GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איליה רזניק: זה לא מתקיים, זה לא יתקיים וזה לא קורה בכלל.
איליה רזניק: יק"ר משבש את הנוהל של עצמו.
איליה רזניק: לכן אני כרופא אין לי שום מידע האם מטופל שלי קיבל רישיון או לא קיבל רישיון?
איליה רזניק: אם הוא לא מקבל רישיון, תוך חודשיים אני מקבל מכתב מיק"ר שאומר, חסר טופס מרופא משפחה, או שהם כותבים, הטופס מרופא משפחה מתייחס לשנה שעברה.
איליה רזניק: ואז מטרטרים את החולה למרפאה שיביא טופס חדש, טופס מעודכן של סיכום מידע רפואי מהשנה הזאת.
איליה רזניק: בכלל, זה לא ברור למה, החולה מגיש את זה שוב ומחכה עוד חודשיים.
איליה רזניק: כמו שאמרה המטופלת כרגע, זה נגרר חודשים רבים, זה התעללות בנו וזה לא ייתכן, הם מפרים את נוהל 106 לגמרי, הם לא מודיעים לנו.
איליה רזניק: כל הנושא של העברות בין מטפל למטופל – כשאני פונה ליק"ר ומבקש לדעת מי המטופלים שלי שקיבלו רישיון, כמה רישיונות קיבלו?
איליה רזניק: אני לא מקבל תשובה לכך.
איליה רזניק: פניתי ופניתי ופניתי, תגידו לי, מתוך 100 מטופלים שמגיע להם רישיון, האם הוצאתם להם רישיונות?
איליה רזניק: אני לא מקבל שום תשובה.
איליה רזניק: התשובה היחידה שקיבלתי מהמשרד, שלא ניתן להוציא את זה.
איליה רזניק: בישיבה הקודמת יובל אמר שכן ניתן להוציא את זה.
איליה רזניק: ברגע שנציגי קופ"ח מכבי אמרו שאנחנו מבקשים רשימה של הקופה, אמרו, לא ניתן להוציא רשימה של קופה, ניתן להוציא פר רופא.
איליה רזניק: אז אם ניתן להוציא פר רופא, למה אני לא קיבלתי את הרשימה השמית?
איליה רזניק: אני רק אומר, שיש סתירה קשה בין מה שנאמר לי לבין מה שנאמר פה בוועדה.
איליה רזניק: אני חוזר על חוסר האמינות בגישות של יק"ר, הם מפרים את הנוהל, הם לא מעדכנים אותנו, הם לא מעדכנים את המטופל, אי אפשר לעבוד בסביבה כזאת, רופאים מתייאשים.
איליה רזניק: אתמול נתתי הרצאה בכנס ארצי לרפואה גריאטרית, עשרות רופאים גריאטריים מבקשים מאוד התוויות לגריאטריה.
איליה רזניק: אין התוויה גריאטרית אחת, לא פותחים התוויות בכלל בגריאטריה.
איליה רזניק: זה טיפול חמלה, זה טיפול באנשים שנשארו להם חודשים בודדים לחיות, חלקם ניצולי שואה.
איליה רזניק: אז אני רוצה להביא לפה גם את הייאוש של הגריאטריים שהביעו בפני, פשוט ייאוש.
איליה רזניק: כל פעם שמישהו מהם מעז להגיש בקשה, זה מיד חוזר, אתה לא מומחה, תמצא מרפאת כאב, תמצא פסיכיאטר.
איליה רזניק: מה זה הדבר הזה?
איליה רזניק: יחידות לטיפול בית שהקימו בכל הקופות לא מסוגלות להגיש.
איליה רזניק: יש צוותים למקרים מורכבים, כל פעם מטרטרים אותם למרפאות כאב.
איליה רזניק: קשה לי לדבר ברגע שלא מקשיבים.
איליה רזניק: יתרה מזאת, בכל פעם שמטופל עובר ממטפל למטפל, צריכה להתקבל הודעה גם מהמטפל החדש שהוא קיבל אותו, ויק"ר צריך לעדכן את הרופא הקודם שאין לו יותר אחריות עליו.
איליה רזניק: כי עלי יש המון פניות, ד"ר אתה חייב להמשיך לטפל בנו, רופאים אחרים לא רוצים לקלוט, עוזבים רופאים קודמים – וזה בניגוד לנוהל 106 כי שם כתוב, שרופא יעדכן את יק"ר, יק"ר יעדכן את הרופא שהמטופל עבר.
איליה רזניק: אז יק"ר מצד אחד מעלה את הרף ודורש מאתנו דרישות, בקשות, מטרטר אותנו מטופס לטופס כאשר הוא בעצמו לא מתכוון לבצע את מה שהוא בעצמו קבע.
איליה רזניק: אי אפשר לעבוד בצורה הזאת.
איליה רזניק: הייאוש של הקהילה הרפואית ברור.
איליה רזניק: אחד, זה נובע מחוסר הידיעה שלהם ברפואה – דבר שני, מה קורה עם הקורס הזה?
איליה רזניק: אתמול דיברתי עם שלושה רופאים גריאטריים שהיו בקורס וכולם ממתינים להסמכה.
איליה רזניק: צריך לשחרר את צוואר הבקבוק.
איליה רזניק: אבל זה לא יפתור את הבעיה, 70 רופאים שהוכשרו עד עכשיו, זה טיפה בים.
