GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עמוס האוזנר: זה נוסח של פשרה.
<עמוס האוזנר: כמו כל הפשרות, פשרות הן בעייתיות.
<עמוס האוזנר: פעם אחת, רק פעם אחת אותגר החוק הזה בבית המשפט ולא אותגר החלק השני של הסעיף אלא החלק הראשון של הסעיף – המילה לא יפיץ.
<עמוס האוזנר: דובק טענה, כאשר הוגש כתב אישום, שהמילה יפיץ זה משהו מסחרי.
<עמוס האוזנר: כאשר מחלקים סיגריות סתם, זאת לא הפצה אלא זה משהו אחר.
<עמוס האוזנר: הפצה זה כשיש לך קמעונאי וסיטונאי.
<עמוס האוזנר: בקיצור, השופט החליט לא לדון בנושא הזה.
<עמוס האוזנר: בשנות ה-90.
<עמוס האוזנר: המקרה היחיד בו הנושא הזה אותגר בבית המשפט.
<עמוס האוזנר: אני אומר משהו חמור יותר מזה.
<עמוס האוזנר: החוק הזה מאפשר למשרד הבריאות להוציא תקנות.
<עמוס האוזנר: אין תקנות.
<עמוס האוזנר: תקראו את הסעיף שמסמיך את שר הבריאות.
<עמוס האוזנר: שר הבריאות מוסמך להוציא תקנות לביצוע החוק.
<עמוס האוזנר: מה קרה כאן?
<עמוס האוזנר: קרה משהו מדהים.
<עמוס האוזנר: אני בשעתו ישבתי עם היועצת המשפטית של משרד הבריאות להכין תקנות.
<עמוס האוזנר: שלחנו אותן למשרד המשפטים.
<עמוס האוזנר: לא שמעתי תגובה.
<עמוס האוזנר: לימים התפרסמו המסמכים הסודיים של חברות הסיגריות, ומה אני מוצא?
<עמוס האוזנר: אני מוצא את הנוסח הזה של התקנות יחד עם תגובה של עורך דין מחברות הסיגריות שהוא כותב למשרד המשפטים למה התקנות המוצעות אינן טובות.
<עמוס האוזנר: מקרה מדהים.
<עמוס האוזנר: התוצאה הסופית היא שאין היום תקנות.
<עמוס האוזנר: מיד כשהחוק נעשה, בשנות ה-80.
<עמוס האוזנר: אבל לגלות את זה, זה רק עם מסמכי הסיגריות כי זה היה הרבה יותר מאוחר, בשנת 1998 כאשר המעברים נפתחו לציבור.
<עמוס האוזנר: הנה יש לנו מקרה מדהים שפתאום אנחנו מגלים מה קרה, מה היה גורלן של אותן תקנות שהוצעו בשעתו.
<עמוס האוזנר: השורה התחתונה, אין היום תקנות ביצוע.
<עמוס האוזנר: כלומר, החוק הזה עומד ללא תקנות ביצוע למרות שחובתו של שר הבריאות לעשות אותן.
<עמוס האוזנר: לגבי הנושא של חלוקת הסיגריות.
<עמוס האוזנר: הנושא של החלוקה מלמד על אופיו של המוצר.
<עמוס האוזנר: זה מוצר ממכר.
<עמוס האוזנר: כאשר מחלקים אותו חינם, זה כדי שאנשים יתמכרו לו.
<עמוס האוזנר: על האופי הזה עמד חתן פרס ישראל חיים טופול.
<עמוס האוזנר: כששאלו אותו איך הוא הפסיק לעשן, הוא אמר שהוא היה באנגליה, שם הוא שיחק את לו הייתי רוטשילד, ופתאום הוא ראה את חברות סיגריות שמחלקות את הסיגריות.
<עמוס האוזנר: הוא אמר שעכשיו הוא מבין מצוין מה הולך כאן.
<עמוס האוזנר: מדובר במוצר ממכר שמחלקים אותו כדי למכר את האנשים ולכן ברור שהוא יפסיק.
<עמוס האוזנר: הבעיה היא שכאשר נותנים את זה לילדים ולצעירים, ההיגיון לא בדיוק עובד כך.
<עמוס האוזנר: נותנים להם את המוצר חינם, הם משתמשים בו, הם מתמכרים לו.
<עמוס האוזנר: חברות הסיגריות מכוונות במיוחד את הסיגריות כך שילדים יוכלו להתמכר להן כי הניקוטין באופן בסיסי, הטעם שלו, הוא רע ומר ומאוד לא נעים, כפי שגילה מי שניסה לקחת את המסטיק ללא עישון וללעוס אותו.
<עמוס האוזנר: מה עושות חברות הסיגריות?
<עמוס האוזנר: הן מכניסות חומרים שמסווים את הטעם המגעיל של הניקוטין.
<עמוס האוזנר: מכניסים סוכר, מכניסים שוקולד, מכניסים קפה שכשסורקים אותם הם מזיקים כשלעצמם.
<קריאה: חרובים.
<עמוס האוזנר: חרובים.
<עמוס האוזנר: יש לנו כאן מוצר שיש לו התמכרות מכוונת.
<עמוס האוזנר: לא סתם התמכרות אלא התמכרות מכוונת מצד חברות הסיגריות.
<עמוס האוזנר: זה הנושא של החלוקה חינם.
תמר זנדברג: החוק המתוקן מיום חקיקתו, נכון?
תמר זנדברג: מה הדברים שנכנסו אליו במהלך השנים?
