GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שרה כהן: היא נעשית שלא במסגרת החינוכית אלא במסגרת הפנאי.
שרה כהן: למרות שאנחנו מגדירים את התוכנית כתוכנית מניעה, חלק מבני הנוער הם בני נוער שמשתמשים גם באלכוהול וגם בסמים.
שרה כהן: לראשונה, בשנת 2004-2005, המשרד השקיע למעלה מחצי מליון שקל ביישום התוכנית הזו בלמעלה מ-20 יישובים ברחבי הארץ.
שרה כהן: אנחנו תיעדנו גם את התוכנית וגם את התוצרים שלה בחוברת, שכוללת בתוכה את התכנים של התוכנית עצמה ואת המשובים שקיבלנו מבני נוער שהשתתפו בתוכנית.
שרה כהן: התוכנית נעשתה בשיתוף פעולה עם משרד הרווחה ועם עמותת "אפשר.
שרה כהן: בני הנוער אמרו, כי התכנים שעלו בתוכנית הם אפקטיביים.
שרה כהן: בחלק מן המקרים היא הובילה לשינוי התנהגות, להפסקת שימוש באלכוהול.
שרה כהן: כרגע התוכנית עוברת אדפטציה נוספת עם הכנסה של תכנים הקשורים לנושא של סמים, והיא נעשית עם משרד הרווחה והפרוייקט הלאומי של יוצאי אתיופיה בקרב יוצאי אתיופיה, כי זו אוכלוסיית יעד בעייתית.
שרה כהן: אנו רואים עלייה מאוד משמעותית בשימוש באלכוהול וסמים בקרב האוכלוסייה הזו, הרבה מעבר למה שאפיין את האוכלוסייה הזו בעת שהיתה בחו"ל, בעוד שבקרב יוצאי חבר המדינות השימוש באלכוהול היה קיים גם בארץ המוצא.
אבי קמינסקי: אני הגעתי היום לישיבה בוועדת החינוך, אך כאשר ראיתי את הנושא שבו דנה הוועדה הזו נכנסתי לכאן.
אבי קמינסקי: אני חושב, שזה לא נכון שמנהלי אגפי החינוך ברשויות המקומיות לא הוזמנו לכאן היום, כי נדרשת המחויבות של ראשי הרשויות ומערכות החינוך ברשויות המקומיות לעשייה רבה.
אבי קמינסקי: כל מי שנמצא כאן הוא ברמת המטה.
אבי קמינסקי: רמת השטח אומרת גם דברים אחרים.
אבי קמינסקי: הנושא הוא חשוב וכאוב, ומנהלי בתי הספר, מערכות החינוך והרווחה ברשויות המקומיות מתמודדים עם הנושא הזה ועושים הרבה מאוד פעולות.
אבי קמינסקי: אני חושב, שזה נכון היה להזמין לכאן גם את מנהלי אגפי החינוך או הרווחה של הרשויות המקומיות.
יאיר פרץ: הערתך התקבלה.
יאיר פרץ: להבא אנחנו נזמין את האנשים מן השטח על מנת לקבל את הנתונים מן השטח.
איתן גורני: כולנו רואים שישנה עשייה לא מבוטלת בכל משרדי הממשלה.
איתן גורני: מה שחסר, הוא לארגן את כל הדברים ולדחוף אותם הלאה.
איתן גורני: זה היה המצב של הטיפול בבעיית הסמים לפני שקמה הרשות הלאומית למלחמה בסמים.
איתן גורני: אנחנו רואים את התפקיד שלנו כרשות, לארגן את כל הדברים שנאמרו כאן.
איתן גורני: כל האנשים שיושבים כאן היום הם אנשים שעובדים גם היום יחד.
איתן גורני: כל האנשים מוכרים לנו מעבודה משותפת במשך שנים.
איתן גורני: אני רוצה לדבר גם על ההיבט התקציבי.
איתן גורני: בסך הכל מדובר על תוספת של 19,500,000 מליון שקלים.
איתן גורני: למתאמים שלנו אנחנו צריכים תוספת של מיליון שקלים לפעילות שטח.
יאיר פרץ: מה התקציב המוקצה היום לכל משרדי הממשלה?
איתן גורני: אני לא בטוח שאני יכול לתת תשובה לכך.
איתן גורני: לפיתוח מערך ההסברה בתחום האלכוהול יש צורך ב-3,000,000שקלים.
איתן גורני: לתגבור המחקר והמידע נדרש 1,000,000 שקלים.
איתן גורני: ל-10 מרכזי טיפול אמבולטוריים לנוער בתחום האלכוהול, נדרשת גם כן תוספת.
איתן גורני: לפיתוח תוכניות מניעה עם משרד החינוך נדרשים 450,000 שקלים.
איתן גורני: בסך הכל מדובר על תוספת של 8,500,000 שקלים לרשות ותוספת של 500,000 שקלים למשרד החינוך, לפיתוח תוכניות מניעה, הכשרת מנחים, הפעלת קבוצות נוער בסיכון ופיתוח מנהיגות צעירה בתחום.
איתן גורני: נדרשת גם תוספת של 4 משרות רופאים למשרד הבריאות, תוספת לפיקוח על מוסדות גמילה, הכנסת טכנולוגיות חדשות לסל הטיפול.
איתן גורני: היות ויש לנו בסיס טוב קיים לנושא הסמים, אנחנו בונים את הכל עליו והתוספת היא איננה גדולה.
