GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דפנה בינוול: יש לי סמכות בתיקי האישום של שימוש עצמי, מספר התיקים שרק באים עם בקשות לעיכוב הליכים, זה רק אחרי שהוגש כתב אישום.
דפנה בינוול: אני מעמידה לדין את כולם, לא רק שאני מעמידה לדין, כאשר הנחיות היועץ המשפטי שעליהם דיברנו, מתי מעכבים הליכים בשימוש בסמים, בשימוש עצמי.
דפנה בינוול: כמעט אלא אם כן מדובר, ואני מדברת כרגע על הסמים הקלים, נגיע שאנחנו תופסים 0.2 גרם חשיש, זה פעם ראשונה, אני קוראת את ההודאה שלו ואני רואה שמישהו מכר, נתן לי, אף פעם לא ראיתי את זה, זה פעם ראשונה שרציתי לעשן.
דפנה בינוול: זה המקרים שאנחנו בהם סוגרים את זה עם הזהרה וכתוב בהזהרה שבפעם הבאה שיתפסו אותו עם סם, הוא יועמד לדין ואין יותר, לא עיכוב הליכים, אלא אם כן יש לי סיבות.
דפנה בינוול: לגבי אקסטזי, אין בכלל, זה לא נכנס לתוך ההנחיות האלה של היועץ המשפטי, אם תפסו אותו עם 0.2 חשיש ויחד עם זה היה חצי כדור אקסטזי, אני אומרת הדבר הזה לא נכנס בכלל לקריטריונים, לא של עיכוב הליכים ולא של סגירת תיק, כי אקסטזי מיד מעמידים לדין ולא מעכבים הליכים.
דפנה בינוול: מאיפה נשמע שאין תיקים, גם בחשיש מריחואנה אנחנו מעמידים לדין ובוודאי שבמקרה של אקסטזי מייד כל הפרספקטיבה משתנה, זה כבר לא סם קל, מעמידים לדין ולא מעכבים את ההליכים.
יחיאל חזן: מה העונש החמור שאת יודעת אולי, של מי שמשתמש בכדור אקסטזי?
דפנה בינוול: קודם כל ושיהיה פה ברור, המלחמה של משרד המשפטים של היועץ המשפטי לממשלה בסמים, היא מלחמת חורמה, אנחנו לא מפסיקים לבקש מאדון מסינג לאשר את זה, כי מי שבאמת נלחם בחוד החנית זה אנחנו והמשטרה, אנחנו לא מניחים לדברים ואין אצלנו סמים קלים ואנחנו לא סוגרים תיקים.
דפנה בינוול: שאלתם מה העונשים, אנחנו אלה שמבקשים את העונשים---
יחיאל חזן: רציתי מידע, אנחנו רוצים אינפורמציה, ממה שאת יודעת, האם בתי המשפט מחמירים או בכלל מטילים עונשים בפועל על משתמשים באקסטזי, זה מה שאני רוצה לדעת?
דפנה בינוול: עכשיו שוב, אם אפשר לומר את זה בצורה, מה שאני יודעת, לאו דווקא בתיקים בדברים אחרים גם, שאדם מופיע בפעם הראשונה בבית המשפט, למשל בחור צעיר, אתם חושבים שבית סוהר הוא העונש הכי קשה, אתם יודעים איך מתחננים בפני לעכב הליכים כדי שלא תהיה הרשעה, אתם יודעים מה זה הרשעה בסמים לבחור בן 16 או 17, מבחינתו הוא יכנס לכלא, עדיף לא מאשר הרשעה בסמים---
יחיאל חזן: את לא עונה לי, הבנתי את העיקרון, אני שאלתי אולי את יודעת.
חיה מימון: אם זה אדם שבאמת נתפס בפעם הראשונה ולא עולה שהוא נוהג להשתמש באופן קבוע, העונש יכול להשתנות ממאסר על תנאי.
חיה מימון: אם זה כבר עבירות שחוזרות ונשנות והוטל עליו מאסר על תנאי והוא ביצע בכל זאת עבירה נוספת, אז כבר בית המשפט יכול לפסוק מאסר בפועל.
יחיאל חזן: אני שאלתי שאלה, האם יש בפועל מידע שבית המשפט הרשיע וגם קצב לו עונש בפועל על שימוש בכדור אקסטזי?
דפנה בינוול: בית המשפט רואה לפניו אדם מכור לסמים, אז הרבה פעמים אומר בית המשפט, לטובת החברה ולטובת האדם מה יוצא לי מזה שהוא הולך לכלא ויקבל סמים בכלא, אולי נעשה לי טיפול גמילה.
דפנה בינוול: הרבה פעמים בית המשפט שולח אותו לטיפול גמילה במקום לכלא, כלא זה לא פתרון לכל.
דפנה בינוול: עכשיו אתם מבינים כבר שתיקים מוגשים, שאלו אותי אם אנחנו סוגרים תיקים, אני אומרת לכם שאנחנו לא סוגרים את התיקים.
ניסן סלומינסקי: כמה תיקים הוגשו בשנה האחרונה, אחר כך אנחנו רוצים לדעת מה היו העונשים, אנחנו נהיה חכמים הרבה יותר אחרי שנקבל אינפורמציה.
יחיאל חזן: בשימוש, באחזקה ובסחר, בכל הקטגוריות.
