GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רונית הורוביץ: יכול להיות מצב שתחלואה כפולה, כדי להכנס לתוכנית שדוברה, צריך קריטריונים כל כך מורכבים וכל כך רבים, שמעטים מאד נכנסים לקריטריונים האלה.
רונית הורוביץ: צריך לזכור שאנשים שנגמלים שיש להם תקופה של בעיה מאד חריפה צריך לעזור להם בתקופה הזאת.
רונית הורוביץ: ולא לפי התכנית שקיימת צריך להיות מוגדר כפתוח לאורך כל החיים ולקבל את העזרה לכל החיים.
רונית הורוביץ: אני ניסיתי באופן אישי להכניס כמה אנשים למסגרת הזאת, מתוך קושי שלי ברחוב שאני עובדת, בצורה בלתי אפשרית, אני חושבת שצריך לתת מענה בשלב הטיפולי לתקופה, להגדיר תקופה, של מצב לקרוא לזה תחלואה כפולה זמנית, מכיוון שהם נרקומנים, זו אוכלוסיה שיקומית וצריך להגדיר אותה ככה.
רונית הורוביץ: דבר שלישי שהייתי רוצה להעיר כאן, זה תחלואה כפולה פיזיולוגית.
רונית הורוביץ: יש אנשים, מדברים על בין 60%-70%, נרקומנים שנושאים את הנגיף של ה-BBC הם נכנסים למסגרות, והמחלה הזאת מאד מדבקת, והם לא מטופלים.
רונית הורוביץ: אני יודעת שאנחנו מנסים להתחיל לטפל בנפגע מבני הנוער, ובבני הנוער אנחנו מנסים לטפל כי המחלה הזאת היא קשה בשבילם הם גם יכולים להעביר את המחלה הלאה, וזה במקרה שהוא לא מטופל, ובעצם 60% מהנרקומנים לא מקבלים את הטיפול שיכול להתאים להם.
רונית הורוביץ: דבר נוסף שהייתי רוצה להגיד, זה הנושא של סוכרת ואינסולין.
רונית הורוביץ: יש נרקומנים חולים בסוכרת, שצריכים להזריק לעצמם אינסולין.
רונית הורוביץ: אין להם היום מענה, כי האחות לטיפולי בית יש כאלה אנשים שאין להם לא בית ולא מסגרת, הם לא מתאימים למסגרת חוץ קהילתית, והקהילות הטיפוליות מאד קשה לקלוט אותם.
רונית הורוביץ: אנחנו השנה קלטנו שניים באופן אישי, הסיפור הוא מאד מורכב, ואני חושבת שצריך לתת את הטיפול, בקהילות הטיפוליות שמטפלות פיקוח קהילתי באנשים האלה, לתת לנו איזו תמיכה תקציבית ורפואית כדי לטפל בהם גם פיזיולוגית וגם אישית, וחייבים הכשרה לקהילה.
רונית הורוביץ: לרופא הקהילתי אין הכשרה, יש לו יועץ פסיכיאטרי שהכנסנו.
יחיאל חזן: כיצד אתם מתכוונים לפועל כשהיא מעירה את הנושא שהרופאים אין להם הכשרה והם לא יודעים בדיוק, כמו שאמר הנציג של הרשות, שבא איזה ילד לרופא ומבקש איזה שהוא ווליום, האם אתם מתכוונים להכשיר או להעביר את המסר הזה בתוך המערכת.
איתן חבר: אני חייב למחות על זה שכולנו בורים, ואיננו מבינים שום דבר.
יחיאל חזן: לא אמרה שאתם בורים, היא אמרה שללא התמחות יש בורות גדולה בקרב הרופאים.
איתן חבר: אני חושב כל הרופאים המורשים במדינת ישראל, שקבלו רשיון של משרד הבריאות לעסוק ברפואה, שלא לדבר על פסיכיאטרים, שבוודאי מכירים את הנושא, מכירים את כל הסיפור של שימוש בתרופות או ברביטורטים, או אופייטים ככל ששיך לתרופה ממכרת.
איתן חבר: זה דבר אחד, מכירים את הנושא היטב.
איתן חבר: נכון שלא קל להתמודד איתם, נכון שלא קל להתמודד.
איתן חבר: נכון שלא כל רופא יודע בדיוק איך להתמודד איתו.
איתן חבר: אבל סך הכל, הידע הוא טוב.
איתן חבר: אני לא יודע מאין היא שאבה את הנתונים שלה, אבל בסך הכל הידע הוא טוב.
איתן חבר: ואני חושב, שכבר ציינתי בהתחלה, שהמחלקה להתמכרויות שבמשרד הבריאות יש לה תכנית להעביר גם לבתי החולים תכנית שתחנך ותטמיע את הידע בנושא, גם בבתי החולים וגם לרופאים ראשונים בקהילה.
איתן חבר: כך שאנחנו בהחלט לצד זה, שאני חושב שקיים ידע אצל הרופאים, גם קיים הצורך לשפר אותו, ולשכלל אותו.
איתן חבר: ואת השיפור הזה אנחנו בהחלט יש תכנית במסגרת משרד הבריאות, לעשות ולכוון.
יצחק טליאס: בשנים האחרונות גם יש הצלחנו להכניס בתוכניות של בתי הספר לרפואה, ידע מיוחד בנושא התמכרויות בכל בתי הספר, ולפחות אני מלמד את שתיים עשרה שנה.
