש להם עוד אנרגיות החיים לפניהם.
שבתאי ששון: אחד המצבים הקשים שאתה נתקל בהם, זה כאשר צעיר בא ואומר לך, תשמע אני רוצה לצאת מהרחוב, אני רוצה להיגמל.
שבתאי ששון: מהרחוב הוא לא יכול לעשות את התהליך שהוא בשבילו תהליך קשה ומפרך.
שבתאי ששון: של ועדה, של בדיקות וכן הלאה.
שבתאי ששון: מה שאנחנו צריכים עבור אדם כזה, זה שזיהינו פוטנציאל, זה אפשרות להכניס אותו לאיזה שהוא מרכז מהרגע לרגע.
שבתאי ששון: ואכן בשנה שעבר ה השתמשנו בשירותים של עיריית תל אביב, כאשר היה פרוייקט "יד חמה".
שבתאי ששון: זה הציל כמה חבר'ה שיכולנו לקחת אותם, מאותו רגע ולשים אותו במרכז גמילה זה היה פנטסטי עבורם.
שבתאי ששון: מאחר שאין לנו את הלוקסוס הזה היום, זה לא לוקסוס, זה לדעתי חובה אזרחית שלנו כמדינה.
שבתאי ששון: אין לנו.
שבתאי ששון: אנחנו צריכים ללכת למיכאל ולגרא ולהתחנן עבור נפשו של אדם מסויים.
שבתאי ששון: והם לקחו שניים ללא תשלום, מתוך תקווה שאנחנו נמצא בהמשך תשלום עבור החבר'ה האלה.
שבתאי ששון: זה מאוד חסר.
שבתאי ששון: אנחנו עמותה שפועלת על בסיס תרומות.
שבתאי ששון: כל הכספים מגיעים או מתרומות שעמותת על"ם משיגה או דרך הסוכנות היהודית שגם היא מביאה את זה מתרומות.
שבתאי ששון: אני חושב שיש פה מודל פנטסטי לעבודה עם עולים דרי רחוב, ואני מקווה שעוד גופים ייכנסו לקשר ולעבודה משותפת איתנו כדי לקדם את הסיפור הזה.
אברהם שמילוביץ': אני רוצה לחדד כי הראייה והעשייה שלנו זה עולם אחר ממה שקורה פה על השולחן.
אברהם שמילוביץ': אני רוצה לדבר על כל הנושא הזה בהיבט הארצי לא בהיבט של תל-אביב, חולון, הרצליה, כפר סבא, כל אחד מושך לאן שהוא מושך מתוך הצרכים שלו.
איוב קרא: איפה נמצא המקום?
אברהם שמילוביץ': זה נמצא בכפר חרוצים ליד רעננה.
איוב קרא: אני מסכים איתך.
אברהם שמילוביץ': צריכים להיות נציגים של משרד הבריאות.
אברהם שמילוביץ': בגדול, יש להם פה חלק בלתי נפרד.
אברהם שמילוביץ': אני בקשר עם לשכת השר כמעט יום יומי, עם ברלוביץ' ועם שמעון כהן, ועם עומר זוהר, מנסים לדחוף לאן.
אברהם שמילוביץ': גרציאלה דיברה על הנושא של תחלואה כפולה וזה המוטו הכי גדול.
אברהם שמילוביץ': להבדיל מהקהילות תל-אביב, חדרה.
אברהם שמילוביץ': הם עושים עבודה מדהימה כלשעצמה.
אברהם שמילוביץ': אנחנו לא נמצאים שם.
אברהם שמילוביץ': אנחנו מקבלים את הפליטים, את האנשים שכמעט מתים אצלם ברמות של חולי, איידס, סמים, קטיעות איברים, חרשות, עיוורון, התמכרויות קשות, וכל השילוב הזה.
אברהם שמילוביץ': ואנחנו לא מדברים פה על תחלואה כפולה.
איוב קרא: אתם מאוגדים כעמותה?
אברהם שמילוביץ': לא פרטי לכל דבר.
אברהם שמילוביץ': במסגרת ההפרטה שהמשק יעבור, אני מקווה שהרבה דברים יעברו לידיים פרטיות, יש לזה הרבה כוח כלכלי וחשיבה אחרת.
