GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יואב בן ארצי: ולקחנו על עצמנו גם את הטיפול ב- - - אלכוהוליסטים כפייתיים שזה נראה מבחינה מקצועית וכלכלית זה דבר - - - שני תקנים גם לטובת העניין הזה.
תמר זנדברג: אז בסך הכל כמה תקנים יש לכם?
<יואב בן ארצי: 14.65 מטעם המשרד.
תמר זנדברג: לנושא סמים ואלכוהול.
<יואב בן ארצי: אבל 10.25 הם תקני - - - צבועים, 4.5 הן הועדות.
<יואב בן ארצי: תקנים בהועדות.
תמר זנדברג: בפועל, ה-4 האלה נניח הנוספים, ההועדות שאתה אומר.
תמר זנדברג: בסוף בסוף זה אומר שיש עובדת סוציאלית.
תמר זנדברג: זה אומר שיש עובדת שהמשרה שלה מחולקת או שזה אומר שלקחתם כמה הועדות ויש עובדת אחת, איך זה בפועל מתנהל?
<יואב בן ארצי: לא, אנחנו קיבלנו X תקנים, היות והעיר הזאת מאוד מאוד גדולה, חילקנו את זה בהתאם לאזורים ובהתאם למספר המטופלים בכל אזור.
<יואב בן ארצי: סתם לדוגמה לסבר את האוזן, תקני האלכוהול - - - יש לנו שני תקנים מטעם המשרד, 50 מטופלים כרגע, 50 מכסות, ה-2 תקנים האלה מפוזרים בעיר באופן כזה שבאגף צפון-מרכז יש לנו 75%, באגף דרום 75%, באגף מזרח 50%.
<יואב בן ארצי: איך עושים את זה?
<יואב בן ארצי: לפי מספר המטופלים שיש בכל אזור.
תמר זנדברג: סליחה שוב על השאלה, בסוף יש עובדת סוציאלית.
תמר זנדברג: אז מה זה אומר, יש לך עובדת אחת שעובדת 75% משרה?
תמר זנדברג: שעובדת 150% משרה והיא מתחלקת בין - - -
<יואב בן ארצי: עובדת 75% משרה.
תמר זנדברג: יש לך שלוש עובדות, 2 ב- 75% משרה ואחת בחצי משרה לנושא הזה של אלכוהול.
<יואב בן ארצי: אחד שהוא חצי משרה יש לו גם חצי משרה לטובת הסמים.
תמר זנדברג: כלומר בסוף זה - - -
<יואב בן ארצי: אני רוצה להתייחס לנושא ההועדות כי זו רעה חולה בעיני, מכניזם איום ונורא לעבודה, ובדגש על עבודה עם מכורים לסמים.
<יואב בן ארצי: בעבודה עם מכורים לסמים, בוא נשווה את זה לעובד מחלקה.
<יואב בן ארצי: עובד מחלקה יש לו X תיקים.
<יואב בן ארצי: הוא לא נמדד ב-האם מטופלים נמצאים אצלו לאורך זמן, הוא מדווח על X תיקים, שהוא עושה איתם עבודה טיפולית.
<יואב בן ארצי: אני לא יכול לדווח למשרד על הועדה שמטופל מתחיל טיפול ומסיים טיפול כעבור שבועיים ולמרות שאני עושה לו out reach ומנסה לגייס אותו לטיפול, אני לא יכול לדווח עליו, לפי כללי דיווח ההועדות.
<יואב בן ארצי: מבחינתנו הוא לא מטופל.
עבדאללה אבו מערוף: הדיווח הזה על X תיקים, אני לא חושב שהשיטה הזאת כל כך נכונה, רק X תיקים.
<יואב בן ארצי: אז אני אומר, השיטה של ההועדות כל כך לא מתאימה לעבודה עם מכורים ולעבודה מאומצת ע מכורים, והיא לא מתארת או לא נותנת בבואה מלאה לנפח העבודה שעובד משקיע, ואנחנו כל הזמן עם החרב על הצוואר.
<יואב בן ארצי: "יש מספיק מטופלים, אין מספיק מטופלים" "נקבל את הכסף או לא", "יחתמו לנו או לא יחתמו לנו".
<יואב בן ארצי: המתח עבודה הזה בעבודה עם מכורים לעובד עצמו, הוא משא כבד וכמו שציינת קודם, העננה הזאת לא מאפשרת עבודה מקצועית נכונה.
תמר זנדברג: רגע, תסביר לנו איך זה מתבצע בשטח, שוב.
תמר זנדברג: סיכמנו שבעצם הועדות זה שם אחר להגיד שעות של עובדת סוציאלית.
<אהרון שבי: שוברים ששווים שעות עבודה סוציאלית.
תמר זנדברג: מה זאת אומרת שוברים?
<אהרון שבי: זאת אומרת, בעיקרו של דבר, הועדה לאדם, הועדה שווה מטופל.
<אהרון שבי: אני מקצה X הועדות למקום, אני מצפה שב-X הזה יטופלו 10 מטופלים ואנחנו יכולים סביב זה לקלוט חצי משרת עובדת סוציאלית.
תמר זנדברג: זה התכנון.
תמר זנדברג: מה שאומר כאן יואב שבעצם אנחנו לא מחלקים ואוצ'רים למטופל לקבל תלושי טיפול.
תמר זנדברג: ואוצ'ר הוא לרשות כביכול.
