GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ארנון אפק: גם הקופות נערכות, אני יודע משיחה עם אחת הקופות, שהם מבינים שהם צריכים גם להבטיח ולסייע בידי הרופאים ואנחנו פועלים מול הקופות.
<ארנון אפק: אני יכול להגיד שגם המנכ"ל דיבר עם מנכ"ל כללית וגם אני עם המנהלים הרפואיים של הקופות ואני מקיים איתם פגישות, וכנ"ל עם מנהלי בתי החולים כדי לתת את זה לא רק בקופות, שזה יהיה גם בבתי החולים, שיהיה מענה מכמה מקומות ואז נרחיב.
<ארנון אפק: אבל צריך להגיד את האמת, היא נאמרה כאן, נצטרך לעשות הרבה מאוד עבודה, כולל הסברה, כי יש חשש במערכת.
<ארנון אפק: זה קיים, אי אפשר להתכחש לזה.
<ארנון אפק: הקורס, אגב, הוא קורס מלמד, הוא קורס - - -
<ברקת שיף קרן: למה הוא רק למערכת הציבורית?
תמר זנדברג: ברקת, דנו בזה בדיון הקודם.
<ארנון אפק: כי אנחנו מאמינים שקנביס חייב להיות חלק מהמערכת הציבורית.
<ארנון אפק: כתפיסת עולם של משרד הבריאות, והיא מגובה על ידי הכנסת, אנחנו מבקשים להקטין את החלק של הרפואה הפרטית במדינת ישראל.
<ארנון אפק: זו המטרה של משרד הבריאות, להגדיל את הרפואה הציבורית.
<ארנון אפק: אני מאוד מאמין בזה וכנ"ל חברי הכנסת שתומכים בזה.
<יובל לנדשפט: אני אומר את זה לכולם, לא קל לעשות מהפכות וישראל פה בחזית של המהפכה העולמית בתחום הקנביס לשימוש רפואי.
<יובל לנדשפט: זה לא קל.
<יובל לנדשפט: אין מתודה רפואית, אז יגידו 'לא רוצים לרשום ואין', אבל היום יש הכול.
<יובל לנדשפט: אמר חבר הכנסת חנין, חבל שהוא לא פה, באמת מה שהיה והכול, היה, אנחנו מתנתקים מהעבר, אנחנו יוצאים לדרך חדשה, דרך שהמוצרים יגודלו והקנביס יגודל כמו צמחי מרפא, ייוצר כמו בתרופות, ב-GMP, הכול נרשם, הכול נכתב, עבודה של למעלה משנתיים, בתי מרקחת ינפקו את זה והרופאים ילמדו את המתודה הקלינית.
<יובל לנדשפט: שאל אותי קודם ד"ר ליברמן מה המתודה, וכתבנו אותה בעזרתו של, הנה, נמצא פה יורם, יושב ראש האיגודים המקצועיים של הר"י והוועדה המדעית של הר"י - - -
<ארנון אפק: ופרופ' משולם.
<ת': אז איך לעזאזל יש חוסר כזה לחולים?
<יובל לנדשפט: אתה מדבר על העבר, אני מנסה לפנות רגע לעתיד והעתיד הזה - - -
<ת': אז תלמדו את הרופאים.
יהודה גליק: הנה, הוא מדבר על העתיד.
<ת': אתם הולכים ללמד את הרופאים?
<ת': תפעלו לפי הדרך שלנו בעבר, תיתנו מינוני חוסר, זה הקטע.
תמר זנדברג: לא, לא, זה לא הדיון.
תמר זנדברג: יובל, גם ארנון אמר את זה, הוא דיבר על הקורס, הכול בסדר.
<יובל לנדשפט: מה שאנחנו צריכים זה רק לפתוח את העיניים לעתיד, קצת ללמוד.
<יובל לנדשפט: לפעמים קשה, קשה לנו גם למגדלים להסביר למה אנחנו דורשים פתאום איכויות אחרות, קשה, צריך ללמוד.
<יובל לנדשפט: קשה לנו גם להסביר למפעלים למה אנחנו לא רוצים שאת מוצרי הקנביס יעשו בצורה כזו או אחרת.
<יובל לנדשפט: צריך ללמוד, כי זו השיטה בעולם התרופות.
<יובל לנדשפט: כך גם אנחנו מאמינים שבעולם הרפואי צריך ללמוד על מנת שבסופו של דבר רופאים ירשמו, כמו מרשמים, את מוצרי הקנביס למטופלים והמטופלים יקבלו את זה בבתי המרקחת, כמו כל תרופה אחרת.
<יובל לנדשפט: זו משנתו של השר שלנו, הרב ליצמן, זו המדיקליזציה, אנחנו הולכים למדיקליזציה.
<יובל לנדשפט: זה לא פשוט, אנחנו חוטפים את רוב החצים.
<יובל לנדשפט: אנא, עשו טובה, אנחנו לחלוטין נגד לגליזציה.
<ארנון אפק: זה לא העסק שלנו וזה לא הדיון.
<ארנון אפק: לגליזציה זה בסמכות חברי כנסת.
תמר זנדברג: זה אם אתה באופן אישי בעד או נגד, אם יהיה משאל תצביע.
<יובל לנדשפט: זו עמדתי האישית.
תמר זנדברג: יובל, לפני הסיכום אני נתתי לך כדי להוסיף דברים מקצועיים, לא עכשיו לפתוח דיון על דברים אחרים.