איתן חבר: יש תכנית גם לגבי הרופאים הראשוניים.
יחיאל חזן: ההערה של רונית היתה שכאשר רופאי המשפחה או בחדרי המיון, שם בעצם צריך להינתן הדגש יותר כי שם בעצם המפגש בין הפציינט, בין הילד או המבוגר, שהוא צורך סמים או חשוד בלקיחת סמים, לבין אותו רופא שבלי שים לב הוא מעביר לו בעצם את הסיוע שהוא רוצה כאשר הוא רושם לו מרשם לקבל תרופה שבסופו של דבר יכולה להוביל אותו להתמכרות.
יחיאל חזן: אני חושב שחשוב מאד שמשרד הבריאות יתן את הדעת על הענין הזה, לא על הכל, אלא לפחות בשלב הראשון בו מתקבלות הידיעות.
אנטולי מרגוליס: אנחנו הפעלנו, ועשינו שני קורסים בקופת חולים לאומית ובקופת חולים מכבי, לרופאי משפחה, על הטיפול בהתמכרות, היה יום שלם ביחד עם הרשות למלחמה בסמים, עשינו את זה, ואנחנו מתכוונים כבר להמשיך את זה, פשוט עד שאנחנו יכולים להפוך את כל הרופאים למומחים להתמכרויות, זה יקח קצת זמן, אבל התחלנו את זה, ויש תוכנית להמשיך את זה.
ד"ר בידרמן: אנחנו בודקים איפה מתחילה הבעיה, ואיפה נפגע הקשר.
ד"ר בידרמן: אחד הנושאים שתמיד ניתן לכלול עוד לפני שאנחנו יודעים על מה מדובר, אפשר להגיד דרוש יותר חינוך בנושא הזה בכל אחד מהשטחים, אני רק אומר שאין דבר כזה שמקצוע של 100%, הפסיכיאטר לא היה מתחיל לטפל בסכרת, בהכללה, בוודאי שיש פסיכיאטרים שמבינים יותר טוב מכל אחד אחר בנושא, בנושא המשפחה ניתן להכשיר אותם יותר טוב, לטיפול של סכרת אבל גם בטיפול במתמכרים.
ד"ר בידרמן: הבעיה קיימת ויש היום הליך לימוד דינאמי של אינפורמציה שהשתנה בסדרי עדיפויות משתנים בעומס שהולך וגדל.
ד"ר בידרמן: כך שהתשובה האינומטארית כן, דרושה הכשרה, כמעט בכל הנושאים, ההכשרה זאת התשובה הכללית גם ליותר ויותר רופאים שמומחים בסוגם, אם זה רופאי משפחה או מומחים בצורה בדרך כלל לרפואת משפחה, זה תלוי בהכשרה ובמודל של טיפולי המשך שצריכים להיות ממוקדים.
יחיאל חזן: אולי אתה יודע או מישהו אחר יודע מה השימוש ב"חגיגת" בקרב אנשים שהם בעצם סובלים ממוגבלות.
איתן חבר: אין מידע, זה בעצם דבר מאד חדש, סך הכל חגיגת נמכר באופן חוקי בפיצוציות, כאשר משרד הבריאות הוציא אותה עכשיו ואנחנו הולכים להכניס אותה לפקודת הסמים המסוכנים.
מיקי אריאלי: בעצם שני שדברים על הענין של החגיגת.
מיקי אריאלי: לצערי הרב, על נושא של אכיפה משרד הבריאות שרות המזון בתוקף סמכות מעורבים עם הסיפור.
מיקי אריאלי: אני הבנתי שכבר היום או מחר היועץ המשפטי שלנו כמובן מעביר את לועדה.
מיקי אריאלי: דבר שני, בתוך הפורום הקטן הזה אני אספר שפשוט משרד הבריאות יש לנו כבר ישיבה בשבוע הבא עם מחוז תל אביב ונתניה, לעשות עבודה משותפת של משרד הבריאות במשטרת ישראל על הנושא של הפיצוציות ועל כל מה שקורה סביב זה, ואני מוכן לעדכן אתכם ממחר.
מיקי אריאלי: אבל מה שאני רציתי להגיד זה דבר אחר לגמרי, אנחנו כל הזמן מאשימים את הרופאים ומאשימים גם את זה, יש תופעה היום שנוער , שדווקא דיברת על נוער, שלא צריכים שום רופא, שום לא סם שום קופת חולים כדי להשיג תרופות, אוטיסטי, או קוד-אקמול פורטה, כל תרופות אחרות שיש להם סירופ עם קודאין, אני בתור רוקח מחוזי, מקבל טלפונים מידי מרוקחים קהילתיים, שאומרים לי, שאני לא יודע מה לעשות, ילדים באים לבית המרקחת, ולבית מרקחת לקחת קוד-אקמול פורטה, בלי מרשם.
קריאה: מה זאת אומרת הוא לא יודע מה לעשות?