תמר זנדברג: ואם הרשות קלטה עובדת לחצי משרה או ב-75% משרה, ואומר כאן יואב בן ארצי, אנחנו מסתכלים פחות או יותר מה אוכלוסיית המטופלים שאנחנו מעריכים אותה, ואנחנו מכירים את העבודה, יש מטופלים באים והולכים, יש פתאום קצת פחות, קצת יותר, אחד נשר מטיפול, אחד חזר וכולי, מה שאומר כאן יואב שזה משפיע על אחוזי המשרה, באיזו רמה?
תמר זנדברג: ברמה המיידית?
תמר זנדברג: ברמה השנתית?
<אהרון שבי: על המימון.
תמר זנדברג: אבל הוקצתה עובדת.
תמר זנדברג: מה זה על המימון?
<קריאה: כל חודש צריך לדווח על מספר ההועדות - - -
עבדאללה אבו מערוף: כל חודש מדווחים?
<אהרון שבי: כל חודש.
<אהרון שבי: תראו, בהקשר הזה, יואב צודק בגדול, זו אכן שיטה מאוד מסוימת להפעלה.
<אהרון שבי: הרעיון בבסיסו של העניין שאני נותן כמשרד תקציב פר אוכלוסייה.
<אהרון שבי: וכאשר אין את כמות האוכלוסייה הזאת אז המשרד ייתן פחות תקציב וכמובן זה מכניס למתח את המערכת במצבים כאלה ואחרים.
<אהרון שבי: אני לא חושב שנפגעת העבודה המקצועית, אבל בגדול יש כאן סוגיה.
תמר זנדברג: אז מה אתם עושים?
תמר זנדברג: אתם קולטים עובדת, ואתם חודש לא משלמים לה משכורת וחודש כן?
תמר זנדברג: אני באמת לא מבינה איך בפועל זה מתבצע.
<אהרון שבי: אנחנו לא נמצאים במצב קיצוני כזה.
<אהרון שבי: יש מצבים שבהם אכן, זה לא קרה הרבה, אבל המשרד שילם פחות לרשות המקומית בשל כך שלא עמדו במספר הועדות.
<אהרון שבי: זה מתקיים גם במסגרות רחבות יותר, חוץ ביתיות ואחרות, אם זה קיים, זה אכן מקשה.
תמר זנדברג: על בסיס חודשי?
תמר זנדברג: אתם בודקים מול כל רשות, ותקציב הרווחה לרשות משתנה?
תמר זנדברג: שנה, משהו, ברצינות אני שואלת, שבי, מה אתם כמשרד מצפים מהרשות לעשות?
תמר זנדברג: לקחת עובדת ולשלם לה חודש אחד משכורת וחודש לא?
<אהרון שבי: אז אני אגיד לך מה, כאשר אנחנו מדברים על פתיחת מסגרת חדשה, המשרד מאפשר למשך פרק זמן משתנה אפשרות לשלם על התקופה הזאת של ההתארגנות של איתור האוכלוסייה, במידה כזאת או אחרת, זה יכול להיות חודשיים, לשלם את כל ההועדות המתוכננות.
<אהרון שבי: לאחר מכן, אכן, אם יש מצבים שבהם אם דירת מעבר ריקה או אם יחידה ריקה, אכן ישנו סוג של קיזוז.
<אהרון שבי: המערכת המקומית עושה מאמץ גדול לאתר את האוכלוסייה להגיע אליה, אין לנו דרמטית, בעיקר לא ביחידות ובמסגרות האלה, להוציא באמת כמה אירועים, מצבים שבהם לא משולמות כל ההועדות, העובדים עומדים בזה.
<אהרון שבי: אם זה מכניס ללחץ?
<אהרון שבי: יש מקומות שזה לא מכניס ללחץ כי יש שם כמות מאוד גדולה של אוכלוסייה, כך או אחרת.
<אהרון שבי: האם זה אידיאלי?
<אהרון שבי: אני אומר שוב, הרעיון הבסיסי שגם כמערכת וכשירות הוא להגיע למצב שבו המערכת מתוקצבת על פי תקנים ולא בצורה הזאת, זה מובן מאליו, זה הנתון וזו המסגרת שקיימת כעת.
תמר זנדברג: תיכף נגיע אליכם כי באמת מי שמדבר כאן זה נציג של תל אביב שמציף את הבעיה, אבל בוא נגיד שתל אביב עם תקציב של כמה מיליארדים - - -
<יואב בן ארצי: אני רוצה להגיד לך משהו, עם כל הכבוד למיליארדים - - -
תמר זנדברג: אני יודעת, הכל בסדר, אבל תיכף נשמע את כבשת הרש.
<יואב בן ארצי: אני רק רוצה להסביר שהעיר תל אביב נמדדת כמעט 8, היא ירדה בדירוג הסוציו אקונומי, הייתה 8 מוחלט, אבל זה לא פוטר את העיר ממובלעות של 2 ו-3, יש המון שכונות כאלה, אז בואו - - -
תמר זנדברג: זה לא הפרד ומשול.
תמר זנדברג: זו בעיה של כולם, תל אביב גם מטפלת באוכלוסייה הרבה יותר גדולה מאשר תושביה.
תמר זנדברג: הכל בסדר, הכל צריך, כולם צריכים לקבל.
<יואב בן ארצי: אני רוצה לומר על הסיפור של ההועדות, רק כדי להבין, בשירות פרט למשפחה, היחידה לדרי רחוב, כולה מתוקצבת רק על הועדות.