יעקב אדרי: תראי דפנה, מה שהובטח עכשיו, נשאלת השאלה אז מה קרה?
יעקב אדרי: בשביל מה הוועדה הזאת בכלל, בכל זאת קרה משהו ופה יש רק הצעה אחת, לפעמים יש דברים שמתבקשים לבדוק אותם בהיבטים נוספים, את זה לא עשיתם.
יעקב אדרי: יצא מכתב לפרקליטות וגם למשרד הבריאות.
יעקב אדרי: הייתם צריכים לשאול, האם יש לזה משמעויות נוספות ואז ייתכן והמכתב הוא לא כתוב נכון, יש פה דברים שזה לא מעשי וחלק מהעניין זה מסר ומה מתפרש ממנו.
יעקב אדרי: וכל מה שאמרת שזה דברים נהדרים, פשוט התפרץ לנו.
דפנה בינוול: קרה כאן משהו, אז קודם כל אני מקווה ששכנעתי אתכם שלא רק שאין כאן הקלה, אלא הייתה כאן איזה שהיא הסברה שכאשר תופסים אדם---
יחיאל חזן: שקראתי בעיתון היום את התשובה, אז תאמיני לי שכבר הבנתי את זה, אבל המסר שניתן לציבור ולבני הנוער, עם כותרת כל כך גדולה בעיתון זה בעצם הדבר הגרוע ביותר.
דפנה בינוול: מדובר בתכתובת פנימית, התייעצות עם משרד הבריאות, אני מוכרחה לומר לכם שגם אותי לא שאלו.
יחיאל חזן: סליחה, אתם אמרתם את הדבר הזה, העיתון לא המציא את זה, אתם כאשר החלטתם לשנות את המצב הקיים, אתם בעצם העברתם את המידע, אני רוצה בבקשה ברשותכם לשמוע את נציגת משרד החינוך, הייתי רוצה לשמוע את גליה שחם בבקשה.
גליה שחם: אני ככה מקשיבה למה שקורה פה ואני אומרת, אם אנשים ופה נמצאים אנשים שהם בתפקידים של המשרדים השונים, האינפורמציה שלהם זה האי בהירות שאצלם, אז תחשבו מה קורה אצל הילדים.
גליה שחם: אנחנו במערכת החינוך מתמודדים עם הנושא באווירה ציבורית שבאה לביטוי פה, זה אווירה ציבורית שיש בה כזה בלבול, שבעצם המסר המרכזי הוא שמה שנקרא, הקלה בסמים קלים.
גליה שחם: בנשימה אחת אומרים פה בוועדה, שאין סמים קלים ולא מפסיקים להשתמש במושג הזה, אז בואו נפסיק בכלל להשתמש במושג הזה, כל המסרים המבלבלים האלה.
גליה שחם: אנחנו במערכת החינוך, עושים השנה מאמץ מאוד גדול, הנושא עומד בראש סדר העדיפויות של המערכת, אנחנו היינו השנה בכל בית ספר על יסודי, יהיה תוכניות מניעה בנושאי סמים, אלכוהול ועישון.
גליה שחם: האנשים האלה עברו הכשרה בקיץ, הם במשך כל השנה עוברים הכשרות מאוד מעמיקות שהמסר הוא שכל מורה הוא מחנך למניעה.
גליה שחם: זאת אומרת, המטרה שלנו שכל מבוגר בתוך בית הספר שבא במגע עם הילדים ולא משנה אם זה התפקיד שלו לערוך את הדיון, לעבוד על התוכנית, אלא כל אחד מהמורים יהיה לו גם הידע, גם המודעות וגם המסר הכללי של בית הספר שאנחנו אומרים כבית ספר.
גליה שחם: אנחנו מדברים על בית חינוך, בבית הספר שלנו, הדברים ברורים, זאת אומרת המאבק שלנו על ביטוי של עמדות ברורות בנושא הזה ומבחינה זאת, אני אומרת שכל אירוע כזה, אני יכולה להבין משהו שקרה שלא במתכוון.
גליה שחם: הנושא הזה של סמים הוא נושא מאוד רגיש, ולכן צריך לנהוג בו במשנה זהירות.
גליה שחם: אני יכולה לומר לכם שביום רביעי שהתפרסמה הכתבה, היה בדיוק מפגש עם כל המדריכים שעוסקים במניעת סמים במערכת החינוך, הם פשוט נזעקו מפני שזאת מין ידיעה כזאת שממוטטת.
דפנה בינוול: אני הייתי ממליצה או כותבת מהיום יש הקלה.
גליה שחם: אני פשוט רוצה כן לתת את הביטוי להשלכות שיש לזה, זאת אומרת, אני יודעת איך שדברים כאלה יכולים לקרות ואני אומרת בואו נלמד מזה לפעם הבאה.
גליה שחם: אני מבינה את ההחלטה את החלקים הטכניים, אבל פה זה לדבר טכני, זה בדיוק הנקודה.
גליה שחם: אני אומרת, אנחנו במערכת החינוך, באמת עשינו השנה מאמץ אדיר בחלק הזה של ההרחבה של הטיפול בנושאים, גם בשילוב של מקצועות, אני כל פעם שומעת וכל פעם זה ממש מקבץ לי את הלב, אנחנו עוסקים בנושא הזה דרך המדעים, היום בכול החלק של הידע.
