GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עמרי פריש: מי שמכיר, ברפואה הסינית הכבד זה לא שהרגע הגיעו תוצאות בדיקות הדם של הכבד, הכבד זה האיבר שהוא הסימבול לסנן את הרעלים שנכנסים.
<עמרי פריש: 'אה כבד?
<עמרי פריש: זה - - -'.
<עמרי פריש: אז אני אומר שאפילו השפה הטיפולית שלנו, זה מה שאמרתי האתגרים שלנו בעצם, זה שפות וגישות טיפוליות שונות ואנחנו צריכים לאחד אותן ולעבוד ביחד, אחרת כל זה לא שווה.
<עמרי פריש: מה שהופך את המשפט הזה שהשלם הוא יותר מאשר סך כל חלקיו זה רק בתנאי שאתה יודע לעבוד בצוות ולסנכרן ולתאם את זה, כי אחרת זה הולך לנו לאיבוד.
<עמרי פריש: אנחנו מתייחסים לכל המעגלים הטיפוליים, המטופל כמובן הוא באמצע.
<עמרי פריש: תזכרו, אנחנו בסך הכול פלטפורמה, יש הרבה פלטפורמות, כל אחד צריך להחליט אם הפלטפורמה הזאת עוזרת לו או לא.
<עמרי פריש: אנחנו כאן בשביל לעזור לכל מי שרוצה והוא יכול לקחת 100%, 80%, 101%, כמה שהוא רוצה.
<עמרי פריש: אנחנו מתייחסים גם להורים, גם לחברים, גם משפחה, גם לבן או בת הזוג אם קיים.
<עמרי פריש: כולם פה חלק מתוך המאמץ הטיפולי.
<עמרי פריש: לא באותה אינטנסיביות כמובן כמו מי שנמצא כאן.
<עמרי פריש: לא ארחיב יותר מדי, מי שמכיר את המאמר המפורסם של הרמב"ם על שביל האמצע, על דרך הזהב, בשמונה פרקים נבחרים לרמב"ם.
<עמרי פריש: אגב, מאוד מעניין, הוא שואב את השראתו מאריסטו וכנראה גם מבודהה, יש על זה חילוקי דעות, אבל רוצה לומר, מידת האמצע, המידה הנכונה, האיזון, זה התפיסה.
<עמרי פריש: אני לא ארחיב כרגע יותר מדי, מי שמכיר את המודל הזה מכיר, אבל זה משהו שיש לו השפעה מאוד מאוד משמעותית על המילה איזון וכמובן על התפיסה הטיפולית.
<עמרי פריש: קצת על ציר הזמן.
<עמרי פריש: ב-2001 אנחנו קמנו, בסיוע של הרשות למלחמה בסמים.
<עמרי פריש: אני אומר בכנות, לא בגלל שאיתן כאן ועכשיו סוזן ואיריס, לא היינו פותחים כאן בלי העזרה של הרשות.
<עמרי פריש: שנה ומשהו אחרי זה הגיע לכאן שר הבריאות ואחר כך החליט לשפץ, למי שזוכר, מר שיקום, מי שהעביר את חוק השיקום לנפגעי נפש בקהילה והכיר בנו כהוסטל.
<עמרי פריש: זה לא היה כסף, זה היה שרק מי שיוכר במנגנון של ביטוח לאומי כנכה נפש ויוכר על ידי ועדה מחוזית של סל שיקום סל השיקום ישלם חלק מהתכנית הטיפולית שלו.
<עמרי פריש: לפני כן אנשים היו צריכים לשלם את הכול מכיסם.
<איריס נהרי: 40% נכות.
<עמרי פריש: כן, 40% ומעלה.
<עמרי פריש: יש מנגנון בביטוח לאומי שרק מי ש-40% ומעלה יכול לפנות למנגנון של משרד הבריאות שנקרא סל השיקום.
<עמרי פריש: שר הביטחון בהמשך הכיר בנו, שוב פעם, כפוסט טראומה מסמים.
<עמרי פריש: אנחנו לא מטפלים סתם בפוסט טראומה, בפוסט טראומה עם סמים.
<עמרי פריש: ואני לא מתכוון להלם קרב במופע הקיצון שלו, שאז זו לא המסגרת שצריכה לטפל בו.
<עמרי פריש: במדינת ישראל, אנחנו ספקים טובים של הפוסט טראומה והסמים.
<עמרי פריש: ב-2009 פרויקט ההרחבה, מה שהסברתי בחוץ, עם קרן רש"י.
<עמרי פריש: ב-2001 בעצם נכנס בפעם הראשונה ובגדול משרד הרווחה, הגדיר את אוכלוסיית היעד הזאת כאוכלוסיית יעד שיש לו עניין, יצא עם מכרז גדול, אנחנו זכינו במכרז ובעצם היום קונה השירותים הכי גדול שלנו מבחינת משרדי הממשלה זה משרד הרווחה.
<עמרי פריש: יבורך.
<עמרי פריש: זה מכסה של 36 מטופלים מתוך 42 מקומות טוטאל שיש לנו.
<עמרי פריש: שני החוזים שלנו מסתיימים בקרוב, משרד הבריאות מסתיים ב-31 בדצמבר ויצא כבר מכרז חדש שכנראה שבעקבותיו עומדת לצאת עתירה משפטית, לא שלנו כמובן, אז נקווה שהוא ימשיך להתגלגל ולא ייעצר.
<עמרי פריש: במשרד הרווחה, באמצע 2016, כרגע הוא מכין את המכרז החדש.