<יואב בן ארצי: 570 מטופלים עם תיק, ועוד 150 שאנחנו עושים איתם עבודת רחוב, 650 מטופלים, אני כל חודש מדווח וכל חודש א ני נמדד – דיווחתי, לא דיווחתי, יש לי , אין לי - - -
תמר זנדברג: לפי מה אתה מדווח?
תמר זנדברג: מה זה נחשב דיווח?
<יואב בן ארצי: הועדה.
תמר זנדברג: לא, מה נחשב שהיה טיפול?
<יואב בן ארצי: גם המגעים, הסיפור הזה הוא מאוד מורכב, אין הנחיות מאוד מוסדרות, זה סיפור בפני עצמו, אני רוצה להגיד לכם, אני עובד בהועדות בערך עם 1,000 מטופלים, בסך כל הכללי של השירותים ואני רוצה להגיד לכם שכל הסיפור הזה, אתה יודע מה, הדיווחים עוד מילא, המתח הזה באמת, שבי אולי פחות חווה אותו, אני חווה אותו בין המשרד לבין החשבות שלנו, כן חותמת לי, לא חותמת לי, יש לי כסף, אין לי כסף, בוא נאמר שעות שינה הולכות לחינם.
<יואב בן ארצי: באמת.
<יואב בן ארצי: זה כשהכל הולך חלק.
<יואב בן ארצי: כרגע ההועדה היא ידנית, ההועדה נשלחת לירושלים.
<יואב בן ארצי: אם חסר שם מספר מסוים, זהות או משהו, היא קודם כל צפה שם איפה שהוא, כעבור חודשיים אני מקבל אותה - - -
תמר זנדברג: אתה מדבר על תעודת זהות של מטופל?
<יואב בן ארצי: שם משפחה או משהו חסר באחד השדות שצריך למלא, זה גם חוזר חזרה, או מטופל שנמצא בשתי מסגרות, רחמנא ליצלן, מה לעשות, הוא צורך שירותים בשתי מסגרות, הוא גם צריך לינה בלילה וגם טיפול באלכוהול.
<יואב בן ארצי: זה בכלל נפלט לי.
<יואב בן ארצי: בקיצור, סיפור בפני עצמו, וככל שנקדים לתקנן, כך ייטב לכולם.
<יואב בן ארצי: אבל כמו שאמרתי קודם, אני פה גם נציג השלטון המקומי, אז כל מה שציין עד עכשיו, אני לא אחזור על הפרטים כי גם גדעון ציין אותם וגם הוא קיבל את המידע הזה ממני ומאסא, וגם שבי תיאר את זה בצורה מפורטת, אז אין לי פה מה לומר.
<יחזקאל בן זימרה: בוקר טוב.
<יחזקאל בן זימרה: אני מהרשות למניעת אלימות סמים ואלכוהול ראשון לציון.
<יחזקאל בן זימרה: אני סגן מנהל הרשות וראש תחום התמכרויות.
<יחזקאל בן זימרה: אקדים ואומר שאנחנו ברשות בראשון, מה לעשות, אנחנו גם מבוססים טוב, אני לא עובד שירותי הרווחה, יש את היחידה לטיפול בנפגעי סמים שהיא לא תחת הכובע שלי.
<יחזקאל בן זימרה: לפני כמה שנים, בערך 12-13 שנים ראה בראשון צורך נוסף, נדבך נוסף להקים את תחום ההתמכרויות ואז לטפל בנרקומנים, אלכוהוליסטים מהרחוב, ואז קם התפקיד הזה לתחום ההתמכרויות, לאסוף את המכורים מהרחובות ומאז קם התפקיד הזה.
<יחזקאל בן זימרה: אני לא כל כך קשור לרשויות הרווחה, למרות שאנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא.
<יחזקאל בן זימרה: אני נותן את המענה הראשוני, זאת אומרת לאסוף נרקומנים, אלכוהוליסטים מהרחוב, לשלוח אותם לגמילות ואחרי שהם חוזרים, אני מפנה אותם ליחידה לטיפול - - - ופה יש איזו שהיא בעיה, אצלנו בראשון, להבדיל ממקומות אחרים, יש עומס של מכורים.
<יחזקאל בן זימרה: יש המתנה.
<יחזקאל בן זימרה: מכור שבא אחרי גמילה ורוצה ליחידה כדי שיוכל לקבל טיפול פרטני, קבוצתי, מעובדים סוציאליים ולתת שתנים כדי שיהיה לו מעקב, הוא צריך להמתין.
<יחזקאל בן זימרה: מכור שיוצא ממרכז גמילה, צריך להבין את זה, הבנאדם עוד נמצא בבלבולים שלו, בתחילת דרכו, הוא לא מוצא את עצמו.
<רימה ספקטור: אין לך רצף טיפולי.
<יחזקאל בן זימרה: רצף טיפולי.
<יחזקאל בן זימרה: ושם הוא נתקע.
<יחזקאל בן זימרה: למרות שאנחנו לפעמים מדברים, אני לא יודע כמה תקנים יש אצלנו ביחידה אבל אני חושב 5.5 בערך, כשלאחרונה קיבלנו גם כן עובדת סוציאלית לתחום האלכוהול, שזה לא היה לפני כן.