תמר זנדברג: בשנים האחרונות.
<עמוס האוזנר: העלאת הפיקוח למשל, כמה מושקע בפרסומת של חברות הסיגריות.
<עמוס האוזנר: לא עבר הסעיף שמחייב את חברות הסיגריות לגלות את תוכן הסיגריות שזה דבר כל כך אלמנטרי.
<עמוס האוזנר: על כל מוצר, אנחנו רואים מה יש בו אבל הסעיף הזה לא עבר.
תמר זנדברג: מה עוד תוקן בשנים האחרונות?
<עמוס האוזנר: אסור להשתמש בתמונות של בני אדם, מה שקודם היה מותר.
<חיים גבע הספיל: הייתה התייחסות לפרסומת ופרסומת עקיפה.
<חיים גבע הספיל: היה איזשהו תיקון לגבי היכן מותר או אסור.
<חיים גבע הספיל: אני לא אלך על תיקון ב-2001 למשל, הנושא של הקרנה פומבית, דברים שמיועדים בעיקר לילדים.
<חיים גבע הספיל: היה וידאו ומשחקי מחשב שעודכנו בשנת 2001.
<עמוס האוזנר: אבל לא אינטרנט.
<עמוס האוזנר: גם פרסומת באינטרנט?
<חיים גבע הספיל: אינטרנט לא.
<חיים גבע הספיל: הנושא של בריינד סטרצ'ינג, פרסומת למוצר או לשם מסחרי של מוצר.
<חיים גבע הספיל: למשל אופנה תחת שם של מותג סיגריות כזה או אחר.
<עמוס האוזנר: מותג שהיה בתוקף עד שנה מסוימת, זה מותר.
<חיים גבע הספיל: נושא של פרסומת עקיפה.
<חיים גבע הספיל: היה איזשהו תיקון לגבי דברים חוצי גבולות שנעשים פה בישראל ומשודרים גם בעולם.
<חיים גבע הספיל: הייתה הגבלה לעשות שם פרסומות.
<חיים גבע הספיל: היה את הנושא של מכונות אוטומטיות, שזה משנת 2011.
<חיים גבע הספיל: בשנת 2008 הנושא של מוצרים שמשמשים לעישון ולא רק מוצרי טבק עצמם והשכרה, כל מה שקשור בעיקר לנרגילות עם בתי הקפה האלה שמשכירים נרגילה או מאפשרים שימוש בנרגילה, שם היה העניין הזה של לא רק למכור טבק אלא גם להשכיר מוצר לעישון טבק וזה כדי למנוע השכרת נרגילות בבתי קפה כאלה.
<חיים גבע הספיל: הכוונה לקטינים.
<חיים גבע הספיל: רק לקטינים.
<חיים גבע הספיל: הנושא של האזהרות הותקן ובמקום אזהרה אחת נקבעו 12 נוסחי אזהרה שיופיעו על מוצרי הטבק.
<חיים גבע הספיל: היה איזשהו עדכון בענישה אבל הקנסות עדיין זהים.
<חיים גבע הספיל: בסך הכול הענישה נשארה שני מדרגים.
<עמוס האוזנר: היה עדכון שעזר לחברות הסיגריות והוא אומר שפרסומת שהוכנה בחוץ לארץ ולא הייתה בכוונה מסוימת, יש הגנה למי שהראה את הפרסומת.
<משה ברקוביץ: אני היועץ המשפטי של המחוז.
<משה ברקוביץ: נמצא אתי רב פקד מיכה טובול שהוא הקצין שעל ההר, שאחראי לתכלל את כל האירוע.
<משה ברקוביץ: אני כן רוצה לומר שתי מלים על הטיפול המשטרתי באירוע ואיך אנחנו רואים את האירוע בכללותו כי אנחנו כל שבוע בוועדה אחרת שמאירה מנקודה אחרת את האירוע.
<משה ברקוביץ: מבחינתנו בהיבט המשטרתי זה אירוע בין המורכבים, אם לא המורכב ביותר.
<משה ברקוביץ: אנחנו מדברים השנה על משהו כמו 24 שעות, אולי טיפה יותר, מאות אלפי אנשים שמגיעים בו זמנית ברמה כזו או אחרת, עשרות אלפי אנשים מגיעים ועשרות אלפי אנשים יוצאים, 18 הדלקות, חסידויות שונות, מקומות אחרים, אלפי שוטרים, וכשאני אומר שוטרים אני מדבר על הרבה אלפי שוטרים.
<משה ברקוביץ: אלפי אוטובוסים, מעל 10,000 הסעות, חניונים.
<משה ברקוביץ: צירים בעייתיים, השטח הגיאוגרפי מורכב ביותר כאשר יש שם גם ישוב, גם השטח מצומצם.
<משה ברקוביץ: מפקד על האירוע מפקד המחוז אישית ועוזר לו ראש אגף התנועה.
<משה ברקוביץ: כל המטרה שלנו היא אחת בלבד: למנוע אסון.
<משה ברקוביץ: בהיבט שלי למנוע אסון זה שכל מי שרוצה להגיע, יגיע בשלום ויחזור בשלום.
<משה ברקוביץ: אם היו עיכובים והוא התעכב בתנועה, אפילו אם היה צפוף, זאת המטרה שלנו וכך אנחנו נוהגים.
<משה ברקוביץ: לגבי האירוע הזה.
<משה ברקוביץ: אני שאלתי את כל המפקדים שאני מכיר האם הם ראו את הדוכן, אפילו שהם עברו שם אלף פעמים, ואף אחד לא ראה את הדוכן עצמו ואף אחד לא נכנס.