אברהם שמילוביץ': אלו גופים שלא נסמכים על שולחנה של המדינה.
אברהם שמילוביץ': יש לך כסף אתה עולה, אין לך כסף אתה רק מתייעל.
אברהם שמילוביץ': החשיבה היא שונה רק זה לא שייך לשולחן.
איוב קרא: אתם כפופים למשרד הבריאות או למשרד הרווחה?
אברהם שמילוביץ: המכרז הוא של משרד הרווחה, המערכת בחסות משרד הרווחה.
שרה כהן: עדיין אנחנו לא מממנים מיטות בבית חולים.
אברהם שמילוביץ': אני מדבר על חשיבה לא על אישפוז.
בני אברהמי: והרשות למלחמה בסמים כמובן.
אברהם שמילוביץ': כמובן.
אברהם שמילוביץ': אני מדבר על הגופים שאני עובד איתם, מבלי לגרוע מחלקו של אף אחד אחר.
אברהם שמילוביץ': משרד הקליטה מדבר על חלק מהעולים שיש להם בעיות קליטה.
אברהם שמילוביץ': במשפט הזה זרם פה על השולחן – אף אחד לא הרים גבה.
אברהם שמילוביץ': הרי אותם אלה שיש להם בעיות קליטה מגיעים אלינו.
אברהם שמילוביץ': אותם אלה שנתקעו בהתחלה, אותו חלק קטן 10, 5, חצי אחוז, שנתקע עם אותם בעיות קליטה, הם אותם אוכלוסיות שמגיעות אליהם, ובשורה הסופית אלינו.
גרציאלה פלר: אנחנו מדברים על אוכלוסייה שבסך הכל הם 2,500 איש.
אברהם שמילוביץ': אני רוצה לחדד את הנושא של גוף פרטי.
אברהם שמילוביץ': כל אחד מהיושבים פה רובם היו אצלי בביקור במערכת.
אברהם שמילוביץ': כגוף פרטי שהשקיע לפחות בעשר השנים האחרונות כ-2.5 מיליון שקל בהקמת פרוייקט, הרי זה כספים שיצאו מתוך הכיס של המערכת שלי.
אברהם שמילוביץ': אם לא יהיה איזה שהוא גוף שיקנה את השירותים האלה, ברור שהשירותים האלה ייעלמו.
אברהם שמילוביץ': הם לא יהיו.
אברהם שמילוביץ': מי יסבול בשורה הסופית, אותם אוכלוסיות, אותם דרי רחוב.
אברהם שמילוביץ': שוב תשב ועדה, ושוב ידברו.
אברהם שמילוביץ': בשנה הבאה יספרו כמה אנשים מתו.
אברהם שמילוביץ': להערכתי המספרים הם זעומים.
אברהם שמילוביץ': הסכומים הם פשוט בפרוטות.
אברהם שמילוביץ': אנחנו מדברים במושגים של מיליון-שניים שלושה שקלים לשנה שיכולים לפתור פה את הבעיות של כולם.
אברהם שמילוביץ': כמובן שיעשו לוועדה הזאת חיים הרבה יותר קלים, כדי שיוכלו לדבר פה על הישגים ולא על מוות.
אברהם שמילוביץ': וחבל, זה בידיים שלכם, זה במושגים של חבר'ה מהאוצר, זה פרוטות.
אברהם שמילוביץ': זה עוד 2-3 מיליון שקל, שזה כלום.
אברהם שמילוביץ': זה שני אבנים על הגדר.
אוי זיו: דיברו על הפאן של הנצחה לשירות המטופל, אני פוגשת מטופלים כעוסים עם זעם גדול, לא שלא עלו, עוד לא התחילו את העלייה שלהם.
אוי זיו: ברגע שהם מתנקים מאלכוהול, זה פשוט מזעזע.
אוי זיו: זה לא משנה כמה שנים הם בארץ 10, 14 שנים בארץ.
אוי זיו: עדיין לא התחילו את תהליך העלייה.
אוי זיו: ואם אנחנו מדברים על הפאן המערכתי, אותה חשיבה מערכתית מתבצעת בשטח באותו מרכז "צעדים".
אוי זיו: יש לנו את הפסיכיאטר, יש לנו את הקרמינולוג, יש לנו את הסיעוד, יש לנו את הרופאים, יש לנו את הייצוג של כל השירותים.
