GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירב בן ארי: תבינו, אנחנו חברי כנסת ותבינו כמה - - - ועוד הוא מינוי של כחלון וחיכיתי כמעט חודשיים ועכשיו ביטלו לי את זה, לפני שעתיים.
מירב בן ארי: אבל בסדר, יש לנו עכשיו זמן, הסכין לא מונחת על הצוואר, אבל היא נמצאת שם.
מירב בן ארי: אתם יודעים שאני וגם גיא, שייאמר לזכותו שעשה עבודה באמת - - -
<אמנון מיכאל: המון המון תודות לגיא.
מירב בן ארי: באמת עשה עבודה חבל על הזמן.
מירב בן ארי: אני יודעת וגם הבטחתי ליו"ר הוועדה וגם יש לכם פה עכשיו עוד שותפה לדרך, שזו יו"ר הוועדה, זה נושא חשוב בפני עצמו ואנחנו, אני בטוחה שאני אומרת בשם שתינו, אנחנו מגויסות לעזור ואנחנו לא ננוח.
מירב בן ארי: יש לנו עכשיו שנתיים, אבל נתחיל להיערך.
מירב בן ארי: ודרך אגב, אני אמרתי שאם ניתקל בחומה בצורה, כמו שיש עכשיו, ולא נצליח לשבור אותה, למרות שאני רוצה גם לדבר עם עדיאל, אז אנחנו נחפש עוד.
מירב בן ארי: אבל אנחנו נהיה איתכם ונלווה אתכם.
מירב בן ארי: המקום הזה לא ייסגר, חס וחלילה.
תמר זנדברג: קודם כל אני רוצה מאוד להודות לקהילה, לאמנון, ליוסי ולכל הצוות על האירוח, על שפתחתם בפנינו באמת את הבית שלכם במובן המילולי, המטופלים.
תמר זנדברג: הוועדה הייתה כבר בכמה וכמה מקומות, מוסדות בכל הארץ, בלי לפגוע באף אחד אחר אני יכולה להגיד שכאן גם החיבור עם המטופלים.
תמר זנדברג: מפעם לפעם אנחנו יותר ויותר מתחככים בדרכים הטיפוליות ובאמת מכל העבודה שלנו בוועדה היום עלתה בצורה מאוד ברורה החשיבות והמרכזיות של תכניות 12 הצעדים בדרך החיים של הטיפול בהתמכרות.
תמר זנדברג: אז אני רוצה קודם כל להודות לכם שהצגתם את זה בפנינו, שפתחתם בפנינו, ועל השיתוף ועל ההתנסות, גם ההתנסות החווייתית שהייתה פה באמת עוצמתית.
תמר זנדברג: דבר שני, לגבי הבעיות והמכשולים שנתקלנו.
תמר זנדברג: אני רוצה להפריד אותם לשני דברים, למרות שהם לא מופרדים, כמו שאמרתם, כן כאן המקום הפיזי והמקום הטיפולי כאן, החיבור ביניהם הוא מאוד ניכר גם במקום הפיזי, אבל בכל זאת אני רוצה להפריד, פעם אחת זה המקום הטיפולי, ובאמת ראינו שיש כאן בעיקר קהילה, גם האשפוזית וגם הקהילה, שהם באמת נותנות מענה, לא רוצה להגיד ייחודי, אבל נקרא לזה חשוב מאוד, מאוד מאוד חשוב ועם תרומה מאוד מרכזית ומשמעותית לתחום הטיפול בהתמכרות בכלל בישראל, גם דרך מה שהמטופלים כאן אומרים וגם ההדרכות והפצת הידע, נקרא לזה, שאתם עושים לכל האזור.
תמר זנדברג: לכן הפנייה הראשונה שלנו ביחד בשם הוועדה תהיה למשרד הרווחה בנושא המיטות.
תמר זנדברג: אני שמה רגע את נושא ההפרדה בין גברים ונשים בצד, זה חשוב לפתח כלים וטיפול ייחודי לנשים, השבוע אנחנו גם נעשה על זה דיון ונמשיך ללוות את הנושא הזה, כי לי יש תחושה שיש כאן תחום של רפואה או טיפול מגדרי שעדיין לא פוצח עד הסוף ולא הובן עד הסוף על ידי המוסדות וצריך לפתח את הידע בו, גם האקדמי וגם המקצועי, אבל זה לא במקום הטיפול שכבר קיים, שהוא כרגע במיוחד לגברים, אבל הוא נותן מענה מאוד מאוד חשוב, ולכן אנחנו רואים בצמצום מספר המיטות פגיעה בטיפול, גם מבחינת הכמות, כי ככל שיש פחות אפשר לקלוט פחות אנשים, אבל גם מבחינת היכולת להחזיק את המקום שצריך איזה שהוא מינימום מסוים, איזה שהוא סף מסוים של מטופלים כדי שהמקום יוכל להחזיק את עצמו ולהיות מאוזן ושקט ובטוח מבחינה תקציבית כדי שיוכל להתעסק עם הנושא הטיפולי.
תמר זנדברג: לכן הפנייה שלנו היא לשר הרווחה, לבוא איתכם בדברים, מה הוא מינימום המיטות שאתם צריכים כדי לשמר את המקום על הייחודיות הטיפולית שלו ולהבטיח את הדבר הזה, וכל פיתוח נוסף יהיה במקביל ובנוסף ולא במקום.
תמר זנדברג: זאת אמירה ראשונה.