מירב בן ארי: איזה עתירה משפטית?
מירב בן ארי: על מה אתה מדבר?
<עמרי פריש: לפני שנה בערך משרד הבריאות יצא עם מכרז חדש לכל הנושא שנקרא סל שיקום, של דיור בקהילה וכל הפתרונות האלה.
<עמרי פריש: התאחדו כל היזמים הגדולים, אנוש וכולם, עם איזה עתירה משפטית נורא גדולה ומשרד הבריאות החליט לעצור כמעט לשנה, ל-10.5 חודשים, לא זוכר בדיוק, את המכרז.
<עמרי פריש: ולא מזמן הוא יצא עם מכרז מתוקן, אבל היזמים טוענים שהוא לא משקף את נשוא העתירה.
<עמרי פריש: נשוא העתירה העיקרית היה שהדרישות שלכם לא שוות לתעריף שאתם נותנים, זה אם אני עושה את זה פשוט נורא.
<עמרי פריש: אתם רוצים ככה וככה וככה וככה ובעצם אתם נותנים כסף רק לככה וככה.
<עמרי פריש: אז זה ישראבלוף שאי אפשר לעבוד איתו.
<עמרי פריש: צריך להחליט מה עושים.
תמר זנדברג: מדובר על מכרזים לעמותות?
<עמרי פריש: לא, אני לא חושב שהוא פתוח רק לעמותות.
<קריאה: זה נכי נפש, דרך אגב.
תמר זנדברג: לא, אבל מי רלוונטי?
תמר זנדברג: יש גופים חוץ מהעמותות?
<עמרי פריש: כן, יש מעט.
מירב בן ארי: גם הפריטו.
<עמרי פריש: יובל אקשטיין פרש כי נמאס לו מכל הפרויקט של בית אקשטיין, שעבד מול משרד הבריאות.
<עמרי פריש: אגב, זה אותו יובל שתרם את הכסף לפגודה שראיתם אותה נמאס לו לעבוד בצורה הזאת.
<עמרי פריש: אני לא רוצה להיכנס לזה, בישראל יש איזה שהוא פער, תמיד קיים פער, אוי ואבוי אם לא יהיו פערים, אבל פער קצת בעייתי בין מה שדורשים לבין מה שמשלמים בסוף ודורשים ממך לעשות כל מיני קומבינות ודברים כאלה, שאנשים הגונים וישרים אומרים 'תשמע, אנחנו לא רוצים לעבוד ככה, תנו לנו לעשות מה שצריך, תשלמו לנו או אל תשלמו, אז תגידו לא לעשות ככה'.
<עמרי פריש: סביב זה העתירה המשפטית.
תמר זנדברג: הייתה השפעה כלשהי לכניסה של הרפורמה בבריאות הנפש עליכם?
<עמרי פריש: אנחנו עוד לא יודעים.
<עמרי פריש: אנחנו ניגשנו עם כל מוליכי הרפורמה, עם פרופ' קוטלר ועם פרופ' אבי בלייך ועם מנכ"ל משרד הבריאות וכן הלאה, ועם שתי קופות, מהבכירים בקופות.
<עמרי פריש: כל נושא התחלואה הכפולה תקוע, אי אפשר בכלל לגעת בו.
<עמרי פריש: הקופות אומרות, 'מה שלא ישימו לנו אקדח מול הרקה, אנחנו בשנתיים הראשונות לא נעשה שום מיזמים, שום פיילוטים, תנו לנו להבין איפה הרווחנו ואיפה הפסדנו, אחרי שנתיים תבואו ונדבר איתכם על כל מיני מיזמים.
<עמרי פריש: כן, זה מאפשר לנו היום, לאנשים שמסיימים פה את הטיפול וחוזרים לקהילה להגיד להם 'הקופות צריכות לתת לכם עכשיו מעקב פסיכיאטרי בתוך הקופות, תיגשו ותנצלו את זה'.
<עמרי פריש: אבל מה שיותר מהלך, להערכתי יעבור בין שנה וחצי לשנתיים עד שיהיה בכלל עם מי לדבר ברמה של תחלואה כפולה, מי מטפל בתחלואה כפולה.
<עמרי פריש: רשמתי, יש רשימה מאוד חלקית של 15 הישגים ב-15 שנה, בכתפיים הצנועות שלנו.
<עמרי פריש: זה מה שהצלחנו, אני מקווה שב-15 השנה הבאות נצליח גם.
<עמרי פריש: אז הראשון, כמו שאמרתי לכם, זו יוזמה פרטית להקמת כפר חדשני, ייחודי, בשיטה שלא הייתה קיימת.
<עמרי פריש: השני, שהוא הכי חשוב, עזרנו ליותר מ-1,200 צעירים.
<עמרי פריש: תכפילו כל אחד כזה בערך ב-10, אבא, אמא, אח, אחות ועוד, אז תראו לכמה אנשים השתדלנו לעשות טוב.
<עמרי פריש: אחוזי הצלחה פה מחקרית, אני לא אכנס כרגע להרחבה, נחשבים מהגבוהים ביותר בארץ, עם אחוזי נשירה מהנמוכים ביותר בארץ.
<עמרי פריש: לאחוזי נשירה יש גם משמעות, כי אתה יכול להשקיע הרבה כסף, אבל אם יש הרבה נשירה אז בעצם כל הזמן אתה מטפל באותם אנשים.
<עמרי פריש: הכרה של משרד הבריאות.
<עמרי פריש: אותו סל שיקום שהזכרנו.