יאיר פרץ: הסכום הזה הוא בנוסף לתקציבי הממשלה הקיימים.
יאיר פרץ: האם מישהו יכול לומר לי כמה יש בכל משרד ומשרד?
גליה שחם: מאוד קשה לומר, כי זה משולב.
אורית היימן: אצלנו זה גם כן משולב.
שרה כהן: לנו יש תקציב לנושאי רווחה, שמתוכו ייעדנו בשנה האחרונה למעלה מ-2,000,000 שקלים לנושא של סמים ואלכוהול.
יאיר פרץ: אדוני נציג האוצר, מדובר באחת הבעיות הקשות של מדינת ישראל, שהוזנחו על ידי כל ממשלות ישראל מפאת חוסר תקציבים.
יאיר פרץ: באמצעית הדלים שיש לכל משרד ומשרד נעשים דברים מאוד חשובים, משקמים משפחות וחוסכים לאוצר לשלם קצבאות לאנשים שהופכים לנכים בעקבות אותה תופעה.
יאיר פרץ: התקציב הנדרש בנוסף לתקציבים הקיימים, הוא 20,000,000 שקלים בסך הכל.
יאיר פרץ: זה לא בשמיים.
יאיר פרץ: אני רוצה לקבל את התייחסותך לנושא.
משה ברסימנטוב: מי שמחליט על הקצאה תקציבית לפעילויות שונות במשרדי ממשלה שונים, זאת הממשלה.
משה ברסימנטוב: מדי שנה ישנו דיון תקציבי ובאותו דיון מחליטים על גג תקציבי ועל הפירוט שלו, והכנסת מאשרת את פירוט התקציב.
משה ברסימנטוב: אם יש תביעה חדשה...
יאיר פרץ: זאת לא תביעה חדשה.
יאיר פרץ: זה בעקבות החלטת הממשל מה-21 לחודש.
משה ברסימנטוב: צריך להציג את הדרישה הזו בדיוני התקציב של הממשלה, ואז הממשלה תחליט במסגרת סדר העדיפויות שלה, כמה היא מקצה לפעילות החדשה, ותמצא לכך את המקורות.
משה ברסימנטוב: אם מחליטים לבצע עוד פעילות מסוג א', צריך לבצע פחות פעילות מסוג ב'.
משה ברסימנטוב: אם רוצים שמשרד הרווחה, הבריאות, החינוך או הקליטה יקצו תקציב נוסף לפעילות הזו, צריך להראות איזו פעילות הם יפסיקו לעשות על מנת לממן את הפעילות החדשה.
משה ברסימנטוב: אלה ההחלטות שהממשלה צריכה לקבל, והכנסת מאשרת אותן.
משה ברסימנטוב: הנוהל הוא להביא זאת למשרד ראש הממשלה, והוא יביא זאת להחלטת הממשלה לגבי המקורות והשימוש.
יאיר פרץ: איפה זה עומד היום?
איתן גורני: הדרישה התקציבית שהוצגה כאן, היא דרישה תקציבית משותפת של המשרדים הרלוונטיים.
איתן גורני: את החצי הראשון של העבודה אנחנו כבר עשינו.
איתן גורני: במקביל לעבודת החקיקה שנעשית על השינויים הנדרשים בחוק על מנת שהוא יכלול גם את הנושא של האלכוהול, אנחנו עובדים גם על הנושא התקציבי ביחד עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה.
איתן גורני: כל מה שנציג האוצר הוא אמת, אבל יש עוד אמת.
איתן גורני: נדרש גם סיוע של משרד האוצר.
איתן גורני: אם משרד האוצר יתייחס לדרישה שלנו באהדה, אזי יהיה קל למשרדים לקבל את התוספות הנדרשות.
איתן גורני: כמובן שמקובל שכאשר מוסיפים במקום אחד צריך להוריד ממקום אחר ושהעוגה היא אותה עוגה, אך עדיין הייתי מבקש מנציג משרד האוצר לראות בעין יפה את הדרישה לסכום הזה, שהוא אינו דרמטי בקנה מידה לאומי.
איתן גורני: זה סכום שאפשר למצוא אותו והוא יכול להביא למהפך לא קטן בתחום הטיפול באלכוהול, אצל כל הגופים.
יאיר פרץ: כפי שכתוב על גבי קופסאות הסיגריות כי הן מזיקות לבריאות, כך צריך לכתוב גם על גבי האלכוהול.
יאיר פרץ: אני רוצה לסכם את ישיבת הוועדה.
יאיר פרץ: אני רוצה להודות לכל אלה שבאו בהתראה קצרה.
יאיר פרץ: קראנו לדיון היום, דיון חירום בעקבות בעיית האלכוהול.
יאיר פרץ: אני מודה לרשות שהסבה את תשומת לבי לבעיה החריפה והכאובה של נושא לאלכוהול.
יאיר פרץ: אני מודה לכם שבאתם לכאן ולקחתם חלק בדיון הזה.
יאיר פרץ: ישבתי והקשבתי בקשב רב, ואני מכיר את הנושא מקרוב.
יאיר פרץ: אני כעובד סוציאלי עבדי בתחום הזה קרוב ל-20 שנה.
יאיר פרץ: אני טיפלתי במשפחות של אלכוהוליסטים במועצה אזורית שפיר.
יאיר פרץ: אני יודע מה ההשלכות של כך על המשפחות, על הילדים שמגיעים לבית הספר לאחר לילה קשה ואלימות קשה.