תמר זנדברג: אמירה שנייה זה לגבי המקום עצמו.
תמר זנדברג: אני ממש מצטרפת וחשוב לי שייכתב בדברי הסיכום שבאמת אנחנו מצטרפים לתודות ולהצדעה, הייתי אומרת, לחברת הכנסת מירב בן ארי, על ההתגייסות שלה, על העבודה וגם על ההצלחה.
תמר זנדברג: המון פעמים אנחנו חברי הכנסת מתגייסים ומודעים, אבל לא תמיד מצליחים ולפעמים זה מסתבך, ובאמת כאן, באמת בשם הוועדה אני מצטרפת לברכות היוצאות מגדר הרגיל אלייך על העבודה שעשית.
תמר זנדברג: ובאמת, כמו שאמרת, אנחנו מכאן נמשיך ביחד, כבר מעכשיו, כי שנתיים זה מצד אחד הרבה זמן, מצד שני הן עוברות מהר ושלא נגיע עוד פעם אל סף בעייתיות.
תמר זנדברג: אני לא נכנסתי לפרטים, את בקיאה בזה יותר ממני, אבל אני גם חושבת שעדיפות ראשונה צריכה להיות להישאר כאן.
תמר זנדברג: לא התרשמנו שיש איזה צורך אחר למקום הזה, שהוא נורא נורא דוחק וצריך, הבעיה היא בירוקרטית ואנחנו לא אוהבים להכפיף את המהות לפרוצדורה, אנחנו אוהבים לעשות הפוך, קודם המהות החשובה ואחר כך נמצא את הפרוצדורה איך לעשות אותה.
תמר זנדברג: לכן אני חושבת שאם אין כאן צורך אחר ואין איזה משהו, ההימצאות שלכם כאן היא כמובן עוזרת למטופלים, אבל היא גם עושה שימוש בקרקע הזו שאחרת לא היה ניתן ולכן החשיבות, ולכן זה אנחנו נעמיד כפתרון וכיעד עליון.
תמר זנדברג: כמובן שאם לא נצליח וכו' וכו', שוב, המהות יותר חשובה, יותר חשוב שיהיה המקום, גם אם חס וחלילה יהיה במקום אחר, יותר חשוב שיתקיים עם צוות ועם המטופלים, אבל כרגע היעד שלנו הוא להשאיר את המקום הזה כאן.
תמר זנדברג: אני מציעה, מירב, שאת תובילי את הנושא הזה, כלומר צריך לפנות שוב למינהל מקרקעי ישראל, צריך לקיים עוד דיון בוועדה, אם יהיה צריך, בכנסת, כלומר את מטעם הוועדה תובילי את הנושא ותעדכני אותנו מה צריך עוד לבצע על מנת שתוכל באמת להתקיים האמירה הנורא ברורה של חברת הכנסת בן ארי, המקום לא ייסגר, נקודה.
תמר זנדברג: אז שוב תודה לכולכם ואני חושבת שננעל את הישיבה באמירה חשובה זו.
תמר זנדברג: מה זאת אומרת שלא שייכים אלינו?
<עמרי פריש: שמשכירים את הדירות ישירות משדות ים.
<עמרי פריש: כלומר יש פה קמפוס שלם, שחלקו כפר איזון וחלקו זוגות צעירים.
<קריאה: בהתחלה זה היה הכול תלי חורבות.
<עמרי פריש: הכפר מתחיל, זאת השכונה החדשה והבתים שעכשיו אנחנו ראינו, וכל הצד הזה, מפה ועד השער ככה, איזה 20 מבנים, לא שייך אלינו.
<עמרי פריש: פה יש פגודה נורא גדולה, שנבנתה, גם מכספי תרומות.
<עמרי פריש: כל הטיפולים האלטרנטיביים מתבצעים כאן.
<עמרי פריש: זה המרכז של כל הטיפולים האלטרנטיביים, זו תרומה של איש עסקים שחזר מהודו.
<עמרי פריש: אנחנו עושים פה קונג פו בהתנדבות, גם זה קשור איכשהו למילואים.
<עמרי פריש: בסוף איכשהו כל הקמת הכפר קשורה לאיזה שהוא חבר'ה שפוגשים אחד את השני במילואים.
<עמרי פריש: נסביר את התסכול הגדול ולמה הקמנו את המקום.
<עמרי פריש: זה שדרג אותנו בצורה יוצאת מן הכלל ובעצם חורף, קיץ, יש פה מוזיקה, כפי שאתם יכולים לראות, גונגים, הכול.
<עמרי פריש: העסק הזה מתפקד בצורה פנטסטית.
<עמרי פריש: פה זה סוף הטריטוריה של הכפר.
<עמרי פריש: כמו שאמרתי לכם קודם, זה ממש משהו חדש יחסית בשבילנו.
<עמרי פריש: אנחנו משתדלים כל שנה להוסיף, לפתח, גם בתחום הטיפולי והמניעתי.
<עמרי פריש: נסביר את זה כשנהיה בפנים.
<עמרי פריש: פה בחדר אוהבים לפרק אנרגיה ולהוציא.
<עמרי פריש: אתם יודעים, אנשים במצבים משבריים כאלה, חרדות, פסיכוזות, פרנויות, לשחרר אנרגיה, אחרת העסק מתפוצץ.
<עמרי פריש: זהו, זה הצד הזה, הסוף של הכפר.
<עמרי פריש: כפי שאתם רואים, אנחנו, החולות והים, וזה משהו שיש לו משמעות אדירה כמובן בתוך המרכיב הטיפולי.
