GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יעל דליהו: על החשש של הרופאות מאלימות של החולים שהן לא עומדות בלחץ הזה, הרופאים תיארו איך שבמרפאות הכאב התחילו לשים לחצני מצוקה, שומרים בכניסה, מה שלא היה קודם ובאמת זה היה הנושא שהציף, כך שמעתי, אני לא רופאת כאב, אבל ממה שסיפרו לי רופאי הכאב את הישיבה האחרונה בין רופאי מרפאות הכאב.
<יעל דליהו: רציתי לסבר את האוזן כי אני חושבת שאם רוצים להסדיר את הרפורמה או מה שזה לא יהיה, צריך להסתכל למציאות.
<יעל דליהו: מאוד יכול להיות שזה גם מה שמונע מאנשים ללכת לקורס הזה ביק"ר כי הם חוששים, הם יפתחו מרפאה כזאת, יבואו כולם, יתנפלו עליהם, ידרשו מהם.
<יובל לנדשפט: יש לנו שני אנשים שעברו את ההכשרה ובסופה אמרו "קחו את ההכשרה בחזרה", מתוך מחזור א', כתבו לנו מכתב, ואמרו ברגע שזה נודע, "לא רוצים להתעסק עם זה".
תמר זנדברג: ברגע שמה נודע?
<יובל לנדשפט: שהבינו שעוסקים בקנביס, שניים, אני לא רוצה לנקוב בשמותיהם.
<יובל לנדשפט: יש לנו מכתבים מהם שהם מסבירים שהם לא רוצים - - -
עבדאללה אבו מערוף: הם לא הבינו לאיזה קורס הם באים?
<יובל לנדשפט: הם הבינו בהתחלה.
תמר זנדברג: אנשי משרד הבריאות, יש לכם פה עבודה, בין היתר עבודה של הכשרה רפואית ואת מאברבנאל אמרת שאתם מקבלים תחלואה כפולה, כלומר אנשים שסובלים גם מהתמכרויות.
תמר זנדברג: איזה התמכרויות אתם רואים?
תמר זנדברג: לאיזה חומרים?
<יעל דליהו: מאחר שאנחנו מחלקה פסיכיאטרית, אנחנו מקבלים אנשים שנכנסו בדרך כלל, אני מחלקה סגורה לדוגמה, אנשים שנכנסו למצב פסיכוטי או מאני, מאני-פסיכוטי, בגוונים של זה, מתוך התמכרותם והקנביס הוא יותר גורם לפסיכוזות מאשר האופיאטים.
<יעל דליהו: אז מהבחינה הזאת יש לנו הטייה יותר, אנחנו רואים גם אופיאטים, הוא גם יכול לגרום, אבל רוב החולים שלנו משתמשים בקנביס פלוס.
<יעל דליהו: לפעמים חלקם בקנביס רפואי, לפעמים בקנביס, עכשיו יש את הנייס-גאי שזה הרבה יותר.
<יעל דליהו: אני רוצה רק להגיד משפט אחד, רציתי רק לתאר מציאות כדי לעשות אותה מורכבת, וצריך לענות בסוגיות האלה כי זו תהיה בעיה, אנשים לא ירצו ללכת.
<יעל דליהו: רציתי להגיד לגבי הקנביס והתמכרות, וגם בפורום הזה שאנחנו עוסקים, אנחנו לא מפלים.
<יעל דליהו: כל תרופה ממכרת.
<יעל דליהו: הייתה בעיה באמת גם עם האופיאטים, בעיה קשה שעכשיו בארצות הברית היא בעיה מובילה.
<יעל דליהו: זה נכון שהקנביס פחות ממכר, אבל הוא גם ממכר.
<יעל דליהו: זה פחות מהאחוזים של האופיאטים, אבל בכל זאת, 17% זה לא כלום.
<יעל דליהו: ואם אנחנו מדברים על מיליון שאתה אומר, תחשבו כמה זה.
<יעל דליהו: מה שאני חושבת, שוב, אנחנו לא רוצים להיות שיפוטיים, אבל אם אנחנו מסתכלים להתמכרות כמחלה, אז היא גם תופעת לוואי של החומר הזה וצריך לקחת אותו בחשבון, והסיבוכים הפסיכיאטרים שגם התמכרות היא סיבוך פסיכיאטרי, אפשר להגיד.
<יעל דליהו: אז צריך לקחת את זה בחשבון, ואחד הסימפטומים זה באמת הדרשנות.