<משה ברקוביץ: מרוב משימות ומרוב מורכבות, אנחנו אפילו לא מכירים את ההיבטים האלה.
<משה ברקוביץ: מה שאני רואה, יש שלוש רמות לגבי הדוכן.
<משה ברקוביץ: קודם כל, לפני.
<משה ברקוביץ: כל דוכן מחויב אישור של הרשות המקומית, אישור רוכלות.
<משה ברקוביץ: אנחנו גם נגלה להבא יותר מודעות.
<משה ברקוביץ: זה דוכן שאושר ולא ראינו מניעה כי התפיסה שלנו היא שכל דוכן הוא על פי חוק.
<משה ברקוביץ: אנחנו גם לא באים ואומרים לדוכן שלא ימכור אלכוהול אם אסור ושלא ימכור לקטינים אם אסור.
<משה ברקוביץ: החזקה היא שהדוכנים פועלים על פי חוק.
תמר זנדברג: מה זאת אומרת החזקה היא שהם פועלים על פי חוק?
<משה ברקוביץ: בן אדם פונה לרשות המקומית ומבקש לפתוח דוכן.
<משה ברקוביץ: הוא חייב לקבל רישיון מהרשות.
<משה ברקוביץ: אנחנו מקבלים את הבקשה, אנחנו בודקים שבהיבט שלנו אין מניעה ואנחנו מאשרים.
תמר זנדברג: לדוכן הזה היה רישיון?
<מיכה טובול: מדובר בדוכן שעובד כמעט עשר שנים.
<מיכה טובול: כמעט עשר שנים הוא ממוקם שם, שנה אחרי שנה באותו מקום.
<מיכה טובול: הדבר שאני בודק מבחינתי כאשר מוגשת בקשה לרשות זה ראשית אם יש להם מקום, אם המקום שהם הולכים להציג את הדוכן אכן לא מפריע למשטרה או שהוא פועל שם באישור בעל השטח, ושנית, את חוקיות מבקש הבקשה.
<מיכה טובול: אם מדובר בגוף חוקי, אין לנו שום בעיה.
<מיכה טובול: מבחינתנו, ברגע ששני התנאים האלה מתמלאים הוא ניגש וממלא בקשה ברשות והוא גם מציין בבקשה שלו מה הוא מבקש.
תמר זנדברג: מה הוא ביקש?
תמר זנדברג: מה מופיע ברישיון שלו?
תמר זנדברג: תוך כדי אני חושבת.
תמר זנדברג: אנחנו לפעמים בתור מפלגה במערכות בחירות רוצים לשים איזה שולחן באיזשהו מקום לחלק חומרי הסברה ולשכנע את הציבור להצביע למפלגה כזו או אחרת ובמה אנחנו נתקלים, איזה רישוי צריך להוציא מהעירייה ומהמשטרה.
תמר זנדברג: אני אף פעם לא שמעתי שכך זה אם הגוף חוקי – ומפלגה ללא ספק היא גוף חוקי וזה גוף שמתמודד בבחירות ומפלגה שמתמודדת לכנסת, חזקה עליה שהיא חוקית – אלא אחרי עשר דקות מופיע הפקח וסוגר את השולחן.
תמר זנדברג: פתאום כאן שעות ארוכות - - -
<מיכה טובול: אותו מסלול.
תמר זנדברג: אותו מסלול אבל יש כאן פעילות שהיא לא חוקית.
<מיכה טובול: אני מדבר על לפני.
תמר זנדברג: מה לפני?
תמר זנדברג: מה הם ביקשו?
<מיכה טובול: אני מדבר על הרישיון.
<משה ברקוביץ: הוא ביקש להקים את הדוכן ולא הסביר בדיוק למה.
<משה ברקוביץ: הוא לא הסביר.
תמר זנדברג: אז איך אתה יודע שזאת פעילות חוקית?
<משה ברקוביץ: הוא פונה לרשות.
<משה ברקוביץ: אנחנו, משטרת ישראל, בתחום שלנו בודקים שאין חריגה בהיבט שלנו, בהיבט המבצעי, ואם כמובן זה יהיה דוכן שעל פניו בשם שלו הוא לא חוקי, אנחנו יודעים.
<משה ברקוביץ: אם לא, אנחנו גוף שממליץ.
תמר זנדברג: אבל עכשיו אתה לא יודע כי הוא לא פירט מה הוא רוצה לעשות שם.
תמר זנדברג: אם הוא היה מוכר סמים?
יהודה גליק: אם הוא היה מחלק שם מריחואנה, הייתם שמים לב?
תמר זנדברג: מה זה הייתם שמים לב?
תמר זנדברג: איך הייתם יודעים מראש?
תמר זנדברג: אם הוא היה מוכר סמים, אם הוא היה מוכר נשק, אם הוא מחלק אלכוהול לקטינים.
<משה ברקוביץ: כמובן.
תמר זנדברג: מה זה כמובן?
תמר זנדברג: איך היית יודע?
תמר זנדברג: לא כתוב לך בבקשה מה הוא רוצה לעשות.
<מיכה טובול: כמובן שהיינו פועלים.
<מיכה טובול: קודם כל, כל הנושא הזה הוא קידום מכירות.
<מיכה טובול: קידום מכירות של סיגריות.
תמר זנדברג: לפי החוק זה אסור.
<מיכה טובול: אתם צריכים להבין שזה לא עניין של חלוקה.