יחיאל חזן: אני בדיון הזה, רציתי להעביר מסר לכל הגורמים שמתעסקים בעיקר בתחום הסמים והאכיפה, המניעה, ההסברה, שיבינו כיצד מטעות קטנה נגרם פה נזק עצום לציבור.
יחיאל חזן: פשוט הבנתי, ברשותך אני רוצה לעשות דבר שהוא חשוב---
גליה שחם: אני רוצה לומר שהחלק של החוק מבחינתנו, מבחינת מערכת החינוך, זה חלק מאוד משמעותי.
גליה שחם: אנחנו נעזרים בדרך כלל בחוק ובמה שקשור בו, הטעות הזאת, צריך שתצא הבהרה, יינתן פרסום, לשאלה לכל הדיון הזה, איך זה יראה בתקשורת, איפה זה יבוא לידי ביטוי.
גליה שחם: שמענו איך התיקון בא לידי ביטוי, כי אני אומרת מה שיכול כן לצאת טוב מהדבר הזה, שתצא הבהרה מאוד ברורה שאקסטזי זה סם אסור, זה סם מאוד מסוכן, זה סם שאסור להחזיק אותו בכלל.
גליה שחם: ואני אומרת שיהיה לזה כותרת, הילדים לא מבינים את זה וגם המורים, גם את המורים צריך ללמד, אנחנו כל כך הרבה משקיעים, עושים כזאת עבודה, ופתאום יוצא חוק כזה---
יחיאל חזן: זה לא חוק, זאת הנחיה.
גליה שחם: אני רוצה לומר עוד משפט אחד, שהדרך שלנו היא של עבודה עם כל הגורמים ביחד, אנחנו עובדים מאוד בצמוד עם הרשות למלחמה בסמים, אנחנו עובדים עם כל משרדי הממשלה, כולל משרד המשפטים שעוסקים בנושא הזה, אנחנו עובדים עם המשטרה ומועצת ההורים, עם מועצת התלמידים וזו הדרך היחידה באמת להתמודד עם הנושא הזה, דרך האמירה האחת והאחידה, המשותפת, הגמורה.
גליה שחם: הייתי מאוד רוצה שזה מה שיהיה.
יחיאל חזן: בבקשה אתן יכולות להגיב, בוודאי שאתן מתוסכלות.
שרונה עבר הדני: אני מהלשכה המשפטית של משרד הבריאות, בראשית הדברים אבקש להדגיש בצורה שאינה משתמעת לשתי פנים, שאין לי מושג ירוק, איך מכתב פנימי שנשלח אליי, בלי העתקים, התגלגל לתקשורת והתפרסם עם כל מיני פרשנויות ביזאריות ושונות.
שרונה עבר הדני: אבל בוודאי זה לא יצא כהודעה, לא מטעם משרד הבריאות, לא מטעם משרד המשפטים, וזה בוודאי לא משקף את העמדה של משרד הבריאות.
שרונה עבר הדני: התוספת השנייה לפקודת הסמים המסוכנים, זה נקודה שתרם הוזכרה פה, היא קובעת שחלק מהסמים בפקודה, לא כל הסמים, שליד הסם מצוין כמות מסוימת שעד הכמות הזו, אם אין נסיבות אחרות, יכול אדם לטעון שזה לשימוש עצמי ושזה לא לשימוש אחר.
שרונה עבר הדני: באופן דיי חריג, בהתחשב בעובדה, שפקודת הסמים המסוכנים, היא פקודה פלילית, והחוק הפלילי, המרכז של החוק הפלילי.
שרונה עבר הדני: שינוי או תופסת ונכון לרגע זה התוספת לא שונתה, זה בתהליך הליכים ודיונים, בין משרד המשפטים, המשטרה ומשרד הבריאות, כדי לראות איזה תיקון אם בכלל נדרש.
שרונה עבר הדני: במסגרת הזו גם היו החלפות מכתבים, וצר לי לא כל מכתב שאנחנו כותבים במסגרת דיונים, לא תמיד הדיונים הם בעל פה, לפעמים גם כותבים דברים, לא כל מכתב נכתב במצב של מה יקרה אם זה יגיע לתקשורת.
שרונה עבר הדני: אנחנו כותבים עשרות מכתבים כל יום---
יחיאל חזן: אני לא מאשים את התקשורת, שיהיה פה ברור, אין פה שום האשמה של התקשורת, הדבר היחידי שהוא אפילו חמור יותר, שאת אומרת לא ברור לי כיצד המכתב הגיע, לא מעניין אותי כיצד זה יצא---
שרונה עבר הדני: היה חוסר זהירות בזה שבהתכתבות פלילית, אמרו לשקול את התיקון הזה, התיקון הזה לא התקבל, הוא נשלח למשרד הבריאות לשם שקילה וזה לא התקבל.
שרונה עבר הדני: כאשר שר הבריאות יחליט איזה תיקון הוא יקבל---
יחיאל חזן: אז אני רוצה להבין, ההנחיה נכנסת לתוקף או לא?
שרונה עבר הדני: אין.
יחיאל חזן: לא תהיה, אני רוצה לדעת אם תהיה?
דפנה בינוול: אנחנו לא יודעים.
יחיאל חזן: מה זה אנחנו לא יודעים?
שרונה עבר הדני: יש דיונים בנושא הזה.
יחיאל חזן: הרשות בעניין?