<יעל דליהו: שוב, אני לא מתייחסת לזה בביקורת, אבל אם אדם בא, ואנחנו כבר רואים את זה, המטופלים שלי שאומרים שהם רוצים לפנות למרפאת כאב, ברור לי למה הם רוצים.
<יעל דליהו: כן, זה חלק מהסימפטומים.
<יעל דליהו: צריך לבדוק את זה, זה לא אחד על אחד, יכול להיות שבאמת כואב לו, דבר ראשון נשלול את זה ונברר, זה לא סטיגמה.
<יעל דליהו: זו חלק מהמורכבות של החומר ושל הבעיה הזאת.
עבדאללה אבו מערוף: אני אומר בקיצור כמה משפטים, לא נסיים את הנושא עכשיו ולא נצא עם העניין של מה להחליט ומה לא להחליט.
עבדאללה אבו מערוף: אבל אם היינו מדברים קצת באופן אובייקטיבי ומקצועי, לא כפוליטיקאים, וגם כפוליטיקאים, אני חושב שרוב השיח הזה, רוב הנוכחים שישנם כאן היו - - -והיינו מגיעים לא רק ל - - - היינו יוצאים - - - הנכון לכל חולה וחולה, מה התרופה שהוא צריך לקבל.
עבדאללה אבו מערוף: אם זה קנביס או לא קנביס.
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו מדברים על כאב וזה הנושא, העניין של מרפאות הכאב, בקשר להתוויה למתן קנביס או לא.
עבדאללה אבו מערוף: אני מבין שיש שם הרבה שצריך להשלים ואם נסנן את החולים הסובלים מכאב, ויכול להיות שבצדק רב מבחינה רפואית אני מדבר עכשיו, כרופא ולא כפוליטיקאי, שהם צריכים מענה והם חייבים לקבל מענה נכון לסבל שלהם, לכאב, אם נסנן אותם מבחינה מקצועית, אני חושב שאם יש עכשיו מחכים לתור כפי שהרופא אמר שנה, אני חושב שיחכו רק חודש או חודשיים.
<יובל לנדשפט: מי יסנן אותם?
עבדאללה אבו מערוף: יש כאן את משרד הבריאות?
<יובל לנדשפט: אין סינון.
עבדאללה אבו מערוף: עם כל הכבוד, אפשר לסנן.
עבדאללה אבו מערוף: משרד הבריאות יודע איך.
<ארנון אפק: אתה צודק.
<ארנון אפק: אם הם יבואו לרופא המשפחה, חלק יוכל לטפל בעצמו והוא יפנה את היותר קשים אליך.
עבדאללה אבו מערוף: ועכשיו אם אנחנו, אנחנו ומשרד הבריאות, אני לא מדבר עכשיו על אנשים שרוצים לקחת קנביס ו- - - אני מאוד מצטער אם אני אפגע במישהו, ללכת עם זה לביטוח הלאומי, ויש גם חלק, אפילו 1% כאלה ישנם, נכון?
עבדאללה אבו מערוף: אני לא טועה, ואני בטוח שיש יותר.
עבדאללה אבו מערוף: 20% לפחות מהחולים האלה שמגיעים למרפאת כאב ורוצים את הקנביס כדי ללכת לביטוח לאומי, אני מאוד מצטער, אלה העובדות לצערי הרב, ואני אומר את זה בכאב.
עבדאללה אבו מערוף: ואתם יודעים מה ההשלכות של זה.
<קריאה: אין לזה קשר.
עבדאללה אבו מערוף: יש לזה קשר, עם כל הכבוד.
עבדאללה אבו מערוף: יש לזה קשר, משרד הבריאות יודע ואני יודע ב-100% שיש קשר ואם לא מודעים לזה, עם כל הכבוד.
עבדאללה אבו מערוף: לכן אני עכשיו פונה לפרופסור אפק, כמה שאפשר מהר לעשות את הרפורמה.
עבדאללה אבו מערוף: האינדיקציות וההתוויות למומחים שאכן תהיה להם את האפשרות שיתנו את מרשם הקנביס, שהחולה יגיע אליהם זה לא יהיה למרפאות כאב, אולי לנוירולוג, מרפאת כאב, אונקולוג, גסטרואנטרולוג, פסיכיאטר, ראומטולוג, גריאטר, אפשר עוד, אז אנחנו נפתור 80% מהבעיה.