<עמרי פריש: עד בערך שנתיים-שלוש אחרי שאנחנו נפתחנו, כל מי שהשתמש בסמים, היה אסור לו לעלות לוועדת סל שיקום ובעקבות אותו תיקון שתיארתי נפתחו כל הוועדות בארץ לנפגעי סמים.
<עמרי פריש: שוב, למעט הרואין, הרואין לא כלול בתוך הסיפור.
<עמרי פריש: הפעלת הבית החם בהודו.
<עמרי פריש: גם זה פרויקט שאנחנו מפעילים, בעידודה של הרשות למלחמה בסמים.
<עמרי פריש: אשמח כמה שפחות לדבר על זה, זה הסיכום שיש לנו עם ההודים, 'תעבדו 200 שנה, רק בשקט, אל תבלבלו את המוח, אל תעשו רעש בתקשורת, אל תעשו, אז תוכלו להמשיך לעבוד כמה שאתם רוצים'.
<עמרי פריש: אנחנו מפעילים שם פרויקט, פעם היה בצפון ובדרום, כרגע זה רק בצפון וכל עונה כזאת, העונות בהודו זה חמישה חודשים צפון, חמישה חודשים דרום.
<עמרי פריש: נכנסים בערך 15,000 כניסות של מטיילים אלינו לתוך הפרויקט הזה.
<עמרי פריש: אני לא ארחיב כרגע את כל מה שאנחנו עושים.
<עמרי פריש: זה גם עם הרשות למלחמה בסמים.
<עמרי פריש: מחקר הערכה.
<עמרי פריש: זה נראה לכם פשוט, אבל אין כמעט מחקרי הערכה על קהילות טיפוליות בארץ.
<עמרי פריש: הרשות מימנה מחקר הערכה של שלוש שנים, אנתרופולוג שישן פה, חוקרים, משהו מאוד גדול.
<עמרי פריש: על סמך זה ביססתי את הנתונים, לא המצאתי אותם.
<עמרי פריש: אנחנו בעבור הרשות למלחמה בסמים פיתחנו סדנאות מניעה לחיילים קרביים ותומכי לחימה.
<עמרי פריש: התחלנו מ-200, 400 עד 8,000 בשנה.
<עמרי פריש: בחודש האחרון אוספים אותם לשבוע, הכנה לאזרחות מה שנקרא, אז עושים הכנה לקראת הטיול גדול.
<עמרי פריש: יש לנו כיסויי דרכון שפיתחנו, כל מיני פרויקטים.
<עמרי פריש: היה פה לפני שבוע תורם מאוד גדול, שאל אותי מה החזון שלך לעוד עשר שנים?
<עמרי פריש: אמרתי לו 'לסגור את הכפר', הוא אמר לי 'אז למה אתה צריך את הכסף?
<עמרי פריש: ' אמרתי 'אני מקווה שאף אחד לא יצטרך אותנו, אבל בינתיים אנשים צריכים אותנו אז שנהיה כאן'.
<עמרי פריש: פוליסת ביטוח.
<עמרי פריש: אני לא יודע אם אתם יודעים, מדינת ישראל היא היחידה בעולם שיש שתי חברות ביטוח שמבטחות נפגעי סמים.
<עמרי פריש: חיליק מגנוס נוסע להביא אותם פסיכוטים, בתוך הפוליסה, זה הפניקס ומגדל, אלה חברות גדולות.
<עמרי פריש: אחרי המון ביקורים שלהם כאן ופגישות שלנו איתם,כ ואנחנו היינו שותפים לניסוח של הפוליסה - - -
<איתן גורני: זה לא הלך קל.
<איריס יוגב: זה פריצת דרך משמעותית.
<עמרי פריש: זה לא הלך קל.
<איריס יוגב: בדרך כלל זה בפוליסות ביטוח יש החרגה של סמים.
<עמרי פריש: הייתה החרגה שאם אתה משתמש בסמים וזה בניגוד לחוק, אז בעצם הפוליסה לא תקפה.
<עמרי פריש: מה ששכנע אותם, תיכף תראו את הנתונים, זה שכבר אין מה לעודד יותר שימוש בסמים בזמן הטיול, אז לא היה חשש שהפוליסה תעודד יותר שימוש בסמים.
<עמרי פריש: הספר שיצא.
<עמרי פריש: יצא ספר נרחב שהרשות הוציאה אותו, ד"ר חגית בוני-נח, על תרמילאים וסמים, אסופה של תיעוד, מחקר, טיפול, מניעה וכן הלאה.
<איתן גורני: עמרי, אנחנו מאיימים בהוצאה חדשה עכשיו.
<איתן גורני: לעדכן את הספר ולהוציא אותו.
<עמרי פריש: מצוין.
<עמרי פריש: אני חושב שידע הוא דבר קריטי בהבנה.
<עמרי פריש: תיכף תראו את הסעיף האחרון.
<עמרי פריש: הרחבת הכפר, כמו שאמרתי לך, עם קרן רש"י, המפעל של משרד הרווחה, שאמרתי, להגדרת אוכלוסייה חדשה.
<עמרי פריש: אנחנו רק לפני ארבעה חודשים הצלחנו לשכנע את משרד הבריאות לצאת עם נוהל חדש שכותרתו, אתם לא תאמינו אם אני אגיד את זה, אבל זאת הכותרת, תסתכלו, 'הטיפול במשתמש נורמטיבי מתפקד'.
תמר זנדברג: מה זה כולל הנוהל הזה?