דפנה בינוול: פרקליט המדינה דיבר אתמול---
יחיאל חזן: הרשות כגוף שמרכז את המלחמה ואת המאבק שאצלו ישנם אנשים שהם בעלי מקצוע בכל התחומים, האם הם שותפים לדיונים?
שרונה עבר הדני: בשלב בזה הם לא היו שותפים.
שרונה עבר הדני: עם כל הכבוד, אני משרד הבריאות, סך הכול ואני חוזרת ואומרת את האמירה שכנראה התפספסה, הסמכות היא של שר הבריאות, האם אדוני חושב שמוקד הראיה של שר הבריאות, הוא על התביעה המשטרתית, המוקד של שר הבריאות זה המוקד הבריאות, הרפואי, אנחנו בוודאי מסתכלים על הדברים האלה.
יחיאל חזן: אנחנו מודים לך על הדברים האלה, שר הבריאות הוא פקיד, או הוא איש נבחר שמנהל את המשרד, כולנו יודעים כיצד זה עובד, אנשי המקצוע שלו במשרד באים אליו, ממליצים, הם אנשי מקצוע.
יחיאל חזן: עם כל הכבוד, פה הבעיה העיקרית של המאבק בסמים במדינת ישראל, כל רשות דואגת באופן נפרד, כל רשות חושבת שהיא מומחית, כל רשות חושבת שהיא זאת שמופקדת בתחום שלה ומכאן אנחנו בעצם רואים שהיום--- לעניות דעתי צריך שגם הרשות שכל גוף שהוא מוסמך צריך היה שתדע שכאשר יוצא מכתב בין שני גופים שדנים בינם לבין עצמם, זה לא פנימי, זה לא בתוך משרד הבריאות, את לא נציג משפטי של משרד הבריאות, את יועצת שבאה לכאן לתת דין או להסביר לנו מטעם הפרקליטות ופה הבעיה של מדינת ישראל, ופה הבעיה הקשה, שהגופים פועלים, בגלל שאתם פועלים בלי גוף שהוא בעצם מרכזי---
דפנה בינוול: שהוצאנו את ההנחיות האלה, העברנו לכל הגופים ששייכים לעניין וכמובן גם לגופים למלחמה בסמים, הם העבירו לנו הערות, כך נעשה גם במקרה הזה.
דפנה בינוול: פשוט עוד לא התחילו, אנחנו משתפים אותם בכל נושא הסמים, גם המשטרה וגם הפרקליטות, אני ממש לא מבינה על מה מדובר פה.
יחיאל חזן: צריך לעקור את היוזמה הזאת כבר מתחילתה, אני חושב שהדבר הזה הוא חמור ביותר---
דפנה בינוול: לא הבנתי על איזה יוזמה אתה מדבר---
יחיאל חזן: תובנה לשקול את ההנחיות האלה, לפי דעתי, ואני אומר פה את דעתי, הוועדה תיתן גם כן את דעתה בסופו של דבר בעניין---
שרונה עבר הדני: שר ידרוש את אישור ועדת העבודה והרווחה, גם אם שר הבריאות יחליט שהוא הולך זה לא סוף הדרך.
שרונה עבר הדני: לכן אני אומרת, זה כל כך ביצה שעוד לא נולדה, קודם כל צריכה להיות הסכמה ולהחליט שאנחנו הולכים בדרך הזאת, שר החוץ צריך לאמץ את זה ואז צריך להגיש את זה לוועדת העבודה והרווחה שבכלל תאשר את העניין וזה כל כך עוד לא שם.
יחיאל חזן: בבקשה מאיר.
מאיר מוזס: אנחנו מאז שנבחרנו לעירייה, בשנים האחרונות גם בעירייה התחילו לקצץ דברים.
מאיר מוזס: אני רוצה לפנות לוועדת הסמים, בתל אביב, בעיר הגדולה, ששם מרכז הסמים---
יחיאל חזן: אני מבקש שתתרכז בעיקר בנושא של האקסטזי.
מאיר מוזס: צריך לטפל בזה ששופט לא יכול לתת שלוש שנים, אלא שהוא חייב לתת שלוש שנים.
מאיר מוזס: לפי שיקול דעתו, שיקול דעתו לא ישחק והמשטרה כועסים הקצינים, הם כבר אין להם חשק להגיש תביעה כבר כי לא רק מקלים, לפעמים משחררים.
מאיר מוזס: אני לא מדבר כבר על סוחרי הסמים שזה הנגע הרע.
מאיר מוזס: המשטרה עשתה עבודה נהדרת, אבל היא מצליחה רק בעשרה אחוז מכלל הדברים, באמת אני אומר את זה.
מאיר מוזס: אני בוועדה וגם כאזרח, מכת הסמים היא גדולה, אני עובד עם המשטרה ואין היום בית ספר אחד בתל אביב שלא חדרו אליו הסמים.
מאיר מוזס: משרד החינוך צריך לקחת על עצמו את הדבר.
מאיר מוזס: הם היו צריכים להגיד מייד מה הסמים הקשים ולא להשאיר את זה להשערות הציבור, אין סמים קלים.
מאיר מוזס: עכשיו, אני בדרכי, שעוסק בזה עשרים שנה כבר, כל הסמים הכבדים האלה הם התחילו מהסמים הקלים, אבל להרחיק סמים קלים, צריך שהכנסת תבין אפילו שזה קל.