יאיר פרץ: לצערי, נקלענו לבחירות ותקציב המדינה לא מאושר עדיין.
יאיר פרץ: אין עדיין בסיס תקציבי ל-19,500,5000 שקלים הקיים.
יאיר פרץ: כל הנתונים שהוצגו כאן הם קטנים.
יאיר פרץ: הבעיה היא יותר שורשית ועמוקה, אך ידנו לא מושגת להגיע לכולם.
יאיר פרץ: בנושא הזה אין פשרות.
יאיר פרץ: אני אפילו אגיע לראש הממשלה על מנת להביא בפניו את הבעיה הכאובה הזו.
יאיר פרץ: זה דיני נפשות.
יאיר פרץ: נציג האוצר לא יכול לבוא ולומר, זה מה שיש.
יאיר פרץ: בתחום הסמים הבעיה היא יותר קשה.
יאיר פרץ: היתה תוספת של 9,500,000 שקלים לא על בסיס תקציב, שזה בכלל לא יבוא לביטוי.
יאיר פרץ: זה רק לשלם עבור משכורות ובניינים.
יאיר פרץ: מדובר בנזק בלתי הפיך בעוד חצי שנה נתעורר לבעיה יותר קשה וכאובה, ואז האוצר יצטרך להשקיע כפול שלוש.
יאיר פרץ: אני מוכן, לבדוק הערכה של מחקר על ידי המוסד לביטוח לאומי, הקרן למפעלים מיוחדים.
יאיר פרץ: זו קרן חשובה שיש בה הרבה כסף.
יאיר פרץ: אני מכיר אותה מתפקידי הקודם כמשנה למנכ"ל משרד העבודה והרווחה.
יאיר פרץ: היא יכולה להקצות כספים למחקר.
יאיר פרץ: אם נעבוד בהתקפה חזיתית כזו ונבוא עם תוכנית ברורה, אני בטוח שהאוצר ייענה לה ונוכל לחסוך הרבה כסף למוסד לביטוח הלאומי.
יאיר פרץ: אני בטוח, שאם נמנע מאותם בני נוער שתיית אלכוהול, ייחסכו תאונות דרכים והמוסד לביטוח לאומי לא יצטרך לשלם קצבאות נכות.
יאיר פרץ: זה חיסכון משמעותי.
איוב קרא: בוקר טוב.
איוב קרא: אנחנו נדון היום בהצעתה של ח"כ זהבה גלאון המדברת על כך שישנן תחנות לממכר סמים בתחנה המרכזית הישנה בתל אביב.
איוב קרא: בעצם אנחנו מדברים על עיר בירה שניה שהופכת להיות במדינת ישראל, כנראה גם הסמים תופסים מקום מרכזי בה.
קריאה: בירה שניה אחרי לוד או אחרי ירושלים?
איוב קרא: אחרי שהכריזו על לוד כעיר בירה של הסמים אנחנו רואים שגם לתל אביב זה מגיע.
איוב קרא: אני מציע שאתן את זכות הדיבור לח"כ זהבה גלאון שתציג את הנושא.
זהבה גלאון: אדוני היו"ר, ממש בשתי מילים אני רוצה להודות לך על הזימון המהיר של הישיבה.
זהבה גלאון: אני רק שליחה לצורך העניין.
זהבה גלאון: פנה אליי האדריכל תמיר גרינברג, שיושב כאן, הוא שלח לי מכתב ותיאר את מצבה של התחנה המרכזית הישנה בכל הנושא של ממכר הסמים שם וחשבתי שהמקום הראוי לדיון בנושא הזה זו הוועדה בראשותך.
זהבה גלאון: אני ערה לכל הפעילות של הוועדה בנושא הזה, אני מאוד שמחה שזימנת את הדיון ואני חושבת שצריך לבקש מבעל העניין להציג את הנושא.
תמיר גרינברג: האמת היא שאני לא יודע למה אני בעל העניין, אני הצגתי את העניין.
זהבה גלאון: כמי שהעלה את העניין.
איוב קרא: כשליח ציבור.
זהבה גלאון: שליח מצווה.
תמיר גרינברג: האמת היא שאני נתקלתי בכל העניין הזה די במקרה.
תמיר גרינברג: קו האוטובוס שלי עומד בדיוק מול הרחבות שאליהן מגיעים כל הטרנזיטים ומדי פעם ניגשו אליי אנשים והציעו לי לקנות כל מיני "מוצרים משובחים", פעם ניגש אליי נרקומן וביקש כסף ואחד ביקש אוכל.
תמיר גרינברג: אני באופן קבוע נוסע באוטובוס אז לאט לאט נעשיתי ער לכך יותר ויותר.
איוב קרא: באוטובוס ציבורי?
תמיר גרינברג: כן.
תמיר גרינברג: יש לי רכב מזה חודש, אני נהג חדש.
קריאה: לא רגילים כאן לאנשים כאלה.
תמיר גרינברג: במשך הזמן הכרתי שניים-שלושה נרקומנים והתחלתי לשמוע על אורח החיים שלהם ועל מה קורה שם, ואני מוכרח לומר שמלכתחילה הפגישה שלי עם נרקומן הייתה של רתיעה אינסטינקטיבית ושל התייחסות כאל פושע במקרה הטוב ובמקרה הרע כאל תת אדם שכשאני רואה אותו אני עובר את הכביש לצד השני כדי לא להיתקל בו.