איליה רזניק: 250,000 מטופלים עתידיים דופקים בדלתות שלנו ומחכים לנו.
איליה רזניק: 70 הרופאים הללו בכלל לא יעזרו בזה, בתור התחלה זה טוב, אבל צריך לעשות את זה.
איליה רזניק: בקשר למה שהעלתה פה מטופלת, ועדות ערר.
איליה רזניק: מה זה ועדות ערר?
איליה רזניק: אין דבר כזה ועדות ערר.
איליה רזניק: כשאני מגיש טופס לוועדת ערר, אני הגשתי בפברואר, הגשתי במרץ, עד היום לא קיבלתי תשובה, היתה ועדת ערר, לא היתה ועדת ערר?
איליה רזניק: אין דיון, לא חוזרים אלינו, אני לא מקבל שום עדכון, אין שום שקיפות, אין שום התייחסות רפואית קולגיאלית אלי כקולגה.
איליה רזניק: אני כתבתי נימוקים, צירפתי מסמכים, אין שום פידבק.
איליה רזניק: זה יחס מגעיל, פשוט מגעיל, מההתחלה ועד הסוף.
איליה רזניק: לא מכבדים אותנו בשום שלב, לא אותנו ולא את המשפחות.
איליה רזניק: אין שום שירות, לא ברמה הרפואית, לא ברמה הבירוקרטית ולא המנהלית.
איליה רזניק: זה לגבי ועדת ערר.
איליה רזניק: לגבי ועדת חריגים – כל מקרה שהוא לא בדיוק באותה התוויה אז הוא צריך ללכת לוועדת חריגים.
איליה רזניק: בוועדת חריגים הנוהל מעורפל לחלוטין.
איליה רזניק: כנראה כל מקרה חריג צריך ללכת ישר לוועדת ערר.
איליה רזניק: ההצעות שלנו שתיים - - -
ברקת שיף קרן: ועדת ערר זה ועדת חריגים.
תמר זנדברג: ד"ר שיף, אני מבקשת לא להתפרץ לדברים של אחרים.
איליה רזניק: אני רוצה לסיים בשני דברים.
איליה רזניק: ההצעות שלנו הן כלהלן.
איליה רזניק: קודם כל חייבים לתת לנו, לרופאים, קו טלפון נפרד שנפנה ונקבל תשובה.
איליה רזניק: חייב להיות מייל נפרד של יק"ר, רק לנו, שנגיש בקשה ונקבל תשובה.
איליה רזניק: לא ייתכן שאנחנו יושבים כולנו על קו טלפון אחד, על פקס אחד ואין לנו שום תקשורת עם היק"ר, בכלל.
איליה רזניק: חייבים להקצות את זה מידית, אי אפשר לחכות עם זה כי כל הדבר הזה זו התעללות בנו.
איליה רזניק: דבר אחרון, צריך להכניס נציג של פורום רופאים לוועדת ערר.
איליה רזניק: אם לא עושים את זה, זה חוסר שקיפות מוחלט, חוסר כיבוד, הרופאים לא יעבדו.
איליה רזניק: אני לא נציג הסתדרות הרופאים, ההסתדרות הרפואית מקבלת בינתיים יחס מאוד אקוויוולנטי כלפי כל תכנית הקנאביס, אני יודע כמה זה בעייתי, אבל גם הרופאים המעטים שמוכנים לשתף פעולה והגיעו לקורס, ברגע שהם שומעים על הדבר הזה שנמשך ונמשך, הם לא רוצים לשתף פעולה.
איליה רזניק: הם לא רוצים הסמכה.
איליה רזניק: אני מסכים עם ברקת לגמרי, אנשים שהולכים להפוך אותם לפקידי משרד הבריאות אומרים, לא בשביל זה למדתי, למדתי, תודה רבה, אני לא רוצה הסמכה.
איליה רזניק: שמעתי את זה משניים שלושה גריאטריים שעברו את הקורס.
איליה רזניק: זה משקף משהו, זה אומר משהו.
איליה רזניק: אם זאת הדרך, הרפורמה לא תלך, הקהילה הרפואית לא תתמוך בזה.
איליה רזניק: צריכים לחשוב ברמה המערכתית, ברמה של משרד הבריאות למה אתם מתכוונים.
איליה רזניק: דבר אחרון, צריך להכניס נציג של המטופלים ובני המשפחות ונציג של הפורום שלנו גם לוועדת ההיגוי, גם לוועדת ערר, אחרת לא ישתנה שום דבר ואנשים פשוט לא ירצו להמשיך לקבל קנאביס רפואי, ייקנו את זה בשוק השחור.
איליה רזניק: פשוט לא ירצו את זה כי יש להם בעיה לטפל ברישיון, לטפל בהמשך הרישיון, להמשיך אותו, אנשים מותשים לגמרי, לא רוצים להמשיך.
איליה רזניק: תודה רבה.
תמר זנדברג: תודה ד"ר רזניק.
שלומי סנדק: אחרי הדברים של ד"ר רזניק, ככה, ב-2009 היו לכם 500 מטופלים - - -
תמר זנדברג: שלומי, סליחה שאני מפסיקה אותך, אני ממש הייתי רוצה להיתרם מהניסיון המאוד עשיר שלך, הרבה מהדיונים האלה וגם אתה עצמך, דיברנו הרבה פעמים פה בוועדה על הרבה מאוד מהבעיות, על הגדילה, על ההתוויות, על הממסד הרפואי והיחס שלו האמביוולנטי וכו'.