<יחזקאל בן זימרה: ויש עוד דבר זניח גם כן שזה תחום ההתמכרות להימורים, שהוא גם לא מקבל מענה.
<יחזקאל בן זימרה: אין בכלל מענה וזה משהו שהוא קטסטרופה.
<יחזקאל בן זימרה: פונים אלי המון מכורים להימורים.
<רימה ספקטור: אפשר לשלוח אותם לעמותת אפשר.
<אהרון שבי: בעקרו של דבר מי שמטפל באלכוהול אמור לתת מענה גם להימורים, בגדול, אבל עמותת אפשר היא פונקציה ש - - -
<יחזקאל בן זימרה: בראשון תחום ההתמכרויות, אצלי גם בתחום ההתמכרויות הקמנו ביחד עם המצ'ינג של הרשות למלחמה בסמים הארצית את מרכז התמיכה וסיוע למכורים.
<יחזקאל בן זימרה: בראשון יש ערך מוסף לגבי מכורים, בטיפול במכורים, שאין אותו באף עיר, באמת.
<יחזקאל בן זימרה: אבל זה שהרשות העירונית והרשות הארצית חברו יחד, בלי שום קשר לשירותי הרווחה שהם מקימים את יחידת חוסם, הם נתנו מענה נוסף ומרכז התמיכה הזה וסיוע למכורים בעיר ראשון לציון, שהוא באמת מענה מבורך, אבל צריך כסף בשביל זה.
<יחזקאל בן זימרה: אנחנו דרך אגב ביחידה לטיפול בנפגעי סמים, אנחנו מממנים את המדריכים שם.
<יואב בן ארצי: גם אנחנו.
<יחזקאל בן זימרה: גם בתל אביב, כן.
<יחזקאל בן זימרה: במימון של הרשות למלחמה בסמים הארצית.
<יחזקאל בן זימרה: יש לנו תקן וחצי.
<יואב בן ארצי: במימון הרשות?
<יחזקאל בן זימרה: כן.
תמר זנדברג: תקן וחצי שרק הרשות מממנת?
תמר זנדברג: רק אצלכם?
תמר זנדברג: בגלל הרשות העירונית - - - גם כן?
<חגי ברוש: תשמע, כשראש עיר בא ובאמת משקיע, כי מה שמדבר חזי, כל מה שהוא מציג פה זה תקצוב משמעותי מאוד של העיריה.
<חגי ברוש: ברגע שראש עיר שם את הנושא הזה בראש סדר העדיפות שלו, אני יכול לעמוד מהצד ולהגיד לו "תשמע, תעשה הכל לבד"?
<חגי ברוש: איפה שאני יכול באמת לעזור ולתמוך ולסייע, אנחנו נמצאים שם.
<חגי ברוש: הבעיה שיש הרבה ראשי ערים שהנושא הזה, איך אמרה תמר, בחצר האחורית.
<חגי ברוש: אתה יודע מה?
<חגי ברוש: הוא אפילו לא בחצר האחורית.
<יחזקאל בן זימרה: זה מימון שלי של 100% משרה, זה מימון של מזכירה של 100% משרה, זה מימון של מדריך של 100% משרה ועוד פרילנסרים שעובדים אצלי כמו מדריכת פסיכודרמה, פסיכולוג, כל מיני פרילנסרים שעובדים אצלי שאנחנו מתוקצבים, אני מתקצב את זה כל שנה, את תחום ההתמכרות.
<חגי ברוש: אני חושב תמר, דרך אגב, בביקור שמתוכנן באשדוד ואני אומר את הדברים בצניעות, תראו את הדוגמה של מנהיגות פוליטית של ראשי ערים, גם הקודם וגם הנוכחי, כשהנושא הזה בראש סדר העדיפות שלהם.
<חגי ברוש: את פתאום רואה שיש לך מערך של שבעה-שמונה מערכי שירותים שם.
<חגי ברוש: היחידה של שבי זה רק חלק מתוך מערך הרבה יותר שלם שיש והעיריה שמה, באחריות, מיליונים.
תמר זנדברג: אני רוצה לחזור אליכם דווקא, באמת תודה שהגעתם.
תמר זנדברג: נוצר לנו כאן מצב, ושבי, אני לרגע רוצה לחזור אליך, לגבי הנושא של ההתפלגות הסוציו אקונומית בין הרשויות.
תמר זנדברג: אותה טבלה שבמסמך שהכין לנו גדעון בעמוד 10.
תמר זנדברג: יש לנו כאן איזה שהיא תמונה שיש לה השפעה, רואים את ההיבט הסוציו אקונומי שלה, הוא לא עובד בצורה ברורה ופשוטה, כלומר אנחנו לא יכולים להגיד בהכרח שככל שהעיר יותר עשירה יש יותר שירות, למרות שאנחנו יודעים ששיטת המצ'ינג כן גורמת לזה באיזה שהוא מובן כי בעצם היא נותנת איזה שהוא תנאי סף, שאם יש לרשות היא תקבל ואם אין אז אין, אבל ב עצם נוצרת פה תמונה שהיא קצת יותר מורכבת, למה?
תמר זנדברג: כי היא אומרת היכולת של רשות למצות גם את שירותי הרווחה שהמדינה נותנת, גם שירותים כאלה שהם לא שירותי מדינה במובן הזה שהמדינה חייבת לתת אותם באופן שוויוני אבל למצות יותר, לפתח תכניות חדשות וכולי, היא בעצם תלויית יוזמה מהשטח.