תמר זנדברג: אני רוצה להודות לכולם על ההשתתפות, תודה על ההשתתפות הערה של נציגי קופות החולים וכמובן לצוות משרד הבריאות בראשות המשנה למנכ"ל, פרופ' ארנון אפק ויובל לנדשפט.
תמר זנדברג: הוועדה שמעה פה, הייתי אומר די בזעזוע, אני אומרת את זה על דעת כל חברי הוועדה, פשוט עדויות שאנחנו רואים אותן כאי סיפוק טיפול רפואי הולם למטופלים שזקוקים לכך.
תמר זנדברג: שמענו את זה מחבר הכנסת גליק, שמענו את זה מהנציגים האחרים, ומבחינתנו זה חסם מיידי שצריך להסיר אותו במסגרת הרפורמה וההכשרה, אבל גם בלי קשר, גם עד אז.
תמר זנדברג: זה שירות שקופות החולים אמורות לספק למטופלים שלהם.
תמר זנדברג: כאן שמענו, אני חייבת להגיד באופן די גורף, מכל קופות החולים, למה לא ושמענו למה יש בעיות ולמה הבירוקרטיה חוסמת וכו', לא שמענו איך קופות החולים נערכות למצב שבו הרופאים יספקו את הטיפול הרפואי שהמטופלים שלהם זקוקים לו, נקודה.
תמר זנדברג: אני רוצה כאן לפנות קודם כל בקריאה ובבקשה לכל מנכ"לי קופות החולים להוציא חוזר מטעמם, מטעם המנכ"ל, שקודם כל מסיר את כל עננת ההפחדה והלא והקשיים ומנחה בצורה ברורה את הרופאים לספק טיפול רפואי בקנביס למטופלים שזקוקים לכך לפי הנחיות משרד הבריאות.
תמר זנדברג: אם אני הייתי רופא והייתי שומעת רק את הדיון הזה גם אני לא הייתי, לא מצטרפת לקורס ולא ממליצה.
תמר זנדברג: זה מה שאני הייתי עושה, כי זה מה שהייתי מתרשמת שרוח המפקד מקופות החולים.
תמר זנדברג: פשוט מאוד.
<קריאה: עד כדי כך רוח המפקד?
<קריאה: ממתי?
תמר זנדברג: זה מה שהייתי מתרשמת.
תמר זנדברג: את הרוח הזאת אנחנו מבקשים להפוך באמת ב-180 מעלות.
תמר זנדברג: אני רוצה לבקש ממך, פרופ' אפק, לעשות מהלך ביחד עם מנכ"לי קופות החולים ולבוא איתם בהידברות על הנוסח שיישלח.
תמר זנדברג: כמובן אתה לא מחליף אף אחד מהמנכ"לים, אבל בכל זאת אתם מפקחים עליהם, לבוא באיזה שהיא הידברות עם המנהלים.
תמר זנדברג: אם המכתב הזה, שנתן לנו ד"ר ליברמן, זה מה שנשלח כתוצאה מההליך ביניכם אז זה לא משיג את מטרתו.
תמר זנדברג: אנחנו באמת מבקשים שכל רופא ורופא יקבל הנחיה שבפועל תהיה היפוך המגמה הזו.
תמר זנדברג: זה בלי קשר לקורסים, איך משרד הבריאות ביחד עם הקופות רואים את הטיפול הזה, כסם מסוכן, כמה שהקראת, תכשיר שהוא אמנם סם מסוכן, אבל מוכר.
תמר זנדברג: הדברים האלה הם רבי משמעות וכאן עבר המסר ההפוך.
תמר זנדברג: דבר שני זה הקורסים.
תמר זנדברג: אני באמת מבקשת מכל מנכ"לי קופות החולים והדרג הניהולי שנמצא כאן, לאתר באופן אקטיבי רופאים מתאימים לקורסים מקרב הרפואה המומחית, ההתמחויות הרלוונטיות, כאב, אונקולוגיה, כל מה שרלוונטי לפי הנחיות משרד הבריאות.
תמר זנדברג: לאתר אותם באופן אקטיבי ולהפנות אותם לקחת את הקורס הזה.
תמר זנדברג: זה אולי לא בא להם באופן טבעי, אולי בגלל שהם הבינו את אותה רוח, אולי בגלל שהם בעצמם חוששים, אולי בגלל כל אותם החסמים, אבל אין לי ספק שאם תהיה רוח גבית מעודדת מצד הנהלות הקופות בגיבוי משרד הבריאות המגמה הזו תשתנה.
תמר זנדברג: דבר שלישי זה הטופס.
תמר זנדברג: פרופ' אפק, אני מבקשת ממך גם לפקח על זה באופן אישי, שאותו תהליך גוגלי מדהים, שקרה בקופת חולים מכבי יקרה בשאר הקופות.
תמר זנדברג: לא ייתכן שמכשול טכני, טופסולוגי, שאפשר להגיע אליו באמצעות גוגל הוא זה שימנע קבלת טיפול למטופלים.
תמר זנדברג: והדבר האחרון, זה חזרה לקופות החולים, אני מבקשת להנחות להוריד את השלטים, את המענים הקוליים לבטל, להוריד כל מצב שייצור ולו מראית עין של מניעה לנגישות לטיפול הזה.