<עמרי פריש: (ישיבה)
תמר זנדברג: אנחנו בוועדת הסמים והאלכוהול של הכנסת, אנחנו גם מקיימים הבטחה לשנה חדשה לבקר כאן בכפר איזון.
תמר זנדברג: עמרי פריש, המנהל של כפר הוא אורח מוזמן קבוע בוועדה ופחות או יותר מתחילת הקדנציה ביקש שנגיע ואנחנו כמובן נענינו לבקשה והיום סוף סוף זה התאפשר.
תמר זנדברג: נמצאים איתנו חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף וחברת הכנסת מירב בן ארי, שהם גם חברים קבועים בוועדה ומאוד פעילים בוועדה, במיוחד בסיורים ובמקומות שבהם אפשר להתרשם בשטח, מה שנקרא, מהדברים עצמם.
תמר זנדברג: אז בלי הרבה הקדמות נעביר אליך, עמרי, שתציג לנו את הכפר ואחר כך נפתח דיון לשאר הגורמים שירצו להביע את דעתם.
<עמרי פריש: אז שוב פעם, תודה לתמר ולכם, חברי הכנסת, ולמי שטרח והגיע בכלל.
<עמרי פריש: אנחנו ננסה להציג ולדבר על מה עושים פה.
<עמרי פריש: ייכנסו אחר כך כמה מטופלים, יספרו את הסיפור האישי.
<עמרי פריש: אתם יכולים לשאול מה שאתם רוצים, רק תקפידו על כבוד, מה שנקרא.
<עמרי פריש: כל שאלה, אנחנו לא מסננים ולא עושים צנזורה, מה שאתם רוצים, ואחר כך דיון לכל הכיוונים שאתם תרצו.
<עמרי פריש: ביקשו ממני להגיד קודם שיש פה מישהו שמקליט ורושם פרוטוקול, שמי שמדבר שיגיד את השם שלו ואת התפקיד שלו כדי שנדע אחר כך, לטובת התיעוד.
<עמרי פריש: אנחנו נפתחנו ממש לפני כמעט 15 שנה, מעל 1,200 מטופלים.
<עמרי פריש: אנחנו, כמו שאמרתי, זה עמותה מלכ"רית שהתחילה במקור מכמה קצינים מתוסכלים במילואים, תיכף אני אסביר למה מתוסכלים, ושאליהם הצטרפו לאט לאט בהדרגה כמובן עוד.
<עמרי פריש: התסכול היה נורא פשוט.
<עמרי פריש: אני בא בכלל מתחום החינוך והחקלאות, קיבוצניק, בגיל 37 הלכתי ללמוד עבודה סוציאלית, בגיל 40 חיפשתי עבודה ומצאתי תפקיד מעניין של מתאם הרשות למלחמה בסמים באזור הצפון.
<עמרי פריש: אז, אם אני עושה נכון את ההקשרים, פחות או יותר כבר הייתי במילואים סגן אלוף באיזה יחידה קרבית והתחילו להגיע אליי מכל הארץ חבר'ה בוגרי יחידות קרביות, שהחזירו אותם אז בעיקר מהודו ודרום אמריקה, שנפגעו מסמים, שהם במצבים פסיכוטיים ובעצם האופציה היחידה הייתה לשאול אותם 'איפה אתם גרים?' 'אתה לאברבנאל, אתה לגהה, אתה לטירה', וכן הלאה וכן הלאה.
<עמרי פריש: אותי זה שיגע ואמרתי שלא יכול להיות שזה יהיה הפתרון היחידי.
<עמרי פריש: צריך לדעת שעד אז כל מרכזי הטיפול והמענים הטיפוליים בארץ, ובצדק, נכון לאז, היה למכורים הקלאסיים של הרואין.
<עמרי פריש: אגב, בתור מי שהיה כבר בכמה משלחות בחו"ל, אני חושב מהמובילים בארץ, הקהילות הטיפוליות, לא משנה, לא נפרוש את כל המערך, ואנחנו באנו עם הרעיון הזה.
<עמרי פריש: היחידים שהיו מוכנים אז להרים את הכפפה הייתה הרשות למלחמה בסמים, שלמה גל, למי שעוד זוכר את המנכ"ל, איתן היה הסמנכ"ל וחיים היה ראש תחום טיפול, אני מניח שהרבה מכירים אותו, ועם זה יצאנו לדרך.
<עמרי פריש: אנחנו מטפלים באנשים שהיסטורית קוראים להם תחלואה כפולה.
<עמרי פריש: אנחנו לא מסכימים עם ההגדרה הזאת, קוראים להם אבחנה כפולה.
<עמרי פריש: אני לא אכנס לנבכי הצד הטיפולי המעמיק בפנים, אני רק אומר שתחלואה כפולה מניחה שיש שתי מחלות, בעוד שאבחנה כפולה, דואל דיאגנוזיס, מניחה שיש שתי אבחנות ולא בהכרח מחלה.
<עמרי פריש: זה הבדל בגישה.
<עמרי פריש: עד לפני משהו כמו 20 שנה הרעיון המרכזי היה קחו אנשי מקצוע, תגידו לנו מה זה המחלה הדומיננטית ומה זה המשנית, נטפל קודם בדומיננטית ואחר כך משנית.
<עמרי פריש: או בעברית פשוטה, אם אתם מביאים לי נרקומן חולה סכיזופרניה, תגמלו אותו מהרואין, תעשו את הטיפול ואז נטפל בסכיזופרניה.