תמיר גרינברג: אני חושב שגיליתי שם אינספור סיפורים של טרגדיות אנושיות, של אנשים חלשים, שלא הצליחו לתפקד בצורה נורמטיבית וחלק לא קטן מהם הגיע לסם בגלל הזמינות והנגישות הגדולה שהייתה להם.
תמיר גרינברג: כרגע אני מנסה לשקם אחד מהם, הוא ממש אתמול התחיל טיפול גמילה ונחזיק אצבעות שיצליח, מדובר בבחור שעבר טרגדיה אישית מזעזעת, הגיע לתל אביב, בא אליו מישהו, שאל אותו: "אתה רוצה?
תמיר גרינברג: " והוא אמר לו: "כן".
תמיר גרינברג: ממש ככה.
תמיר גרינברג: הוא הפך להיות נרקומן בשלושת החודשים האחרונים.
תמיר גרינברג: אני הכנתי מסמך ושלחתי אותו בפקס, כתבתי שצריך להסתכל על הבעיה הזאת בהיבט רחב.
תמיר גרינברג: כלומר, אני לא חושב שנציגי המשטרה לבדם מספיקים כדי לטפל בבעיה הזאת, זו תופעה חברתית שצריך לטפל בה בצורה עמוקה.
תמיר גרינברג: אתם קיבלתם את הנייר?
קריאה: פרט את העיקרים!
תמיר גרינברג: אני אקרא מאוד בקיצור.
תמיר גרינברג: קודם כל, מבחינת אבחון של התופעה, יש שני אזורים: אחד זה אזור של הגן והאזור השני הוא אזור מגרש החניה.
תמיר גרינברג: למגרש החניה מגיעים ללא הפסקה טרנזיטים לבנים, שלפי מיטב ידיעתי והבנתי נשלחים על ידי סוחרי הסמים עצמם.
תמיר גרינברג: כל נרקומן שרוצה לעלות להסעה הזאת מתבקש להראות שיש ברשותו 120 שקלים, 100 שקלים ל"פקט", כמו שהם קוראים לזה, ו-20 שקלים להסעה.
תמיר גרינברג: זאת אומרת, אם אזרח תמים רוצה סתם לנסוע ללוד הוא לא יכול לנסוע בטרנזיטים האלה.
תמיר גרינברג: מאחר שמחכים שם גם שעות על גבי שעות הרבה פעמים אני מניח שהם מתוגמלים ישירות גם על ידי סוחרי הסמים עצמם.
תמיר גרינברג: מסביב לטרנזיטים האלה יש כל הזמן התקהלות של נרקומנים שמגיעים מכל הארץ, כבר יש לזה שם בכל הארץ וכל יום אפשר לראות עשרות, אם לא מאות נרקומנים שמחכים להסעות, כאשר בגן עצמו מתבצעת פעילות של מכירה ושל הזרקה באופן פומבי לחלוטין.
תמיר גרינברג: עד עכשיו היה שם ביתן כלשהו שהיו מזריקים בו, עכשיו הביתן הזה נהרס, אני לא יודע אם בעקבות מכתבי.
קריאה: העירייה הייתה צריכה להרוס אותו, אני מאמין שכן.
תמיר גרינברג: הרסו אותו, אבל התוצאה של זה שעכשיו פשוט יושבים שם על הספסל ומזריקים.
תמיר גרינברג: אם עד עכשיו הם עוד איכשהו היו הולכים הצדה אז עכשיו הם כבר מזריקים בפומבי.
תמיר גרינברג: חשוב להבין שהגן הזה גובל בבית ספר, לא פחות ולא יותר.
קריאה: זה גן ציבורי?
קריאה: איפה הגן הזה?
קריאה: בשדרות הר ציון?
תמיר גרינברג: שדרות הר ציון פינת הגדוד העברי.
קריאה: שם יש גן?
תמיר גרינברג: יש שם חמישה עצים.
קריאה: זה נשמע פסטורלי "גן".
קריאה: זו גינה ויש שם משחקים לילדים.
קריאה: יש בית ספר ש-90% ממנו תושבים זרים.
תמיר גרינברג: כל מי שעובר שם על הכביש שליד רחבת החניה פשוט פונים אליו ומציעים לו סטרואידים, קוק וכו'.
תמיר גרינברג: אני זוכר שבנעוריי נסעתי להולנד וזה הדבר שזעזע אותי מאוד באמסטרדם, שניגשו אליי ברחוב והציעו לי הרואין וקוקאין ואמרתי שמאז אני לא חוזר לאמסטרדם.
תמיר גרינברג: לא צריך לספר לשוטרים פה שבגלל כל הפעילות של הנרקומנים כמובן שיש פעילות של גניבות ושל זנות וזה גורר אין ספור פעילויות פליליות אחרות.
תמיר גרינברג: ברור שלמגר את התופעה בצורה מיידית זה בלתי אפשרי, אבל אפשר לגרום לזה להיות הרבה יותר נסתר ופחות נגיש לכל מי שמזדמן לשם, שיצטרך להתאמץ כדי להשיג את הסם ושסוחר הסמים יצטרך להתאמץ כדי למכור את הסם.
תמיר גרינברג: עצם העובדה שזה נעשה בגלוי הופכת את זה כמעט לנורמטיבי, זה משדר איזושהי תחושה שבמדינת ישראל איש הישר בעיניו יעשה, כשפשעים מן הסוג הגרוע ביותר נעשים בחוץ לאור יום.