תמר זנדברג: אני רוצה ממש להודות לכולם, הישיבה נעולה.
תמר זנדברג: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת ועדת הסמים והאלכוהול שלהכנסת.
תמר זנדברג: אנחנו נדון היום בתחום הטיפול בהתמכרויות ברשויות המקומיות וספציפית האופן שבו הוא מושפע משיטת המצ'ינג הידועה בתקצוב של הרשויות המקומיות, ספציפית לענייננו בתחום הרווחה והטיפול בהתמכרויות.
תמר זנדברג: לפני שנתחיל אני רוצה לציין לפרוטוקול שאני קובעת לפי סעיף 120ד/1/ג לתקנון הכנסת שהשמות של כל מי שביקש ו/או יבקש לחסות את שמו כדי שלא לגרום לו או לזולתו כנסת יהיו חסויים ולא יירשמו בפרוטוקול ואם מדובר על קטינים חסרי ישע, אותו דבר חל, אבל לפי סעיף 120/ד/1/ב לתקנון.
תמר זנדברג: כך שהמשמעות היא שאם יש כאן מישהו שרוצה ששמו לא יצוין בפרוטוקול ויהיה חסוי, אנא יציין זאת בתחילת דבריו ואז זה יתבצע.
תמר זנדברג: אני ביקשתי לזמן את הדיון הזה, אני מגיעה אליו משני כיוונים: כיוון אחד אנחנו מכירים כאן, העבודה הקבועה שלנו, נמצא איתנו נציג משרד הרווחה שבי אהרון, אנחנו עובדים הרבה עם משרד הרווחה, גם החינוך.
תמר זנדברג: ואנחנו מכירים, מלווים ועובדים עם שירותי ההתמכרויות, אנחנו מכירים את העבודה שלכם גם בסיורים השוטפים שלנו אלה שהיו ואלה שיהיו, ומלווים את העבודה של משרד הרווחה בנושא הטפול בהתמכרויות.
תמר זנדברג: מן הצד השני אנחנו מכירים במדינת ישראל את השיטה הידועה לשמצה, אפשר לקרוא לה, שקרויה שיטת המצ'ינג בתקצוב, היא עמדה לסימן שאלה ולביקורת ציבורית לא פעם ולא פעמיים, באופן שבו היא בעצם פוגעת ברשויות החלשות, ואני אסביר איך.
תמר זנדברג: שיטת המצ'ינג למעשה מתנהלת בצורה שבה יש איזו שהיא חלוקה של תקציבי, בעיקר החינוך והרווחה, בהקשר שלנו, בין הממשלה לבין הרשויות המקומיות, הרעיון שלה, כמובן כמו כל דבר, הכוונה היא טובה, היא אומרת שהרשות תיתן והממשלה תיתן חלק.
תמר זנדברג: אלא מאי?
<קריאה: אי אפשר למצוא מילה בעברית, במקום "מצ'ינג"?
תמר זנדברג: מימון תואם.
תמר זנדברג: שיטת המימון התואם.
תמר זנדברג: אלא מה?
תמר זנדברג: נוצר בעצם מצב שהתקצוב הממשלתי שהוא בעצם הסמכות להפעיל את אותם שירותים, אנחנו במדינת ישראל, שירותי הרווחה, החינוך, כמובן עוד שירותים, הבריאות והאחרים, הם בסמכות ממשלתית, הם לא בסמכות מוניציפלית.
תמר זנדברג: העיריה יכולה להוסיף, יכולה לשפר, יכולה לעשות עוד הרבה דברים לטובת תושביה, אבל זה לא בסמכותה להעניק את השירות הזה.
תמר זנדברג: בעצם נוצר מצב שלפיו רשות שיכולה להקצות משאבים שהם בבחינת משאבים עודפים למה שהממשלה נותנת, בגלל אותו מימון תואם, היא למעשה תיהנה מחלק גדול יותר גם מהתקציב הממשלתי, שהוא זה שאמור להיות מוקצה באופן שווה ושוויוני לכל האזרחים ולכל הרשויות.
תמר זנדברג: עולה מכך שרשות שהיא חזקה ומראש יכולה להעניק לתושבי תקצוב עודף, תיהנה גם מחלק גדול יותר מהתקצוב הממשלתי, במקום הפוך – במקום שהתקצוב הממשלתי יהיה לפחות שוויוני לכולם ואם לא יהיה פרוגרסיבי, כלומר יינתן באופן עודף למי שזקוקים לו יותר, לחלשים יותר, הוא מתבצע בצורה שבעצם מעשירה את מי שכבר יש לו מראש, וכמעט בהכרח גם קצת מחלישה עוד את מי שמראש הוא פחות משופע.
תמר זנדברג: אנחנו לצורך העניין הזה ביקשנו מגדעון זעירא, איש מרכזה מחקר והמידע של הכנסת, תודה שהצטרפת אלינו, ביקשנו סקירה של מה קורה בעצם בשטח ברשויות המקומיות בשיטת התקצוב הזו, בטיפול ההתמכרויות כמובן, שזה המנדט שלנו, אנחנו ועדת הסמים.
תמר זנדברג: אני אבקש ממך להציג בקצרה את מה שעלה מהמסמך שלך, ואחר כך נקיים דיון בהשתתפות הגורמים.
תמר זנדברג: שבי אתה אחריו, בבקשה.