<מיכה טובול: אתם צריכים להבין שמוגשת בקשה, אני אתן לך דוגמה.
<מיכה טובול: יש לנו המון מתחמים שהם מתחמי הסעדה.
<מיכה טובול: כשאדם מגיש בקשה, אני לא יורד אתו לכל מה שאסור.
<מיכה טובול: חזקה עליו שאם הוא מקים מתחם שהוא מחלק אוכל, לדוגמה אסור לו לחלק אלכוהול, אסור לו לחלק אלכוהול לקטינים והוא יודע.
<מיכה טובול: זאת אומרת, אני לא צריך להגיד לו שאסור לך זה וזה, אסור לך לפי החוק למכור מריחואנה וכולי.
<מיכה טובול: חזקה עליו שהוא אמור לדעת.
תמר זנדברג: אבל אתה אפילו לא יודע.
יהודה גליק: אם הוא היה שם שלט ואומר שהוא מחלק מריחואנה, היית שם לב?
יהודה גליק: אתה אומר שאפילו לא שמתם לב.
יהודה גליק: הבן אדם שם שלט ענק שאומר אני מחלק סיגריות, זאת אומרת אני פושע.
יהודה גליק: אתה אומר שעברו שם עשרות אלפי שוטרים ואף אחד לא שם לב לזה.
<משה ברקוביץ: אנחנו אומרים עוד הפעם.
<משה ברקוביץ: בשבוע האחרון משטרת ישראל הוציאה צווי סגירה ללא מעט מסעדות שמכרו אלכוהול לקטין.
<משה ברקוביץ: אף אחד ברישיון העסק שלו לא רשמנו לו ברישיון כתנאים שאסור לו למכור אלכוהול לקטין ולעבור על החוק.
<משה ברקוביץ: אנחנו מדברים על הלפני ופתאום זה עבר למשטרה.
תמר זנדברג: אבל בלפני, לפי הרישיון שהקראתם כרגע, לפי הבקשה, לא כתוב מה הוא מבקש.
תמר זנדברג: לא כתוב בכלל.
תמר זנדברג: זה לפי מה שהקראתם.
תמר זנדברג: אם זה לא כך, תקנו אותנו.
תמר זנדברג: אני מסתמכת על מידע שאתם נותנים.
<משה ברקוביץ: חוק רישוי עסקים קובע מי אחראי על נושא רישוי עסקים.
<משה ברקוביץ: משטרת ישראל היא זאת שמחליטה וממליצה לגבי הדברים שמעניינים אותה בהיבט המבצעי.
<משה ברקוביץ: אם יעבירו את כל חוק רישוי עסקים למשטרת ישראל, אנחנו בדיון אחר.
<משה ברקוביץ: הרשות המקומית היא זאת שאחראית, היא גם פונה לעוד משרדים והיא מגבשת עמדה.
<משה ברקוביץ: היא הממונה וגם הפקחים שלה בסוף אוכפים את זה.
<משה ברקוביץ: בלא מעט רישיונות בכלל לא צריך אישור משטרת ישראל ויכול להיות שגם שם נעברות עבירות פליליות ובכלל לא צריך לפנות למשטרת ישראל.
<משה ברקוביץ: הוא רשאי לפתוח עסק, לא פונים אלינו ואנחנו בכלל לא יודעים על כך כי זה החוק.
תמר זנדברג: מה מופיע בבקשה הספציפית הזאת?
תמר זנדברג: סתם שנדע.
<משה ברקוביץ: אין כאן אף אחד מהמועצה המקומית?
תמר זנדברג: יש כאן מישהו מהמועצה המקומית?
תמר זנדברג: מבחינתם אין בעיה.
<משה ברקוביץ: הם הגוף האחראי על הרישוי.
<משה ברקוביץ: זה הלפני.
<משה ברקוביץ: אני אחפש את הרישיון.
תמר זנדברג: כדי שנניח בפנינו את בקשת הרישיון הזו.
תמר זנדברג: אגב, מדובר בדוכן לא קטן.
תמר זנדברג: לא איזה שולחן.
<משה ברקוביץ: מי שהיה שם, יש שם לא מעט דוכנים וזה לא שמחלקים רק סיגריות אלא מחלקים שם אוכל, מחלקים שם מים ובאמת יש שם הרבה פעילות של חלוקת דברים.
תמר זנדברג: תבין עד כמה זה שווה לחברות הסיגריות שמוכנות לחלק אוכל ומים.
<משה ברקוביץ: לא.
<משה ברקוביץ: לא הן.
<קריאה: הפרסומות כתובות גם ביידיש.
<עמוס האוזנר: בישיבה הקודמת דיברנו על נרגילות.
<עמוס האוזנר: סגרתם פעם עסק שיש בו נרגילות?
<עמוס האוזנר: בית אוכל שיש בו נרגילות?
<עמוס האוזנר: סגרתם פעם?
יהודה גליק: יש שם סמכות רבנית שמפעילה את המקום הזה?
<משה ברקוביץ: משטרת ישראל סוגרת עסקים?
<משה ברקוביץ: תלמדו אותי.
<עמוס האוזנר: אתה הסמכות, בוודאי.
<עמוס האוזנר: כאשר אתה בא ואומר על אלכוהול לקטינים.
<משה ברקוביץ: יש חוק ספציפי.
תמר זנדברג: מי סוגר?
תמר זנדברג: מי אוכף את החוק במדינה הזאת?
<משה ברקוביץ: משטרת ישראל אחראית על הכול, זה ברור.