מיקי אריאלי: הוא הולך מבית מרקחת לבית מרקחת, דבר שני, וגם יש את הבעיה של שודדים, דבר שני לא צריכים את בתי המרקחת כדי להשיג, יש מה שנקרא יבוא אישי של תרופות, היום דרך האינטרנט אפשר להשיג כל תרופה אופיאטית או של בזנדין, שאתה רוצה, אני היום מיד לאחר הישיבה הזאת הולך לסניף רפואה בנתב"ג, שאני חייב לעשות בדיקה של סמים מסוכנים, אני רואה יבוא אישי ואני יכול להגיד לך באופן ברור, ילד בן 16 יודע איך להשתמש באינטרנט שיכנס ויתן את הויזה מספר ויזה של אמא, ועד הבית מתוך DHL או UPS כל מה שהוא רוצה.
דוד ערישי: אני חושב שלכל מרכז טיפול יש איזה שהוא אזור שאליו מתנקזים החולים או האנשים שנשלחים נגיד לחדרי מיון וכדומה, ניתן לעשות מן שיתוף פעולה מול, נגיד באזור שלכם, עם בית חולים פוריה, בית חולים העמק, או אחרים בסביבה, לתת איזה שהוא איזון חוזר לאותם מקומות שבהם ערי המוקדים, הרי איפה הנערים האלה גרים היום ויכולים להגיע, אלה חדרי המיון, או גם לרופאי המשפחה, לתת להם שיבקרו אצלכם ותתנו להם קצת מודעות שרוצים את טובתו, כיוון שזה, הרי שעד שיגיע החינוך והקורס שלו ועוד כמה דברים זה יקח זמן, והרבה זמן.
דוד ערישי: כאן אתם יכולים לעבור ולעשות עבודה קהילתית משולבת כדי להוריד קצת את אותם חורים שאת מדברת, מבחינת מודעות, וזה לא שהרופאים בורים, הם לא מודעים, לדעתי הם יודעים את הדברים.
דוד ערישי: הם יודעים אבל לומדים מעט על בעיות נרקוטיות אבל לאורך הזמן יש שחיקה של הדברים האלה והם לא נפגשים יותר מידי.
יחיאל חזן: איתן, לפני שאתה שואל או מבהיר משהו, הייתי רוצה לדעת כיצד משרד הבריאות פועל, האם הפעילות שלו בתחום הזה היא מספקת, כיצד הוא פועל למשל כאשר יש בשוק הענין הזה למשל של חגיגת, הכדור הזה או האקסטזי, למה עד שזה אל קורה מקרה, איזה שהוא אסון או שזה מגיע לבית חולים, עד שאיזה שהוא ילד מגיע למצב קטסטרופלי ומת, כיצד אתם נאבקים בתופעה הזאת עוד לפני שהיא באה כתוצאה מאסון.
יחיאל חזן: איך אתם פועלים?
איתן חבר: אני חושב שדווקא חגיגת היא דוגמה טובה למצב שבו משרד הבריאות המאד מאד עירני, לגבי חומר שהיה בשוק, כתוסף מזון, שלא היה ידוע לגביו שום דבר מיוחד על תמצית של חומר שמשתמשים בו באופן חופשי, תמצית של צמח הגת, ואני חושב שמשרד הבריאות איתר במהירות שני מקרים שדווחו כאנשים שנפגעו כתוצאה מהחומר הזה, ופעל בתוך ימים ושבועות ספורים כבר כדי להכניס את כל הנושא.
יחיאל חזן: אני לא מדבר איך מידע הולך על חגיגת, הרי לא בעיה לקחת את הדבר הזה למעבדה ולבדוק אותו מיד כשנודע שיש מכירה, והפרסום היה פרסום גדול אפילו בעתונות הכתובה, היו מודעות שלמות, איך אתם כמי שמופקד על בריאות הציבור האם אתם מידית פועלים לבדוק את זה, הרי לא ביקשו אישור לזה.
יחיאל חזן: כיוון שהם לא ביקשו אישור שלכם, האם יש איזה שהיא יחידה או גוף, אולי אתם בכלל, שהולכים מיוזמתכם, ועושים בדיקה וכבר אז אוסרים את זה, לא רק כשיקרה אסון, כפי שאתם פעלתם בענין הזה, נראה לי שהיתה פה איזה שהיא תקלה.
איתן חבר: הרי סך הכל שרותי המזון בהחלט יוצאים לשטח ובודקים מקומות שמוכרים מוצרי מזון למינם, כמובן שלא ניתן לבדוק כל מוצר חדש שעולה בשוק באופן מידי, אלא הבדיקה היא ביסודה מדגמית.
איתן חבר: ולכן אי אפשר לעשות את זה באופן מידי, על כל חומר.
איתן חבר: אבל אני חושב שכאן במסגרת הסיפור של חגיגת מהר מאד עלינו על הענין שיש כאן בעיה, הפעולה היתה מאד מהירה.
יחיאל חזן: אתם עליתם מהר כתוצאה מתקלה.
יחיאל חזן: השאלה שנשאלת האם, אם אפשר להגדיר את הדבר הזה, אנחנו יודעים שתמורת בצע כסף כל אחד מוכר מה שהוא רוצה רק בשביל לעשות על זה קופה.
יחיאל חזן: השאלה שנשאלת היא כיצד אתם כמי שאחראי על בריאות הציבור פועלים.
יחיאל חזן: הרי הענין הזה שפורסם כבר לפני כשנה, בערך, השימוש בחגיגת כמזון, עמד בעתונים.
יחיאל חזן: אני זוכר את זה.