תמיר גרינברג: אני מדמיין שאיזה אונס היה מתבצע בצורה כזו, בחיים לא היינו מרשים כזה דבר.
תמיר גרינברג: בעיניי יתכן שזה אפילו גרוע מזה - כל נרקומן מאמלל את כל הטווח של 20 עד 30 אנשים שהם בני משפחתו שנמצאים סביבו.
תמיר גרינברג: זה סיפור נורא.
תמיר גרינברג: אני הצעתי כאן כמה פעולות, אומר אותן בקיצור.
תמיר גרינברג: הפעולות שאני מציע פה, חלקן מתייחסות ישירות לנושא התחנה המרכזית וחלקן בקנה מידה רחב יותר.
תמיר גרינברג: ברור לי שהאנשים שנמצאים פה מכירים את הנושא הרבה יותר טוב ממני ודנו לעומק בנושאים אז ייתכן שאני מעלה כאן דברים ומתפרץ לדלת פתוחה, אני מתנצל על כך.
תמיר גרינברג: בכל זאת, אומר את מה שכתבתי בתקווה שיהיה בזה איזשהו עזר.
תמיר גרינברג: קודם כל, אני חושב שצריך לנסות מבחינה חברתית לשנות את היחס של החברה לנרקומנים.
איוב קרא: לאיזה ראייה?
תמיר גרינברג: אני אסביר.
תמיר גרינברג: קודם כל, אני מדבר על השלב הכי פשוט.
תמיר גרינברג: אנחנו בתקופה של פוליטיקלי קורקט, אז ישנו נושא הטרמינולוגיה, האופן בו אנחנו משתמשים במילים.
תמיר גרינברג: אני הבנתי בדיעבד, בתקופה האחרונה, שהנרקומן הוא אדם חולה וכך צריך להתייחס אליו, לא כפושע, למרות שייתכן שהוא עושה פשעים בעקבות המחלה שלו.
תמיר גרינברג: ההצעה הראשונה היא פשוט לכנות אותם חולי התמכרות בכל הפורומים - גם בטלוויזיה וגם ברדיו, זה לאט לאט מטפטף ואז אתה אומר שהוא חולה, הוא לא פושע.
תמיר גרינברג: זה שינוי תודעתי שנעשה בהדרגה ולפי דעתי הוא יכול לעשות משהו.
תמיר גרינברג: מאחר והם כבר נמצאים שם, וקשה לי להניח שאנחנו נוכל לגרום למצב שהם לא יהיו שם, כי הם פשוט יהיו שם ויסתתרו, אני חושב שמן הראוי להקים בתחנה המרכזית מעון לחולי התמכרות.
תמיר גרינברג: הם ישנים שם במקלטים, חלקם קופאים מקור למוות, חלקם מתים ממנת יתר, ואני חושב שאם יקום שם מרכז בשיתוף משרד הבריאות, משרד הרווחה ואפילו המשטרה, אפשר גם לגייס תרומות, כאן אני יכול לעזור - יש לי ידידה שמעורבת בנושא של גיוס תרומות לפרוייקטים בנושא סמים, מדובר בהרבה כסף ואפשר לערב אותה, זה יהיה מקום בו הם קודם כל יוכלו לישון בצורה מכובדת, קודם כל הם ירגישו שהחברה לא מוקיעה אותם.
תמיר גרינברג: להומלסים, אנשי חסרי בית, כן נותנים מעונות דיור, לשיכורים-אלכוהוליסטים כן מספקים מקומות מגורים, אני חושב שאנחנו צריכים לספק גם לנרקומנים מקומות מגורים, סביבה תומכת עם חדרים, מיטות, מקלחות, ייתכן שגם חלוקה של מזון, מועדונית קטנה, פסיכולוג, והדבר הכי חשוב - רופא שיש באפשרותו לתת לחולים סובוטקס.
תמיר גרינברג: אני לא יודע אם חברי הוועדה מכירים את הנושא של סובוטקס, זו תרופה חדשה.
קריאה: זו הזריקה?
תמיר גרינברג: זו לא זריקה, זה נחשב בעולם כתרופת פלא.
תמיר גרינברג: מדובר בתרופה שהנרקומן צריך לקחת אותה - הוא לוקח כדור פעם ביום ומבחינת התחושה שלו הוא מתפקד לחלוטין, הוא יכול ללכת לעבוד ולתפקד בחברה.
איוב קרא: והוא לא לוקח סמים?
תמיר גרינברג: הוא לא יכול.
תמיר גרינברג: גם אם הוא ייקח עכשיו הרואין, זה חוסם לו את הרצפטורים ולא משפיע עליו.
תמיר גרינברג: הוא לא צריך את ההרואין.
קריאה: זה ממכר אותו לתרופה הזאת.
קריאה: הגמילה, אם קיימת, היא גמילה פיזית בלבד, וזה הדבר הכי מסוכן.
תמיר גרינברג: רגע, זה השלב הראשון.
תמיר גרינברג: הסובוטקס הזה קודם כל מראה להם שיש חלופות להרואין.
תמיר גרינברג: דבר שני, הגמילה מהסובוטקס נעשית בהדרגה.
תמיר גרינברג: אתמול ישבתי בפגישה עם ד"ר מרצ'בסקי, שנחשב אחד המומחים הגדולים בארץ לנושא של התמכרות, ואפשר תוך חודש ימים לגמול נרקומן מהרואין בעזרת הסובוטקס.