מאיר מוזס: אני לא מתבייש, אני חייב להגיד משהו, לא מתבייש, אם שר המשפטים מציע את זה, אז אני יכול להגיד לך, בתל אביב השנה הייתה חגיגת הסמים ומי עמד בראש---
יחיאל חזן: מאיר העברת את המסר, אני מבין על מה אתה מדבר.
מאיר מוזס: עכשיו אני רוצה להגיד לך, צריך לשאול, אני מכיר הרבה משפחות שנהרסו לחלוטין, הכול התחיל בסמים קלים, מתחילים בגרושים, לכן צריך לבלום בכל תוקף את כל הדבר הזה, עוד לפני שהוא נולד ואתם יכולים להגיד בעיתונות גם כן שאתם נגד.
יחיאל חזן: תודה רבה מאיר, אני רוצה לשמוע פה את הנציגים של מועצת התלמידים הארצית בבקשה.
דן ינוביץ: אני מזכ"ל מועצת התלמידים הארצית.
דן ינוביץ: אם או בלי קשר למה שאמרו בעיתונות, אנחנו יודעים על הקלה לאנשים שעושים עבירות סמים.
דן ינוביץ: אנחנו לא צריכים להאשים פה האשמות, צריך לתקן את דעת הציבור, חשוב לנו להדגיש שהטיפול הוא לא רק בנושא האנשים, אלא שחשוב שהפתרון יהיה מערכתי וגם על ידי חינוך והסברה וגם באמצעות אמצעי התקשורת.
עדי בר: אני חברת מועצת התלמידים הארצית, העונשים החמורים, ככל שהעונש גדול יותר בעצם גם הגורם המרתיע הוא גדול יותר.
עדי בר: בחברה כמו שלנו, לא מדברים על זה, אז הבעיה היא לא קיימת, ברגע שנפתח את זה על ידי כלי התקשורת, נסביר את זה דרך כלי התקשורת, על כמה זה מזיק, לא משנה אם זה לצריכה עצמית או כל דבר אחר, הרתיעה מזה תהיה הרבה יותר גדולה.
עדי בר: אם נעשה יותר מזה, נעביר מיילים והודעות, אם נפתח את נושא הסמים, אבל בצורה של להסביר את ההשפעות הפסיכולוגיות וההשפעות החוקיות, אני חושבת שהבעיה הזאת תיפתר.
יחיאל חזן: תודה רבה, אני רק רוצה לחדד יותר את המסר שאני העברתי פה קודם, יצא כעת מהרצאה תמיר לאון שהוא מוכר לחלק מהחברים פה בוועדה והוא נתן הרצאה בנושא סמים ואקסטזי והתגובה של התלמידים שהיו בבית הספר, רוב התלמידים הגיבו שלגבי האקסטזי, זה מותר לפי החלטת הפרקליטות.
יחיאל חזן: לפי הבנתם אם זה מותר אז זה גם בסדר, בעצם זאת הבעיה שלנו, יכול מאוד להיות שהייתה לכם כוונה טובה, אבל התוצאה שלה יצאה רעה מאוד.
גיא כהן: מה שקורה שאתמול היינו בוועדת הכנסת, מה שקרה בוועדת הכנסת, הם אמרו שברגע שתלמיד לא משנה מה הסבירו לו בבית הספר וכל מיני מקומות על סמים כמה זה מזיק ולא מזיק, אם אני שומע מתוך זה שזה הופך להיות מוועדה רצינית לאיזה תת ועדה שכיחה שאיפה שהוא יגעו בה או לא יגעו בה ומה שבעצם זה הופך להיות יותר פוליטיקה ואז הדברים האלה נדחקים הצידה.
גיא כהן: אמרו שם שזה מאוד רציני, שהכנסת מאוד חושבת שצריך לטפל בזה בצורה פרטנית, אז מה שצריך להציע, שאולי הכנסת תצא איזה הודעה שממשלת ישראל כן רואה בזה מלחמה בנושא רציני וזה שהופכים את זה לתת ועדה או לא תת ועדה, צריך להסביר את זה.
גיא כהן: לא משנה מי עשה את זה, מי שעשה את זה, קרא בלי כוונה, אנחנו נגד חד משמעית, צריך שזה יצא בהודעה גדולה, לא בצורה, חד משמעי להוציא הודעה לעיתונות של אנחנו נגד זה וזהו כדי שאנשים יבינו ולא לשחק בפוליטיקה.
יחיאל חזן: תראו חברים, אני מרגיש פה עכשיו בישיבה מזה מתוסכל כי החברים שיושבים פה הם לא הבעיה, הבעיה היא שאני כשהחלטתי להביא את הדיון הזה לכאן, אני לא רציתי לפתוח את הדיון דווקא באקסטזי אבל ראיתי כיצד ההנחיה הזאת לפרקליטות גרמה נזק קשה ביותר ועכשיו, כמובן שאני מחזק גם כן את מה שאתה אומר על מה שקרה אתמול בוועדה, אני התנגדתי ואני מתנגד, אני משוכנע שהוועדה הזאת אל תיסגר.
יחיאל חזן: אבל הבעיה העיקרית שלנו היא אחת, גם כאשר אנשים באמת עושים את העבודה שלהם ורוצים להכביד על מי שבעצם סוחר בסמים וזאת בעצם הייתה המטרה שלכם.