יחיאל חזן: איך אתם לא בזמן הלכתם, הרי, האם יש לכם מישהו בודק או שמפקח או יחידה שהיא בעצם יוזמת את הבדיקות האלה ולא שהיא מחכה שיקרה.
קריאה: אתה יודע כמה אנשים מתים מאלכוהול, כל שנה בארץ הזאת?
קריאה: אני רואה בעתונות ובטלויזיה מלא פרסומות, אי אפשר להשוות.
איתן חבר: מבחר החומרים הוא אדיר, יש חומר בשם די.
איתן חבר: אנד וי.
איתן חבר: שהוכנס לפקודת הסמים המסוכנים, ואלה שמסבסדים את החומרים הם מסבסדים משהו דומה, ג'י.
איתן חבר: בי.
איתן חבר: אל.
איתן חבר: זה לא בעיה, היום בעידן המודרני אתה מוציא חומר אחד משימוש מגיע לך חומר אחר שהוא קצת דומה לו, אבל הוא לא אסור, אבל זה קשה מאד הענין הזה, מדובר באלפי אולי בעשרות אלפים.
איתן חבר: אני מציע לתת איזה שהוא מבט נוסף לכל הסיפור וזה הסתכלות דרך המצב החוקי הקיים היום וחשוב לי שתשמע, זה הנושא של חוק ביטוח בריאות ממלכתי, שבו כל הנושא של הפסיכיאטריה והתמכרויות נמצאים באחריות משרד הבריאות, מה שנקרא התוספת השלישית לחוק, ובעצם לא נמצא באחריות קופות החולים.
איתן חבר: אני חושב שהתגייסות של כולם, של כל המשרדים וכולל של הכנסת, ובעיקר אולי הכנסת, ואני חייב לציין שמשרד הבריאות עובד באופן מאד אינטנסיבי על הנושא הזה בשנים האחרונות, לקחת את הקטע הזה של פסיכיאטריה והתמכרויות שנציב את התוספת השלישית לחוק ולהעביר אותו לתוספת השניה לחוק, או במילים אחרות לאחריות קופות החולים ובכך להכניס את כל הנושא הזה של טיפול בחולים שהם בתחלואה כפולה תחת הכנפיים של קופות החולים, ואז יהיה הרבה יותר קל לקופות החולים לעקוב אחרי החולים, לטפל בחולים ולתת להם את הטיפול הראוי.
יחיאל חזן: בעצם אתה רוצה להגיד פה שזה ענין של חקיקה?
איתן חבר: בוודאי.
יחיאל חזן: קודם כל אתה עובד במשרד שיש שם נציג בכנסת, דובר השר, יש אנשי מקצוע, ואני גם אזמין אותך להביא את כל השולחן לועדה, בצעת פורום שאני אהיה מוכן לקדם אותה.
איתן חבר: אני מפנה את זה אליך כעומד בראש הועדה וכשאם גם הועדה הזאת תתגייס לקריאה להעביר את התוספת הפסיכיאטריה ואת נושא ההתמכרויות לקופות החולים שיפסיקו להיות בן חורג, שיפסיקו להיות חולים שהם לא חולים ככל החולים הרגילים, ולהבין שחולי הנפש הם חולים ככל החולים, ובכלל הנכים של מכורי הסמים, אנחנו מסתכלים עליהם היום כאנשים חולים.
איתן חבר: פשוט אנשים חולים.
יחיאל חזן: מאחר ואני לא איש מקצוע אני אשמח מאד לשתף פעולה ולדחוף הצעת חוק כזאת.
יחיאל חזן: תביאו אותה לשולחן.
יחיאל חזן: אני כבר אומר לעוזרת שלי שתהיה אתכם בקשר.
יחיאל חזן: תמסור לה את הפרטים ואני מוכן לעשות את זה.
יהודית בורנשטיין: בעצם החוק במדינת ישראל בעצם אומר לנו שיש הפרדה, יש גוף במטפלת בו קופת חולים, ויש נפש שמטפלת בו המדינה.
יהודית בורנשטיין: ויש התמכרויות שמטפלת בו המדינה.
יהודית בורנשטיין: ואני חושבת שאם היום הזה יעשה משהו, והתכנון הזה יחזק את הקשר בין הגוף לנפש, לפחות מבחינת החוק מול בית המחוקקים זה יהיה הישג גדול.
יחיאל חזן: אני שמח מאד.
איתן חבר: אני רוצה להיות פרקליט השטן בנושא הזה של להעביר את זה לקופות החולים.
איתן חבר: בעית ההתמכרות היא לא רק בעיה רפואית.
איתן חבר: הבעיה הרפואית היא שבועיים ראשונים, שצריך לתת התערבות רפואית.
איתן חבר: אם לא ינתן דגש של הרווחה ושל שהנושא של שיקום אנשים כמדובר בתופעה מלומדת, ולא בתופעה רפואית.
איתן חבר: ולא בהכרח בתופעה פסיכיאטרית.
איתן חבר: אני חושב שאנחנו נראה התפרקות של כל סוגי הטיפול והתדרדרות ברמת הטיפול.
איתן חבר: אני מציע להיזהר וללכת עם ראש בקיר בנושא הזה של העברה לקופות החולים.
יחיאל חזן: יש מישהו שיכול לחזק את העמדה שלו.