תמיר גרינברג: הגמילה היא מאוד קלה, הקריז כנגרם כתוצאה מהספקת הסובוטקס בהדגרה כמעט אינו מורגש.
תמיר גרינברג: או לחלופין, אפשר לשמר אותו לאורך כל ימי חייו על סובוטקס, כמו שמיטב ידידינו היאפים לוקחים פרוזק וקסנקס וכל מיני תרופות נורמטיביות.
איוב קרא: כמה עולה כדור כזה?
קריאה: הוא יקר.
תמיר גרינברג: תשמעי, זה הרבה יותר זול מהסם.
תמיר גרינברג: 14 כדורים עולים משהו כמו 350 שקלים, כשכל כדור מספיק ליום ויותר מאוחר כל כדור יכול להספיק ליומיים.
קריאה: 7 כדורים של 8 מיליגרם עולים סביב 200 שקל בבית מרקחת פרטי, לא לכל אחד מהרופאים יש זכות לתת את המרשמים.
קריאה: כי הוא נחשב סם.
קריאה: יש מסחר בכדורים האלה כמו באדולן?
תמיר גרינברג: יש, אבל מעט מאוד.
תמיר גרינברג: אבל זה שיש מסחר זה לא רע.
תמיר גרינברג: ברגע שנרקומן יגלה שהוא יכול לצרוך סובוטקס ושהוא יכול לתפקד - שזה הדבר החשוב - בניגוד להרואין שגומר אותו והוא לא יכול לתפקד איתו ולעבוד כי כל 8 שעות הוא צריך את הזריקה ומרגע שהוא מזריק אותה בפעם הראשונה מיד הוא חושב איך הוא ישיג את המנה הבאה וכשהוא משיג אותה הוא חושב איך להשיג את הבאה, בזה מסתכמים כל חייו, חיים ככה עשרות שנים, בעזרת הסובוטקס הם מתפקדים.
תמיר גרינברג: אצל ד"ר מרצ'בסקי ראיתי אנשים שנמצאים על סובוטקס שנה, עובדים ומפרנסים את משפחתם.
תמיר גרינברג: אפשר לשמר אותם על סובוטקס כל החיים ולא קורה שום דבר, הם בסדר גמור.
תמיר גרינברג: אחת ההצעות שאני מציע פה היא שהוועדה תקיים דיון בנושא הסובוטקס עם מומחים ממשרד הבריאות, הצעתי גם להזמין את ד"ר מרצ'בסקי.
איוב קרא: אני רוצה שתרשמי את הדבר הזה.
איוב קרא: אני רוצה את התייחסות המשטרה לנושא.
רפ"ק יפעת שטיינברגר: קודם כל, אני חושבת שכדאי להזמין מומחים לנושא הזה של סובוקטס כי זו תרופה.
איוב קרא: הוא מוגדר כסם אסור?
רפ"ק יפעת שטיינברגר: בפקודת הסמים המסוכנים הוא מוגדר כמו מתאדון.
איוב קרא: יש איסור?
רפ"ק יפעת שטיינברגר: בטח, זה אסור על פי פקודת הסמים, זה תחליף סם, זו תרופה שמדינת ישראל מחלקת.
רפ"ק יפעת שטיינברגר: כמות האנשים שמקבלים סובוטקס הרבה יותר קטנה מאלה שמקבלים מתאדון, אין לי פה נתונים מדויקים.
איוב קרא: זה משהו דומה למתאדון?
רפ"ק יפעת שטיינברגר: זה משהו דומה למתאדון, הוא נחשב יותר חזק ויותר טוב, אבל מצד שני כנראה הפרופיל של מי שיכול לקבל את זה הוא מוגבל.
רפ"ק יפעת שטיינברגר: אני לא מומחית לדבר על זה ולא רוצה להגיד דברים לא מדויקים.
רפ"ק יפעת שטיינברגר: בכל מקרה, יש סחר בלתי חוקי גם בסובוטקס, גם באזורים של החלוקה של המתאדון והסובוטקס.
רפ"ק יפעת שטיינברגר: אנחנו מכירים את החומר הזה ויודעים שככל שהפופולאריות שלו עולה גם הסחר הבלתי חוקי בו עולה.
רפ"ק יפעת שטיינברגר: הוא באמת נחשב נפלא מבחינת מי שזה מתאים לו, ואם לא סוחרים בו בצורה בלתי חוקית הוא באמת הרבה יותר טוב כי אפשר לקבל רק פעם ב-24 שעות ולא כמה פעמים ביום.
איוב קרא: בריאותית אדם שלוקח את הסובוטקס משתקם?
איוב קרא: אם הוא לוקח את זה הוא מתחזק ומתחסן עם הזמן?
רפ"ק יפעת שטיינברגר: כן, כמו אלה שמקבלים מתאדון, הם גם יכולים לתחזק את עצמם, לעבוד ולתפקד איכשהו, אבל השאלה אם מדינת ישראל יכולה להרשות לעצמה כמויות גדולות.
איוב קרא: מה תגובת משרד הבריאות?
ד"ר לודמילה חלד: קודם כל, אני רוצה לציין שחלק גדול מהאנשים שמוצאים את עצמם בתחנה המרכזית הם בעלי תחלואה כפולה, לא תמיד בעיית ההתמכרות היא הבעיה הראשונה שלהם, לפעמים היא בעיה משנית.