תמר זנדברג: אני ממש רוצה להתמקד קונקרטית במצב הקיים כרגע, מה הבעייתיות כרגע במצב הנוכחי?
תמר זנדברג: שנית, מה הדברים שאפשר בשלב הזה, עם הרפורמה שבדרך, בצינורות, עם ההסמכה של הרופאים החדשים, עם המצב של המטופלים, לעשות כדי להתחיל לשחרר, לשחרר, לשחרר.
שלומי סנדק: תוספת כוח אדם זה הכי חשוב.
תמר זנדברג: אז תן לנו את התפיסה שלך, אני כן רוצה, רק אני אומר, קונקרטי להיום.
שלומי סנדק: אם ב-2009 כשהיו 500 מטופלים היה את ד"ר יהודה ברוך ושתי מזכירות, לא יכול להיות שהיום כשיש קרוב ל-27,000 מטופלים יש לנו בסך הכול חמש טלפניות שעונות למטופלים.
שלומי סנדק: זו הסיבה שאנחנו רואים בפייסבוק צילומי מסך של אנשים שממתינים.
שלומי סנדק: נדמה לי שהשיא זה ארבע שעות ותשע דקות המתנה למענה מיק"ר.
שלומי סנדק: האם לא הגיע זמן לתת יותר טלפניות שם?
שלומי סנדק: לא יכול להיות שיהיו רק חמש.
שלומי סנדק: מדובר באנשים חולים שלא יכולים להישאר ארבע שעות על קו הטלפון בתקווה לקבל מענה.
ברקת שיף קרן: גם אנשים בריאים לא יכולים לחכות ארבע שעות.
תמר זנדברג: אנשים בריאים הופכים להיות חולים אם הם צריכים לחכות ארבע שעות.
שלומי סנדק: אני מסכים אתך, אנשים בריאים לא, ובטח ובטח שלא רופאים, אז אולי לתת חשבון מייל נפרד לרופאים כדי שרופאים, במקום לחכות ארבע שעות בטלפון, לכתוב מייל ולקבל תשובה.
שלומי סנדק: זו הבעיה העיקרית של חולים שכבר קיבלו רישיון.
שלומי סנדק: בעיה נוספת של חולים שכבר יש להם רישיון זה המינון.
שלומי סנדק: משום מה נקבע ביק"ר, שהמינון ההתחלתי יהיה 20 גרם, שעם זה אני יכול להסכים כי מתחילים נמוך ועולים בהדרגה.
שלומי סנדק: הבעיה היא בהעלאה, ככל שעולים יותר ככה יותר קשה.
שלומי סנדק: אז אם איכשהו לבקש העלאה מ-20 ל-30, אפשר לקבל אישור, זה יורד כשמבקשים מ-30 ל-40, 40 ל-50 ומינונים כמו שתומר מכיר, ממש קשה לקבל.
שלומי סנדק: אז הייתי שמח אם יהיו יותר גמישים בהיענות ובבקשות של חולים להעלאת מינון.
שלומי סנדק: זה לגבי חולים שכבר יש להם רישיון.
שלומי סנדק: חולים שאין להם רישיון, הבעיה שלהם זה הצורך למצות טיפול תרופתי.
שלומי סנדק: אז אני יכול להבין, שלפני כמה שנים שעדיין לא הכירו את הקנאביס וחשבו שיש לו נזקים וכו', רצו להיות זהירים, שהחולה ייקח קודם כל ייקח טיפול תרופתי, אבל היום כשיש לנו כבר כ-28,000 חולים ואנחנו יודעים שאין נזקים, אין נזקים על הקנאביס, האם לא הגיע הזמן להעביר אותו מהקו האחרון, אולי לא לקו הראשון אבל לפחות לקו השני, לוותר על הצורך לקחת פרקוסט, שזה הכדור שהרג את פרינס.
שלומי סנדק: טרמדקס, זה כדור שהורג באנגליה יותר אנשים מאשר הירואין.
שלומי סנדק: ליריקה וארקוקסיה, שרצו להוציא אותם בארצות הברית מהחוק ב-2007 כי הם מגבירים את הסיכון להתקף לב.
ברקת שיף קרן: אתה טועה, ליריקה לא גורם להתקף לב.
שלומי סנדק: מגביר את הסיכון.
ברקת שיף קרן: לא מגביר.
שלומי סנדק: אני אשלח לך את הקישור.
תמר זנדברג: תודה רבה שלומי.
תמר זנדברג: מירי בבקשה.
מירי אוגינץ: בוקר טוב, שמי מירי ואני אחות במכון לרפואת כאב, יש לנו כ-2,000 מטופלים, אני אחראית על תחום ההדרכה והליווי שלהם.
מירי אוגינץ: אחד התפקידים החשובים של האחות, להיות פה למטופלים וזו סיבה מרכזית שבגללה אני כאן.
מירי אוגינץ: ד"ר ברקת וד"ר רזניק כבר אמרו את כל הדברים שכואבים כל כך לרופאים.
מירי אוגינץ: יש לנו המון מטופלים קשישים, הם באמת לא מסוגלים לנהל את כל התהליכים מול היק"ר, לשלוח את הפקסים לחזור, לבדוק, הדבר הזה כמובן בלתי אפשרי לנו כצוות, לא הרופאים ולא האחיות יכולים לעשות את זה, אין תקינה לזה.