עבדאללה אבו מערוף: זה מה שצריך באופן גם מקצועי ולא רק באופן פופוליסטי וגם לתת מענה נכון לכל חולה וחולה לפי הכאב שלו ולפי המחלה שהוא סובל ממנה.
עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שבצורה הזאת אנחנו נמצא את הדרך הנכונה.
תמר זנדברג: תודה רבה חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.
תמר זנדברג: מרים אוגינץ.
<מרים אוגינץ: בוקר טוב.
<מרים אוגינץ: אני אחות במכון לרפואת כאב בבית החולים רמב"ם.
<מרים אוגינץ: אני רוצה להגיב על כמה נושאים.
<מרים אוגינץ: לגבי הביטוח הלאומי, הם לא מקבלים על זה נקודות.
עבדאללה אבו מערוף: תלכי תדברי עם הביטוח הלאומי, בסדר?
<מרים אוגינץ: אני מכירה את החולים שלי פשוט.
<מרים אוגינץ: אין סעיף כזה.
<מרים אוגינץ: אבל זה לא משנה, זו רק הערה.
עבדאללה אבו מערוף: בסדר, בבקשה שיסדרו את העניין, זה לא רק הערה, אני יודע שיש.
<קריאה: אפשר לקשור את זה.
עבדאללה אבו מערוף: לכן אולי המודעות הזאת של החולים, להוריד אותה, שידעו.
עבדאללה אבו מערוף: רוב החולים לא יודעים שיש אבל אני יודע שיש.
עבדאללה אבו מערוף: לכן הבקשה, אם יודעים לעשות את הסינון הזה, במקום - - - בתור למרפאות כאב, יגיעו 90 אולי.
עבדאללה אבו מערוף: זה גם טוב.
עבדאללה אבו מערוף: שתהיה מודעות.
<מרים אוגינץ: אני רוצה להתייחס לכמה דברים.
<מרים אוגינץ: קודם כל, כמו שאין לנו מרפאות לנורמיטן, אנחנו לא יכולים לייצר מרפאות לקנביס.
<מרים אוגינץ: זו דעתי האישית.
<קריאה: לאישור עצמו.
<מרים אוגינץ: לאישור עצמו גם לא.
<מרים אוגינץ: אני חושבת שכמו שכל רופא נותן, אם זה מורפיום, אם זה נורמיטן או אם זה כל תרופה אחרת והוא נותן אותה כי הוא מכיר את המטופל שעומד מולו, אם זה אותו ראומטולוג או נוירולוג, או אורתופד, כל אחד מאותם רופאים שמכירים את המטופל שלהם צריך להיות מסוגל להוציא את הבקשה לרישיון למשרד הבריאות.
<מרים אוגינץ: מאחר וכרגע אין לנו יכולת לתת מרשמים מבחינת משרד הבריאות, אני חושבת שאין שום צורך לשים את מרפאות הכאב כאיזה שהוא פקק בעניין.
<מרים אוגינץ: כי אין שום צורך שחולה שיש לו מחלה של דלקת פרקים שהוא סובל ממנה כבר עשר שנים, מטופל אצל אותו ראומטולוג, הראומטולוג יפנה אותו למרפאת כאב.
<יובל לנדשפט: מותר לו.
<מרים אוגינץ: מותר לו, אבל זה לא קורה.
<מרים אוגינץ: הוא לא רוצה.
<מרים אוגינץ: זאת הבעיה.
<יובל לנדשפט: כל רופא מומחה בארץ יכול להמליץ.
<יובל לנדשפט: כל רופא.
<יובל לנדשפט: חבר'ה, בואו נשים את זה על השולחן.
<יובל לנדשפט: רק יש רופאים שלא רוצים.
<יובל לנדשפט: נמנעים מזה.
<מרים אוגינץ: מומחה לרפואת משפחה גם יכול להמליץ למטופלת שלו בת 85, שהוא מכיר אותה כבר שלושים שנה והוא צריך להמליץ לה ולשלוח.
<מרים אוגינץ: עם זאת, כל רופא מומחה בתחומו יכול להמליץ.
<מרים אוגינץ: כל רופא מומחה בתחומו יכול להמליץ.