ד"ר לודמילה חלד: הרבה אנשים שנמצאים שם הם לא תושבי תל אביב במקור, הם מגיעים מנהרייה ומכל מיני מקומות כי לשרוד בעיר הגדולה הרבה יותר קל.
ד"ר לודמילה חלד: בגלל זה הבעיה כל כך מורכבת שהרבה פעמים לא רק מתן תחליף סם, סובוטקס או מתאדון, הוא הפתרון.
ד"ר לודמילה חלד: הרבה פעמים הפתרון הוא ממש לקחת אותם, לטפל ולהעלות להם את המוטיבציה.
ד"ר לודמילה חלד: ללא שום ספק צריך מקום, כמו גגון או מקום בו אנשים יכולים לשים את הראש.
איוב קרא: מה עם האפשרות להקים שם תחנת מתאדון?
ד"ר לודמילה חלד: נכון להיום מתאדון זה הפתרון הכי טוב לבעלי תחלואה כפולה.
ד"ר לודמילה חלד: כמה שאנחנו מנסים לגמול אותם בתוך בתי החולים הפסיכיאטרים ובתוך מחלקות סגורות שלושה חודשים, בסופו של דבר אין להם כוחות להישאר נקיים.
ד"ר לודמילה חלד: אני בעצמי מנהלת מרכז מתאדון בחדרה ויש לנו 180 מטופלים, 91% מהם לא נוגעים בהרואין.
ד"ר לודמילה חלד: זאת אומרת, אנחנו בקלות משיגים את המטרה, קודם כל למנוע את השימוש בהרואין, הסם העיקרי.
ד"ר לודמילה חלד: יש לנו גם אפשרות לתחזוקה באמצעות סובוטקס.
ד"ר לודמילה חלד: סובוטקס היא תרופה טובה, לא לכולם היא מתאימה.
ד"ר לודמילה חלד: יש לנו ניסיון של למעלה משנה, בסך הכל 4 מטופלים שהתייצבו ונשארו על סובוטקס והם מתפקדים בצורה נורמטיבית לחלוטין ונקיים יותר משנה, אבל מדובר בבעלי אינטליגנציה גבוהה ואנשים יותר מבוגרים שאפשר לומר שבעיית ההתמכרות שלהם לא כל כך גדולה והאישיות שלהם שמורה.
ד"ר לודמילה חלד: אני גם עושה פיקוח על טיפול בהתמכרויות בתל אביב ואני חייבת להגיד שהדרישה ממקומות לקבלת מתאדון היא פשוט עצומה, יש תורי המתנה של שנים ומי שקודם כל חייב להתקבל אלה בעלי תחלואה כפולה.
ד"ר לודמילה חלד: בגלל זה צריך לפתח את מרכזי המתאדון.
איוב קרא: בתחנה המרכזית לרובם יש תחלואה כפולה.
ד"ר לודמילה חלד: כן, סביר להניח.
איוב קרא: אז מדוע אין יוזמה קולקטיבית להקים תחנת מתאדון בתחנה המרכזית, שזה המעוז של תל אביב?
ד"ר לודמילה חלד: אפשר גם ניידת.
ד"ר לודמילה חלד: היה לנו פרוייקט להפצת ניידת שתבוא לחלק מתאדון, אבל זה לא הלך.
קריאה: מה ממדי התופעה?
איוב קרא: את זה הרשות בטח יודעת.
אורי אסטליין: הנחת העבודה שלנו שהתמונה היא שבין הקטינים יש בסביבות 10%-12% ובין הבגירים זה נע בין האווירה הסטודנטיאלית, שם זה מגיע ל-30%, ומבחינת מכורים זה המספר שאנחנו נותנים תמיד בארץ - בסביבות 25,000 מכורים שהצהירו על עצמם כמכורים.
איוב קרא: ונקודתית לאזור התחנה המרכזית?
אורי אסטליין: נקודתית לתל אביב זה לפחות 20%, בסביבות 3,000 שמסתובבים, אבל צריך לזכור שני דברים - התחנה המרכזית הישנה בתל אביב מהווה מרכז שימוש, יותר שימוש מאשר סחר, הסחר עצמו נעשה במעגל הרחוק - בלוד, בכפר קאסם ובמקומות אחרים.
אורי אסטליין: האנשים מנצלים את שירותי התחנה המרכזית כטרנזיט ואז, כשהוא מגיע למקום שבו הוא רוכש, לא נעים לו לעשות את האקט של השימוש שם אז הוא יחזור לאותו מקום אותו הוא מכיר.
אורי אסטליין: משטרת תל אביב, במיוחד מרחב יפתח, עושים שם פעולות מצוינות, אבל בואו לא נשכח שכל מה שעושים שם עדיין לא משנה את האווירה הציבורית הקיימת היום גם בתל אביב, שזה קיים, יש איזושהי אווירה של סלחנות ומתירנות בתחום הזה.
זהבה גלאון: זאת אומרת, את המדבר על שני רבדים - רובד האכיפה מצד אחד והרובד הטיפולי מן הצד השני.
אורי אסטליין: לגבי הטיפולים, כפי שהזכירה נציגת משרד הבריאות, גם בתל אביב יש לנו מספר מרכזים שהם מרכזי יום ומוסדות גמילה שהם מוסדות גמילה פירטיים, בלתי חוקיים.
קריאה: זה עסק טוב.
קריאה: למי יש עניין בזה?