<גדעון זעירא: תודה כבוד יושבת הראש.
<גדעון זעירא: במסמך שכתבנו מוצגות כמה דרכים שבהם מתקצב משרד הרווחה כוח אדם ברשויות המקומיות לטיפול בנפגעי התמכרויות.
<גדעון זעירא: בכל הדרכים התקצוב של המשרד הוא בשיעור של 75%, והשתתפות הרשות המקומית היא 25%.
<גדעון זעירא: אני אציין שיש קושי לעמוד על היקף המשאבים הכולל המוקצה לנושא זה ברשויות המקומיות, בין היתר גם מימון עצמאי של הרשויות, אם יש מימון כזה.
<גדעון זעירא: אני אתמקד כעת בתקצוב לפי תקנים ייעודיים.
<גדעון זעירא: אני מפנה לטבלה בעמוד 8 במסמך שלפניכם.
<גדעון זעירא: משרד הרווחה מקצה לרשויות המקומיות 113 תקנים ייעודיים לעובדים המטפלים בנפגעי סמים מבוגרים, ו-22 תקנים לטיפול בבני נוער.
<גדעון זעירא: המספר הכולל לא משתנה, יכול להיות שינוי בהקצאה בין רשויות בתוך מחוז, באישור של מנהל השירות לטפול בהתמכרויות.
<גדעון זעירא: הנתונים שלפני
<גדעון זעירא: כם נכונים ל-2016.
<גדעון זעירא: ההקצאה בפועל הייתה כמעט מלאה.
<גדעון זעירא: בנובמבר 2016 נמסר לנו שההקצאה מלאה.
<גדעון זעירא: התקנים בצד ימין של הטבלה, אתם רואים את אותם תקנים שדיברתי עליהם, תקנים ייעודיים לטיפול בנפגעי סמים מבוגרים.
<גדעון זעירא: אתם רואים שהאיוש היה כמעט מלא, ותקנים לטפול בנפגעי סמים בני נוער, האיוש של למעלה מ-90%.
<גדעון זעירא: התקנים האלה התחלקו בין 72 רשויות באופן לא אחיד, מרבע תקן לרשויות עם התקן הנמוך ביותר ועד ל-11 תקנים לרשות שקיבלה את מספר התקנים הגדול ביותר.
<גדעון זעירא: נוסף לאותם תקנים ייעודיים רשויות יכולות לבחור להפנות באישור תקני עובדים סוציאליים לטיפול בהתמכרויות, מתוך כלל התקנים שמוקצים למחלקות לשירותים חברתיים, בסך הכל היו 16 רשויות שהקצו כאלה תקנים.
<גדעון זעירא: אתם יכולים לראות בחלק השמאלי של הטבלה, כ-11.5 תקנים הוקצו לטיפול בנפגעי סמים מבוגרים, ו-6.3 לנושא של גמילה מאלכוהול.
<גדעון זעירא: אם אנחנו סוכמים את כלל הרשויות שיש בהן תקן כלשהוא לעובד סוציאלי שמיועד לטיפול בנפגעי התמכרויות, אנחנו מגיעים ל-75 רשויות.
<גדעון זעירא: כלומר, בהינתן שיש 255 רשויות מקומיות בישראל, המשמעות היא שבכ-29% מהרשויות יש תקן כלשהוא לעובד סוציאלי ייעודי, וב-71% מהרשויות אין תקן כזה.
<גדעון זעירא: נוסף על תקצוב לפי תקנים ייעודיים, המשרד מתקצב כח אדם בנושא לפי הועדות, כלומר לפי מספר מטופלים בהתאם לתעריפים שהמשרד קבע.
<גדעון זעירא: אני מניח שמשרד הרווחה ירחיב על השיטה הזאת.
תמר זנדברג: אם אני יכולה לשאול אותך רגע משהו בנוגע, אולי זה עולה במובלע מהנייר שלך, ותסביר לנו כיצד, בעצם שיטת המצ'ינג ש-25% מממנת הרשות ו-75% הממשלה, המשרד, אתה זיהית או יש איזו שהיא דרך לגלות מהנתונים, או נשאל כך: הנתון הדי מדאיג הזה שתיכף ניכנס אליו יותר לעומק, שלמעשה בפחות מ-30% מהרשויות יש תקן ייעודי לנושא מה שאתה קורא גמילה, ואנחנו קוראים לזה טיפול בהתמכרויות, אתה זיהית שהוא קשור לחוסר משאבים או לעובדה הזאת שרשויות מקומיות שאין להן להעמיד את הסכום הזה בעצם נפגע גם התקצוב הממשלתי שלהן?
<גדעון זעירא: לגבי התקנים הייעודיים, לא הועלה בפנינו דבר כזה.
<גדעון זעירא: גם אנחנו יכולים לראות שאותם 113 תקנים ייעודיים ו-22 תקנים ייעודיים באיוש כמעט מלא.
<גדעון זעירא: לגבי הקצאה, הבחירה של הרשויות עצמן, שבסך הכל 16 רשויות החליטו להקצות מהתקנים שמוקצים להן, אני לא יודע אם זה קשור למימון התואם או פשוט כי יש להן נושאים אחרים לטפל בהם.
<גדעון זעירא: אני כן אציין באופן כללי שמכלל הגורמים שהיינו איתם בקשר לצורך כתיבת המסמך, עלו כמה קשיים שקשורים לתקצוב.