<עמרי פריש: לפני 20-15 שנה אומרים לא, שני צוותים, אחד יטפל במחלה הזאת ואחד יטפל במחלה הזאת.
<עמרי פריש: מלפני חמש שנים מוביל המודל האינטגרטיבי, IDDT, מה שמופיע בספרות המקצועית, באותו מקום, באותו זמן, על ידי אותו הצוות מטפלים בשתי המחלות.
<עמרי פריש: זה בעצם מה שאנחנו עושים כאן.
<עמרי פריש: הפרופסור שהוביל את העסק בארצות הברית והוציא את הספר היה פה לא מזמן בכנס מאוד גדול בחיפה, גם אני הוזמנתי להרצות, וכשהוא ראה את המקום והמארגנת של הכנס סיפרה לו, אז היא אמרה לו 'פה עושים 15 שנה IDDT בלי דעת שמישהו קורא לזה ככה והוציא על זה ספר'.
<עמרי פריש: אנחנו רק הוספנו על זה הוליסטי.
<עמרי פריש: אנחנו נותנים מענה טיפולי, נקרא לזה גם מזרח ומערב, או קונבנציונלי ומשלים, לא משנה כרגע השמות של זה, הרעיון הוא שפשוט בן אדם זה דבר מורכב, גם מגוף, גם מנפש וגם מרוח וצריך לתת מענה לכולם.
<עמרי פריש: אם לא היה לנו זמן הייתי אומר לכם תסתכלו על זה ובזה מתמצת את כל התפיסה הטיפולית, במרכאות, של כפר איזון, 'כל אדם זקוק למקום שאליו יוכל ללכת ולצאת מדעתו בשלווה'.
<עמרי פריש: אגב, אחר כך נספר לכם, אנחנו בעמותה, יש פה חבר מהנהלת העמותה, ד"ר גיא כרמי, כבר אחרי שנתיים-שלוש, בעקבות ביקור של שר הבריאות כאן, שאמר לי בסוף הביקור, 'תקשיב, אתה מכיר את הסיפור על חלם ועל הגשר הרעוע שכולם עשו ונפצעו כל מי שחצה אותו?', אספו את חכמי חלם שלושה ימים ושלושה לילות והחליטו לבנות בית חולים מתחת לגשר.
<עמרי פריש: אין לי מושג איך מתקנים את הגשר, אין לי מושג באחריות איזה משרד צריך לתקן את הגשר, לפחות שיהיה בית חולים למטה.
<עמרי פריש: זה מאוד דרבן אותנו לעסוק במניעה.
<עמרי פריש: אנחנו היום עוסקים גם במניעה, כולל הפרויקט שיש לנו בהודו.
<עמרי פריש: אני כבר הייתי בהודו 16 פעמים, בעיקר סיורי למידה.
<עמרי פריש: את זה צילמתי באחד החופים, מדרום לגואה, מי שמכיר, פרדייז באום ביץ'.
<עמרי פריש: זאת בחורה ישראלית שמנגנת בחליל כל יום בשמש ששוקעת ומבקשת ממנה לזרוח ביום למחרת.
<עמרי פריש: כשהגעתי לפני זה, יש שם כמה גסט האוסים, ושאלתי אותם מה זה החוף שם, אמרו לי זה חוף של כפר איזון.
<עמרי פריש: אני הייתי בטוח שהם יודעים מי אני, ואז מישהו שואל אותי 'אתה יודע מה זה כפר איזון?' שאלתי אותו 'מה זה?' אחרי כמובן כמה שניות לא היה לי נעים, כשהלכתי הבנתי למה הוא התכוון כשהוא אומר חוף של כפר איזון.
<עמרי פריש: צילמתי את הישראלית החמודה הזאת שם.
<עמרי פריש: תפיסת העולם שלנו, בכלל בטיפול, אבל גם במניעה וגם בנושאים שאתם עוסקים, תפרידו את זה עכשיו מהפן הפוליטי, אני לא מתעסק בפן הפוליטי, סמים מבחינתנו זו בחירה ואנחנו צריכים לטפל בבחירה ולראות למה אנשים עושים בחירות ולספק להם את הידע ולספק להם את המידע.
<עמרי פריש: אנחנו לפחות עוסקים באנשים שכולם מעל גיל 18, מבחינתנו זו בחירה, שהם ייצאו מכאן אחרי הטיפול הקצר מאוד, הטיפול פה הוא ארבעה-חמישה חודשים, הוא הכי קצר שקיים, גם שם זו תהיה בחירה, כי הסביבה שלהם תהיה סביבה מעשנת.
<עמרי פריש: נדבר על זה אחר כך.
<עמרי פריש: זו נקודת המוצא, ככה אנחנו מתייחסים לנושא הסמים.
<עמרי פריש: אם אתם זוכרים כשדיברנו, אני עוד יצא לי לעלות המון על הגלבוע ולהגיע למלכישוע, הבנתי שהייתם גם במלכישוע, חיים מהל שהקים שם, גם אני עבדתי שם באזור, אז שם מדובר על מחלה ועל משפחה של כן ברירה ולא ברירה והוא נולד לתוך מציאות ולא נולד וכן הלאה ואיזה אופציות, פה אנחנו מדברים על בחירה.
<עמרי פריש: בהקשר של בחירה אני איעזר בהרבה גדולים ממני, הרב פוירשטיין.