חיים מהל: ממש לא.
חיים מהל: כי רוצים שיקום גם לחולים אונקולוגיים, ולחולים אורטופדיים, ויעשו שיקום גם לנרקומנים.
חיים מהל: זה לא סותר אחד את השני.
איריס מורדכוביץ: בדיור כמו שמודעת לבעיות של סכרת, והיפטיטיס, והוא לא מטופל כי המכורים שנמצאים בקהילה ובמקומות אחרים לא מצליחים להכנס, זה לא קשור.
איריס מורדכוביץ: יש המון בעיות רפואיות, שלא מקבלות מענה בגלל ההפרדה.
מרים זינגר: דיברנו על המניעה ועל איך להגיע לאוכלוסיות הגדולות, יש אוכלוסיה שכבר עברו את כל הטיפולים ובכל זאת נמצאים באיזה שרמה מאד ירודה, ברמת תפקוד שצריכים הגנה מוקדית ובגלל שיש להם הבחנות כפולות הם לא מתקבלים בשום מקום.
מרים זינגר: משרד הבריאות ומשרד הרווחה כרגע בונים איזה תכנית לתקופה מוגבלת לאוכלוסיה שצריכה התערבות רפואית ושיקומית אחרי תאונה או משהו כזה, שמגביל את התפקוד שלהם, אבל אחרי התקופה הזו הם אנשים לא משתקמים אין אף גורם שנותן תשובה לטווח ארוך, ומדובר באוכלוסיה של אלכוהוליסטים, אנשים אחרי הרבה שנים של אלכוהוליזם, שנפגע מוחית וכבר לא יכול לתפקד, אין היום מסגרת או משרד שלוקח אחריות וצריך עבודה בין משרדית כדי לתת תשובה לאוכלוסיה הזאת.
איריס מורדכוביץ: אני רוצה להגיד עוד מילה מכיוון שיש עוד שלב, חבל שזה יוצג רק באופן הזה.
איריס מורדכוביץ: אחד הנושאים שעלה לפני עשר שנים, וזה בדיוק הענין הזה, זה ד"ר מרגוליס ואני כותבים מסמך בדיוק על זה, שתוך עשר שנים מוחל אנחנו מוכנים להביא לדיון בין משרדי.
יעל דליהו: עומדת בראש המחלקה לתחלואה כפולה בית חולים אברבנאל, הגדול באזור המרכז.
יעל דליהו: והמחלקה היא חדשה וקטנה, מתוך, אני רק רוצה לחזק שני דברים, הענין של התפוצה של הענין הזה.
יעל דליהו: מתוך 2000 קבלות בשנה של בית החולים 600 קבלות יש של אנשים שיש להם גם שימוש לרעה בחומרים, במחלקה שלנו אבל מקבלת 200 קבלות בשנה, ובאמת מה ששמתי לב שני דברים בולטים, בעיה יצוגית שמצריכה הכשרה של צוות, והמחלקה צריכה להיות בנויה אחרת מאשר רק לשימוש בסמים, או רק מחלקה פסיכיאטרית רגילה.
יעל דליהו: יש גם הסדרים נורא בולטים, הגישה היא אם אתה לא רוצה אם אין לך מוטיבציה אז שלום, אבל חולים פסיכיאטרים כל הענין של הרצון זה בעיתי, אנחנו מקבלים הרבה חולים בכפיה, 90% מהמחלקה הם בצו בית משפט או באשפוז בכפיה, ואז יש בעיה של חולים שצריך לפתור אותה, וזה לא בהכרח אומר שהטיפול היא שסיכויי הצלחה פחות טובים, שהם נמצאים המחלה הנפשית, אבל לפעמים כן מגלים מגמה וכן רוצים להגמל, ואז אני רוצה להגיד שזה לא עולה בהגזמה בתקופה, יש תקופה ניכרת של הבעיה, ואנחנו עוד מצומצמים במה שאנחנו מקבלים.
יעל דליהו: אנחנו לא מקבלים אלכוהול, כוח אדם ותפקיד, לא מקבלים תחלואה מז'ורית פסיכיאטרית אלא רק משהו זמני.
יעל דליהו: דבר שלישי, באמת הבעיה של מסגרות ההמשך.
יעל דליהו: אנחנו מטפלים והחולים הולכים לרחוב ויותר לא מקבלים אותם למרכזי הגמילה שאין האישיות החזקה להשתתף בקבוצות וקשה להם להשתלב שם, המרפאות לבריאות הנפש לא מקבלים אותם כי הם לא מקבלים נרקומנים, וגם מרפאות מרכזים אמבולטוריים, גם כל הגישה של אשפוז קצר צריך להיות יותר נפוץ והפוך אשפוז מעל לשנה וחצי זה סיכוי הצלחה יותר גדול.
יעל דליהו: כך שמאד מאד אני אומרת שחסר מאד מסגרות המשך, וגם במחלקה שלנו יש שמועות שעומדים לסגור.
יעל דליהו: אז כמה האוכלוסיה זקוקה לזה שזה יהיה בתוך אותה אוכלוסיה ושהמשפחות ידעו לבוא ולתמוך ושיהיו מסגרות המשך יחודיות לדבר הזה.