<משה ברקוביץ: אנחנו אחראים על שלום הציבור.
יהודה גליק: מי בעל הבית על כל העניין?
<משה ברקוביץ: על שלום הציבור אחראית משטרת ישראל ואין חולק על כך לגבי האירוע בכללותו.
יהודה גליק: מי אחראי על האירוע בהר מירון?
יהודה גליק: האירוע הזה של ל"ג בעומר שמתקיים כל שנה במירון, מי אחראי עליו?
יהודה גליק: מי האבא של הדבר הזה?
<משה ברקוביץ: ועדת הפנים של הכנסת קיימה כמה דיונים וגם תעשה סיור.
יהודה גליק: לא ענית לי על השאלה.
יהודה גליק: יש בעל בית לאירוע הזה?
<משה ברקוביץ: אם יש לכם שעה, אני ארצה לכם.
תמר זנדברג: זה הוגדר כאירוע ספונטני.
תמר זנדברג: לא ידוע של"ג בעומר מגיע ב-ל"ג לספירת העומר ושכל שנה מגיעים לשם מאות אלפי אנשים.
יהודה גליק: מפכ"ל המשטרה טוען ששבועיים קודם הוא ישב, עם מי?
תמר זנדברג: הוא ישב כדי להתכונן לאירוע ספונטני.
<משה ברקוביץ: עם ועד מירון.
<משה ברקוביץ: יש דבר כזה?
תמר זנדברג: אם נלך לשם, לא נצא מזה.
יהודה גליק: אני שואל שאלה פשוטה.
יהודה גליק: אם היו מחלקים שם בשר חזיר, הרבנים היו מאפשרים את הדבר הזה?
<משה ברקוביץ: אני אענה על הכול.
<משה ברקוביץ: משטרת ישראל קודם כל אחראית על חקירת עבירות פליליות.
<משה ברקוביץ: מוסכם?
<משה ברקוביץ: תודה.
<משה ברקוביץ: יש לנו סמכויות מינהליות בחלק מהחוקים.
<משה ברקוביץ: חוק רישוי עסקים מעניק לנו מספר סמכויות מינהליות להוציא צו סגירה למקום שמסכן את שלום הציבור.
<משה ברקוביץ: חבר'ה, לא אני חוקקתי את החוק אלא אתם חוקקתם.
<משה ברקוביץ: החוק הזה אומר שמי שמוכר אלכוהול לקטין, יש לי סמכויות מסוימות לסגור.
<משה ברקוביץ: אין לי סמכות מינהלית לסגור אם מישהו מחלק סיגריות בחינם, וגם לא הבנתי אם זו עבירה פלילית.
<משה ברקוביץ: אבל גם אם כן, ויובהר שכן, עדיין אין לי סמכות לסגור.
תמר זנדברג: מה זאת אומרת לא הבנת?
תמר זנדברג: אתה היועץ המשפטי.
<משה ברקוביץ: יש כאן יועץ משפטי של משרד הבריאות.
<משה ברקוביץ: דרך אגב, היועץ המשפטי, תפקידו לאו דווקא לתת תשובה על עבירות פליליות אלא יש גורמי מקצוע אחרים שאמורים להתברר וזה עובדתית אמור להתברר.
<משה ברקוביץ: אסור להפיץ על פי החוק והשאלה היא האם מדובר בהפצה כן או לא.
<משה ברקוביץ: זה צריך להתברר.
<משה ברקוביץ: אם תהיה תלונה - - -
תמר זנדברג: כתוב כאן.
תמר זנדברג: אתה טוען - - -
<משה ברקוביץ: אני לא טוען כלום, גברתי.
<משה ברקוביץ: אני אמשיך בדברים כי אנחנו לא מגיעים למה שקורה אחרי.
תמר זנדברג: אני עוד בשלב הזה.
תמר זנדברג: אתה משטרת ישראל, אתה אחראי באופן כללי על אכיפת החוק במדינה.
תמר זנדברג: הדבר היחיד שאמר נציג משרד הבריאות זה שיתכן שצריך לנסח את החוק החדש בצורה כזו שתהיה הסמכה ספציפית לפקחים אבל כל עוד אין דבר כזה, זה לא פוטר אותך מאכיפת החוק.
תמר זנדברג: אתה טוען שאתה נמנע מאכיפת החוק - - -
<משה ברקוביץ: לחלוטין לא.
תמר זנדברג: הנושא הזה נדון כבר בכנסת הרבה פעמים.
תמר זנדברג: אנחנו עכשיו בנקודה ספציפית.
תמר זנדברג: אתה טוען שאכיפת החוק הזה והסעיף לא יפיץ אדם לצרכן מוצרי טבק ללא תמורה, למה אתה לא אוכף את זה?
<משה ברקוביץ: לחלוטין לא נכנס לשם.
<משה ברקוביץ: אני אשמח לענות.
<משה ברקוביץ: עוד לא הגעתי לזה.
<משה ברקוביץ: אני לחלוטין לא נכנס לשם.
<משה ברקוביץ: לגבי הלפני, אמרתי שאנחנו צריכים לגלות הרבה יותר רגישות לדוכנים בשנה הבאה.
<משה ברקוביץ: האמת, לא הקמנו ברמה הזאת אבל בפעם הבאה נגלה יותר רגישות.
תמר זנדברג: מצאת את הבקשה?
<מיכה טובול: הם הגישו בקשה לדוכן לדובק, סיגריות.
תמר זנדברג: אתה יכול לתת לי בבקשה את הבקשה?