מירי אוגינץ: הבעיה הקשה ביותר היא, מקובל הוא שרופא שבודק את המטופל ומחליט על טיפול, פוגש אותו ומכיר אותו היטב, וכאן בעצם יש איזשהו עיוות של התהליך הזה, בעצם מי שמחליט אם למטופל מסוים יינתן אישור או לא יינתן אישור זה בעצם אדם שמעולם לא פגש את החולה הזה וזאת מהות ענקית בעייתית מאוד בכל התהליך הזה כי זה הופך את זה לתהליך שהוא לא רפואי שמי שמחליט על טיפול הוא לא זה שבדק את החולה.
איתמר גרוטו: לא, זה קורה בהרבה פרוצדורות רפואיות.
איתמר גרוטו: גם מי ששולח ל-MRI ומחליט אם מגיע לו MRI או לא.
תמר זנדברג: רופא בקופה?
איליה רזניק: זה לגבי בדיקה, לא לגבי טיפול.
תמר זנדברג: סליחה מירי, תיכף אחזיר לך את רשות הדיבור.
תמר זנדברג: פרופסור גרוטו, תקן אותי אם אני טועה, המקום היחיד שאני מכירה שקורים דברים מהסוג הזה שאתה מתאר, אגב, בעיני זה דבר חמור מאוד, זה בקופות החולים כתוצאה משיקול כלכלי, שהקופה אומרת, אני אחליף - - -
איתמר גרוטו: שיקול מקצועי של רופא בכיר באותו תחום.
תמר זנדברג: אבל הוא אומר, זה מה שהרופא המליץ אבל אנחנו כקופה אין לנו כסף ל-MRI אז נשלח לסי.
תמר זנדברג: טי, או אין לנו כסף לתרופה הזאת נשלח לאחרת, זה שיקול רפואי?
איתמר גרוטו: זה שיקול רפואי, בוודאי, לכן צריך אישור רופא.
תמר זנדברג: אבל אתם משרד הבריאות, אתם לא קופת חולים.
מיכאל דור: אני מנסה בחיי היום יום - - -
תמר זנדברג: ברשותך, ד"ר, אתה פה נציג משרד הבריאות, זו ועדה של הכנסת, אנחנו מפקחים עליך, אתה לא יכול לדבר בחוצפה למוזמנים של הוועדה.
מיכאל דור: אני רופא פעיל כפי שאת יודעת, בקופות החולים יש הרבה מאוד בדיקות, טיפולים רפואיים, שעוברים בקופות לאינסטנציה גבוהה.
תמר זנדברג: אבל אתם לא קופת חולים, אתם משרד הבריאות, מה זה קשור מה שאתה אומר?
מיכאל דור: אז אני אומר, שגם לנו יש שיקול רפואי.
תמר זנדברג: יש לכם שיקול רפואי בניהול המערכת.
תמר זנדברג: יש כאן שאלה שעומדת על השולחן, פרופסור גרוטו, אני בטוחה שאתה ער לסוגיה הזאת, אין פה שיקול כלכלי, אין פה שיקול ניהולי של הקופה, אתם משרד הבריאות, תפקידכם להעניק את הטיפול הטוב ביותר למטופלים.
תמר זנדברג: בוא תסביר לי איך שיקול דעת מנהלתי של רופא במשרד הבריאות יכול להחליף את הרופא המטפל שרואה את החולה, לדעתך כרופא.
איתמר גרוטו: שיקול הדעת הוא רפואי, אנחנו מפעילים שיקול דעת רפואי בכל מיני דברים, בכל מיני פעולות שמתבצעות - - -
תמר זנדברג: פרטני פר חולה?
איתמר גרוטו: כן.
תמר זנדברג: אם להעניק לו טיפול או לא?
איתמר גרוטו: יש הרבה תחומים שמשרד הבריאות אחראי עליהם.
איתמר גרוטו: ועדות למיניהן שצריך לתת כל מיני טיפולים, ועדות ניידות, דברים מהסוג הזה.
תמר זנדברג: המטופל מופיע בפני הוועדה.
תמר זנדברג: איזה שיקול דעת רפואי, שהוא לא כלכלי ולא מנהלתי מהסוג של ניהול, אתם מפעילים אל מול החולה עצמו בלי שהרופא ראה אותו וכשיקול של משרד הבריאות?
תמר זנדברג: תן לי עוד דוגמה.
איתמר גרוטו: זה שיקול רופא במשרד הבריאות.
תמר זנדברג: אבל זה לא הרופא המטפל, זה רופא בתפקיד ניהולי.
תמר זנדברג: זה לא רופא שכרגע יש לו שיקול דעת רפואי.
מירי אוגינץ: אתם ביקשתם שמי שיגיש את הבקשות יהיה רופא מומחה.
מיכאל דור: יש עשרות ומאות בקשות לא לפי התוויות והתפקיד שלנו מבחינה מקצועית לבדוק אם זה עומד בקריטריונים.
תמר זנדברג: מה אתה עושה אם בתחום אחר, הרי יש עוד תחומים שיש בהם התוויות לתרופות.
מיכאל דור: רופא מומחה בכיר יכול לעשות שינוי אוברולינג - - -
תמר זנדברג: איפה הוא עושה אוברולינג, בן אדם מגיע עם מרשם לתרופה לבית מרקחת והמרשם הוא לא לפי ההתוויה שמשרד הבריאות הנחה לתרופה הזאת, מה קורה אז?