<גדעון זעירא: אחד זה באמת מחסור בתקנים ייעודיים, כמו שאמרתי, המספר הוא יציב – 113 תקנים וה-22 תקנים.
תמר זנדברג: כשבעצם התקן זה מה שמקצה אותו המשרד, כלומר הקצאת תקן משמעותו תקצוב של המשרד את הרשות?
תמר זנדברג: זו תהיה דרך נכונה לתאר את זה?
<גדעון זעירא: כן.
<גדעון זעירא: 75-25.
<קריאה: עם המצ'ינג.
<קריאה: המצ'ינג צריך להיות איך שלא יהיה.
<קריאה: אם יש לה או אין לה.
תמר זנדברג: עוד לפני אם יש לה או אין לה.
תמר זנדברג: רשות שזקוקה, נניח שזיהתה ותיכף נשמע, כי יכול להיות גם שיש חוסר מודעות של הרשות לצורך שלה, אבל תיכף נדבר על זה.
תמר זנדברג: רשות שזיהתה שהיא זקוקה לתקן כזה, באופן הדברים התקין היא אמורה לפנות למשרד הרווחה לבקש הקצאה, וכאילו הנגזרת מבחינתה באופן אוטומטי, בטייס אוטומטי, זה אומר 25% מעלות התקן הזה?
<גדעון זעירא: כמו שאמרתי, בכל דרכי התקצוב, הרשות נדרשת להשתתפות.
<גדעון זעירא: באופן כללי כן הועלה עניין המחסור בתקנים ייעודיים, יש נושאים מסוימים שהם כן במימון מלא של הרשויות.
<גדעון זעירא: למשל שכירת מבנים לטיפול בנפגעי התמכרויות.
<גדעון זעירא: רכישת ציוד, מימון של מדריכים חברתיים ולא עובדים סוציאליים.
<גדעון זעירא: יש קושי במתן מענה ברשויות שאין בהן תקנים ייעודיים או יחידות לטיפול בנפגעי התמכרויות, שאני מניח שמשרד הרווחה ירחיב עליהן עוד מעט, ונראה שהבעיה חריפה יותר ברשויות שמטופלים צריכים לקבל מענה בישובים מרוחקים.
תמר זנדברג: לפני שנעבור למשרד הרווחה, אתה יכול להתייחס לנושא שמופיע כאן אצלך בפערים בין הרשויות לפי אשכול סוציו-אקונומי?
<גדעון זעירא: התרשים בעמוד 10, בעצם זה אותם תקנים ייעודיים שדיברתי עליהם או תקנים, זה המקלות הגבוהים יותר, הצבועים בצבע כהה, החלוקה לאשכולות חברתיים-כלכליים ורשויות שבחרו להקצות מתוך התקנים שלהן תקנים לטיפול בנפגעי התמכרויות.
<גדעון זעירא: כ-67% מהתקנים הייעודיים היו ברשויות שהשתייכו לאשכולות 3 עד 6, כשמירב התקנים היו באשכול 5, וכ-65% מהרשויות - - -
תמר זנדברג: מה ההסבר להתפלגות הזאת?
<גדעון זעירא: אין בידי הסבר.
תמר זנדברג: אלה נתונים ממשרד הרווחה?
<גדעון זעירא: שוב, אותם נתוני תקנים.
<גדעון זעירא: וגם בין אשכולות 3-6, כ-65% מהרשויות שהקצו תקנים למחלקות של שירותים חברתיים, הן משתייכות לאשכולות האלה.
עבדאללה אבו מערוף: יש כאן רשויות שמגיעות עד 11 תקנים או יותר, כמה רשויות, ויש - - - עד תקן אחד או חצי תקן.
עבדאללה אבו מערוף: אבל רשויות שיש בהן מעל 5 תקנים או 11 תקן, זה הרשויות הגדולות ביותר או שיש לך דוגמאות לאיזה שהן רשויות למשל, שיש להן 5 תקנים למשל?
עבדאללה אבו מערוף: או שזה תלוי בכמות האוכלוסייה?
<קריאה: איך קובעים את זה?
<גדעון זעירא: תיכף.
<גדעון זעירא: אין לי מידע על אופן הקצאת התקנים.
<גדעון זעירא: יש רשויות קטנות ויש רשויות גדולות, אבל כמו שאמרתי, יש רשויות שיש בהן רבע תקן.
עבדאללה אבו מערוף: בגלל זה אני שואל.
עבדאללה אבו מערוף: יכול להיות שיש רשויות עם 20,000 תושבים, שיש להם 5 תקנים, שכמות הנרקומנים והמשתמשים, החולים, סליחה, או מקומות כמו - - - או חדרה, אין שם, לא צריך חצי תקן.
עבדאללה אבו מערוף: אין למשרד מיפוי כזה?
תמר זנדברג: תיכף יענה, הדובר הבא.
תמר זנדברג: שבי ממשרד הרווחה, אני עוברת אליך.
תמר זנדברג: תן לנו תמונה כללית איך נראה אצלכם עבודה מול הרשויות המקומיות, איך עובד הממשק הזה של הקצאת תקנים ואיושם, אנחנו רואים שאיושם הוא פחות בעייתי.
תמר זנדברג: אנחנו מבינים שיש מיצוי, אני לא בקיאה בתחומים אחרים, אבל אולי אתה, תחום הרווחה זה תחום העיסוק שלך.