יחיאל חזן: לפני שאני נותן את רשות הדיבור לחבר הכנסת ניסים דהן שהוא בעצם פנה אלי וביקש ממני לקיים דיון ביום הזה, והוא בעצם האיש שדחף לא רק את הדיון בועדה, אלא בכלל בכנסת, קודם כל תודה רבה לך על היוזמה ועל כך שנתת לציבור הזה את האפשרות לקיים הדיון בענין של המוגבלים או מוגבלות בקהילה.
יחיאל חזן: ולפני שאני מסיים הייתי רוצה רק לחדד דבר אחד.
יחיאל חזן: הועדה הזאת שאני עומד בראשה, רואה היום שהדבר החשוב ביותר כאשר הציבור במדינת ישראל, בעיקר בני הנוער, לצערי הרב הגענו לממש ילדים בתוך מערכת החינוך, מתיחסים לסמים קלים כאילו ענין של מה בכך, ומבחינתי כל סם הוא סם, זה לא משנה אם זה חצי כדור, חגיגת או רבע כדור אקסטזי, או כל סם אחר.
יחיאל חזן: הדבר הזה אנחנו צריכים לעקור אותו מן השורש, הוא מסוכן מאד לחברה במדינת ישראל.
יחיאל חזן: אני רואה בעיניי את השימוש בסמים בכל שכבות האוכלוסיה, בין במוגבלים ובין בתחלואה כפולה, ואדם בכלל בגישה כמו שאמר קודם חבר הכנסת זאב, שהם מוכנים להתאבד אותם אלה שבגלל הסקרנות משתמשים בסמים, או בגלל בעיות של כל אחד.
יחיאל חזן: אני רואה בשימוש בסמים הקלים, כפי שזה נקרא בלשון העם דבר מסוכן ביותר, לחברה ולמדינה ובעיני זה ממש פיגוע חברתי ממדרגה ראשונה, ואני חושב שטוב תעשה מדינת ישראל אם היא בכלל תאסור כל שימוש בסם קל כל שהוא, ואני מתכוון כיושב ראש הועדה להחמיר את העונשים בכלל, אני כבר שמעתי את הקולות מצד אותם יועצים משפטיים שאי אפשר, ואנחנו מדינה דמוקרטית, וצריך לתת את האפשרות.
יחיאל חזן: אני חושב שזאת הדרך שמובילה אותנו רק מדחי אל דחי, וצריך להחמיר בכל חומרה, אפילו אותם אנשים שמוכרים בפיצוציות, הם אנשים שבעצם מספקים מוות לבני הנוער, וזה דבר שגם אתם שיושבים פה צרכים לדבר על זה בכל מקום כי לא יכול להעלות עלה דעת שאנחנו כמנהיגים או כאנשים שפועלים ניתן לאותם מוכרים תמורת בצע כסף קטן וזול בעצם להפיל את בני הנוער למחלה שאין לה תרופה.
יחיאל חזן: כולי תקווה שאנחנו נצליח ונודה שוב פעם לחבר הכנסת שר הבריאות לשעבר, שהוא באמת גם בשנה שעברה בפעם הראשונה אני הייתי ער, כיצד ביום כזה שמביאים לידיעת הציבור את הענין של המוגבלים, כיצד הנושא הזה הוא נושא רחב היקף וגדול מאד, ואני שמח שמדינת ישראל נותנת מקום לדברי, נותנת את התיחסות ואת הפתרון המיוחל, הוא לא קרוב ובא, אבל הפתרון שבסופו של דבר שינתן לאוכלוסיה הזאת שממילא היא כבר סובלת.
נסים דהן: תודה רבה אדוני היושב ראש, אני מאד מודה מקרב לב בשם כל האוכלוסיות, האוכלוסיות של המוגבלים למיניהם, במדינת ישראל.
נסים דהן: לכנסת, שאני חלק ממנה אמנם, על זה שהכנסת פינתה יום אחד מסדר יומה הצפוף והמלא והכל כך קשה שאנחנו עדים לו בימים האחרונים, יום שלם שכחנו מבטחון, שכחנו מבעיות תקציב, רק בהקשר למוגבלים אנחנו נדבר על תקציב, שכחנו מבעיות של כלכלה קשות, וכולנו מתרכזים בבעיותיהם של אנשים עם מוגבלות, אם זה מוגבלות פיזית, אם זה מוגבלות נפשית, מכול מיני היבטים ומכל מיני זוויות.
נסים דהן: אבל הועדה שבראשותך אדוני היושב ראש, לקחה על עצמה להעיר או להאיר מזוית שהנושא שאנחנו מדברים על סמים שיוצרים תלות והתלות יוצרת לצערנו הרב בעיות קשות בחברה, אז אנחנו יוצאים מתוך נקודת הנחה שהבעיה היא זה באנשים רגילים.
נסים דהן: אנשים עם מוגבלות ממילא מוגבלים, אם הם מתעסקים בסמים זה נורא, נעזור רק לטפל בזה, במילא הם אנשים מוגבלים ואם זה בכלל נכות נפשית, אז בכלל מי חושב לטפל עוד בצד הזה של ההתמכרות לסמים, הנושא הזה היה ידוע בעולם המקצועי, היה פחות מטופל בגלל בעיות של משאבים וגם אולי בגלל בעיה של סדרי עדיפויות.