מירי אוגינץ: 29ג' ואז מאשרים לו את זה.
מיכאל דור: יש תהליך מיוחד - - -
תמר זנדברג: לא, אין שום תהליך.
איתמר גרוטו: חברת הכנסת זנדברג, ההצעה שפה מועלית היא בעצם לבטל את הדרג הרפואי, זה בעצם מה שאתם רוצים שנעשה ברפורמה.
איתמר גרוטו: בתקופת הביניים יש פה שתי אפשרויות, או שנמשיך לעשות על פי הנהלים שקיימים היום, או שאנחנו נקבל החלטה גורפת, שכל מי שרופא מומחה יעבור ליק"ר, ייתנו לו חותמת גומי מלאה לצורך העניין – זה כרגע לא המדיניות שגובשה, אני לא חושב שזה מתאים למדיניות כי אז אנחנו מאבדים את כל - - -
איליה רזניק: מאבדים שליטה.
איליה רזניק: קודמך בתפקידך, פרופסור בועז לב היה פה בוועדה, מה הוא אמר לנו?
איליה רזניק: אמר, אנחנו את הפרקטיקה הזו אני מכיר כפסולה, הפרקטיקה הזאת שמשרד הבריאות מטפל בה היא פרוקסי, זו פרקטיקה שגויה, לא נוכל לקבל אחריות על הפרקטיקה הזאת, צריך להפסיק אותה, להעביר אחריות מלאה, כמו שמקובל, לרופאים מומחים באותם התחומים.
איליה רזניק: אם שלב הביניים הוא שלב ארוך מדי, הוא פגום מבחינה מנהלית, מבחינת הפעלתו, מה שאנחנו רוצים, תעבירו את זה לרופאים מומחים.
איליה רזניק: בפורום קנאביס ארצי יש לנו כמה עשרות רופאים שרוצים ללמוד, תשחררו את זה.
איליה רזניק: אתם לא מסוגלים לנהל את זה, אתם לא צריכים לנהל את זה, פרופסור בועז לב אמר את זה שזו פרקטיקה פסולה, אי אפשר להמשיך לטפל בזה - -
מיכאל דור: הוא לא אמר שפעילות משרד הבריאות היא פרקטיקה פסולה.
מיכאל דור: אתה אומר דבר שהוא איננו אמתי.
איליה רזניק: אז בבקשה תחזור לפרוטוקול.
איליה רזניק: אם אתם רוצים להמשיך בפרקטיקה, אתם אחראים על עשרות - - -
תמר זנדברג: שנייה ד"ר רזניק.
תמר זנדברג: פרופסור גרוטו, לדעתי נכנסתי בשלהי תקופתו של בועז לב, אני לא בטוחה שאני זוכרת את זה, אפשר לבדוק את זה.
תמר זנדברג: אני כן אומרת לך באחריות, שפרופסור ארנון אפק, שהתארח כאן בוועדה כמה פעמים בהחלט אמר, שכוונה מוצהרת זה לפחות לאותם 70 רופאים כן לתת את האפשרות - - -
יובל לנדשפט: 100.
יובל לנדשפט: מנסים להכשיר 100 עד 150 רופאים.
תמר זנדברג: 100.
תמר זנדברג: פרופסור גרוטו, אחד הדברים שנמסרו לנו כאן בוועדה, ופרופסור ארנון אפק ממש ראה את זה לגמרי בחיוב והבטיח לבדוק ולהחזיר לנו תשובה, זה לגבי אותם רופאים שעברו כבר – בינתיים זה 70, שאיפה ל-100 – שיוכלו בינתיים להתחיל לתת את הרישיונות האלה.
תמר זנדברג: יובל לנדשפט בדיון הקודם – זאת הסיבה המרכזית שרציתי לקיים את הדיון הזה ולהזמין אותך, כי אמרתי, אם נמשיך אנחנו להתנצח, זה לא יוביל לשום מקום – הביא לנו בשבוע שעבר בשורה שהיתה מאוד מאכזבת מבחינתנו, וזה שמבחינת משרד הבריאות זה לא הולך לקרות כי עוד לא הסתיים התהליך.
תמר זנדברג: הוא התחיל בדיעבד לשכתב את ההיסטוריה של דברים פרופסור אפק ולאורך כלל התהליך הם בכלל לא נאמרו.
תמר זנדברג: זה כבר כן בפרוטוקול וזה שבוע אחורה אז את זה אני עוד זוכרת.
תמר זנדברג: אנחנו חייבים את הדבר הזה לשחרר, תשמע מה קורה.
דן קדרון: בוקר טוב לכולם, כבוד היושבת ראש ומנהלת הוועדה, רופאים מכובדים וחברי הכנסת.
דן קדרון: אני קדרון דן, תנו יד לחירש, נכים למען נכים, עוזרו של משה באום.
דן קדרון: יש פה כמה דברים שצריך לעבור עליהם.
דן קדרון: החולים צריכים להמתין חודשים רבים לרופא מאושר שייתן להם אישור לקנאביס רפואי.
דן קדרון: לפעמים דבר זה גם אינו מספק את ועדת יק"ר.
דן קדרון: גם ועדת יק"ר אורכת זמן רב.