<עמרי פריש: למשרד הבריאות, כשהוא רוצה לפקח הוא צריך להוציא נוהל, מהדורה כך וכך, מה צריך לקבל פסיכיאטר, מה צריך ככה ומה צריך ככה ומה צריך ככה, ישבה ועדה גדולה שלהם איתי וכל הרופאים בירושלים איזה שש שעות ללמוד ויצא נוהל פיקוח על מרכז טיפולי לנפגעי סמים שכותרתו 'משתמש נורמטיבי מתפקד'.
<עמרי פריש: זה מהלך בעיניי נורא מתקדם של משרד הבריאות, להכיר במונח הזה שאנחנו משתמשים בו כל כך הרבה שנים.
תמר זנדברג: אנחנו רוצים לראות את הנוהל הזה.
<עמרי פריש: אני יכול להוציא לך אותו.
<עמרי פריש: חלקם כרגע עוד בעבודה, אבל שמונה מחקרים ועבודות דוקטורט.
<עמרי פריש: אנחנו מעודדים, אני נורא אוהב דוקטורנטים, מישהו יושב ואוסף לך את כל החומר הספרותי בעולם, אתה רק צריך לקרוא מה הוא כתב.
<עמרי פריש: אני משתדל להכניס פה המון עבודות מחקר, אז יש לנו שמונה דוקטורנטים ועבודות מחקר, אני מקווה שיהיה עוד.
<עמרי פריש: שוב פעם, החבורה הזאת עוזרת לנו.
<עמרי פריש: רק אמרתי, בלי להיכנס לזה, אבל אתם צריכים לדעת שמחקר הערכה בכפר איזון מתפרסם ב-2006, זה כבר כמעט עשר שנים.
<עמרי פריש: מחקר נוסף היה ב-2003, מתוך ארבע קהילות, כבר שלוש סגורות, וזה איזה שהיא הערכה מעצבת ב-95'.
<עמרי פריש: אין מחקרי הערכה לקהילות רפואיות בארץ, אתם צריכים לדעת.
<איריס יוגב: אחת רק עברה מקום.
עמיר פרץ: אני רק מציג את התמונה.
עמיר פרץ: על מחקר ההערכה שכבר הזמינו אני לא רוצה לפרט, כי איך בודקים הצלחה ומה בודקים הצלחה.
עמיר פרץ: אתם זוכרים את הבחורצ'יק הזה שסיפרתי לכם עליו, שהגיע לאילת?
עמיר פרץ: הוא סיים פה בהצלחה, התקבל ללימודים בטכניון, סיים מצטיין נשיא בטכניון, התקבל לעבוד באחת מחברות, אני לא רוצה להגיד הכי מפורסמות בארץ.
עמיר פרץ: אז בתחקיר הביטחוני הוא רשם אותי אז הם באו לכאן לראיין אותי, אבל כשהגיעו חוקרים הסתבר שפעם בחודשיים הם נפגשים כל הצוות של היחידה, ואם מישהו מעביר ג'וינט הוא לוקח שתיים-שלוש שאכטות ומעביר הלאה, ואז התחיל דיון האם לרשום אותו בהצלחה או לא בהצלחה.
עמיר פרץ: בין החוקרים.
עמיר פרץ: אני מסבר רק את אוזניכם, לכן אני לא אפרט, היו ארבעה מדדים, קליני פסיכיאטרי, רגשי קוגניטיבי, תפקודי התנהגותי והיבט חברתי.
עמיר פרץ: אני לא אכנס בהרחבה למחקר.
עמיר פרץ: להסביר במילה אחת למה אנחנו לא קוראים לזה תחלואה כפולה אלא אבחנה כפולה.
עמיר פרץ: משום שהחבר'ה של נפגעי סמים, יכול להיות התמכרות ואז יש אולי איזה שהוא סוג של מחלה, אבל גם פה צריך לעשות הבחנה.
עמיר פרץ: גם כשיגיע אלינו מכור לקנביס, ומגיעים מכורים לקנביס, זה לא דומה להתמכרות להרואין.
עמיר פרץ: זה טיפול אחר, זו גישה אחרת, אבל יש התמכרות.
עמיר פרץ: אני נזהרתי מלכתוב 'שימוש לטובה', אז כתבתי 'שימוש' בשביל שלא יקפצו עליי, אבל כשאני ראיתי לא מזמן שני חבר'ה צעירים שהלכו פה למסיבה ולקחו אקסטזי, אתם יודעים האקסטה מאוד מגבירה את יכולת המישוש והאהבה והכול וכל מה שהם רצו זה לעשות קצת אהבה טובה, חצי חצי, אחד פסיכוטי, אחת לא פסיכוטית, לא היה שום שימוש לרעה מבחינתם, אלא שימוש לטובה.
עמיר פרץ: אז אני בזהירות כתבתי שימוש ושימוש לרעה, ובצד של המשבר הנפשי - - -
עבדאללה אבו מערוף: שיישאר תמיד ככה, שימוש בלי המילה 'טובה'.
<עמרי פריש: אני הייתי זהיר, לא רציתי שיקפצו עליי, אז לא כתבתי שימוש לטובה.
<עמרי פריש: כי לא הייתה כוונה רעה.
<עמרי פריש: אני אסביר משהו, בניגוד לרע, זה שאם אני נותן לך אישור להשתמש ברטלין ב-2 ליום ואתה משתמש ב-10 ליום, רצית מרשם, אז קיבלת, אבל עשית שימוש לרעה.