תמר זנדברג: שמענו כאן אופקים באחד הדיונים, נמצא איתנו כאן קרית מלאכי שתיכף ידבר, ראשון אנחנו יודעים מה עושים, אשדוד אנחנו נבקר, באר שבע יש יחידה אחת שהיא גם קשורה למשרד הבריאות.
תמר זנדברג: בעצם יש לנו כאן תמונה שהיא אפילו כמעט הייתי אומרת, לא רוצה לקרוא לזה מקרית, כי זה תלוי באמת כמו שנאמר כאן מנהיגות מקומית, וצריך לשבח את זה.
תמר זנדברג: לפעמים זה ברמה הפוליטית, ברמת ראש עיר, סגני ראש עיר, לפעמים זה ברמת היחידות עצמן, מדריכים שמחויבים לנושא, באמת, אנחנו רואים כאן בוועדה דברים מאוד מאד מעניינים שצומחים מהשטח, אבל לנו יש תחושה שהשירות לא ניתן בצורה שהמשרד הממשלתי האחראי, שזה אתם, משרד הרווחה, מסתכל ואומר "איך אנחנו נעניק את השירות הזה" והתמכרויות יש בכל מקום, וכמו שאנחנו שומעים יש התמכרויות להימורים וסמי פיצוציות שנכנסו ואלכוהול, וכל אותם דברים, מי שמושך קדימה ומתחיל לרוץ, אנחנו נצטרף.
תמר זנדברג: וזה באופן שהוא גם, או הוא לא מנותק סוציו אקונומי.
<אהרון שבי: אני רוצה לומר, וגם ציינתי את זה קודם כשיצאת, בעקרו של דבר התיאור שהצגת אותו הוא נכון בעיקרו של דבר לשנים הקודמות, כאשר הבסיס לפיתוח השירותים ולמתן המענים היה סביב אותן פניות של רשויות מקומיות והגדרת הצורך.
<אהרון שבי: אנחנו נמצאים עכשיו במשחק חדש שאומר בניית קריטריונים מהשנה הבאה, כל 250 הרשויות נכנסות לתוך אותו סל של קריטריונים וההגדרה של מצב סוציו אקונומי, גודל רשות, מספר מטופלים רשומים, ואכן יש כאן סוגיה לגבי אוכלוסייה לא רשומה, אבל מספר מטופלים שמוגדרים במחלקה לשירותים חברתיים כבעלי, רשומים סביב התמכרות או סביב אבטלה וכולי, ייכנסו לתוך אותו סל והרשויות יקבלו, לפי מדרג מסוים, מי שהכי בולטת במקום הראשון, שני, שלישי, ולפי זה בעצם יחולקו היחידות.
<אהרון שבי: עדיין החלוקה תהיה לפי המתכונת המוכרת כיום של הועדות, אבל לפחות אפשר לציין בהקשר של השיחה הקודמת שהחלוקה הזאת תהיה כבר עם כח אדם לא רק של עובדים סוציאליים אלא עם כוח אדם של מדריכים ופעילות.
<אהרון שבי: זה מתחלק לשני חלקים, האופן שבו התפתחה פעילות סביב נושא התמכרויות לאורך השנים הייתה באמת מסוג מסוים, ועכשיו אנחנו מדברים על משהו שאולי יתקן גם את האפשרויות השונות שנוגעות לכך שרשות לא קיבלה או קיבלה.
<יואב בן ארצי: אני רוצה להבין, זה רק בתחום התמכרויות?
<אהרון שבי: לא, כולם.
<אהרון שבי: תחום ההתמכרויות הוא אחרון כמעט במשרד שלא בוצע תהליך כזה.
<אהרון שבי: גם תחומי נוער, גם תחומים אחרים.
תמר זנדברג: אדוני סגן ראש העיר חיים שטיינר בבקשה.
<חיים שטיינר: אמרתי קודם ואת לא היית פה, אנחנו עיריה שהייתה עד עכשיו בתכנית הבראה של שלוש שנים עם חשב מלווה.
<חיים שטיינר: הגענו לאיזון, העברנו כבר תקציב של 2017 מאוזן, ושוב פעם, העליתי את זה קודם, הבעיה שלנו בעיקר זה נושא המצ'ינג שאין לנו.
<חיים שטיינר: ה-25%.
<חיים שטיינר: לאו דווקא משרד הרווחה, משרד הרווחה בסדר איתנו, והמשרדים השניים גם.
<חיים שטיינר: ברגע שאנחנו צריכים להביא את ה-25%, זה אומר שאנחנו שמים את הדבר הזה בצד, או שאנחנו לוקחים את זה, במקביל אנחנו לוקחים תחום אחר ושמים בצד.
<חיים שטיינר: אין לנו כסף פשוט.
<חיים שטיינר: כנ"ל החומש, כמו שדיברו קודם, שאם אנחנו רק בסוף שנה מקבלים אישור אם כן נקבל את השכר או לא נקבל את השכר, יש לנו חשב מלווה.
<חיים שטיינר: חשב מלווה לא מעניין אותו כלום.
<חיים שטיינר: אין כסף הוא לא נותן.
תמר זנדברג: אתה מדבר עכשיו על ההועדות?
<חיים שטיינר: לא, אני מדבר באופן כללי.
<אהרון שבי: אני מציע להניח את סוגיית החומש בצד, כיון שהיא משהו ספציפי קטן שאני מקווה שיקבל פתרון.