דן קדרון: כאשר הבן אדם מקבל תשובה שלילית, הוא צריך להתחיל את כל התהליך מחדש.
דן קדרון: מחכה זמן רב לרופא מאושר.
דן קדרון: בזמן הזה החולים הקשים סובלים סבל בלתי נסבל.
דן קדרון: אנחנו רוצים לקצר את התהליך לפיו, הבטחת ועדת יק"ר, משרד הבריאות, הובטח שיוסיפו עוד רופאים רבים על מנת לקצר את התורים למינימום.
דן קדרון: למה צריך לחכות בין שבעה חודשים לתשעה חודשים, כבוד היושבת ראש, על מנת להגיע למרפאת כאב?
דן קדרון: פונים אלינו נכים, אין לנו חיים, אנחנו לא יכולים יותר עם הכאב הזה.
דן קדרון: אז אני בטוח, שכל הפורום המכובד הזה, יושבת ראש הוועדה, מנהלת הוועדה וכל האנשים המכובדים פה, חבר'ה, בואו נפתור את הבעיה הזאת, שכל אלה שצריכים קנאביס, כולם יוכלו ללכת ברחוב עם חיוך על השפתיים, לחיות את החיים שלהם כי אני אומר לכם, זה פשוט בלתי נסבל.
דן קדרון: אני סומך עליכם בשם כל הנכים.
עבדאללה אבו מערוף: בוקר טוב, הדיון הזה הוא לא חדש ודיברנו עליו כמה פעמים וצריך להסתכל עליו מיותר היבטים.
עבדאללה אבו מערוף: אני רואה שהדיון נכנס להיבטים לא אובייקטיביים.
עבדאללה אבו מערוף: אני מבין את העניין גם כרופא וגם כנוכח בדיונים האלה כאן.
עבדאללה אבו מערוף: ב-2009 היו 500 ועכשיו 27,000, האם זה לא צריך לעורר את עניין הרגולציה?
עבדאללה אבו מערוף: כבוד הרופא, אני לא חושב שאנחנו צריכים להיכנס פה לסכסוכים לא אובייקטיביים, אני חושב שהרגולציה קצת צולעת.
עבדאללה אבו מערוף: אבל יש רגולציה ואני רואה שיש התקדמות, אני גם יודע שיש התוויות חדשות, מומחים שמורשים לתת רישיון לקנאביס זה כבר רחב יותר.
עבדאללה אבו מערוף: הכיוון הולך לכיוון נכון.
שלומי סנדק: בערך כמו השלום.
עבדאללה אבו מערוף: הלוואי והשלום היה מתקדם כמו שזה מתקדם כאן, אפילו על פחות הייתי מסכים.
עבדאללה אבו מערוף: בשנתיים האחרונות יש שיפור בעניין הרגולציה.
עבדאללה אבו מערוף: נגיד שעכשיו התמונה היא חשוכה מאוד והמצב גרוע והתוויות, לא התוויות, אני כרופא וכמחוקק בעד הרגולציה.
עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שצריך לתת את הזמן המתאים והנכון על מנת שהדבר יתבצע.
עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שהעניין מתקדם בכיוון טוב, לא בכיוון רע, יש התקדמות.
עבדאללה אבו מערוף: שוב אני אומר, זו נורה אדומה שכל ההתוויות של 27,000 במשך שש שנים יש קבוצה כזאת, ככל שזה מוצדק, יש חוסר במרפאות כאב, זה לא משרד הבריאות, זה קופות החולים, חולה רוצה לקבל טיפול ואומרים לו תבוא בעוד שלושה ארבעה חודשים?
עבדאללה אבו מערוף: זה הזוי.
תומר טל: גם שבעה חודשים ו-11 חודשים.
עבדאללה אבו מערוף: אצלנו בצפון אפשר חודשיים עד שלושה.
עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שגם הרגולטור צריך לבדוק את העניין הזה ומשרד הבריאות צריך לעשות הכול על מנת לקדם את הדברים ולא להיתקע בדברים הבירוקרטיים, אם באמת יש פקס אחד או טלפון אחד שעובד, אני חושב שזה מעכב, צריך להגיע למצב שלא יהיה תהליך כזה בירוקרטי.
עבדאללה אבו מערוף: צריך לחשוב איך לנהל את זה בצורה נכונה, שיהיה קשר ישיר בין הרופא שכתב את המרשם לבין מי שמספק את הרישיון, אפשר שירים טלפון ויתקשר אתו באופן ישיר ולחסוך את התהליכים הבירוקרטיים, הפקסים והאימיילים.
עבדאללה אבו מערוף: זה ייעל את העבודה.
תמר זנדברג: פרופסור גרוטו בבקשה.
איתמר גרוטו: קודם כל אני נכנסתי לעניין הזה לפני חודש באופן פורמאלי, לפני כן התעסקו בזה לפני אחרים, בשמם הייתי מתחיל בכך שאני נעלב להגיד שזה יותר אטי מתהליך השלום.
איתמר גרוטו: ראיתי בהרבה מדינות ששם אף אחד לא מנסה לקדם את זה ובכלל לא אושרו הליכים לאישור קנאביס.
איתמר גרוטו: מבחינת ההזדקקות של האוכלוסייה, זה לא שונה מפה ועדיין שם בודדים מקבלים את זה או שבכלל מתנגדים לכל הרפורמה כשאנחנו מדברים על מדינות אירופאיות מתקדמות.