תמר זנדברג: אנחנו שומעים כאן בכנסת הרבה פעמים תת מיצוי, תת איוש של תקנים.
תמר זנדברג: בתחום הזה אנחנו רואים שזו לא הבעיה וזה בלשון המעטה, אבל איפה אתה רואה את החוסרים, את העבודה מול הרשויות המקומיות, אל מול הצורך או היכולת של רשויות כאלה או אחרות בהתאם לאשכול ולדירוג הסוציו אקונומי שלהם לאייש את התקנים האלה, לדרוש, לבקש.
תמר זנדברג: אני רוצה להזכיר, אנחנו ניהלנו כאן דיון לפני כמה שבועות בהשתתפות כמה נציגים מכמה רשויות מקומיות שדיברו, זה היה בהקשר אחר, בהקשר תרופות המרשם, אם אתם זוכרים.
תמר זנדברג: אבל עלה כאן, הם נמצאים כאן וגם תיכף ידברו עוד נציגים מרשויות מקומיות שחיים את השטח, את המקצועות האלה.
תמר זנדברג: אני חושבת שלא אטעה אם אגדיר את התחום שלכם, יואב מתל אביב, חזי מראשון, משתמשים בזה כקלישאה, אבל באמת החצר האחורית, גם של שירותי הרווחה, זה הרבה פעמים דרי רחוב, זה הרבה פעמים מרפאות מתאדון, באמת השוליים של החברה הישראלית ברשויות המקומיות.
תמר זנדברג: איך זה נראה מהזווית שלך?
תמר זנדברג: אחרי זה נשמע רשויות מקומיות לפחות שתיים שאני רואה שיושבות כאן, ואחרי זה נפתח את הדיון.
<אהרון שבי: בעיקרו של דבר התיאור שהוצג הוא באמת תיאור שמגדיר את האופן שבו משרד הרווחה הפעיל בעבר הקצאת תקנים, הקמת יחידות לתחום ההתמכרויות.
<אהרון שבי: בהתחלה זה היה סמים, לאחר מכן הצטרפו יחידות בנושא אלכוהול, כשהבסיס היה בעבר פניית רשויות מקומיות למחלקות רווחה למשרד, הצגת נתונים מסוימים אודות הבעיה של ההתמכרות שקיימת ברשות המקומית, ועל בסיס הפניות האלה, אני מדבר 20 שנה אחורנית, על בסיס הפניות האלה - - -
תמר זנדברג: יחידות לנפגעי סמים ואלכוהול זה עניין של 20 שנה ברשויות המקומיות?
<אהרון שבי: יש יותר, אבל בעיקרו של דבר התקופה של חלוקת התקנים הללו היא תקופה שסובבת, תקנים ייעודיים, היא רצה בשנים האלה.
תמר זנדברג: זאת אומרת באיזה שהוא שלב במהלך שנות התשעים אתם הבנתם שלא מספיקה ההתייחסות של לשכת הרווחה באופן כללי - - -
<אהרון שבי: היו עובדים סוציאליים שעסקו בזה באופן כללי, ואז לאחר מכן הוקצו התקנים הייעודיים, ובסופו של דבר זה התבסס על מידע, מיפוי מקומי שרשויות מקומיות ציינו אותם, וכמובן זה בא לידי ביטוי בהקצאת תקנים לרשויות גדולות, תל אביב, ירושלים, רשויות שציינו שיש בעיה מתרחבת והולכת, ועם השנים נוספו רשויות אחרות שפנו וביקשו את סיוע המשרד בכדי להקים יחידות ולטפל בסוגיה הזאת של ההתמכרות לסמים.
<אהרון שבי: כאשר בנקודה מסוימת הוקצו פול התקנים הללו שצוין כאן, כאן הייתה איזו שהיא עצירה בכל מה שנוגע להקצאת תקנים נוספים.
<אהרון שבי: אני חייב לציין שמבחינת משרד הרווחה התקנים הללו הם התקנים האחרונים שמוגדרים כתקנים צבועים.
<אהרון שבי: זאת אומרת שלא ניתן להמיר אותם, בגלל החשיבות של תחום ההתמכרויות, לתקנים אחרים.
<אהרון שבי: כידוע, או לא כידוע, מנהל מחלקה יש לו פול של תקנים והוא יכול על פי הצרכים השונים, לעשות איזה שהם שינויים, לפתח תחום זיקנה או תחום ילד בהתאם לסיטואציה שהוא מתמודד איתה במערכת המקומית, לא כך לגבי התקנים.
<אהרון שבי: בגדול, אכן התקנים הללו, סביבם נבנתה מערכת של יחידות שנתנו מענה.
<אהרון שבי: הרשויות המקומיות הוסיפו, מעבר ל-25% שזה בילד אין בהתנהלות ובקשר שבין המשרד, לכלל התחומים, הרשויות המקומיות הוסיפו, סייעו בנושא של המבנים ובנושא של מדריכים, ופעילות ועוד כהנה וכהנה בכדי למצב פעילות של יחידות שיכולות לתת מענה שלם יותר.
<אהרון שבי: כאשר הסתיים התהליך הזה, המשרד עבר לפאזה אחרת של הקצאה והיא הקצאה שהוגדרה כאן בהועדות.