<עמרי פריש: לעשן ג'וינט או לקחת אקסטה או אל די או אסיד, זה לא שימוש לרעה במובן של כוונת המשתמש.
<עמרי פריש: בצד של ההפרעה הנפשית, הרבה פעמים זה משבר זמני.
<עמרי פריש: משבר זמני זה התקף פסיכוטי, התקף חרדה, פרנויות, מצב מאני, דיכאון.
<עמרי פריש: זאת לא מחלה.
<עמרי פריש: וגם הפרעת אישיות זאת לא מחלה, בורדרליין זאת לא מחלה.
<עמרי פריש: ויש כאלה שהם כן מחלה.
<עמרי פריש: לכן אנחנו קוראים לזה אבחנה כפולה ולא תחלואה כפולה.
<עמרי פריש: אני לא אכנס עכשיו, אבל אתם מבינים שסוגיית הביצה והתרנגולת היא מורכבת מחקרית, טיפולית, פוליטית, כל מה שאתם רוצים.
<עמרי פריש: מה היה שם קודם, השימוש בסמים, המשבר הנפשי, או קודם זה והבן אדם הרגיש ולקח ואחר כך - - - אין על זה תשובות.
<עמרי פריש: אין ספור ימי עיון ודיונים.
<עמרי פריש: אני מציג את זה כאן בשביל לדעת שמי שחושב שנורא קל להגיד קודם היה א' ואחר כך היה ב', יש עם זה בעייתיות.
<עמרי פריש: שתיים-שלוש מילים על נושא התרמילאות.
<עמרי פריש: זו תמונת שאהבתי שמצאתי בעיתון הודי, מי שמזהה שם מה שהיא עושה, בסדר, והכותרת הייתה נדיבות ורוחב לב.
<עמרי פריש: אני כבר אמרתי קודם, בעיניי תופעת התרמילאות היא בעלת המשמעות הגדולה ביותר בתרבות צריכת הסמים של צעירים כאן בארץ.
<עמרי פריש: זה לא שאנחנו מטפלים פה רק בתרמילאים, אני חוזר ואני אומר עוד פעם.
<עמרי פריש: הנתונים פחות או יותר.
<עמרי פריש: תופעת התרמילאות מתחילה בתחילת שנות ה-80, החזרת חצי האי סיני, סנטה קתרינה, ההר הגבוה, למי שזוכר, זה היה המפלט, ללכת לטייל בהר הגבוה עם איזה בדואי וב-82' מלחמת לבנון הראשון.
<עמרי פריש: כולם בדרום אמריקה, בלי להיכנס להרחבה, זאת אומרת אנחנו עם תופעה חברתית של 35 שנה, לא משהו שהולך להסתיים מחר.
<עמרי פריש: הנחת היסוד שמקובלת על כולם, מבדיקות עם חברת ביטוח וכרטיסים והכול, שבסביבות 50,000 תרמילאים נוסעים כל שנה.
<עמרי פריש: אם תיקחו בחשבון שאסור לי להגיד את מספר המתגייסים, למרות שאני מניח שרובם יודעים את זה דרך האינטרנט, אז אני רק אגיד בהכללה, זה יותר מ-85% מהמשתחררים שלנו.
<עמרי פריש: שלא תטעו לחשוב שכולם מהבקו"ם נוסעים לנתב"ג, אבל כיוון שאלה נתונים שמצוינים כבר 15 שנים, זאת אומרת במסלול ההתבגרות של צעיר ישראלי הנושא הזה של הטיול הגדול - - - אחד הבנים שלי סיים לפני שבוע יחידה מובחרת, הייתי בטקס, עלה אחד החבר'ה לברך בשם הילדים, ובסוף הוא אומר 'אוקיי, והכי חשוב, אל תשכחו לכל מי שקונה כרטיסים, היציאות פה, פה, פה ופה'.
<עמרי פריש: ככה הוא סיים את ה - - - 'חבר'ה, סעו להודו ודרום אמריקה'.
<עמרי פריש: ההערכה הנמוכה, אני מדגיש הנמוכה, היא שכ-90% מהם עושים סמים בזמן הטיול.
<עמרי פריש: אני אומר עוד פעם, כדי שזה יהיה ברור מה שאני מתכוון, זאת אומרת רוב הילדים הכי נורמטיביים שלנו, הכי מתפקדים, למעט כמובן הילדים של כל מי שנמצא כאן, שהם ב-10%, זה ברור לגמרי, מעבר לכמה חריגים כאלה, עד כדי כך שאפילו אני ישבתי עם המדען של הרשות למלחמה בסמים לא מזמן, הוא שאל אותי 'בוא תציע עבודות מחקר, אתה כל הזמן בשטח', אמרתי לו 'תשמע, בוא נאתר אחרי החזרה מהטיול את ה-10% האלה, ננסה להבין מה הדפקה שלהם, אולי, אולי, יכול להיות גם שנגיע למסקנה שאין לנו מה להתערב, על שום משתנה אנחנו לא יכולים להשפיע, אבל לפחות נדע מה היה שם ב-10% האלה שעוברים את כל הודו ודרום אמריקה ולא עושים סמים.
<טלי טסלר: אני מאלה, אגב.
<טלי טסלר: הייתי חצי שנה בדרום אמריקה ולא נגעתי בסם.
<עמרי פריש: תישארי פה למחקר אחר כך.
<עמרי פריש: לא, אני אשאל אותך שאלה אחרת, באיזה שנים טיילת?
<טלי טסלר: ב-2007-8, בדרום אמריקה כולה.