עבדאללה אבו מערוף: יש כאלה שחוזרים אחורה.
איתמר גרוטו: אני לא מכיר.
מיכאל דור: יש הרבה מדינות ששולחות משלחת אלינו ללמוד פה מה צריך לעשות.
איליה רזניק: אוי ואבוי להם, אוי ואבוי שילמדו מאתנו.
איליה רזניק: בהיעדר משהו אחר אולי כן - - -
איתמר גרוטו: נפגשתי עם שר הבריאות של גרמניה, עם שר הבריאות של צ'כיה, שם - - -
איליה רזניק: בצ'כיה יש שם עשרה מטופלים עד עכשיו.
נטע קובלסקי: יש שם חוק שמתיר לאזרחים להסתובב עם 5 גרם חופשי, אין שם צורך במרשמים.
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו מדברים על קנאביס רפואי.
תמר זנדברג: סליחה, אני מבקשת, אך ורק פרופסור גרוטו, אין לי קול ואני לא יכולה לצרוח וגם לא צריכה, אני מבקשת שלא להתפרץ לדברים, תודה.
איתמר גרוטו: בכל אופן אני מבטיח לכם, שאם תראו לי מדינה אחת שמתנהלת בתחום של הקנאביס הרפואי יותר טוב מישראל, אני מוכן - - -
שלומי סנדק: קנדה, ג'מייקה.
תומר טל: בקנדה - - -
תמר זנדברג: תומר, שלומי, כולם, הבא שמדבר ומתפרץ לדברים, נזהר ואחר כך ייצא.
תמר זנדברג: אני ממש מבקשת, זה לא הדיון, את הדיון הזה אנחנו מנהלים שנים ואולי נמשיך לנהל אותו שנים.
תמר זנדברג: כרגע יש מצב, יש סיטואציה, מדינת ישראל כבר הכירה בתועלת הרפואית, עשתה נוהל, יש יק"ר, היא מטפלת.
איתמר גרוטו: אני רק אומר, שאנחנו כן מתקדמים בעניין הזה, להגיד שלא מתקדמים זה פשוט עלבון כמו העלבון שציין פה ד"ר איגור שאמר - - -
תמר זנדברג: אין פה ד"ר איגור.
איליה רזניק: איליה.
איתמר גרוטו: איליה, סליחה.
מיכאל דור: זה דומה.
תמר זנדברג: לא, זה לא דומה.
איתמר גרוטו: איליה רזניק, שאמר שאנחנו מעליבים.
מיכאל דור: איליה, מתנצל אם היתה קונוטציה - - -
תמר זנדברג: עוד סיבה שגם לא ניגרר סתם להעלבות שנגררות - - -
מיכאל דור: לא נסחף את זה לאן שזה לא צריך ללכת.
תמר זנדברג: אני לא סוחפת שום דבר, תודה שהתנצלת, התנצלותך התקבלה ונרשמה בפרוטוקול כי הדברים שלך לא היו ראויים.
מיכאל דור: בסך הכול אמרתי והתנצלתי - - -
תמר זנדברג: תדבק בהתנצלות ותישאר שם.
תמר זנדברג: אני ממש לא מציעה לפתוח את הנושא הזה של מי יעליב את מי וייטעה בשם ועוד יבטל את זה.
תמר זנדברג: התנצלת, נקודה.
תמר זנדברג: זו עוד סיבה למה אף אחד לא ידבר חוץ מפרופסור גרוטו כי כשמדברים זה מגיע לדברים לא ראויים.
איתמר גרוטו: יחד עם זאת אני אומר, המצב עכשיו לא תקין ולא טוב.
איתמר גרוטו: כמו שצוין פה, בנושא של העומס, לא הוגדל מספר האנשים שמטפלים בנושא.
איתמר גרוטו: אפשר לומר שיש שני צווארי בקבוק.
איתמר גרוטו: הראשון, המנהלתי, אותן מזכירות שצריכות לשבת שם.
איתמר גרוטו: נכנסתי לעובי הקורה בנושא הזה ומחר מתחילים לתגבר, אנחנו נגדיל שם את כוח האדם כדי שייתן מענה, אני מסכים אתך שזאת בעיה מספר אחת.
איתמר גרוטו: דרך אגב, אנחנו נעשה מעקב, גם השר עושה על כך מעקב באופן אישי ונראה ככל שזה לא יתקדם ויצטרך עוד, נוסיף עוד.
תמר זנדברג: נוסיף עוד מה?
איתמר גרוטו: עוד קלדניות או טלפניות שיוכלו לטפל בהקלדה של הנתונים.
תמר זנדברג: מה זה ככל שזה לא יתקדם?
תמר זנדברג: לא רק שזה לא מתקדם, אומרים לך שבשבועות האחרונים יש משבר חריף גם יחסית לחודשים ולשנים האחרונות.
איתמר גרוטו: כי עד עכשיו לא הצליחו לגייס כוח אדם מנהלתי, אני באתי עכשיו ופתרתי את הבעיה.
איתמר גרוטו: היתה בעיה מנהלתית, לא משנה, לפעמים גם מנהל צריך לרדת לרמה כזאת ולטפל בגיוס קלדניות, לפני לא עשו את זה, אני עושה את זה.
תמר זנדברג: אני רוצה להבין, כי אתה אומר ככל ש - - -
איתמר גרוטו: לא, אני אומר, אנחנו נכפיל את המספר.