<אהרון שבי: עדיין אותו תהליך של פניית רשויות מקומיות למשרד, כאשר צוינה בעיה, בין אם זה במגזר ערבי או במגזר יהודי, מגזר ותיק, או מקומות אחרים, ההחלטה הייתה שמעתה ההקצאה היא הקצאה סביב הועדות וזה אומר בעצם שאתה נותן שוברים או איזו שהיא מסגרת פעולה של מספר שוברים, הועדות לרשות מקומית, ששוות ערך לתקן.
<אהרון שבי: ובגדול, 20 הועדות שוות מבחינתנו לתקן במשרה מלאה.
<אהרון שבי: רשויות קיבלו בהתאם לצרכים שהציגו את ההועדות האלה, סך כל סדר ההועדות ששווה לתקנים כיום במערכת שלנו, ההועדות בכללותן עומדות על סדר גודל של 2,000 פלוס הועדות שוות 100 תקנים לכאורה.
<אהרון שבי: אז מעבר למה שקיים כאן שהוגדר, ומעבר למה שהרשויות נותנות, יש עוד 100 תקנים במרכאות, שהן הועדות, שבעיקרו של דבר איפשרו לפתח את תחום הסמים, את תחום האלכוהול וכולי.
<אהרון שבי: גם נוער וגם מבוגרים.
תמר זנדברג: מה זאת אומרת, זה 100 תקנים - - -
<אהרון שבי: הועדות האלה זה אומר כך, אני לא נותן תקן לרשות מקומית, אלא אני מקצה לרשות הזאת 20 הועדות, לדוגמה, בכדי שהיא תפתח תחום נוער, או תחום בוגרים.
תמר זנדברג: במה זה נמדד, הועדות?
<אהרון שבי: יש איזה שהוא תעריף בהגדרה בהקשר הזה שלנו.
<אהרון שבי: אני אתן דוגמה.
תמר זנדברג: מה זה, שעות, זה - - -?
<אהרון שבי: לא, זה עלות מטופל לחודש.
<אהרון שבי: כדוגמה, אם אנחנו מדברים על נסיון להקצות - - -
<קריאה: כל הועדה זה מטופל.
תמר זנדברג: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף יחליף אותי לחמש דקות, אני מתנצלת, אני צריכה ללכת להצביע בוועדה שאני חברה בה ונקבעה הצבעה אתמול.
<אהרון שבי: אוקיי.
<אהרון שבי: אז בגדול הוורסיה היא של הקצאה של יחידה במסגרת של מספר הועדות או מכסות למטופל, אני אתן דוגמה למשל, אם אנחנו רוצים לתת לרשות מסוימת יחידה של טיפול באלכוהול, של 15 מטופלים, אנחנו ניתן תקציב של סדר גודל של ברוטו 160,000 ₪, 15 הועדות, מטופל יקבל עבור הטיפול בו סדר גודל של 793 ₪ לחודש כפול 12 חודשים, כפול 15 מטופלים בהקשר הזה, זה סדר גודל ההועדה הטיפולית למטופל.
<אהרון שבי: זו הוורסיה שקיימת, בסופו של דבר היא מייצרת, עד כמה שזה נשמע קצת לא מובן, אבל היא מייצרת תקנים.
<אהרון שבי: זו צורה שמשרד הרווחה פועל בה לאורך השנים ה אחרונות מתוך כך שהופסקו מתן התקנים.
<אהרון שבי: בהקשר שלנו לסוגיית המצ'ינג, כמו שצוין, גם בתחום ההועדות וגם בתחום התקנים, 25% הרשות המקומית משתתפת אוטומטית.
<אהרון שבי: אני בכל זאת רק רוצה לסבר את האוזן ולומר שמשרד הרווחה, וזה ממש ייחודי, בכל המסגרות החוץ ביתיות, הקהילות וכולי, אין השתתפות של הרשות המקומית, אין השתתפות של מטופלים, להוציא איזו שהיא ורסיה פנימית קטנה, 100% מטופל נכנס למערכת הזאת.
<אהרון שבי: הכוונה היא למסגרות - - - מלכישוע, קרית שלמה וכולי, אלה מסגרות שהן כמעט יחידות במשרד הרווחה סביב הנושא של אוכלוסיית מתמכרים שאין תשלום בהם.
<אהרון שבי: בהקשר הזה, - - - וטייבה ומקומות נוספים.
<אהרון שבי: לגבי הנושא של הפניות, מה שעד כה מתרחש בקטע הזה כמו שאתם מבינים, התחום ניבנה ולאורך שנים הבסיס של מתן הקצאת יחידה או תקנים בתחילת הדרך, היה על פי הנתונים שהוצגו על ידי הרשויות המקומיות, ובאמת השירות שהיה בהתחלה בכלל יחידה ולאחר מכן מחלקה, עד שהוא התפתח לשירות וכיום עובד ב-150 רשויות, הקצה על פי אותן פניות ועל פי כמובן התקציב שהיה.
<אהרון שבי: זה תהליך העבודה שהיה עד השנה האחרונה ומשנת 2017, 2018 נבנים קריטריונים בהקשר הזה של ההקצאה, קריטריונים – הכוונה להגדיר בצורה מלאה יותר את הזכאות השונה לקבלת שירות, לקבלת יחידה.