<עמרי פריש: משפט שאני נורא אוהב לצטט אותו בהקשר הזה, אז אני אומר בשמו, בשביל לא לפספס, 'איני רואה את תפקידי בעולם הזה להביא אושר לאדם, זהו תפקידו של האלוהים.
<עמרי פריש: תפקידי הוא להרחיב את אפשרויות הבחירה של האדם, כך שיוכל לבחור איזה חיים הוא רוצה לחיות'.
<עמרי פריש: זה התפקיד שלנו, זה מה שאנחנו עושים כאנשי טיפול.
<עמרי פריש: התפקיד שלנו זה לא להגיד רע, טוב, נכון, לא נכון, לדבר על הבחירות, לדבר על המשמעויות שלך, כי אתם צריכים לדעת - - - אחר כך נדבר על זה, לא יהיה מנוס מזה, להשתמש בקנביס, בסדר?
<עמרי פריש: יש הבדל בין אוכלוסייה שלא נפגעה לבין אוכלוסייה שכבר נפגעה פעם אחת.
<עמרי פריש: לגבי השימוש בקנביס, יש לו תוצאות אפשריות אחרות לגמרי.
<עמרי פריש: עוד דבר מאוד מעניין שפוירשטיין אמר, זה שבעצם אין מישהו שאי אפשר לעשות איתו תהליך טיפולי.
<עמרי פריש: אתם יכולים לראות את זה בחלק השני.
<עמרי פריש: בבסיס בבסיס נושא אהבת האדם והאמונה ויכולתו של כל אדם ללמוד, להשתנות, בכל גיל, בכל מצב של בריאות או חולי, גופני או נפשי.
<עמרי פריש: אתם יודעים עם איזה ילדים הוא עבד?
<עמרי פריש: אגב, אני נחשפתי אליו פעם ראשונה בגלל שהקונסול ואשתו לקחו אותי לסיור בדלהי באיזה בית ספר תיכון ענק מאוד מיוחד וראיתי תמונה גדולה שלו אצל מנהל בית הספר ושאלתי אותו 'מי זה?' הוא אומר 'זה ישראלי, פוירשטיין' וסיפר לי ואז רצתי לקרוא.
<עמרי פריש: קצת על הייחודיות של הטיפול ותיכף על מי אנחנו מטפלים.
<עמרי פריש: כמו שראיתם כבר, הסביבה הטיפולית היא חלק מאוד מאוד מאוד משמעותי פה בתפיסה הטיפולית, אבל צריך צוות שיודע לעבוד עם זה, בכל הרמות, בכל המצבים.
<עמרי פריש: צריך פסיכיאטר שבמקרים מסוימים יסכים אפילו לעשות ראיון קבלה על איזה דיונת חול, צריך מדריך שיוכל להגיד למישהו 'בוא תחלוץ נעליים ונלך יחפים על החוף'.
<עמרי פריש: כל נגיעה באדמה זה משהו שמאוד מאוד מקרקע ועוזר.
<עמרי פריש: הכפר הפתוח, מה שהראיתי לכם בחוץ והסברתי.
<עמרי פריש: המודל ההוליסטי שבו נטפל, גם בגישות כאלה וגם בגישות כאלה ותיכף אני אגדיר את זה במילה, כי זה נורא קל להגיד את זה.
<עמרי פריש: תחשבו, זה כמעט מגדל בבל, השפות הטיפוליות שלנו, אני עובד סוציאלי, השפות הטיפוליות שלנו הן שונות.
<עמרי פריש: זה לא קליניקה שאחד מטפל בזה, צריך לעבוד עם זה כצוות.
<עמרי פריש: כל הגישה של הכול בגובה עיניים, אין פה היררכיה.
<עמרי פריש: מי שמכיר את המונחים האלה, אין צוללת, אין הקפצות, אין ספסלים.
<עמרי פריש: כל המודל הזה לא קיים בכפר איזון בכלל.
<עמרי פריש: משהו שהוא יותר בית ומשפחה, ככל שניתן כמובן, מהדברים הכי טכניים ופשוטים, שהמטבח פתוח 24 שעות כמו בבית, בשונה מהרבה מקומות אחרים, תיכף נבין למה.
<עמרי פריש: המסר, מה שאמרתי קודם, על בריאות, על חוזק, על משבר, על 'אתה פה ובעוד ארבעה חודשים אתה בבית וממשיך את התפקוד שלך'.
<עמרי פריש: לכן תקופת הטיפול היא מאוד מאוד קצרה, בדרך כלל בין ארבעה לחמישה, יש מקרים נדירים שאנחנו בתוקף נסיבות מבקשים הארכה של חודש נוסף.
<עמרי פריש: היעדר סטיגמה ורישום.
<עמרי פריש: למרות שתיכף תראו את התמיכה הרחבה של משרד הרווחה, אין שום רישום בשום מקום.
<עמרי פריש: בן אדם יוצא מכאן, אין לו עכשיו איזה שהוא רישום בשום מקום.
<קרן גלבוע: אחרי ארבעה חודשים הם חוזרים למקום שממנו הם הגיעו לכאן?
<עמרי פריש: המקום נקרא איזון בחזרה למסלול, כשהשלב הראשון הוא איזון ב - - - בהנחה, אני אגיד על זה עוד מעט מילה על פי תפיסתו של הרמב"ם ואריסטו וכן הלאה, ואחר כך חזרה למסלול.
<עמרי פריש: הם ימשיכו טיפול גם אחר כך, אבל תוך כדי שהם חזרו לקהילה ולחיים.