אוי זיו: כשאני באה להוציא בפועל החוצה, אין לי בדיוק לאן לשלוח אותו.
אוי זיו: הרשות המקומית לא בדיוק מצליחה לקלוט.
מאיר שרעבי: לגבי האנשים שבזמנו לקחנו אותו, הייתי שואל אותם מה הם עשו בחו"ל.
מאיר שרעבי: הייתי נדהם.
מאיר שרעבי: מאיזה מקומות באו, מאיזו עשייה שלהם, מאיזה מקומות עבודה.
מאיר שרעבי: אנחנו צריכים להביא אותם לאותו מקום שהם היו שם.
אברהם שמילוביץ': מאיר אתה מסכים, קליטה, קליטה, קליטה.
דבורה ריבנבך: אני רוצה להוסיף כנציגת משרד הרווחה, מה שמצויין על ידי מנהלת השירות שלנו, קיימים גם שירותים של משמר לחיים שמקבל תחלואה כפולה.
דבורה ריבנבך: התהליך של הקבלה, כלומר, יש איזו שהיא פרוצדורה שאולי לא מתאימה ורק צריך איכשהו לכופף אותה או לשנות אותה.
דבורה ריבנבך: כנ"ל קיים גם שירות ברמות יהודה שמקבל את הקליטה המהירה.
מאיר שרעבי: עמוס, פקוק.
אברהם שמילוביץ: ברגע שלאדם יש בעיית עיוורון בעיית חרשות איידס – הוא נידון למוות.
אברהם שמילוביץ: נקודה.
איוב קרא: אני חושב שנושא דרי הרחוב והתחלואה הכפולה בה נמצאים אולי קרוב ל-2,500 איש, במדינת ישראל, היא בעייה לאומית ממדרגה ראשונה.
איוב קרא: היא מחייבת שיתוף פעולה בין כלל משרדי הממשלה ובראשם דווקא המשרד לקליטת העלייה, שצריך לראות בעצמו את הסיבה למצב שרוב מוחלט מדרי הרחוב הם עולים חדשים שלא מצליחים למצוא את עצמם במדינת ישראל.
איוב קרא: הוועדה קוראת לרשות למלחמה בסמים לא לשקול, אלא לשבת בדחיפות עם הרשות המטפלת בעיריית תל-אביב, כדי לגבות אותם כבעבר בסוגייה זאת לרבות המשאבים שקוצצו.
איוב קרא: בישיבה הזאת אנחנו מציעים שגם משרד ראש הממשלה בראשות הרשות למלחמה בסמים תתאם ותפעל כדי להביא למהלך כמה שיותר דחוף בנושא.
איוב קרא: אנחנו נזמין לסיור בקריית שלמה או באחד המקומות בקריית שלמה גם את הסוכנות היהודית, נציגי הסוכנות ומשרד הבריאות, וכל המשרדים הרלבנטיים בעוד מספר שבועות כדי לראות האם תאמתם או קידמתם משהו בהקשר לדבר הזה, כדי שיהיה פרקטי ברמת השטח.
איוב קרא: נעשה את הישיבה בקריית שלמה, יוזמנו גם הסוכנות היהודית ועוד גורמים שצריכים גם כן להיות חלק מהתפנית שצריכה להיות בטיפול בדרי הרחוב.
איוב קרא: תודה על השתתפותכם.
חברי הוועדה: ענבל גבריאלי נסים זאב מוזמנים: סנ"צ יאיר שטיין ראש מדור בעלי חיים, המשרד לביטחון פנים רפ"ק ג'קי לוגסי קצין כלביה, המשרד לביטחון פנים רפ"ק אלי שחר מפקד בסיס יחידת כלביה מחוז מרכז, המשרד לביטחון פנים יעקב פרחי מאלף כלבים מחוז מרכז, המשרד לביטחון פנים זאב ציגלברג ממונה על יחידת הסמים, מכס תומר מצא מרכז הכלבנים, מכס רמי אשוש כלבן, מכס ד"ר מיקי אריאלי סגן רוקח מחוזי, משרד הבריאות אורי אסטליין ר' תחום אכיפה, הרשות הלאומית למלחמה בסמים
קצרנית: הצלחת השימוש בכלבים בזיהוי סמים למרות שיטות ההברחה (ההסלקה) המתוחכמות
איוב קרא: אנחנו החלטנו לקיים דיון בנושא שימוש בכלבים על ידי משטרת ישראל והמכס לזיהוי סמים.