יחיאל חזן: המסר הוא שלילי לציבור, הוא היה למנוע את השימוש באקסטזי, אני מקווה מאוד שהשימוש באקסטזי כאשר אנחנו נסיים פה את הישיבה שיחמירו את הענישה, זה בעצם מה שאני מבקש.
יחיאל חזן: אני קודם ביקשתי מהמשטרה וגם מכם למסור לי מידע, אני רוצה לקבל את זה בהקדם כדי שנקיים דיון לגבי הגישה של המשתמשים.
יחיאל חזן: אני מודה לכל מי שהשתתף בדיון, ואני רוצה רק לומר לכם דבר אחד, אני ראיתי כמה את נסערת, כמה היה לכם כל כך קשה, אבל אנחנו לא עורכי דין והציבור הם לא משפטנים, אני מבקש מכם להבין שלהעביר מכתבים מאחד לשני הוא גורם לנזק שהוא קשה ביותר---
שרונה עבר הדני: אני מתנצלת.
יחיאל חזן: אל תתנצלי, את יודעת אבא שלי אמר לי פעם שכשאתה מסביר מצבך לא טוב, ההסבר הזה גרם נזק גדול ביותר.
יחיאל חזן: אני מודע לדבר אחד, שהדיונים שאתם רציתם להעביר, יושבים שם אנשים שהם אלה שהעבירו את המסר, הם אלה שהעבירו את המכתב ומשם יצא הנזק והנזק הזה קשה מאוד לתקן אותו.
שרונה עבר הדני: אם הייתה לי שליטה כזאת בתקשורת---
יחיאל חזן: השליטה היא לא על התקשורת, התקשורת עושה את העבודה שלה.
יחיאל חזן: אני מצפה מהפרקליטות לעדכן אותי מה יקרה עוד לפני שזה יצא לתקשורת, תודה רבה.
איוב קרא: היום ישיבה לאחר פנייה של המרכז פה.
איוב קרא: נושא האלכוהול אמור להתחבר בסוגיית המלחמה או המאבק בנגע הסמים.
איוב קרא: הממשלה צריכה להעביר את הנושא הזה אוטוטו לרשות למלחמה בסמים.
איוב קרא: אני שמח שהמנכ"ל נמצא פה, גם שנכיר מקרוב את הנושא של היחידה לטיפול באלכוהוליסטים.
איוב קרא: אני רוצה לומר לכם שהייתי ברמת גן, וחרה לי מאוד בזמנו.
איוב קרא: יושב כאן היו"ר, וביקרתי שם.
איוב קרא: תכננו כמה פעולות, ולצערי שמעתי על סגירת המרכז, וזה לא הוסיף כבוד לאף אחד.
איוב קרא: לדעתי נושא האלכוהול ונושא הסמים הוא נגע ונטל חזק מאוד על החברה בישראל.
איוב קרא: יש כאלה החושבים שאם זה לא בתוך ביתם זה לא שייך אליהם.
איוב קרא: כולם מבינים בסופו של דבר שאלכוהוליסט או מכור לסמים הוא נטל, צריך להוציא עליו הרבה כספים, כדי להבריא את החברה.
איוב קרא: לכן באתי והקדשתי את הישיבה אצלכם פה, בראייה שיושבים פה אנשים שנוגעים למאבק הזה, שגם יתנו את דעתם, ישמעו אתכם, אנחנו נאמר את עמדתנו בסוף היום, בסוף הישיבה.
איוב קרא: חשוב לנו מאוד שהמרכזים הללו ימשיכו להיות.
איוב קרא: כי אם לא, התופעה הזו רק תגדל, ותביא נזק כלכלי, חברתי וכל דבר אחר שסביב העניין הזה.
איוב קרא: המשטרה תעבוד יותר חזק, משרד הרווחה יצטרך להקצות יותר משאבים.
איוב קרא: לכן ככל שנחזק את היחידות האלה לדעתי הממשלה תצא נשכרת מכך.
איוב קרא: הממשלה זו המדינה, וכך נוכל להביא לאווירה יותר אוהדת לנושא הזה.
איוב קרא: כמובן שיש הרבה אנשים במדינת ישראל שלא מודעים למצב הזה לצערי הרב.
איוב קרא: אין מודעות.
איוב קרא: אני עצמי, לפני שבחרתי להוביל את הוועדה הזו בכנסת ידעתי על זה.
איוב קרא: אבל לגופו של עניין אתה לא נכנס לזה, אתה אף פעם לא יודע באיזה ממדים נמצאת התופעה הזאת.
איוב קרא: וכשאתה נכנס לעובי הקורה אתה מרגיש שבעצם יש תופעה כואבת מאוד, שורשית מאוד בתוך מדינת ישראל.
איוב קרא: מה שהיה פעם תופעה שולית הפך לתופעה עם ממדים אדירים.
איוב קרא: מדברים היום על עשרות אלפי אלכוהוליסטים.
איוב קרא: וזה מצריך את עמדת הציבור ועמדת המדינה בעניין.
איוב קרא: אי אפשר לאותם יושבי ראש ולמנהלי אותם יחידות לנהל את עצמם וכאילו לאיש לא אכפת.
איוב קרא: צריך להביא למצב שזה חלק אינטגרלי מהחברה.
איוב קרא: זו הסיטואציה שנקלענו אליה, וצריך להביא למצב שנוכל להבריא כמה שיותר אנשים, להחזיר אותם למה שהיו קודם.