<מרים אוגינץ: אין שום צורך לשים את מרפאות הכאב כאיזה שהוא מחסום כי כל רופא מומחה, הרופאים בשטח מתקשים בזה ושולחים את כולם לתוך מרפאות הכאב, מה שבהחלט יוצר בעייתיות מאוד גדולה, כמו שאמר פרופסור דוידסון, יש לנו חולי כאב אונקולוגי סופניים שמחכים המון זמן.
<מרים אוגינץ: ועוד המון חולי כאב שצריכים כל מיני פרוצדורות אמיתיות שהפתרון שלהם הוא לא רק רישום של תרופה.
<מרים אוגינץ: שהיכולת הזאת לתת את אותו מענה זה רק על ידי רופא הכאב.
<מרים אוגינץ: וכמו שכתוב בתקנון, ואת זה משרד הבריאות, היק"ר צריך – אני לא רוצה להגיד 'להכריח' – אבל צריך לוודא שכל רופא שמומחה בתחומו ורוצה להוציא בקשה, יוכל לעשות זאת.
<יובל לנדשפט: הוא יכול.
<מרים אוגינץ: אני יודעת שהוא יכול, הוא רק לא רוצה.
<יובל לנדשפט: די להיתמם.
<יובל לנדשפט: גם בבית החולים יש לכם מנהל שיכול להוציא רישיונות, בלי יק"ר.
<מרים אוגינץ: אני יודעת.
<יובל לנדשפט: אז למה מחכים אצלכם?
<יובל לנדשפט: למה חולה אחד מחכה אצלכם?
<יובל לנדשפט: הוא יכול באותו רגע שחולה בא.
<יובל לנדשפט: שתיים , בוא נשים את הדברים, אל תיתממו.
<יובל לנדשפט: רופאים מצביעים ברגליים.
<יובל לנדשפט: הם רופאים לא רוצים בגלל מה שאמרו פה חברינו הרופאים.
<יובל לנדשפט: בואו נהיה כנים.
<יובל לנדשפט: וצריך זמן עד שנסיים להכשיר.
<יובל לנדשפט: עכשיו השאלה, זה למה רופאים לא רוצים גם להגיע ל- - - למה הקופות לא ממליצות?
<יובל לנדשפט: בואו נשאל את השאלה.
<מרים אוגינץ: מצד שני, לפעמים גם רופאי משפחה שממליצים ומקבלים איזו שהיא תגובה שלא טופל שנה במרפאת כאב, בני 85, צריך לשים לב גם למענה הזה ביק"ר.
<מרים אוגינץ: זה קורה.
<מרים אוגינץ: קורה.
<מרים אוגינץ: לא כל הזמן אבל קורה, וצריך לשים לב למענה הזה גם.
<מרים אוגינץ: דבר אחרון שרציתי להגיד, אני שמחה שרופאים הצטרפו, אבל למה לא צרפתם אחיות לקורס?
<מרים אוגינץ: חבל.
<יובל לנדשפט: יהיה קורס בהמשך.
<יובל לנדשפט: למה לא קראת את מה שכתוב באתר.
<יובל לנדשפט: יהיה קורס בהמשך לרוקחים ואחיות.
<ארנון אפק: בעתיד נשלב גם אחיות ורוקחים בשמחה רבה.
<יובל לנדשפט: לא ברישום.
<מרים אוגינץ: לא ברישום בוודאי.
<מרים אוגינץ: בהכשרה.
דב חנין: אני לא מתכוון לצעוק גם כי איבדתי את הקול בדיונים קודמים אז אני אודה לכם אם לא תקראו קריאות ביניים.
דב חנין: הדיון הזה מבחינתי הוא דיון מאוד מאוד עצוב ומאוד מאוד קשה.
דב חנין: יש בעצם שני סוגים של אנשים חשובים בדיון הזה.
דב חנין: האנשים הכי חשובים הם האנשים שסובלים ויש הרבה אנשים שסובלים, אני מקבל פניות כאלה, ואני חייב לומר לכם בתור חבר כנסת, נשבר לי הלב.
דב חנין: והאמת, גם נמאס לי לטפל בדברים האלה כי באמת אני מרגיש שאני לא יודע לתת את התשובות המתאימות.
דב חנין: כואב לאנשים, אנשים סובלים, ואנשים גם משוכנעים שיש מענה לסבל שלהם.
דב חנין: אז האנשים הסובלים הם האנשים הכי חשובים בדיון הזה.
דב חנין: יש עוד אנשים מאוד חשובים בדיון הזה, והם הרופאים והאחיות ואנשי מערכת הבריאות.