<עמרי פריש: לאו דווקא בהוסטלים ודיור מוגן, חלק לאוניברסיטה, חלק להתחתן, חלק לעשות מילואים.
<עמרי פריש: במבצע 'צוק איתן' האחרון אני מקבל טלפון מסג'עיה על מישהו ששלושה שבועות לפני המבצע סיים פה את הטיפול.
<עמרי פריש: עוד אנחנו אפילו לא הספקנו להידרש למכתבים לקישור אם זה בסדר שהוא יעשה מילואים או לא יעשה מילואים הוא כבר היה בסג'עיה.
<עמרי פריש: עם מי אנחנו מטפלים.
<עמרי פריש: אז אמרתי, קודם כל מי שיש לו אבחנה כפולה, זאת אומרת גם סמים וגם משבר נפשי.
<עמרי פריש: זה צריך להיות תנאי.
<עמרי פריש: בדרך כלל, זה או בטיול התרמילאות או בדרום אמריקה, או כאן בארץ.
<עמרי פריש: אתם מבינים שבשביל לקחת איזה אקסטה או אסיד או אל די וקנביס, תיכף נדבר עליו, להתקפים פסיכוטיים, לא חייבים לנסוע עד הודו.
<עמרי פריש: בסדר, זה כולם מבינים את זה.
<עמרי פריש: צעירים כולם, בני 18-30.
<עמרי פריש: אנחנו לא מטפלים על כל הקשת כמו במחלקות פסיכיאטריות או במקומות כאלה.
<עמרי פריש: אגב, אני המגבלה כלפי מטה היא כמובן של המדינה, כלפי מעלה זה הסכמות שלנו עם הרווחה ומשרד הבריאות כדי לשמור פה על איזה שהוא משהו שיש לו - - - רובם בעלי רקע נורמטיבי ומתפקד, זאת אומרת הם לא באים מעבריינות ולא מבתי סוהר ולא שירות מבחן ולא וכן הלאה וכן הלאה, ולא צריך לעסוק איתם על תפקוד וכל הדברים האלה שעוסקים בדרך כלל כשצריך לטפל באוכלוסייה הזאת, הם באים משם.
<עמרי פריש: אני לא צריך ללמד אותם לעשות את הדברים האלה, רובם כבר סיימו מסגרות בסדר, תיכון, בגרות, צבא, תואר ראשון לפעמים.
תמר זנדברג: רקע נורמטיבי, ללא רקע עברייני וכל הדברים האלה, זה תנאי על מנת להגיע לכאן?
<עמרי פריש: לא, אנחנו לא נטפל בעבריינות מאוד מאוד קשה, כי זה הוא צריך טיפול - - -
תמר זנדברג: לא, אבל מישהו שיש לו רקע עברייני?
<עמרי פריש: תלוי מה זה רקע עברייני.
<עמרי פריש: אני רוצה להבהיר, כשאני אומר רקע עברייני אני לא מתכוון - - -
תמר זנדברג: למה אתה מתכוון רקע נורמטיבי?
תמר זנדברג: נורמטיבי זה דבר - - -
<עמרי פריש: מתפקד זה עד הפגיעה.
<עמרי פריש: ברור שאם הוא עכשיו פסיכוטי הוא לא מתפקד.
תמר זנדברג: לא, אבל אם יש לו היסטוריה.
<עמרי פריש: אם יש לו היסטוריה הוא יכול לבוא אלינו לראיון ואנחנו נראה.
<עמרי פריש: אם הוא צריך תכנית ארוכה, של הרבה יותר מארבעה-חמישה חודשים, עם מאפיינים אחרים לגמרי של שיטת עבודה, עם דפוסים וכן הלאה וכן הלאה, אז נמליץ לו את מה שמשרד הרווחה יודע להעמיד לרשותו.
<עמרי פריש: אם נחשוב שהוא יכול ליהנות ולהפיק תועלת מהמודל הזה, אז נציע לו להיכנס למודל הזה.
<עמרי פריש: שיהיה ברור למה אני מתכוון רקע נורמטיבי.
<עמרי פריש: מבחינתנו אנשים שלקחו סמים הם לא לא-נורמטיביים.
<עמרי פריש: אני יכול להגיד אוקיי, לקח ג'וינט, הוא עבר על החוק אז הוא לא נורמטיבי.
<עמרי פריש: בסדר?
<עמרי פריש: שיהיה ברור למה אני מתכוון נורמטיבי.
<קריאה: יש לך כלים כדי לראות את זה?
<קריאה: אם זה אנשים שמלווה לשימוש בסמים, גם לפריצות ולעבריינות שהיא - - -
<עמרי פריש: זה אין לו מה לבוא למקום כזה פתוח.
<עמרי פריש: אנשים שכבר עסקו בפריצות, ובדרך כלל בפריצות זה לממן סוגים אחרים של סמים.
<עמרי פריש: זה משהו אחר לגמרי.
<עמרי פריש: מה שחשוב זה האם המודל הזה יכול לעזור לו או לא.
<עמרי פריש: ברוב המקרים אלה שאתה מתאר, הם צריכים מודלים אחרים.
<עמרי פריש: במשרד הרווחה יש פתרונות מצוינים, והמודל שלנו של ארבעה-חמישה חודשים במקום פתוח, עם דגש על הדברים האלה, הוא לא מתאים להם.
<איריס נהרי: זו אוכלוסייה יותר מתפקדת שסיימה מסגרות.