איתמר גרוטו: וגם אם לא תספיק ההכפלה ויצטרכו - - -
תמר זנדברג: אז אתה הורית על הכפלת מספר הקלדניות המידי - - -
איתמר גרוטו: כבר הוריתי וזה ייכנס לפועל ממחר.
תמר זנדברג: ייכנס לפועל החל ממחר.
תמר זנדברג: או, הנה, מיום ראשון יש לנו כפול מספר קלדניות, זו כבר בשורה.
איתמר גרוטו: וכמו שאמרתי, ואם נצטרך לשלש את זה, גם נשלש את זה.
תמר זנדברג: אוקי, יפה מאוד.
איתמר גרוטו: זו נקודה אחת, אני חושב שזה צוואר בקבוק ראשון.
תמר זנדברג: בשורה בהחלט.
איתמר גרוטו: בוא נדבר על הצד השני, הצד הרפואי, כלומר, אותם רופאים שמאשרים.
איתמר גרוטו: יש פה שתי נקודות שצריך לעשות סדר.
איתמר גרוטו: האחת, אם אני מבין שהכוונה שהיתה פה בדיון הקודם שלא הובנה באיזשהו אופן, בשלב הזה אנחנו לא יכולים להעביר למצב – תיכף אני אגיד איך אני חושב כן אפשר לעזור ואיך זה יסייע להסדרת העניין – אנחנו לא יכולים להוביל למצב שאדם יגיע לאותו רופא שיש לו הסמכה וייצא ממנו עם רישיון ביד.
איתמר גרוטו: כי בעצם היום הוא ילך עם הרישיון הזה, מה הוא יעשה?
איתמר גרוטו: הרפורמה נבנתה עם תבנית מסוימת, שהוא יקבל מרשם של חומר כל התהליכים הרפואיים - - -
תמר זנדברג: אבל מה זה קשור לרישיון?
איתמר גרוטו: כי הרישיון היום זה איך האדם מקבל אותו מהמגדל, זה המצב היום, שהוא צריך לקבל את זה מהמגדל.
איתמר גרוטו: זה לא מתאים להחלטת הממשלה, שהבן אדם ילך עם הרישיון ויקבל אותו ישירות מהמגדל - - -
תמר זנדברג: בסדר, שזה ייכנס לתוקף זה ישתנה.
תמר זנדברג: כמו היום, מה קורה היום עם החולים האונקולוגיים?
איתמר גרוטו: את הרופאים האלה אנחנו כן רוצים לחבר עכשיו למערכת, גם שם דרך אגב היתה בעיה בירוקרטית שקשורה לעניין של תקציב כדי לייצר את המערכת המאובטחת.
איתמר גרוטו: צריך לזכור, שזאת צריכה להיות מערכת מאוד מאובטחת, אני לא רוצה שאיזה האקר יפרוץ וייראה - - -
תמר זנדברג: אבל זה הם יכולים לפרוץ לכל מערכת ממוחשבת.
תמר זנדברג: מדינת ישראל הכניסה עכשיו מאגר ביומטרי לתוקף.
תמר זנדברג: מערכת הבריאות היא לא המערכת הממוחשבת הראשונה, יש של קופות החולים בתחום המערכות.
איתמר גרוטו: בסדר, אז צריך לשים כאן מערכת אבטחה מסוימת שהיה צריך לה תקציב של 2 מיליון שקל, גם את התקציב הזה ארגנתי בשבוע האחרון ולכן גם העניין הזה ייפתר.
איתמר גרוטו: כך נוכל לצרף את הרופאים כדי שתהיה להם גישה לאותם מחשבים שדיברנו עליהם.
תמר זנדברג: לאיזה רופאים תהיה גישה למחשבים?
איתמר גרוטו: לאותם רופאים שעברו את ההסמכות.
איתמר גרוטו: אותם רופאים שבעצם אנחנו רוצים שייתנו את הרישיון.
איתמר גרוטו: מה שאני רוצה לעשות בשלב הביניים, אותם רופאים, ברגע שהם נסמכים, נוכל להעביר את הפנייה אליהם, כלומר, הם יהיו מורשים בעצמם להוציא את הרישיון ולהעביר את זה דרך היק"ר, לא ישירות לאדם.
תמר זנדברג: אבל מה ייקרה אם זה ביק"ר?
איתמר גרוטו: לא יהיה יותר צוואר בקבוק, זה גם לא יהיה רק מיקי דור אלא גם כל הרופאים שעברו את ההסמכה, הם יהיו חלק מהצוות.
תמר זנדברג: נגיד שיש לו את המערכת הממוחשבת - - -
איתמר גרוטו: בשלב זה הוא יעבוד כמו היחידה של היק"ר, הוא יקבל את הנתונים.
איליה רזניק: הוא הופך לפקיד של היק"ר.
איליה רזניק: רופא שבזמנו עבר הכשרה, עכשיו ישמש כפקיד נוסף של היק"ר, זה מה שזה אומר.
איתמר גרוטו: יהיו יותר פקידים, כמו מיקי דור וכמוני, שכולנו פקידים של הממשלה - - -
ברקת שיף קרן: אז הרישיון שייצא עכשיו לא יהיה חתום עליו מיקי דור, יהיה חתום עליו ד"ר ברקת שיף?
איתמר גרוטו: למשל.
ברקת שיף קרן: מצוין.