<מיכה טובול: כן.
<עמוס האוזנר: דובק עושה משהו חוץ מסיגריות?
<מיכה טובול: קודם כל, הם הגישו שתי בקשות.
<מיכה טובול: בקשה אחת למתחם להנחת תפילין.
תמר זנדברג: של דובק.
<מיכה טובול: של דובק.
<מיכה טובול: את צריכה להבין שמדובר במתחם שעובד כמעט עשר שנים ואף פעם לא הייתה תלונה כלשהי.
<יאיר קראוס: זו הייתה השנה החמישית.
<מיכה טובול: את צריכה להבין שאני באופן אישי לא איש חקירות אלא איש מבצעים שהיה במקום.
<מיכה טובול: אני באופן אישי אמרתי גם לחברי שאם הייתי יודע שהם מחלקים שם סיגריות, לא הייתי מודע לזה שמדובר בעבירה פלילית.
<מיכה טובול: אני אומר לך את האמת ואת זה אני שם על השולחן.
יהודה גליק: תגיש המלצות בשנה הבאה לא לקיים את האירוע הזה?
<מיכה טובול: בשנה הבאה כשהם יבואו, הם יבואו להגיש את הבקשה, אני כמובן, בעקבות האירוע הזה אומר להם שאני מזכיר להם שהם חייבים לכבד את החוק אותו הזכרנו כרגע ויחד עם זאת להדגיש שחלוקת סיגריות לא תתבצע בחינם.
תמר זנדברג: מה תעשה דובק בדוכן הזה בשנה הבאה?
יהודה גליק: יניחו תפילין.
<מיכה טובול: יחלקו קפה, יחלקו תה.
<מיכה טובול: אני אומר לכם שאם מדובר בגוף חוקי, אסור לי למנוע פעילות שלו.
תמר זנדברג: איזו פעילות?
<מיכה טובול: אם משרד הבריאות ייגש לבית המשפט, בית המשפט יקבע.
תמר זנדברג: בית משפט אחראי על פרשנות החוקים אחרי שכבר סוגיה מגיעה אליו?
<מיכה טובול: מדובר בגוף חוקי לגמרי.
<מיכה טובול: חברת דובק היא גוף חוקי.
תמר זנדברג: לא, סליחה, זו פעילות לא חוקית.
תמר זנדברג: זאת פעילות לא חוקית.
<משה ברקוביץ: אם אני אוכל להשלים את המשפט שלי, אני אומר לגברתי.
<משה ברקוביץ: אנחנו רוצים לבדוק האם הפעילות חוקית כן או לא.
<משה ברקוביץ: צריכה להתקבל תלונה במשטרת ישראל ולא משנה באיזה דרך נודע למשטרה על עבירה.
תמר זנדברג: למה צריכה להיות תלונה?
תמר זנדברג: נודע לך על קיום עבירה.
<משה ברקוביץ: נודע למשטרה על עבירה, תועבר לגורמי החקירות, יפתחו בחקירה, ימשיכו הלאה, יועבר לפרקליטות, תתקבל החלטה.
<משה ברקוביץ: הכנסת תרצה לעקוב, תעקוב ותקבל תשובות.
<משה ברקוביץ: זאת הדרך הנכונה.
<משה ברקוביץ: כאן אני אומר בשוליים כי גם ראיתי את הסרטון שלדעתי חבל.
<משה ברקוביץ: כלומר, הסרטון הוא מאוד יפה וכולי.
<משה ברקוביץ: מאוד חסרה עדות.
<משה ברקוביץ: ישבתי עשרים דקות וכל האנשים ראיתי באו ולא מילאו שום שאלון, לקחו סיגריה, קיבלו חינם.
<משה ברקוביץ: אולי זה יוסיף לראיות ואולי לא.
<משה ברקוביץ: אני לא יודע מה יהיו התוצאות.
תמר זנדברג: זאת העבודה שלכם.
תמר זנדברג: עבודת חקירה היא עבודה.
תמר זנדברג: אם קיבלתם שביב מידע מהתקשורת, מאיזו הדלפה, מכאן אתם נכנסים לתמונה.
תמר זנדברג: היו שם מאות אלפי אנשים, חיפשתם עדים כאלה שיבואו ויעידו?
תמר זנדברג: שאלתם מסביב?
תמר זנדברג: אתם גורמים במחוז, אתם מכירים את המקום הזה, יודעים מאיפה מגיעים האנשים.
<יאיר קראוס: העדים חתומים על הסקרים.
<רבקה זלצר פרויליך: אם אפשר להוסיף משהו מאחורי הקלעים.
תמר זנדברג: אני אתן לך.
תמר זנדברג: נפתחה חקירה בנושא הזה?
<משה ברקוביץ: לא נפתחה.
תמר זנדברג: תיפתח?
תמר זנדברג: עכשיו משידוע לכם, תיפתח?
<משה ברקוביץ: יועבר לגורמי החקירות.
תמר זנדברג: סמכות מי לפתוח בחקירה בנושא?
<משה ברקוביץ: גורמי החקירות.
<משה ברקוביץ: יש קצין אגף חקירות מחוזי.
<משה ברקוביץ: החקירה תיפתח כי זאת חובתנו.
תמר זנדברג: למה היא לא נפתחה עד עכשיו?
תמר זנדברג: כבר עברו שבועיים.
<משה ברקוביץ: לא קיבלנו את זה בצורה מסודרת.
תמר זנדברג: למה אתם צריכים לקבל בצורה מסודרת?