קריאה: נגמלים לשעבר.
אורי אסטליין: קודם כל למי שמפעיל אותו, שהוא הולך ואומר למשפחה: "תנו לי אותו לחודשיים, אני מחזיר לכם אותו נקי, אבל זה יעלה לכם 7,000-8,000 שקל".
קריאה: זאת אומרת, עסק.
אורי אסטליין: עסק.
אורי אסטליין: כדי להיות רופא אני צריך ללמוד חמש שנים ואחר כך לעבור שנתיים סטאג', כדי לגמול בנאדם מסמים, גמילה פיזית ונפשית, אני לא יכול להיות נרקומן לשעבר והיום "להפיץ את התורה".
אורי אסטליין: חלק מאלה שהולכים לאותם מוסדות גמילה יוצאים משם אולי נקיים פיזית אבל תוך זמן קצר מאוד הם חוזרים חזרה למעגל.
אורי אסטליין: לגבי אכיפה - אתה לא אוכף את הגמילה, הגמילה היא מרצון.
אורי אסטליין: אין אוכפים, אלא אם יש צו של בית משפט.
אורי אסטליין: מי שרוצה להיגמל מוצא את הכתובת, יש לנו כתובות גם בתל אביב, גם ברשות למלחמה בסמים, ואנחנו עומדים על כך שגמילה צריכה להיות כפולה - פיזית, אבל בעיקר נפשית.
איוב קרא: נשמע את ניצב משנה ישראל אברבנל, מפקד המרחב.
איוב קרא: תן לנו את הראיה הכוללת שלך סביב העניין ומה לדעתך אנחנו צריכים לעשות מבחינתנו על מנת לקדם את הנושא.
נצ"מ ישראל אברבנל: ברשותך, ירון הוא קצין המודיעין של המרחב, מתוקף תפקידו הוא אמון על המקום, הוא ייתן סקירה שלו ואני אדבר אחריו.
רפ"ק ירון קלדס: אולי היינו צריכים להתחיל בזה, לתת תמונת מצב על מה שקורה בתחנה המרכזית, כי זה בסיס הדיון.
רפ"ק ירון קלדס: בתחנה המרכזית, ואני חותם על זה באחריות, אין תחנת סמים אחת.
רפ"ק ירון קלדס: תחנת סמים המוכרת לנו בשיטת הכספומט או בשיטת פטירה או בשיטת משלוח מיוחד בהזמנה טלפונית אין אפילו לא אחת, לא בתחנה המרכזית ולא ברדיוס של 200-300 מטר, שזה הרבה באזור גוש דן.
רפ"ק ירון קלדס: אבל מה?
רפ"ק ירון קלדס: אכן יש סחר בסמים באזור הגינה, לשם מגיעים משתמשים.
רפ"ק ירון קלדס: אני קורא להם משתמשים, זה לא משנה איך אתה קורא להם, אני קצת חולק עליך בנושא המחלה כי למחלות בדרך כלל אתה לא בוחר להיכנס.
איוב קרא: זו דעתו, זו גם לא דעתי.
קריאה: גם ממד המחלה מסיר את רובד האחריות, ברגע שזו רק מחלה אין עניין של אחריות.
רפ"ק ירון קלדס: לענייננו, מגיעים נרקומנים, משתמשים, מכל רחבי הארץ, אגב, ויש לנו דוגמאות חיות מהימים האחרונים, כולל ברגע זה שאנחנו יושבים וחבר'ה שלי עושים פעילות בגינה הספציפית הזאת.
רפ"ק ירון קלדס: הם מגיעים עם אותם 100-200 שקלים, נוסעים ללוד בשאטלים האלה וחוזרים מלוד עם גרם או שניים.
רפ"ק ירון קלדס: כדי להשיג את הכסף לגרם או שניים האלה יש להם שתי אופציות - אחת היא לגנוב בדרך, אלא אם זה ה-28 לחודש יש להם כסף מביטוח לאומי.
רפ"ק ירון קלדס: בדרך כלל זה לא ה-28 לחודש אז הם גונבים, ומי שלא גונב מגיע לשם, חוזר עם החומר ובדרך, תוך כדי נסיעה או כשהוא מגיע לגינה, תופס איזושהי פינה, מחלק את המנה הזאת ל-10-15 מנות מוכר אחוז מסוים ובחלק האחר משתמש ומספק לעצמו את מה שהוא צריך, עם הכסף שנותר לו הוא יכול לדאוג לעצמו לשמונה שעות הבאות.
רפ"ק ירון קלדס: זו התופעה שם, אין מצב של סוחר סמים שמגיע עם קילו הרואין ומחלק אותו לחבילות, "זולות".
איוב קרא: איך המשטרה מתמודדת עם זה?
רפ"ק ירון קלדס: רשמנו נתונים.
רפ"ק ירון קלדס: במהלך שנת 2003 נעשו בסך הכל 113 מעצרים ו-98 עיכובים באזור התחנה המרכזית, שזה אזור מאוד מצומצם וקטן באופן יחסי, אפילו לא קילומטר על קילומטר.
רפ"ק ירון קלדס: מתוך 113 המעצרים האלה 38 נעצרו בגין סחר בסמים, אחד נתפס באמצעות סוכנת חשאית שהפעלנו באזור, שהפלילה 5 חשודים, ובאופן שוטף, בערך פעמיים בשבוע, אנחנו מבצעים שם קניות סם מבוקרות.