<אהרון שבי: הסוגיה של ה-25% היא ליבה.
<חיים שטיינר: כן.
<חיים שטיינר: זו בעיקר הבעיה, יש לנו את זה בהרבה תחומים, שאין לנו את הכסף הזה.
<חיים שטיינר: שוב פעם, אני אומר חשב מלווה, סיימנו עם חשב מלווה עכשיו.
<חיים שטיינר: ב-2017 סיימנו עם תכנית ההבראה.
<חיים שטיינר: ראש העיר אצלנו ביקש ממשרד הפנים להשאיר את החשב מלווה שנה נוספת, ונדמה לי שאישרו לו את זה, וזה בסדר גמור כיון שאנחנו רוצים להמשיך עם איזון, אנחנו רוצים להעמיד את קרית מלאכי על הרגליים, מה שלא היה הרבה מאוד שנים לצערנו, אפשר להגיד שבכנסת שכחו את קרית מלאכי.
<חיים שטיינר: פשוט שכחו את קרית מלאכי.
<חיים שטיינר: ממש ככה.
<חיים שטיינר: לשמחתנו השנה בקדנציה הזאת יש שרים שבאמת משקיעים בקרית מלאכי, אם זה שר הרווחה, אם זה שר הפנים, שר התחבורה, השר לביטחון פנים, שר החינוך.
<חיים שטיינר: ממש, משקיעים.
<חיים שטיינר: מצד שני יש מקומות שאנחנו תקועים, אין מה לעשות.
<חיים שטיינר: אם יש לנו כסף צבוע למשהו מסוים, אני לא יכול לקחת את זה אפילו ל-25% שאני צריך למצ'ינג.
<חיים שטיינר: זה לא יעזור.
<חיים שטיינר: אם השר לביטחון פנים מביא לי עכשיו כסף ל"עיר ללא אלימות", הוא דרך אגב - - - את המצ'ינג, הוא בא לקראתנו.
<חיים שטיינר: הוא בא, נתן לנו מעל ומעבר בתחום הזה, ובזכותו יש לנו שיטור עירוני שלא היה אף פעם בקרית מלאכי.
<חיים שטיינר: הרבה דברים.
<חיים שטיינר: אבל שוב פעם, בנושא הרווחה - - -
<קריאה: עיר ללא אלימות עכשיו היא ב-100% על חשבון המשרד לביטחון פנים?
<חיים שטיינר: הרבה דברים קיבלנו 100%, כן.
<חיים שטיינר: לא רק זה, אם הוא מביא לנו 13 שוטרים, אנחנו היינו צריכים להביא 7, הוא פשוט הוריד לנו את זה ל-5 ו-2 הוא מסבסד.
<חיים שטיינר: כי פשוט אין לנו את הכסף.
<חיים שטיינר: אני גם לא יכול להכניס עובד חדש היום, מפני שחשב מלווה, משרד הפנים לא מאשר לי להכניס עובדים.
<חיים שטיינר: בתכנית הבראה אסור.
<חיים שטיינר: עוד פיטרנו עובדים.
תמר זנדברג: אצלכם יש תקנים ייעודיים לנושא ההתמכרות, בקרית מלאכי?
<רימה ספקטור: כן.
<רימה ספקטור: יש לנו תקן אחד ייעודי, יש לנו עוד 20 הועדות, ויש לנו עוד חצי תקן שהוא ממומן על ידי חומש שיש בו גם בעייתיות שהיא בעצם - - -
תמר זנדברג: ומדריכים, מדריכות?
<רימה ספקטור: מדריכה ממומנת על ידי הרשות המקומית.
תמר זנדברג: מדריכה אחת יש לכם?
תמר זנדברג: רק את?
<חיים שטיינר: היא עובדת קשה מאוד, אני יכול להעיד שממתי שאני קיבלתי את התחום של סמים ואלכוהול, האמת שהתחום הזה היה אצלנו מבחינת - - -
תמר זנדברג: אתה ממונה על תיק הרווחה?
<חיים שטיינר: לא, אני ממונה על תיק סמים ואלכוהול.
תמר זנדברג: רק סמים ואלכוהול?
תמר זנדברג: יצרתם תיק כזה מיוחד?
<חיים שטיינר: יצרנו תיק כזה.
<חיים שטיינר: אני ממונה על עוד הרבה תיקים אבל ספציפית אני ממונה על זה.
<חיים שטיינר: ממתי שלקחתי את התיק הזה, נדמה לי שישבנו כבר כמה פעמים?
<חיים שטיינר: אני חושב שזו הועדה היחידה בעירייה, אני לא אגיד שלא יושבים, אבל אנחנו יושבים ויושבים ודנים ומנסים לראות איך למצוא פתרונות.
תמר זנדברג: מה התקציב השנתי של העיריה?
<חיים שטיינר: 170 מיליון, פלוס מינוס.
תמר זנדברג: ומתוכו מה החלק של תקציב הרווחה?
<חיים שטיינר: אני לא יודע מה החלק, אני לא זוכר בדיוק בעל פה מה תקציב הרווחה.
<חיים שטיינר: אני יודע שהורידו מתקציב הרווחה והעבירו לחינוך, הרווחה אצלנו, אפשר להגיד ככה - - -
<קריאה: חינוך זה גם רווחה במידה מסוימת.
<חיים שטיינר: נכון.