<עמרי פריש: אבל הנתון הזה נראה לך אמין פחות או יותר, בתור מי שהסתובב שם?
<טלי טסלר: כן, אפילו יותר מ-90% בוודאות.
<עמרי פריש: לא, סתם, רציתי לשמוע, לא מהצד שלי, האם את מסכימה עם הנתון.
מירב בן ארי: אני רוצה להעיר משהו, אני קראתי מאמר מאוד מעניין בנושא הזה של התרמילאים, דווקא כשהייתי בהודו.
מירב בן ארי: הייתי בהודו בחגים האחרונים, קראתי מאמר מאוד מעניין, וההערכה 90%, האמת, גם לפי מה שכתוב במאמר הזה, הרבה יותר רלוונטי להודו, אני יכולה להגיד לך שבדרום אמריקה זה אחוז נמוך יותר.
מירב בן ארי: הוא מדבר פה על 85%, אבל - - -
<עמרי פריש: אם את מדברת על העבודה של בלחסן.
מירב בן ארי: זה לא אותם מספרים.
<עמרי פריש: היא רלוונטית ללפני 12 שנה.
מירב בן ארי: לא, ממש לא.
<עמרי פריש: לא מתי היא פורסמה, מתי היא נחקרה.
<עמרי פריש: אני אומר לכם באחריות, אתם לא חייבים לקבל את זה, דרום אמריקה כבר שלוש-ארבע שנים נותנת פייט מצוין להודו, יש סוגים אחרים של סמים.
<טלי טסלר: אבל הנפגעים, זה נשמע לי - - -
<עמרי פריש: עכשיו לגבי הנפגעים.
<עמרי פריש: מדברים על איזה מחקר שעשו, פרופ' פוטסמן ניסה ברגע נתון לבדוק, כי ההערכה היא שיש בערך 2,000 בשנה בדרגות שונות.
<עמרי פריש: למה יש קושי לאסוף נתונים?
<עמרי פריש: כי חלק גדול מאוד מהם מגיע לקליניקות הפרטיות ולא מגיע לשום מקום שניתן לאסוף ממנו נתונים.
<איריס יוגב: אבל קודם כל איך אתם מגדירים נפגעים?
<עמרי פריש: כל מי שהלך לטיפול ואמר 'חזרתי ומשהו אצלי לא בסדר'.
תמר זנדברג: כלומר פנה לטיפול.
<עמרי פריש: הוא פנה לטיפול ואמר 'משהו אצלי לא בסדר', ואני מפריד, בדרך כלל מי שחוזר מהטיולים האלה עוד שלושה חודשים הולך בזיגזג ולא מתאפס על עצמו.
<עמרי פריש: אז אני לא מדבר על ההתאקלמות שמסוף הטיול בחזרה למערכת הישראלית.
<עמרי פריש: אני מדבר על אנשים שהגיעו לטיפול.
<עמרי פריש: אני לא אכנס לזה, אבל אנחנו מחלקים את התרמילאות להמון תקופות ביניים נורא מעניינות, אני קורא על זה המון, נוסע המון, חוקר המון.
<עמרי פריש: היום אני לא ארחיב, אני רק אגיד שמה שמאפיין עכשיו את השנים האחרונות זה האייפון והגלקסי, מה שנקרא.
<עמרי פריש: אם פעם היית יכול לעלות בדרום אמריקה להימלאיה ולהתנתק מהעולם ולדבר עם ההורים פעם באני לא יודע כמה, כולם היום מעלים בפייסבוק, באינסטגרם, כל הזמן, אין מקום, הכי נידח בעולם, אפילו בהודו, שאין wifi, שאתה יכול מיד להתקשר ואפילו גנרטור קטן, כי אין שם חשמל רוב הזמן.
<עמרי פריש: אין יותר מצב.
<עמרי פריש: כולם מעלים תמונות, אפילו ברמה, שתבינו, בפעם האחרונה שהייתי לפני ארבעה חודשים, המשפחה שמפעילה שם את הבית הייתה חולה, אז אני עליתי לערים ולכפרים לבד, לקחתי איזה הודי מיחידת החילוץ שם ובגסט האוס הראשון פגשתי שני חבר'ה מדובדבן, שהצטרפו אליי, ואז כשהגענו לאיזה כפר, הוא אמר 'עמרי, אתה רוצה לדבר עם החבר'ה?' אמרתי לו 'בשמחה', תאמינו לי, 30 דקות היו מרוכזים בגסט האוס תשעה אנשים, המפק"צ, הסמל, הכול דרך הווטסאפ הקבוצתי.
<עמרי פריש: זה נגמר, המקריות הזאת, אני אבוא לכפר הזה ונראה את מי נפגוש, ולגסט האוס הזה ונראה את מי נפגוש, הכול היום מרושת.
<עמרי פריש: זאת אומרת מה שאנחנו רואים בעצם זה שיש שינויים מאוד משמעותיים בנפגעי הסמים מאלה שאנחנו מטפלים.
<עמרי פריש: אגב, אם תשאלו את משרד הרווחה, גם בקהילות הטיפוליות בהדרגה רואים שינויים, אבל אני מדבר על האוכלוסייה שלנו.
<עמרי פריש: אמרתי, לרוב צעירים, הרקע שאמרתי, מערכות תמיכה, ללא רקע, אבחון מתמשך, סמים חדשים, שתיכף אני אגיד על זה מילה, בעיקר הקנביס הרפואי.