<עמרי פריש: כל מי שמגיע הנה עובר בערך ארבע שעות של אבחון קבלה, זה מתחיל מאחד העובדים הסוציאליים הבכירים, או אני או מישהו אחר.
<עמרי פריש: אני לבד רק ראיונות קבלה כאן, אני חושב כבר מעל 2,500.
<עמרי פריש: שתבינו, על בסיס הידע על מה אנחנו מדברים.
<עמרי פריש: מעל 2,500, עוד - - - תצרפו את הכול, זה בסיס הידע.
<עמרי פריש: אני אמשיך רק להגיד, בעלי מערכות תמיכה חזקות, שזה דבר שהוא מאוד משמעותי במודל הטיפולי.
<עמרי פריש: המשפחות מגיעות הנה, נוכחות כאן, יש פה טיפול משפחתי מאוד חזק, חברים מגיעים לכאן וכן הלאה וכן הלאה.
<עמרי פריש: תחשבו שאם בעוד ארבעה-חמישה חודשים הוא יוצא הוא צריך לצאת לאן שהוא.
<עמרי פריש: בן אדם בא בגיל 22-23 והיה פה ארבעה חודשים, זה ככה, נראה איך היה, יש לפני ויש אחרי.
<עמרי פריש: אז צריך לעבוד עם כל מערכות התמיכה האלה ואלה מערכות תמיכה חזקות ויציבות, אין חשש שהם יביאו סמים וכן הלאה, לכן אין סיבה לא להיעזר בהם.
<עמרי פריש: ובדרך כלל ללא רקע וללא מחלות זיהומיות קשות.
<עמרי פריש: זה לא אומר שאם מישהו יבוא נשא הוא לא יתקבל לכפר איזון, שיהיה ברור, אני מדבר על איזה שהוא פרופיל, חתך, כיוון שאין מזרקים ואין הרואין, אנחנו לא מטפלים בעצם כמעט באוכלוסייה הזאת, אז גם כמעט שלא נמצא - - - היו לנו אנשים נשאים שללא מזרקים, בוודאי שהם התקבלו לכאן, זה לא תנאי לא להתקבל.
<עמרי פריש: מי לא מתקבל?
<עמרי פריש: בהסדר החדש שנכנס עם משרד הבריאות ומשרד הרווחה, לפני חמישה חודשים, ארבעה חודשים, משהו כזה, כל מי שמוכר כמחלה מתמשכת, בדרך כלל סכיזופרניה, לא יכול להיכנס לכאן.
<עמרי פריש: הוא צריך מסגרות אחרות לגמרי.
<עמרי פריש: מצב נפשי שמהווה אינדיקציה לאשפוז בפסיכיאטריה.
<עמרי פריש: אנחנו עובדים פה עם ארבעה פסיכיאטרים.
<עמרי פריש: אם פסיכיאטר יכול להגיד לי, אחרי שאני עושה את האבחון, אצלי בדרך כלל זה משהו כמו שעתיים שיחה, קצת הפסקה, אנחנו רוצים לראות אותו קצת, לא רק בקליניקה, אחר כך פגישה עם הפסיכיאטר והסיכום עם הפסיכיאטר, הוא יכול להגיד לי - - - אמרתי לכם, אנחנו עובדים פה עם ארבעה פסיכיאטרים מאוד בכירים, 'עמרי, אתה בחור נורא נחמד, אבל זה הולך לבית חולים, זה בכלל לא לשיקולך ולא לשיקול של המשפחה'.
<עמרי פריש: אם יש אינדיקציה לאשפוז בבית חולים אז הרופא צריך להגיד והבן אדם הולך לבית חולים.
<עמרי פריש: זה בעיקר בעיקר כמובן המצבים המאוד דינמיים, סוערים ואגרסיביים.
<עמרי פריש: או מישהו שאין אינדיקציה לאשפוז בכפייה, כל התנאים לא מתקיימים ובכל זאת אנחנו חושבים שהוא לא יכול להיות במקום פתוח.
<עמרי פריש: למרות שאין אינדיקציה לאשפוז.
<עמרי פריש: זה יהיה בעיקר בנושא האובדנות, שאתם יודעים שאין מדע מדויק באובדנות, אף אחד לא יודע להעריך בצורה מדויקת אובדנות, והשוטטות הזאת, שהוא לא מוצא את הצפון והדרום והוא לא יודע איפה ומי ומה.
<עמרי פריש: אני זוכר פה קצין באחת הסיירות שחזר מהודו והגיע למילואים בצאלים.
<עמרי פריש: המ"פ שלו אמר שמשהו לא בסדר, לא ידע מה, ילדים בני 26-27, לקח לו את הנשק ואמר לו 'סע הביתה'.
<עמרי פריש: הוא גר בצפון, אחרי כמה שעות הוא התקשר להורים שלו מאיזה טלפון לא מזוהה ואמר 'תבואו לקחת אותי'.
<עמרי פריש: הוא התחיל לתאר איפה הוא נמצא, הוא הגיע לאילת.
<עמרי פריש: אין לו מושג איך הוא הגיע לשם, למה הוא נסע דרומה ולא צפונה.
<עמרי פריש: לנווט הוא יודע לפני הפגיעה, כל אוריינטציית כיוון שלו הלכה לאיבוד לגמרי.
<עמרי פריש: זה מתפקידו של המראיין הראשון, של הפסיכיאטר, לקבוע.