<אהרון שבי: וזה אומר שבעיקרו של דבר אתה לוקח את נתוני היסוד סביב התמכרות או סביב עוני, מה שנקרא מדרג למ"ס של רשות מקומית, גודל רשות ועוד כמה וכמה נתונים, מערבב את הכל, כל התקציבים החדשים שיהיו והיחידות, ויש מה שנקרא, בקנה, מספר לא מועט של התפתחויות שאני אציין אותן, בהקשר של השירות, הן יחולקו על פי אותן קריטריונים בהקשר הזה.
<אהרון שבי: ובגדול, לגבי החלק של הממשקים מול הרשויות המקומיות, בסך הכל, וכמו שצוין גם בסקירה כאן, אין מצב כמעט של רשויות שמוותרות על תקן, זה ממש בשוליים, אם וכאשר יש משהו כזה, הרשויות לוקחות את זה לידיים.
<אהרון שבי: אני חייב לציין שלמירב השמחה גם במגזרים או ישובים שהם חלשים יחסית, מכיוון שרואים את הנושא הזה כחשוב, עד כה לא נתקלנו באיזו שהיא החזרת שירות או הועדות או תקן בשל סוגיית ה-25%.
<אהרון שבי: זאת אומרת הרשויות והמערכת המקומית מנסה לעמוד בהקשר הזה, אני חייב לציין שבחלק מהרשויות זה עדיין יחידות מאוד קטנות, אנחנו כאן מציינים סדר גודל של 235 לכאורה תקנים, על הבסיס הזה יושבים סדר גודל של 500 עובדים סוציאליים בחלקיות משרה, בכל מיני וריאציות של פעילות.
<אהרון שבי: זה ככה בגדול בעניין הזה.
<אהרון שבי: עוד כמה תוספות: יש במערכת גם פעילות של עמותות שעובדות תחת משרד הרווחה, הן לא כפופות לרשויות המקומיות, הן כפופות למשרד, אבל בעקרו של דבר הן מהוות יחידות כשלעצמן והעמותות הללו פועלות מכח מכרז, יש שתי עמותות מרכזיות לגבי הקהילה, וזה אפשר בתחום האלכוהול ואל-סם בתחום הנוער, הן עובדות ומקבלות את התקצוב דרך המשרד, אבל על אותו בסיס של מה שקרוי הועדות בעניין הזה.
<אהרון שבי: זאת אומרת הם מקבלים בסך הכל על פי מה שהם זכו בעניין הזה.
<אהרון שבי: היחידות, בגדול הן יחידות שקיימות במערכת - - -
עבדאללה אבו מערוף: סליחה, יש לכם ביקורת לעבודה של העמותות, מה הם עושים, איזה עבודה הם עושים שם?
<אהרון שבי: בוודאי.
<אהרון שבי: בעקרו של דבר העמותות והיחידות בכל המערכת שקיימת נמצאות תחת פיקוח צמוד, לתחום הסמים אני אציין, נדרש גם רישוי, אז בכלל מה שנקרא, תוספת פיקוח.
<אהרון שבי: יש הגעה ממוצעת של אחת לחודש, בדיקת כל מערכת העבודה, תיקון ליקויים וכולי, אין הבדל בינם לבין הבקרה על היחידות בשירות, יש לנו כ-15 מפקחים.
עבדאללה אבו מערוף: הם עובדים בתיאום עם הרשות המקומיות והעובדים הסוציאליים, הכל?
עבדאללה אבו מערוף: סליחה שאני מפריע, יש הרבה נתונים כאן, הרבה תקנים, הרבה עבודה.
עבדאללה אבו מערוף: הרבה ממש.
<אהרון שבי: לא, הרבה תקנים אין.
<אהרון שבי: יש חלקיות משרה.
עבדאללה אבו מערוף: פה ושם, אבל הכל ככה, כאן חלק, כאן חלק, כאן קצת.
עבדאללה אבו מערוף: זה לא שיש עבודה מרוכזת, מסודרת, מאורגנת נכון שתפעל בצורה הנכונה, בתיאום עמותות, ארגונים, אני שואל שאלה כללית.
עבדאללה אבו מערוף: הכל טוב ויפה, אבל בפועל, היצור הסופי, יש כאן פגם.
<אהרון שבי: אני אגיד לך מה, אני לא הייתי אומר שהייצור הסופי יש בו פגם, יש עבודה מאוד מאורגנת, אני לא עשיתי סקירה עכשיו לגבי צורת העבודה הכוללת של השירות.
<אהרון שבי: אם אתה רוצה אני יכול בהחלט לעשות את זה.
<אהרון שבי: הנקודה היא כזאת: לקחנו חלק ספציפי שמתייחס עכשיו לסוג התקנים.
<אהרון שבי: המערכת עצמה שמכילה קרוב ל-220 מסגרות, יחידות וכולי, עובדת על פי תבנית מאוד ברורה ומוגדרת.
<אהרון שבי: ישנם יעדים לנסות להשיג אותם, וההקשר הזה של יעדים הוא קודם כל היעד של לגרום לכך שיותר אנשים יפסיקו את ההתמכרות שלהם, יותר אנשים ישתלבו במשפחה, בקהילה, בתעסוקה, לצמצם את מספר הנושרים, ויש מערכת לא קטנה של עבודה שהיא של תכניות, אני חייב לציין שמעבר ליחידות יש עוד פעולות ויש עוד תקציבים שניתנים להפעיל את המערכת.