<חיים שטיינר: עובדים בשיתוף פעולה.
<אהרון שבי: לא מורידים אבל דברים שהמשרד נותן.
<אהרון שבי: יש דברים שעירית קרית מלאכי נותנת, היא משחקת פנימה - - - משרד הרווחה לא נוגעים בכסף שלו.
<חיים שטיינר: בשנה שעברה הוא הוריד מתקציב הרווחה והעביר לחינוך, לפי דעתי זה היה צעד נכון מפני שברגע שאתה משקיע יותר בחינוך, זה מוריד ברווחה.
תמר זנדברג: אני עוצרת אותך בנקודה הזאת.
תמר זנדברג: אם נחזור רגע למצ'ינג, כשאתה עושה שינוי פנימי כזה נניח בתוך תקציב העיריה, זה משפיע על התקציב שמתקבל ממשרדי הממשלה?
<חיים שטיינר: לא, זה לא נוגע אחד בשני.
<חיים שטיינר: זה צבוע.
<אהרון שבי: תקציבי עיריה אחרים שבעיקרו של דבר נועדו לעבות את העשייה בתחום רווחה או חינוך, הם משחקים פנימה.
<אהרון שבי: הרי משרד הרווחה לא נתן - - -
<חיים שטיינר: שוב פעם, אני אומר שבשנה שעברה הוא עשה את זה, וזה הצליח, מפני שברגע שאתה משקיע יותר בחינוך, פחות יש לך עבודה ברווחה.
תמר זנדברג: אני עכשיו חוזרת ספציפית לשירות ההתמכרויות.
תמר זנדברג: אתם מזהים צורך אצלכם בהרחבת השירות הזה?
<חיים שטיינר: מאוד.
<חיים שטיינר: תשאלי את אנשי המקצוע.
<יחזקאל בן זימרה: כמה ממתינים יש שם?
<יחזקאל בן זימרה: יש ממתינים?
<רימה ספקטור: אין לנו רשימת המתנה.
<רימה ספקטור: אנחנו נותנים מענה לכל מי שמבקש, כמובן תמיד אנחנו רוצים לעבות, ואני לא רואה שאנחנו נותנים את השירות כמו שיכולנו לתת.
תמר זנדברג: מה את מזהה שחסר?
<רימה ספקטור: עניין של נוער.
<חיים שטיינר: יש תחום שלא נכנסנו, הם אולי נכנסו, התחום של הציבור החרדי.
<חיים שטיינר: מגיעים אליהם, אבל הם צריכים להגיע.
<חיים שטיינר: אנחנו אליהם עוד לא הגענו, ויש שם.
<חיים שטיינר: אני יודע אישית והם גם יודעים, קשה מאוד להגיע.
<חיים שטיינר: אם לא יהיה לנו רכז, שעכשיו בעצם נתנו לנו, לעדה האתיופית, נתנו לנו רכז, עשינו מכרז והכל טוב ויפה, הגיעו כמה, הגישו, וחזרו בחזרה, לא רוצים להיכנס לזה.
<חיים שטיינר: אם זה בגלל המשכורת, אם זה בגלל שעות העבודה.
תמר זנדברג: רכז, אתה מדבר בשווה ערך למדריכה או עובד סוציאלי?
<חיים שטיינר: שווה ערך של 100%.
תמר זנדברג: עובד סוציאלי?
<חיים שטיינר: לא, לא עובד סוציאלי.
<חיים שטיינר: קיבלנו משרה של רכז, לעדה האתיופית.
תמר זנדברג: מי מממן את המשרה הזאת?
<חיים שטיינר: הרשות למלחמה בסמים.
<חיים שטיינר: הם הביאו לנו תקציב וזה תקוע.
תמר זנדברג: כלומר אתם זיהיתם כאן צורך, ואתם - - -
<אהרון שבי: "דרך חדשה"?
<אהרון שבי: יש בקרית מלאכי אוכלוסייה משמעותית יוצאי העדה.
<חיים שטיינר: בקרית מלאכי יוצאי אתיופיה הם מספר 1 בארץ.
<חיים שטיינר: 17% מתושבי העיר הם מהעדה האתיופית.
<חיים שטיינר: העיר אחרינו זה נתניה עם 9%.
<אילנה אמר: ורובם תחלואה כפולה.
<אילנה אמר: רובם.
<אילנה אמר: במיוחד העדה האתיופית, אלכוהול, במיוחד.
<יחזקאל בן זימרה: ואתם מפנים לגמילה מאלכוהול, יש לכם לאן להפנות?
<אילנה אמר: בגלל שדיברתי על זה, זה תחלואה כפולה, יש בעיה.
<אילנה אמר: הם נופלים בין הכיסאות.
תמר זנדברג: אוקיי, עכשיו הרשות למלחמה בסמים זיהתה את הקהילה האתיופית ומימנה לכם בנדיבותה רכז לשם.
<חגי ברוש: אפשר היה לעזור להם יותר, הבעיה, אני לא יודע למה, אבל מתאם של הרשות לא פועל בקרית מלאכי.
<חגי ברוש: אם היה לנו מתאם, הייתה לי יכולת כרשות להיכנס שם יותר לעומק, ועם המעט שיש לנו קצת לדחוף ולתמוך.
תמר זנדברג: למה אין מתאם?
<חגי ברוש: החלטה של העיריה.