נסים דהן: אני שמח שהועדה הזאת בראשותך אדוני, העלתה את זה לסדר היום הציבורי והנושא הזה לא ירד מסדר היום הציבורי עד שיבוא לידי פתרונו.
נסים דהן: אני בטוח מניסיון משנים קודמות, מהשנה שעברה לפחות, שנושאים שעלו בסדר היום של יום הנכה הבינלאומי לא נשארו רק בסדר יום של יום הנכה, פעם בשנה עשר דקות דיברו על זה או אפילו שעה, אלא זה המשיך להתגלגל במשך השנה בכל מיני וריאציות כאלה ואחרות, על ידי הקמת ועדות משותפות עם משרדי הממשלה, המשך דיון בועדות עד למציאת פתרון מניח את הדעת, לא תמיד הפתרון הוא קל בתוך שנה אחת, לפעמים זה פתרון ארוך טווח, של כמה שנים, אבל את הדרך הכי ארוכה עשו עם צעד אחד קטן, ואת הצעד הקטן עשינו בשנה שעברה, היום אנחנו עושים עוד צעד ועוד צעד.
נסים דהן: אני רוצה להודות לכולם, וליועצת של השדולה שעומדת על כבודו ושכל השנה מטפלת בנושאים האלה לא רק ביום הנכה, על כל הדברים הנפלאים ושוב לך אדוני היושב ראש, אני שמח שאנחנו שותפים לדברים נפלאים כאלה ביחד עם כל הנוכחים כאן.
יחיאל חזן: שלום לכולם אני שמח לפתוח את הוועדה למאבק בנגע הסמים במושב הנוכחי.
יחיאל חזן: ידוע לכל במדינת ישראל שיש כ-25 עד 30 אלף משתמשים שהם גם מוכרים, נרקומנים ומדינת ישראל נאבקת במשך שנים כנגד תופעת היבוא של הסמים השונים.
יחיאל חזן: במדינת ישראל מודים סטודנטים שהם משתמשים בסמים, הנתונים מדאיגים ביותר, יש כ-300 אלף בני אדם שהם מודים שיש להם נגיעה לסמים בשנה, הדבר הזה הוא חמור ביותר.
יחיאל חזן: אני רואה חשיבות גדולה ביותר של הוועדה הזאת, לא רק לבוא ולשמוע את האנשים ולהתדיין, אני חושב שהוועדה הזאת צריכה להיות מהחשובות ביותר כיוון שגם ראש הממשלה וגם אני באופן אישי וחברי פה רואים במאבק בנגע הסמים מאבק עיקרי למען חברה טובה יותר, בריאה יותר.
יחיאל חזן: לצערי הרב, בקרב בני הנוער יש תחושה וישנו מצב שהם בעצם רואים בשימוש בסמים איזה שהיא הקלה כדי להעביר את התקופה שלהם של הנעורים בצורה הרבה יותר מעניינת.
יחיאל חזן: אני חושב שאני כיושב ראש הוועדה, אני חושב שכדי שאנחנו נצליח להילחם בתופעה מעבר לכך שאנחנו צריכים לתת לבני הנוער באמת את הכלים למה אסור להשתמש בסמים, אנחנו צריכים לפי דעתי להחמיר את הענישה ולא להקל אותה.
יחיאל חזן: גם שלטונות החוק מוצאים את עצמם במצב קשה ביותר מול הסוחרים למרות בפועל יש עונשים כבדים ביותר של עשרים שנה, לא כך הדבר כאשר אנחנו נתקלים בתופעה של סחר בסמים שהיא המכה הקשה ביותר במדינה הזאת.
יחיאל חזן: מאה טון מריחואנה בשנה, זה נראה כאילו שזה כלום, אבל אין ספק שאם יש כל כך הרבה סמים שמגיעים לפה, כנראה שיש מי שמשתמש ומי שצורך אותם.
יחיאל חזן: מדינה שרוצה חברה טובה יותר ובריאה יותר עם פחות פשיעה, צריכה להגן על עצמה מפני אותם סוחרים.
יחיאל חזן: ואני גם באופן אישי, בתפיסת העולם שלי, לא רואה שמי שצורך או מי שמשתמש צריך להקל בעונש, אני בתפיסת העולם שלי, רואה שדווקא גם מי משתמש בשימוש עצמי, אני חושב שצריך להחמיר בעונש, כי רק כך אולי באמת אפשר יהיה את התופעה הזאת שרק הולכת וגוברת במדינת ישראל.
יחיאל חזן: ישנם מחקרים במדינות אחרות בעולם שככל שמקלים אז התופעה של השימוש רק גוברת.
יחיאל חזן: אני ביקשתי לזמן את הדיון היום, כתוצאה מכך שנודע לי שהגורמים במשרד המשפטים הסכימו לקבוע אמות מידה למשתמשים באקסטזי, האקסטזי בקרב בני הנוער נראה כאילו זה איזה שהוא כדור שהוא שום דבר, לא גורם נזק.
יחיאל חזן: יכול מאוד להיות שבאמת בגלל השימוש הנרחב בכדור הזה, כמי שמתקדם על בריאות הציבור והחוק, יכול להיות שבעניי המשתמשים אנחנו נראים כמי שבסך הכול רוצים להקשות עליהם.
יחיאל חזן: לא כך הדבר, ישנם אנשים שנפגעים בצורה קשה ביותר אפילו מכדור אחד או מחצי כדור.