איוב קרא: אני חושב שנעשית עבודה גדולה מאוד סביב העניין הזה.
איוב קרא: הכלבים של משטרת ישראל תפסו בשנת 2003 50 ק"ג חשיש, 7 ק"ג הרואין, 4 ק"ג קוקאין, 800 ק"ג מריחואנה, 23,000 כדורי אקסטזי.
איוב קרא: המחיר של כלב לגילוי סמים, שצריך לעבור אמון אינטנסיבי לגילוי סמים, שצריך לעבור מבחנים של מאמני החברה הוא 8000 דולר.
איוב קרא: שמירה על הכשירות של הכלב מתבצעת 3 פעמים בשבוע על ידי המאמנים במתקני המכס.
איוב קרא: המחיר הוא 3500 שקל לחודש.
איוב קרא: אלה דברים שהועברו אלינו.
איוב קרא: מצויין כאן שחברת "מעברים" מובילה בתחום הכלבים.
איוב קרא: חברת "מעברים" מבקשת להפריט את שירות הכלבנות.
איוב קרא: .
יאיר שטיין: לא ידוע לנו שמבקשים להפריט, ידוע לנו שמבקשים להיכנס לאותן נישות שבהן המשטרה לא עובדת, כמו מעברים וכו'.
איוב קרא: האם העלויות של הכלבים נכונות?
יאיר שטיין: נתוני הכסף שאמרת נכתבו על ידי המכס.
יאיר שטיין: לנו יש נתונים שנעלה במצגת.
יאיר שטיין: הם לא שונים בהרבה, הם רק מוצגים אחרת.
איוב קרא: נושא הכלבים הוא להיט בהקשר למלחמה בסמים.
איוב קרא: אנחנו ראינו איך הדברים מתבצעים.
איוב קרא: אנחנו רוצים לראות באופן כללי את הנתונים מעבר למה שכבר המחשתם לנו בשטח.
יאיר שטיין: הייעוד של יחידות הכלבנות הוא לתת שירות ליחידות המשטרה השונות.
יאיר שטיין: יש לנו 4 יחידות כלבנים לגילוי סמים.
איוב קרא: זה פר מחוז?
איוב קרא: איך זה הולך?
יאיר שטיין: יש 4 יחידות שפרוסות במחוזות השונים.
יאיר שטיין: יש כוננים 24 שעות ביממה בכל יחידה לנושא הסמים ולנושאים אחרים.
יאיר שטיין: כל כלב מאומן לגלות מריחואנה, חשיש, הרואין, קוקאין ואקסטזי.
יאיר שטיין: אם - לא עלינו - יתווספו חומרים נוספים או סמים נוספים שיוגדרו כיעד, לא תהיה בעיה להוסיף אותם לעניין.
יאיר שטיין: בשנים האחרונות הגענו למסקנה שלאמן את הכלבים על תחליפים זה על יד האמת, לא האמת, ולכן בשנתיים האחרונות עברנו לאמן את הכלבים על סמים אמיתיים.
יאיר שטיין: לרב פקד שחר יש כספת שבתוכה יש סמים.
יאיר שטיין: את הסמים אנחנו מקבלים ממז"פ.
יאיר שטיין: אנחנו מדברים על צוות.
יאיר שטיין: אין כלב לבד או כלבן לבד.
יאיר שטיין: חשוב לזכור את זה, כי לפעמים זוכרים את הכלב ושוכחים את הכלבן.
יאיר שטיין: הכלבן מתרגם לכוחות בשטח את מה שהכלב אומר.
יאיר שטיין: אנחנו מסתמכים על יצרים טבעיים, אנחנו לא מסממים את הכלבים, אנחנו לא כופים עליהם כמעט דבר.
ענבל גבריאלי: מה אתם כן כופים עליהם?
יאיר שטיין: אנחנו כופים עליהם – אם זה נקרא בכלל כפייה - להישאר בכלבייה.