<משה ברקוביץ: לא נפתחה חקירה בצורה מסודרת.
<משה ברקוביץ: משטרת ישראל, אני אומר עוד פעם, בסוף העבירה הזאת היא עבירה מסוג חטא.
<משה ברקוביץ: לא אני קבעתי אלא הכנסת קבעה.
<משה ברקוביץ: לנו נודע על קיומה של עבירה, זה יועבר לגורמי המקצוע והם יקבלו החלטה.
<משה ברקוביץ: יכול להיות שבסוף ההחלטה שלהם תהיה לא לחקור, ואולי גם על זה תהיה ביקורת.
<משה ברקוביץ: אני לא נכנס לשיקול הדעת המקצועי.
<משה ברקוביץ: נבדוק.
תמר זנדברג: רבקה.
<רבקה זלצר פרויליך: אני רוצה להוסיף משהו שקשור גם להתקשרות מול המשטרה וגם למשרד הבריאות, וכאן היו לנו הרבה שיחות.
<רבקה זלצר פרויליך: אני חושבת שאפשר להשתמש באירוע הזה כדוגמה קיצונית שמראה איך חברות הסיגריות עושות צחוק מהחוק וכל פעם הולכות צעד קדימה.
<רבקה זלצר פרויליך: אני אתן עוד דוגמאות אבל לגבי האירוע הספציפי הזה, אני קיבלתי פנייה מיאיר וישר בזמן אמת הוא שלח לי את הסרטון וביקש – אני מנהלת הסברה באגודה וגם הדוברת - תגובה.
<רבקה זלצר פרויליך: הוא שלח לי את הסרטון ובסרטון רואים בבירור שאין כלום על השולחן.
<רבקה זלצר פרויליך: הוא דיבר שם עם האנשים - דיברתי עם יאיר גם על זה – והוא עד ממקור ראשון.
<רבקה זלצר פרויליך: יש לך כאן עד שראה איך מחלקים סיגריות.
<רבקה זלצר פרויליך: אמרתי לו שאני לא יודעת לגבי גיל הילדים, אבל בדיוק על הנקודות האלה בתשאול של שתי דקות פתחנו את החוק כדי להיות בטוחים ואז הוצאנו את התגובה שפונה גם למשרד הבריאות וגם למשטרת ישראל שיש כאן עבירה ברורה על שני חוקים, האחד של חלוקה בחינם של סיגריות.
<עמוס האוזנר: חוק הגנת הצרכן.
<קריאה: גם חלוקה לקטין.
<רבקה זלצר פרויליך: זה מהעדות של יאיר.
<רבקה זלצר פרויליך: זה אירוע מוצף שוטרים שאמונים על שלום הציבור.
<רבקה זלצר פרויליך: זאת אומרת, ברור שהמטרה המיידית שלכם, ולכך נערכתם, להגן מפני תאונות ואסונות.
<רבקה זלצר פרויליך: אבל השוטרים כבר שם.
<רבקה זלצר פרויליך: ממש בזמן אמת התקשרתי לדובר המשטרה בצפון, ליקי אוחנה, ודיברתי אתו והוא ביקש לראות את הסרטון.
<רבקה זלצר פרויליך: שלחתי לו את הסרטון, יאיר אישר לי, וביקשתי שישלחו בזמן אמת.
<רבקה זלצר פרויליך: במקביל ביקשתי ממשרד הבריאות שישלחו.
<רבקה זלצר פרויליך: ממשטרת ישראל לא קיבלתי תשובה בזמן אמת.
<רבקה זלצר פרויליך: בהמשך קיבלנו דיווח שמשרד הבריאות הוציא דוח.
תמר זנדברג: שלח פקח שאמר שהכול בסדר.
<רבקה זלצר פרויליך: הוא עשה נו, נו, נו.
<רבקה זלצר פרויליך: הנה, הם הוציאו שאלונים.
<רבקה זלצר פרויליך: יש כאן בן אדם שהיה וצילם וזה התפקיד שלו, הוא כתב, הוא מדווח והוא מדווח שהדברים האלה לא היו על השולחן.
<רבקה זלצר פרויליך: הם הוציאו אותם ברגע שהגיעו הפקחים.
<רבקה זלצר פרויליך: הם מכירים את החוק, הם לא טיפשים, ואם יאיר לא היה שם, לא היינו יודעים על זה עד היום.
<רבקה זלצר פרויליך: הם כל הזמן נעים בגבולות החוק.
<רבקה זלצר פרויליך: יש לי עוד שאלה שעומדת על השולחן של הלשכה המשפטית של משרד הבריאות כי החוק באמת נתון לפרשנויות לגבי הסיגריה החדשה של פיליפ מוריס שמפרסמים.
<רבקה זלצר פרויליך: הם הכניסו בעקבות החלטת בג"ץ את האזהרות על סיגריות, אבל אז פתאום נולדה להם שורה חדשה בפרסומת שאומרת שהם עושים 1, 2, 3 בשונה מסיגריות.
<רבקה זלצר פרויליך: אז למטה כתוב סיגריות גורמות להתקפי לב.
<עמוס האוזנר: זו עבירה על חוק אחר.
<עמוס האוזנר: זו עבירה על תקנות לפי חוק הגנת הצרכן שתוקנו במיוחד.
<עמוס האוזנר: כתוב שם שאסור לקבוע שמוצר טבק אחד פחות מסוכן מאשר מוצר טבק אחר.
<רבקה זלצר פרויליך: בדיוק, אבל הם עושים את זה בעקיפין.