איוב קרא: זה רק יכול להוזיל את העלויות לחברה, לממשלה ולמדינה.
יוסי אובניר: לפני שבוע למשל היתה לי כאן בחורה בת 18, ממוצא אתיופי, ילידת הארץ, עם בעיית שתייה של שנתיים בלבד, היא נשלחה לכפר הגמילה זוהרים, עם עשרות נפגעי סמים.
יוסי אובניר: ילדה בודדה, זה הפתרון.
יוסי אובניר: הפתרון הנוסף, זה בקרית שלמה, לשם אנחנו שולחים מעט אנשים בעזרה של משרד הבריאות, רק לשבועיים.
יוסי אובניר: מניסיוני, כאשר המעון ברמת גן הפעיל את התכנית לשבועיים ההצלחה היתה מזערית.
יוסי אובניר: ההצלחות הגדולות הן זמן, ומשום כך אנשים שעברו את זה, והחיים שלהם נצלו על ידי שהיו במעון ברמת גן לשלושה חודשים, סיימו את המעון ועברו למעון אשפוזי בירושלים לשנה, לשיקום, להוסטל השיקומי.
יוסי אובניר: גם המעון, ההוסטל הזה נסגר.
יוסי אובניר: המעון ברמת גן נסגר.
יוסי אובניר: אין לנו לאן לשלוח היום אנשים.
יוסי אובניר: מגיעים אלי היום אנשים ואנחנו חסרי אונים מול התופעה.
יוסי אובניר: זו נקודת המיקרו שאני נמצא בא.
יוסי אובניר: משפחות בחודש.
יוסי אובניר: הגדולים שלנו זה רמת גן, חיפה, שמדובר במאות רבות של פניות של עשרות אנשים לחודש.
יוסי אובניר: שבע עשרה שנה.
יוסי אובניר: מנקודת ראות שלנו, ככל שהבן אדם ממשיך לשמור על קשר עם המרכז, כך אחוזי ההצלחה עולים.
יוסי אובניר: ברגע שאדם מנתק את הקשר אתנו, אחוזי ההצלחה יורדים.
יוסי אובניר: אני רוצה לציין שאנחנו יושבים כאן בחדר, שני חדרים, ששברנו קיר, כאן במסגרת המרכז נפגשות במשך שבוע חמישה עשר מפגשים של קבוצות לעזרה עצמית.
יוסי אובניר: בלי מטפלים, בלי עובדים סוציאליים, בלי פסיכיאטריים, בלי אף אחד, אנשים שרק מטפלים בעצמם.
יוסי אובניר: קבוצות איי איי – אלכוהוליסטים אנונימיים – שגם לא מוכנים לשמוע שמישהו עם בעיה אחרת, עם התמכרות כזו או אחרת, יבואו וישבו כאן במקום.
יוסי אובניר: כלומר, רק לאלכוהוליסטים בפני עצמם.
הנקודה שלי: היום ד"ר רייטר שמע אותי מדבר.
הנקודה שלי: בבית החולים שערי צדק.
הנקודה שלי: מצלצלת עובדת סוציאלית ואומרת לי: יוסי, יש כאן אדם שהולך ודועך במחלקה, הוא זקוק למסגרת שמתאימה לו.
הנקודה שלי: אנא, תסדר.
הנקודה שלי: ואני אומר לה, גבירתי היום נפגשת כאן וועדת הסמים של הכנסת – אין לאן לשלוח.
הנקודה שלי: ההתרגשות בפנים גדולה, הדמעות עומדות בעיניים, ואנשים סובלים.
הנקודה שלי: יש צעקה גדולה מסביב.
הנקודה שלי: צעקה גדולה מצד אחד וחוסר אונים מוחלט וחוסר משאבים.
הנקודה שלי: אין לי פה מיטות.
הנקודה שלי: אני מרכז אמבולטורי פתוח .
הנקודה שלי: אנשים באים לפגישות, לשיחות, לקבוצות, שוהים כאן במשך היום והולכים הביתה.
נחום מיכאלי: המשפחה, ובדרך כלל מטפלים, אנחנו מקבלים את אותה יחידת משפחה, 530 ₪ לחודש.
נחום מיכאלי: פר משפחה של מטופל.
נחום מיכאלי: אפילו אם האלכוהוליסט לא מגיע, מטפלים באישה, בילדים, עושים את הכל כדי שיוכלו.
נחום מיכאלי: ...
נחום מיכאלי: לעתים יש כמה בני משפחה שנמצאים כולם בטיפול.
נחום מיכאלי: אנחנו מהמדינה מקבלים יחידה.
נחום מיכאלי: אחת.
נחום מיכאלי: אבל בוא נגיד שליחידת משפחה זו כל העלות.
נחום מיכאלי: במסגרת אמבולטורית.
נחום מיכאלי: טיפול.
נחום מיכאלי: אנחנו מקבלים את האנשים, יש לנו כמה רופאים של משרד הבריאות שעושים את האבחון, שולחים לבדיקות רפואיות, אנחנו בתור עובדים סוציאליים עושים את האבחון הפסיכוסוציאלי, ובהתאם לאבחון תופרים תוכנית טיפול.
נחום מיכאלי: מיני פרוייקטים, כל מיני קישורים שאנחנו כעמותה יכולים ליצור עם כל מיני גופים שונים, על מנת לקבל משאבים.