יאיר שטיין: יש 35 כלבים שהוסמכו על ידי מרכז ההדרכה שלנו לתפקד ככלבים מבצעיים, ו-7 כלבים שנמצאים בשלבי הכשרה.
יאיר שטיין: אנחנו מכינים את הקאדר הבא על-מנת שיחליף כלבים בוגרים, כלבים שהתפקוד שלהם ירד.
יאיר שטיין: המספרים האלה הם בפריסה ארצית.
יאיר שטיין: בבית הספר לשוטרים בקריית-אתא יש יחידה מבצעית אחת עם כלבי סמים; בצומת בית דגן יש את היחידה של רב פקד שחר; בצומת שוקת בדרום יש עוד יחידה, ויחידה אחרונה במצודת אדומים ליד ירושלים.
יאיר שטיין: עד עכשיו מחוז ירושלים קיבל שירות מיחידה של מחוז המרכז, אבל מכיוון שלטעמנו זה לקח הרבה זמן וגם היתה שחיקה של כלי רכב, שחיקה של בני אדם וכלבים, החלטנו להקים את היחידה ליד ירושלים.
איוב קרא: כמה כלבים בכל מחוז?
יאיר שטיין: 7,8 כלבים.
ענבל גבריאלי: בני כמה הכלבים?
יאיר שטיין: הגיוס שלהם הוא בסביבות גיל שנה, שנה וחצי.
יאיר שטיין: אנחנו משתדלים להתחיל בגיל 8 תהליך של פרישה, כי זה עוד גיל שאנחנו יכולים למסור אותם למשפחות אומנות.
יאיר שטיין: לכלבים שמגיעים לגיל 12,13 קשה למצוא משפחה אומנת.
איוב קרא: מדוע אתם מגייסים אותם בגיל שנה ולא כשהם נולדים?
יאיר שטיין: כשלוקחים גורים ומכניסים אותם לכלבייה הם לא נחשפים למדרגות נעות, לאוטובוסים, לניילונים עפים באוויר, לחצרות עם רעש, לכלי רכב וכו'.
יאיר שטיין: הם צריכים להיחשף בחצי שנה עד 8 חודשים הראשונים לחייהם לאותם תרחישים, לאותם מקומות שבהם אחר כך מפעילים אותם – פח שנופל באמצע עבודה, רכב שעובר, מדרגות נעות, ניילונים, רצפה חלקה.
יאיר שטיין: כלב שחי בכלבייה לא נחשף לרצפה חלקה, ולכן כשהוא מגיע למבנה שיש בו רצפה חלקה הוא מפחד להיכנס אליו.
יאיר שטיין: הגזעים הפופולאריים שאנחנו משתמשים בהם לנושא סמים הם ג'ק ראסל והלברדור.
יאיר שטיין: בעיקרון אין לנו העדפה של גזע.
יאיר שטיין: התעודות ממש לא חשובות.
יאיר שטיין: מה שחשוב הוא שלכלב יש את מאפייני האופי, הממדים וההתנהגות המתאימים.
יאיר שטיין: ליחידת כלבנים יש ציוד שמשרת את כולם.
יאיר שטיין: מחיר רכב כלבנים מאוד יקר.
יאיר שטיין: אנחנו לא רוצים שהכלבים ישהו זמן רב ברכב בלי מיזוג ובידוד ראוי.
יאיר שטיין: אנחנו לא קונים כלבים מוכנים.
יאיר שטיין: אנחנו אלה שמכשירים את הכלבים שיש להם את מאפייני האופי והפיזיות המתאימים.
יאיר שטיין: הנתונים מתאימים מתחילים בהמלטה של הכלב.
יאיר שטיין: שם מתחילים את תהליך החיברות.
יאיר שטיין: זה נעשה בצורה מאוד מקצועית, אבל לצערנו לא בישראל.
יאיר שטיין: התרבות שלנו בתחום הזה מאוד לא מפותחת.
יאיר שטיין: אנחנו כן מפותחים בתחום הכלבני בתערוכות.
יאיר שטיין: מתייחסים לממדים הגופניים - לזוויות של הכתפיים, לפרווה.
יאיר שטיין: אנחנו רוצים שהכלב יהיה עם מוטיבציה, עם חיברות מתאים, עם רצון ושרידות לעבוד.