<רבקה זלצר פרויליך: הם כל הזמן נעים על הגבול האפור ומחכים שלא יתפסו אותם.
<עמוס האוזנר: מחכים שמישהו יתלונן.
<רבקה זלצר פרויליך: בדיוק.
<רבקה זלצר פרויליך: המקרה הזה הוא כל כך קיצוני כי יש כאן עדות, יש תמונה.
<רבקה זלצר פרויליך: היה אירוע מלא שוטרים, הגיעו כבר פקחים של משרד הבריאות ואם בזה מוותרים להם, אם המדינה מוותרת להם בזה.
<רבקה זלצר פרויליך: החוק מלא לקונות וחורים ובאמת הם מוציאים את השאלונים, זה כאילו עונה על החוק, אבל יש כאן מקרה קיצוני שאפשר לתפוס אותם על זה ואני מתפלאת שלא מבצעים את זה.
<איילת שבתאי: צהרים טובים.
<איילת שבתאי: אני חברה בוועד הרפואי למניעה וגמילה מעישון במועצה אבל מעבר לזה אני מנחת סדנאות כבר שנים, בעיקר במגזר החרדי וגם הערבי.
<איילת שבתאי: הדיון הקודם היה על המגזר הערבי ואני רואה המון דברים, דפוסים מאוד מאוד דומים.
<איילת שבתאי: אני מאוד מתחברת למה שאמרת חברת הכנסת לגבי הקהל השבוי ואני רוצה מעט לפתוח את המנעד של החשיבה של הישיבה הזאת.
<איילת שבתאי: יושב כאן גם כבוד הרב אסחייק שדיבר על קהל שבוי, שגיל התחלת העישון הוא גיל הטיפש עשרה, שלנער עוד אין דעת.
<עמוס האוזנר: הוא לא רק דיבר אלא הוציא ספרים.
<איילת שבתאי: הוא הוציא ספרים ואני מצטטת אותו הרבה.
<איילת שבתאי: מעבר לזה שכתוב ונשמרתם לנפשותיכם וכולי, אני כבר לא נכנסת לפן הדתי של העישון, אבל בואו רגע נראה מה קורה כאן בל"ג בעומר במירון לאותם המעשנים או הלא מעשנים.
<איילת שבתאי: אם כל שנה תמיד התמודדתי בסדנאות בפורים, שמבחינתם ילדים צעירים מעשנים.
<איילת שבתאי: יש לי אחיין בישיבה, בן 13, שראה את הרב שלו מעשן, חטף התקף לב, בא ובכה אצלי ואמר לי שהוא אמר לרב שלו שהדודה שלי גומלת, בבקשה לך אליה.
<איילת שבתאי: הוא חטף התקף לב והוא בכה בכי מירורים.
<איילת שבתאי: הוא אמר לי שמחצית מהחברים שלו בישיבה מעשנים ובגלל שהדודה שלי גומלת, אני לא מעשן.
<איילת שבתאי: הראיתי לחברת הכנסת את התמונה של שלוח מנות בפורים.
<איילת שבתאי: משלוח המנות בפורים בעדה החרדית, זה סיגריות ואלכוהול.
<איילת שבתאי: מה מקבל כאן ילד?
<איילת שבתאי: על זה נוסף גם מירון כאשר אותם ילדים צעירים שמגיעים, תחת אמתלה של כמובן הילולה, רב זכר צדיק לברכה שנפטר, נותנים להם סיגריות.
<איילת שבתאי: גם אם יש כאלה שהפסיקו לעשן, בואו נחשוב כאן גם על הישנות, שזה מאוד חשוב מהפן של החברה הרפואית שלא רק אנשים חדשים נכנסים למעגל העישון אלא גם המון אנשים שאנחנו עמלים יום ולילה לנסות ולסייע להם בגמילה מעישון, והאמינו לי, זה בכלל לא פשוט בעדה החרדית לסייע להם, בטח לא במגזר הערבי, אז עד שאנחנו עמלים כל כך קשה ועד שנפתחת סדנה, הם מגיעים לאירוע כזה, סיגריה אחת והם חוזרים לעשן.
<איילת שבתאי: יש כאן גם הישנות, וגם התחלה בגיל מאוד צעיר של ילדים שמתחילים לעשן.
<איילת שבתאי: הדבר האחרון שאני רוצה לומר הוא שאם ברמדאן, שזה בדיוק הזמן, הקהל הערבי מגיע להיגמל מהעישון בגלל הרמדאן, הקהל היהודי החרדי בפורים, ועכשיו ל"ג בעומר, מתחיל לעשן.
<איילת שבתאי: זה כאילו באמתלה שזאת מצווה, זה משמח את הלב וכולי.
<איילת שבתאי: ברמדאן מתקיימות הסדנאות כי אסור לעשן, אבל בפורים ובל"ג בעומר, אנשים במגזר הדתי-חרדי מתחילים לעשן.
<איילת שבתאי: אני מאוד אשמח אם תחשבו גם על הפן הזה ובמיוחד כמובן על האכיפה ובטח על המודעות שיש שם חוסר מודעות בגיל צעיר.
<איילת שבתאי: רבנים מעשנים ועדיין מעשנים בתוך הישיבות.
<איילת שבתאי: הם מעשנים בתוך הרכבים ולא רק הרבנים אלא בכלל.
<איילת שבתאי: יש שם חוסר מודעות משווע שלפעמים כשאני מעבירה סדנה, אני משתגעת כשאני צריכה לדבר על הבסיס.