<עמרי פריש: מכורים קשים לאופיאטים לא יכולים להיכנס כי הם צריכים מודל אחר.
<עמרי פריש: ואני אומר עוד פעם, פה אני רוצה משהו לסייג, אל"ף, אני לא מתכוון על ילדים שנסעו למשולש שם, של תאילנד, בורמה, לאוס, מי שמכיר, ולקחו פעמיים אופיום כדי להגיד לחבר'ה 'ניסיתי גם אופיום'.
<עמרי פריש: זה לא.
<עמרי פריש: בשנים האחרונות אנחנו עדים ליותר ויותר שימוש בתרופות שהן מהמשפחה הזאת, האוקסיקונטינים, כל משככי הכאבים.
<עמרי פריש: אז שם זה תפקידו של המראיין ושל הרופא הפסיכיאטר להעריך האם הכמות הזאת של השימוש יכולה להתאים למודל שלנו, או שהוא כבר צריך ללכת למסגרות ארוכות הטווח עם גישה ומודל טיפולי אחר.
<עמרי פריש: אז לכן אני אסייג את זה.
<עמרי פריש: כל מי שזקוק להפסקת הגמילה הפיזית להשגחה רפואית מלאה, שזה למשל אלכוהול ברמות מאוד כבדות, חייב השגחה רפואית מלאכה.
<עמרי פריש: אוקסיקונטינים ברמות ה - - - אגב, לא משנה, גם כל הבנזודיאזפינים, אני לא רוצה להיכנס לבפנוכו של הבפנוכו.
<עמרי פריש: אמרתי כבר, כל מי שבא מרקע עברייני כבד לא יכול להיכנס.
<עמרי פריש: זה פחות או יותר מי לא יכול להיכנס.
<עמרי פריש: בלי להרחיב יותר מדי, יש לנו שישה מעגלים טיפוליים, מהקונבנציונלי דרך המשלים, דרך היצירתי, דרך הגוף-נפש, שיקומי תפקודי והמדריכים.
<עמרי פריש: יש פה מערך שלם של טיפולים פסיכולוגיים, של טיפולים סוציאליים, של טיפול משפחתי, של טיפול קבוצתי בצד רפלקסולוגיה ושיאצו ודיקור סיני והומאפתיה ונטורופתיה ותזונה וכן הלאה וכן הלאה, פסיכודרמה, ציור, טיפול באמנות.
<עמרי פריש: כשאני אומר פסיכודרמה זה טיפול בפסיכודרמה, זה טיפול באמנות.
<עמרי פריש: זה לא חוג במתנ"ס.
<עמרי פריש: באמצעות מוזיקה, גוף-נפש, זה מה שראיתם בפגודה, זה יכול להיות כל תחום, מיוגה ואלבאום ופילאטיס.
<עמרי פריש: אני לא אכנס לכול.
<עמרי פריש: רק להגיד שנייה למטה את מה שכתבתי, כי זו בעצם המשימה מספר אחת ש - - -
תמר זנדברג: הבנו את כל זה, מה זה טיפול קונבנציונלי?
<עמרי פריש: עובדים סוציאליים, פסיכולוגים.
<קרן גלבוע: יש גישה מסוימת שאתם נוהגים בה?
<עמרי פריש: הגישה היא שהצוות צריך לעבוד כצוות אחד.
<קרן גלבוע: לא, בקונבנציונלי.
<עמרי פריש: אני אומר לך את זה מראש, כיוון שאני מקבל בערך 30 קורות חיים כל שבוע מאנשים שרוצים לעבוד פה, יותר קל למיין, כולם יודעים מה זה כפר איזון, אף פסיכיאטר שלא מבין מה זה כפר איזון, כי הוא בתפיסה - - - סתם לקחתי פסיכיאטר, לא יבוא לעבוד כאן.
<עמרי פריש: כנ"ל בכל תפקיד אחר.
<עמרי פריש: הם יודעים מה זה כפר איזון, צריך מישהו שנורא מתאים לו האווירה פה והמודל הזה, אחרת הוא לא יבוא לעבוד פה.
<איריס נהרי: עמרי, היא שואלת האם CBT, דינמי - - -
<עמרי פריש: כן, הכול.
<עמרי פריש: יש CBT ויש דינמי ויש 12 הצעדים, בוודאי.
<עמרי פריש: אבל אני אתן דוגמה אחת בשביל לסבר את האוזן.
<עמרי פריש: היה פה מישהו שסירב לקחת טיפול תרופתי כי הוא קרא באינטרנט, אתם יכולים לראות שם, יש לנו עמדות אינטרנט חופשי, גם אם בעבר עשינו חסימות, לקחנו תוכנה חרדית כזאת שאתה מחליט מה לחסום, זה היה נחמד עד שהגיע דור 3.
<עמרי פריש: כשהגיע דור 3 מה אתה יכול לחסום?
<עמרי פריש: אתה יכול להוריד לאייפון או לגלקסי וכו' מה שהוא רוצה.
<עמרי פריש: הוא קרא ש-1 ל-50,000 התרופה הזו גורמת לנזק בכבד ולמשפחה שלו יש רקע של זה והוא לא רצה לקחת את התרופה ומישהי שכנעה אותו שזה דווקא התרופה שלנו.
<עמרי פריש: אחרי חודשיים הוא התחיל טיפול בדיקור סיני ואחרי כמה פגישות הוא שואל את המדקר, 'אז מה להבנתך בראייה הסינית הבעיה שלי?' אז הוא אמר לו 'בכבד'.