<חיים שטיינר: לא, החלטה של העיריה היה להפיל את זה על מישהי שמובילה את עיר ללא אלימות, וקיבלנו את זה עכשיו, והיא כן מטפלת בזה.
<חיים שטיינר: עשינו מכרז, היה מכרז וניגשו לשם כמה אחדים, יש אחת שהתקבלה.
<אילנה אמר: כן אבל למה היא לא רצתה?
<חיים שטיינר: היא טוענת שהמשכורת לא מצדיקה.
<חיים שטיינר: אני לא בטוח שאם הייתה מתחילה - - -היא מדברת על משכורת נטו, היא יוצאת הביתה עם 6,000 שקל, והיא צריכה לעבוד מסביב לשעון, היא אומרת שלא שווה לה.
<חיים שטיינר: על אף שהברוטו שלה זה 11,000, אבל היא אומרת "עם הברוטו אני לא הולכת למכולת".
תמר זנדברג: כלומר אתם עכשיו את המשרה של רכז קהילה אתיופית לא איישתם, ואין לכם יכולת להוסיף מאצלכם, מתקציב הרשות, פלוס, אתה אומר שחסר לכם איזו שהיא התייחסות לקהילה החרדית.
<חיים שטיינר: אנחנו העלינו את הנושא הזה גם שם, אז כשהביאו לנו את הרכז לעדה האתיופית, אמרו לנו "טוב, בוא נתחיל עם זה נראה איך נתקדם ואז נביא", דווקא היה מוכנות לעשות את זה, זה לא שייך, כרגע אנחנו תקועים עם זה.
תמר זנדברג: איזה סוג של איש מקצוע הייתם צריכים, מה זה, זה מדריך ברמה של, כמו מדריך, מדריכה, מכור לשעבר, עובד סוציאלי, מה?
<חגי ברוש: רכז.
תמר זנדברג: רכז של מה?
<חגי ברוש: רכז שהוא בא מתוך התחום, מכיר את ה - - -
תמר זנדברג: אבל שהוא עובד סוציאלי?
<אהרון שבי: כל הפאזה הזאת היא מערכת משלימה שרשות מקומית יכולה להחליט יחד עם הרשות למלחמה בסמים היכן היא ממקמת אותה.
<אהרון שבי: זה לא משרד הרווחה, זה לא יחידת הרווחה אלא בעקרו של דבר מערכת משלימה, ואז הם בוחרים את מי שהם בוחרים, לאחר מכן יש החלטה בעצם איך מצרפים את זה, אם מצרפים את זה למערכת הרווחה, או שעובדים ביחד בשיתוף פעולה.
<אהרון שבי: זה לא פאזה של קליטה מחויבת לעובד סוציאלי או למדריכה או לכל השאר, שהיחידות מפעילות אותה.
<אהרון שבי: זו תנועה נוספת שקיימת בתוך רשות מקומית בהקשר הזה.
<חגי ברוש: אין לנו ציפייה שהרכז הזה יעסוק בטיפול.
<חגי ברוש: יש לנו ציפייה שהוא באמת יתכלל איזו שהיא פעילות ברמת הקהילה, שבסופו של דבר יהיה מענה טיפולי לאוכלוסייה, יהיה מענה מניעתי, או כל מיני צרכים אחרים שבאמת צריך.
תמר זנדברג: כלומר מדובר ברכז שאמור, נניח, למצוא דרכים, לחשוב על דרכים לפנות לאוכלוסייה, לאתר בתוכה, למפות וכולי, לפנות, ואז להפנות.
<חגי ברוש: ואז אני יכול לבוא לשבי, להגיד לו תשמע, יש לי פה קבוצה של 15 חבר'ה שנשרו מהמסגרות ואצל חרדים זה מאוד חד.
<חגי ברוש: הנשירה מהמסגרות, אין אפור.
<חגי ברוש: זה שחור או לבן.
<חגי ברוש: או שאתה בפנים או שאתה בחוץ, וכשאתה בחוץ – אתה בחוץ לגמרי.
<חגי ברוש: וזה יוצר המון המון צרות שם עם החבר'ה שחוזרים בחזרה.
תמר זנדברג: יש לנו כאן עיריה, שהגעתם לפה בגלל שאתם מזהים את הצורך ואתם מזהים מה אתם צריכים.
תמר זנדברג: אבל גם אתם, אתה אומר שנניח שהרשות או מישהו שהוא לא במסגרת עבודה תקינה בין הרשות המקומית למשרד, היו מממנים את המשרה הזאת ונניח שהייתם מוצאים גם רכז אתיופי וגם רכז קהילה חרדית, בעצם זה היה מייצר לכם "עבודה" לשירות הרווחה שאותה אין לכם כסף לתקצב.
תמר זנדברג: אני רק אומרת, אני לא מתפלאת שאין כאן עוד רשויות סביב השולחן כי זה הופך לאיזה שהוא תפוח אדמה לוהט שכל אחד רוצה לגלגל הלאה.
תמר זנדברג: אתם לקחתם על עצמכם, ובאמת ביושר, כדי לתת מענה כמו שצריך, אבל בגלל אותו 25-75 המפורסם, אני לא מתפלאת על רשות שלא רוצה לייצר לעצמה את העבודה הזאת, ואז אנחנו מגיעים למצב כמו שראינו שרק ל-29% במדינת ישראל בכלל יש איזה שהוא תקן שהוא ייעודי לטיפול בהתמכרויות.