<עמרי פריש: אני אקרא לו בקיצור רפואי, למרות שאתם יודעים שזה קנביס לשימוש לצרכים רפואיים, הוא לא רפואי בתפיסתו.
<עמרי פריש: סמי הפיצוציות וסמי ההזיות ועלייה דרמטית של אחוזי האבחנה הכפולה מכלל הנפגעים, אנשים במצבים פסיכוטיים, חרדות וכן הלאה.
<עמרי פריש: אי אפשר קצת בלי זה, קצת קצת.
<עמרי פריש: אגב, זה צילמתי בבית שלנו, כשמגיעה הגברת שמפעילה את הבית ואנחנו לא היינו שם שבעה חודשים, בשביל שתבינו איך נראים הקנביס בחוץ, זה לא האדמה שלנו, זה לא הגשם שלנו, זה לא האקלים שלנו.
<עמרי פריש: צומח אחלה, יפה וטוב.
<קריאה: זה בהודו.
<עמרי פריש: בהודו.
<עמרי פריש: זה שיחי קנביס למי שלא מזהה.
<עמרי פריש: התמונה לא די ברורה.
<עמרי פריש: תיכף אני אסביר.
<עמרי פריש: כשאתם רואים, 70%, 20%, 10%, זאת אומרת שאין מחקר מדויק, אני אומר ממה אנחנו פוגשים כאן, וזה חשוב להבין.
<עמרי פריש: מכלל משתמשי הקנביס בערך 70% יחוו חוויה טובה ומי שיגיד לכם שזה לא נכון לא מכיר את עולם משתמשי הקנביס.
<עמרי פריש: 70% מהם יחוו חוויה טובה, ידווחו על חוויה טובה, ימשיכו להשתמש, אחד יותר, אחד פחות.
<עמרי פריש: עוד 20% בערך, זה לא ישפיע עליהם בכלל.
<עמרי פריש: אז הם ינסו עוד פעם, עוד פעמיים, עוד שלוש ויפסיקו, וההערכה הכללית, שבערך 10%, וקשה נורא לדעת את המספר המדויק, ייפגעו.
<עמרי פריש: צריך לזכור שה-10% האלה היו לרוב ב-70% שם.
<עמרי פריש: אבל צריך להציג את הנתונים הנכונים.
<עמרי פריש: עוד פעם, כשאני אומר נכונים, אין לי מחקר לכן אני מציין את זה, שאני יכול לצטט מכאן ומכאן ומכאן, אבל צריך להבין שרוב משתמשי הקנביס לא ייפגעו ויהיה להם טוב מהשימוש.
<עמרי פריש: זה חלק מהותי מההבנה של המודל הטיפולי, בעיקר איך אנחנו מכינים אותם ליציאה מהכפר.
תמר זנדברג: למה אתה קורא השפעה רעה?
<עמרי פריש: חרדות, פסיכוזות, פגיעה בדרייב.
<עמרי פריש: תיכף אני אגיד.
תמר זנדברג: לפי הדיווח העצמי שלהם?
<עמרי פריש: רק דיווח עצמי, פנייה שלהם לטיפול.
תמר זנדברג: לצורך העניין, מי שבבית עכשיו, מהחבר'ה של כל אחד פה שאומר 'אני לא נוגע בזה, זה עושה לי חרדות, זה מכניס אותי לזה וזה', והוא יענה נניח על סקר, ישאלו אותו והוא יגיד 'זה עושה לי חרדות', הוא נכנס - - -
<עמרי פריש: אני לא שואל, אני יודע רק מאלה שפונים לטיפול.
<עמרי פריש: מי שיושב ומספר לחבר'ה שלו, אני לא יודע לענות על זה.
תמר זנדברג: כלומר מבין - - - אבל מה ה-100% פה?
<עמרי פריש: תנו לי להמשיך ואז אני חוזר לזה.
<עמרי פריש: אני רוצה להגיד משהו שצריך להבין אותו כשמנתחים.
<עמרי פריש: אני מתייחס לזה בפן הטיפולי, תיכף תבינו למה אני מתכוון.
<עמרי פריש: שינויים באיכות הקנביס, תיכף תראו את השינויים, שינוי הולך וגובר באקלים התרבותי.
<עמרי פריש: אני בכלל לא נכנס אם זה טוב, אם זה לא טוב, למה זה, מבחינתי זו עובדה שאני צריך לקחת אותה בחשבון בתהליך הטיפולי.
<עמרי פריש: יותר ויותר חברי כנסת צעירים נכנסים לכנסת, יותר ויותר אנחנו שומעים, קוראים בארצות הברית, קוראים בכל מיני דברים בעולם, קוראים באינטרנט, קוראים בעיתונים, אתה לא יכול להמשיך לשגר את המסרים מלפני 20 שנה ולחשוב שזה יחזיק מעמד, שבן אדם אחר כך ייצא לתל אביב, חיפה, מושב או קיבוץ.
<עמרי פריש: אני אסביר.
<עמרי פריש: למשל, מי שמכיר את 12 הצעדים יודע שיש דבר כזה מקומות, מצבים ואנשים.
<עמרי פריש: מישהו מלפני שבועיים שסיים פה התקבל ללימודים באוניברסיטת תל אביב.
<עמרי פריש: אם הייתי נצמד למקומות אז הייתי אומר לו 'תקשיב, יש מחקר של הרשות שאומר שבאוניברסיטת תל אביב 72% עשו סמים בשנה האחרונה.