איוב קרא: הכלב עולה יותר משוטר.
יאיר שטיין: אולי.
יאיר שטיין: היתרונות של הכלבים: רגישות, כושר הערכה גבוה ורחב, זריזות, ניידות, נגישות גבוהה, כיסוי שטח, כושר למידה גבוה.
יאיר שטיין: אין כמעט סוף לריחות שאפשר ללמד אותם.
יאיר שטיין: יש מרחנים אלקטרוניים שכולנו מכירים.
יאיר שטיין: אם מכשיר כזה נחשף לחומר בטעות, זמן ההתאוששות שלו לוקח שעות ואפילו ימים.
יאיר שטיין: אצל כלב זה לוקח 20 דקות, חצי שעה.
יאיר שטיין: יש אימונים שבועיים.
יאיר שטיין: הכלב חייב להמשיך להתאמן אפילו כשהוא כבר מכיר את המטריה.
יאיר שטיין: אם הוא למד הוא יגלה, ואם הוא יתאמן הוא ישתפר.
יאיר שטיין: אין ויכוח.
יאיר שטיין: הכלבן הוא כלבן קבוע.
יאיר שטיין: לכלבן יש יותר מכלב אחד למשימות שונות, אבל לכלב יש רק בעל בית אחד.
איוב קרא: רק שוטר יכול להפעיל את הכלב?
יאיר שטיין: כן.
יאיר שטיין: זאת קונספציה שיש עליה חילוקי דעות בעולם.
יאיר שטיין: אנחנו דוגלים בקונספציה הזאת, כי מדובר בצוות.
יאיר שטיין: כלבן קורא את שפת גופו של הכלב.
יאיר שטיין: הכלבן יודע ומכיר את הניואנסים הקטנים.
יאיר שטיין: לפעמים מספיקה תנועת ראש של הכלב או תנועת זנב כדי שהכלבן יאמר שיש משהו.
יאיר שטיין: לכלבים יש גם מגבלות.
יאיר שטיין: הם מתקשים מאוד לתפקד בטמפרטורה גבוהה.
יאיר שטיין: זמן ההפעלה שלהם מוגבל.
יאיר שטיין: אם תשאלו לכמה, אז אומר לכם שאין חוקים.
יאיר שטיין: החדר פה מאוורור, נעים, אין חשיפה לשמש אז אפשר לעבוד לפעמים גם שעות.
יאיר שטיין: זה תלוי בכלב, בכלבן ובחיבור ביניהם.
יאיר שטיין: על אספלט חם ביום קיץ ישראלי העבודה יכולה להיגמר ב-5 דקות.
יאיר שטיין: תפקידו של הכלבן להחליט אם הוא עובד או לא עובד.
יאיר שטיין: אם הכלבן אומר שהכלב לא יכול לעבוד, אז הוא לא יעבוד.
יאיר שטיין: הכלב לא יעלה על מכשול גבוה.
יאיר שטיין: אם יאמנו אותו אז כן.
יאיר שטיין: אתרי הפעלה: בשדות תעופה, במחסנים, במקומות שאנשים לא מגיעים, בחצרות בתים, בשטחים שקשה לחפש בהם, בתוך כלי רכב, מחוץ לכלי רכב, במשאיות.
יאיר שטיין: .
איוב קרא: מה קורה כאשר המשאית מותקנת על ברזל?
איוב קרא: האם הכלב יכול להריח את זה?
ג'קי לוגסי: אחת התפיסות היפות שהיתה לפני 10 שנים היתה בטנק דלק של רכב , כאשר בחלק ממנו שמו את הדלק ובחלק השני שמו חשיש.
יאיר שטיין: אם אין בריחה של פרודות ריח הכלב לא יריח.
יאיר שטיין: הכלב מחפש ריח שעליו הוא אומן.
יאיר שטיין: כאשר הכלב מגלה הוא מקבל פרס – ליטוף, מזון, מילה טובה.
יאיר שטיין: הכלבים האולטימטיביים עובדים בלי פרס, הם עובדים בשביל המוטיבציה הפנימית.
יאיר שטיין: זה די נדיר.
יאיר שטיין: אנחנו משתפים פעולה עם יחידות מרכזיות במחוזות, במרחבים, עם יחידות בילוש, עם יס"מ.