יחיאל חזן: נערכו מחקרים ואני, כפי שאמרתי, חושב שבמקום להקל, צריך להחמיר ולא צריך להתחשב, לא בדעת הקהל בעניין הזה ולא במשתמשים והייתי רוצה לשמוע כמובן את דעת המקלים וכיצד בכלל הגענו למצב שהיום כאשר זה כבר קבוע בחוק ואין פה הקלה, רוצים לתת הקלה נוספת.
יחיאל חזן: אני לא מדבר על אותם ארגונים שבאמת פועלים במשך שנים להקל בשימוש בסמים קלים, אני מדבר מצד רשויות החוק.
יחיאל חזן: אני חושב שהדבר הזה בעצם בסופו של דבר, יוצא שכרו בהפסדו, כי כאשר מקלים בשביל לנסות לתפוס סוחרים, הדבר הזה רק מגביר את הסחר.
יחיאל חזן: אני רוצה לשמוע קודם את החברים.
נסים זאב: אני רק אתחיל במילות ברכה, לחבר הכנסת חזן, השתתפתי בהרבה ישיבות וכמה שניתן מול ועדת חוקה ומול ועדות אחרות לתמרן בין הוועדות ואני רואה בוועדה הזאת ועדה חשובה ביותר וההכרעות שמתקבלות כאן צריכות להגיע לידי מימוש וצריכים לדאוג שלהחלטות שהן גם תקציביות, כמובן שמטילים את זה על הרשות המבצעת, צריך לתת את הכלים להתמודד ולא רק סתם הכרזה והלאה.
נסים זאב: אני רוצה להעלות פה נקודה מאוד חשובה, הייתי רוצה לדעת קודם כל ברשותכם, כמה תאונות דרכים קטלניות היו עד היום בעצם, בשנים האחרונות, בתקופה האחרונה, כתוצאה מכך שאנשים היו תחת שיכור, אלכוהול סמים וכולי.
נסים זאב: עכשיו, למה אני מעלה את הסוגיה הזאת, אני הייתי לפני כחודש בניו ג'רזי ושמעתי את הסיפור של אותו בחור, משפחה ידועה, אימו נכה, 150% נכות, נמצאת שם גלמודה, מבכה על בנה שגזרו עליו מאסר עולם.
נסים זאב: על תאונת דרכים תחת שכרות, ללא הקלות ולמרות הגרסה של אותו הבחור שהתאונה הייתה בשעה שלוש לפנות בוקר, והאדם שחצה את הכביש, הוא חצה בין שתי מכוניות, שם נהגו איתו ללא רחמים ונתנו לו את המקסימום.
נסים זאב: האמינו לי, שבארצות הברית נותנים על תאונות דרכים, שאדם נמצא תחת השפעת סמים, זה 15 שנים.
נסים זאב: זה לא צחוק, אני לא בא ואומר ומאמץ מה שקיים שם, אני חושב שאפשר לאמץ, אבל הקלה פה של נהגים שיכולים לנהוג תחת שכרות ולא מבינים שבנאדם לא חושב לרגע שהוא עלול לשבת בכלא לפחות חמש שנים, ואני אומר לפחות חמש שנים, זה מאסר המינימום שנתנו בניו יורק לאדם שנהג תחת שכרות.
נסים זאב: בין חמש ל-15 שנה ובמקרה הזה מאסר עולם.
נסים זאב: תסלח לי שאני מעלה את הבעיה הזאת, להביא את האדם לכלא כאן, כי בכל זאת יש הסכם בין ארצות הברית שלצערי לא מיישמים אותו מצד ארצות הברית.
נסים זאב: למעשה ההקלות המתבקשות אני חושב מכיוון שזה יוצא משליטה ואי אפשר להפוך מאות אלפים לעבריינים, אז הם אמרו בלאו הכי אין לנו שליטה, אז בואו נתעסק ונאבק במקרים הקשים ביותר ולכן יש איזה שהוא מצב שאולי מביא אותנו אולי להקל עם הסמים הקלים, הם הכדורים.
נסים זאב: אני חושב שהמאבק מתחיל מהקל אל הכבד.
יעקב אדרי: הוועדה הזו היא חשובה והיא צריכה להמשיך להתקיים, לאור כל הניסיונות.
יעקב אדרי: לא שאני נגד, אבל אני חושב שזו ועדה מאוד חשובה וצריך להשאיר אותה ואני רוצה בהזדמנות הזאת לברך את יחיאל, לאחל לו הצלחה בתפקיד, בשם כולם כמובן.
יעקב אדרי: אני רוצה להגיד, הגיעו לידינו בעיות השונות, אם זה החברתיות ואם זה הכלכליות ואם זה גם הנושא של הסמים ואני חושב שהביאו את האיש הנכון ואני מאוד מקווה שנעשה מה שניתן בנושא הסמים.
יעקב אדרי: אני גם רואה שהוועדה הזו, הצלחות שלה זה במידת ההתייחסות שלנו כלפיה, זה מאוד חשוב, כי אם אנחנו לא נתייחס ואתה תהיה פה לבד ואני יכול להעיד שבוועדה הקודמת לא אחת, אני הייתי נוכח שם לפעמים, אתה צריך לדאוג שחברי הכנסת שחברים בוועדה הזו יגיע.