<עמרי פריש: אתה לא יכול ללכת ללמוד באוניברסיטת תל אביב', אז הוא יגיד לי 'אז אני הולך לתל חי', אני אגיד לו 'סורי, בתל חי זה 76%'.
<עמרי פריש: אז מה בסוף?
<עמרי פריש: אני אבנה לו אוניברסיטה על הים רק בשבילו?
<עמרי פריש: אני לא יכול לחיות, טיפולית, אני מדבר בטיפולית, בסביבה כזאת.
<עמרי פריש: אני צריך להכין אותו לזה שהוא חוזר לסביבה מעשנת.
<עמרי פריש: זו המציאות, לשם אני צריך להפעיל אותו ולכוון אותו.
<עמרי פריש: אני חוזר עוד פעם, תזכרו את הרקע, אנחנו מדברים בעצם על המונח החדש של משתמש נורמטיבי מתפקד.
<עמרי פריש: אני לא יודע אם אני אעשה את זה בהרחבה, אני רק אגיד, אנחנו מזהים שיש דרגות שונות לגמרי של טיפול.
<עמרי פריש: אגב, אם תשאלו אותי איפה יש יותר נפגעים, בדרגה הזאת או זאת או זאת, אני לא אדע להגיד לכם.
<עמרי פריש: זה באמת.
<עמרי פריש: אני לא אכנס בהרחבה, כי היום אין לנו זמן, הראשון זה משתמש מזדמן שמה שמאפיין אותו שהוא לא מידרדר.
<עמרי פריש: וואלאק, הוא לא מתעסק, יש, מישהו הביא, בסדר, הוא קנה בטיול, זה לא מעניין אותו, לקח שאכטה, אני לא יודע מה, זה לא משנה לי ירוק, חום, מה שיש בשוק.
<עמרי פריש: זה בכלל לא משנה כרגע.
<עמרי פריש: יש את המשתמש האקראי שזה נקרא סופ"שים.
<עמרי פריש: אפילו אם הסופ"שים במונחים של הצעירים עוד מהצבא, זה משהו שיש לו מיתולוגיה, אבל גם אין עבודה, אין לימודים באוניברסיטה וכן הלאה וכן הלאה.
<עמרי פריש: אחר כך יש את הקבוע אבל הלא רציף, הוא מתחיל לעשן פעם פעמיים, אבל הוא צריך להתארגן, אי אפשר כל הזמן לשנורר על החבר'ה.
<עמרי פריש: בטיול האחרון, בגלל שישבתי לבד בהרבה כפרים, ניסיתי להתחקות אחרי תופעה, אתם יודעים, שיושבים החבר'ה ומישהו מחליט להוציא ולקסס, אז יש השאלה מי פותח.
<עמרי פריש: אתה רואה פתאום שכל פעם פותח מישהו אחר, אבל יש אחד שהוא לא פותח.
<עמרי פריש: אז שאלתי אותם, מה עושים פה בהודו, עם האווירה הזו שלאורך זמן יש מישהו שהוא לא פותח?
<עמרי פריש: כי אז הוא חי על חשבון אחרים והם שם סופרים כל רופי.
<עמרי פריש: אני לא אכנס עכשיו לכל מה שלמדתי שם, משתמשי - - -
<איריס יוגב: מה הייתה התשובה?
<עמרי פריש: שהם בסוף מעירים לו, אבל לא כשיושבים בקבוצה, כאילו לא להלבין את פניו.
<עמרי פריש: הם יתפסו אותו בצד בשקט, יגידו, 'תשמע אח שלי, זה לא, תפתח גם אתה'.
<עמרי פריש: משתמשי ערב נתפסים כמשתמשים מאוד מאוד אחראים בקרב המעשנים.
<עמרי פריש: משתמשי ערב זה אומר, אני גמרתי עבודה, אני גמרתי לימודים, אני גמרתי להשכיב את הילדים, זה כבר אנשים נשואים עם ילדים, אני יושב על המרפסת ומעשן ג'וינט.
<עמרי פריש: אין מישהו בעולם שיגיד לך שבבוקר עדיין יש השפעה.
<עמרי פריש: אפילו משרד הבריאות, שהוציא את הכללים ל - - - אמר שש שעות, כשהוא לקח את המקסימום האפשרי שעוד יכול להיות משהו.
<עמרי פריש: אז אם מישהו בעשר מעשן ג'וינט ובשמונה הוא יגיע לעבודה, אין מישהו שיגיד שעדיין הוא בסטלה, או שהוא לא שולט בעצמו, או אני לא יודע מה.
<עמרי פריש: אחר כך יש את כל היום ובסוף יש את כל יום כל היום, זה מה שבעגה שלנו אנחנו קוראים עספורניקים, אם אתם מכירים את ה - - -
מירב בן ארי: המשפט שלהם.
<עמרי פריש: תיכף אני אגיע לעספור ולאינטרנט קצת.
<עמרי פריש: אנחנו רואים חמש פגיעות אפשריות במשתמשי קנביס, ואני מדגיש, משתמשי קנביס בלבד.
<עמרי פריש: רבע ממטופלי כפר איזון מגיעים על פגיעת קנביס בלבד.
<עמרי פריש: אני לא בא להגיד לכם מה לעשות, תחליטו כל החלטה פוליטית שאתם רוצים, רק שימו את הדברים, תדעו - - - אני לא מתערב בפן הפוליטי.
תמר זנדברג: סליחה שאני מתערבת, עמרי, זה לא כנס נגד קנביס וגם לא בעד לגליזציה.
תמר זנדברג: זה ביקור כאן ללמוד על המקום.