נחום מיכאלי: אבל לא היום וגם לא בעבר אנשים לא כל כך רוצים לתרום לאלכוהוליסטים.
נחום מיכאלי: הם אומרים להם להפסיק לשתות ולא כל כך לשלם להם.
נחום מיכאלי: כך שאין כמעט הכנסה.
נחום מיכאלי: מה שהמדינה נותנת זה 98% ממה שיש לנו.
נחום מיכאלי: נבנו באמת עם עמל רב ועם כוונות מאוד מאוד טובות מערכת אשפוזית מאוד טובה, כאשר היה רצף טיפולי.
נחום מיכאלי: אדם מגיע למרכז אמבולטורי, מופנה למסגרת אשפוזית, חוזר למערכת.
אני אדייק: במשך השנה האחרונה, לאט לאט, נס עמים נסגר, כי התקציב של משרד הרווחה היה מוגבל, ןזה היה לתקופה של שנתיים שלוש ונגמר.
אני אדייק: אין יותר אפשרויות לאשפז, לא מבחינתנו, באופן פרטי כמובן.
אני אדייק: ואז משרד הבריאות החליט בצעד חד צדדי להפסיק את התוכנית לשלושה חודשים, זה היה לפני שנה.
אני אדייק: פנינו לד"ר גרינשפן, ואמרנו: אל תעשו את זה, אלא אם כן תתנו לנו מערכת חילופית, מערכת של שלושה חודשים זה סוג אנשים שלא יכולים להיות במסגרת אמבולטורית.
אני אדייק: הם נפלטים.
אני אדייק: הם צריכים.
אני אדייק: לא הרבה כאלה.
אני אדייק: יש שם שלושים מיטות, עשרים מיטות.
אני אדייק: זה מה שצריך.
אני אדייק: אמרו לנו אנחנו משרד הבריאות, תגידו תודה שעשרים שנה נתנו לכם, נתנו את זה לאלכוהוליסטים, לנו, לא יכולים לתת יותר.
אני אדייק: משרד הרווחה – יש לי מכתב של מנכ"ל משרד הרווחה שאומר שאכן זה משהו שצריכים לתת, אבל אין לנו כסף לתת.
אני אדייק: לפני כמה חודשים נסגרה האופציה.
אני אדייק: מה שנשאר זה רק המסגרות האלה.
אני אדייק: משרד הבריאות הוציא מכרז.
אני אדייק: אני יודע שבמכרזים יש תהליכים מסוימים.
אני אדייק: יש חודש, חודש.
אני אדייק: כבר ארבעה חודשים המכרז הזה מסתובב איפה שהוא.
אני אדייק: בינתיים, גם האגודה למניעת אלכוהוליזם הפסיקה את הפעילות של המעון האשפוזי, הפסיקה את הפעילות של ההוסטל.
אני אדייק: מבחינתנו, ופה באמת אני לוקח את מה שיוסי אומר, התשובה שלנו צריכה להיות לאותו אלכוהוליסט שמגיע אלינו, ורוצה טיפול.
אני אדייק: ואני חושב שהמחויבות של נציגי ומשרדי הממשלה לתת את הטיפול.
אני אדייק: אנחנו נותנים שירות, אנחנו מספקים שירות למשרדי הממשלה.
אני אדייק: יש לנו פה מרכז עבור משרד הרווחה.
אני אדייק: האגודה למניעת אלכוהוליזם בזמנו החזיקה את המעון האשפוזי עבור משרד הבריאות.
אני אדייק: היום, כאשר אדם מגיע אלינו, שמונים אחוז נאמר יכולים לקבל טיפול במסגרת אמבולטורית, אבל ישנם עשרים אחוז, דווקא הקשים ביותר, דווקא אלה שזקוקים למענה הרבה יותר, ואנשי משרד הבריאות תמיד אומרים שגמילה מאלכוהול הרבה יותר מסוכנת מגמילה מסמים, חייבת פיקוח רפואי הרבה יותר.
אני אדייק: אז אותם עשרים אחוז שדווקא הם זקוקים, היום אין להם.
אני אדייק: אז יש פתרון אחד בבאר שבע, שהוא לא תמיד זמין ולא תמיד יעיל.
אני אדייק: והוא במסגרת פסיכיאטרית,
נחום מיכאלי: דופן שמשרד הבריאות נאות להקים את המעון האשפוזי ברמת גן, כדי שאנשים לא יזדקקו להתאשפז בבתי חולים פסיכיאטריים.
נחום מיכאלי: כי אלכוהוליזם זו לא מחלה פסיכיאטרית, זה לא בריאות הנפש פר סה, זה לא משהו שצריך להיות עם חולי נפש.
נחום מיכאלי: היום, בלית ברירה, מחזירים את האלכוהוליסטים לבתי חולים לחולי נפש.
נחום מיכאלי: היה גם הקטע שאנחנו מאוד הדגשנו של אלכוהוליסטים לעומת נרקומנים.
נחום מיכאלי: ההתמכרות היא אמנם אותה התמכרות, והחוק זה לא הדבר היחידי שמבחין בין אלכוהוליסטים לנרקומנים.
נחום מיכאלי: האוכלוסייה שונה, ברמתה ובמאפיינים שלה, חלק מהמנטליות של האוכלוסייה היא שונה, המעורבות שלהם בפלילים שונה, וגם דרכי טיפול בנפגעי סמים שונות מדרכי הטיפול בנפגעי אלכוהול.