GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רות גופן: אז במינון כזה הוא עושה אותך בהיי וככה בלי עכבות ויותר חרמן ובמינון עוד קצת יותר גבוה הוא גם יגרום לזה שאתה תהיה מעורפל הכרה ולא תוכל להתנגד ויש גם אמנזיה רטרוגרדית, אתה תשכח אחר כך, זה מוחק את הזיכרון ככה שאפשר גם לאנוס אישה והיא בכלל לא תזכור את זה וכל הראיות וכל הסיפור יתברר בדיעבד על סמך בדיקה של רופאה משפטית.
<רות גופן: שוב, סמים זה נושא נורא מורכב.
<רן שלהבי: יש את המושג אגב, שגם לא נכנסנו לזה וזה בגברים וזה הקם-סקס, אני לא יודע אם אתן מכירות את זה אבל זה מה שגולש כרגע מאירופה/ארצות הברית לתוך ישראל, זה מסיבות סקס-סמים, זה מסיבות שנעשות בבתים פרטיים, לא מסיבות גדולות, שימוש של הרבה סוגי סמים שרותי הזכירה תוך קיום יחסי מין, זה אחד הקשיים המשמעותיים כרגע וזה בתוך קהילת ההומואים בעיקר, שוב, אנחנו רואים כי יש לנו אנשים שמגיעים יותר ויותר וזה איזה שהוא נושא שאנחנו יודעים לפחות שבלונדון יש עליו דגש מאד גדול בתחום המניעה וההתעסקות אתו ואנחנו, אגב, במאי הולכים לעשות כנס בריאות של החברה שלנו ובתוך הכנס הזה שמיועד לקהל הרחב הולך להגיע אורח מלונדון שמתעסק בתחום ואנחנו הולכים לתת דגש על העניין הזה של קם-סקס ויהיו הדרכות גם לרופאים, גם לעובדים סוציאליים וגם מפגשים עם הקהילה, זה תחומים שאנחנו מנסים איך שהוא לעצור אותם לפני שהם סוחפים את המדינה שלנו גם.
תמר זנדברג: כלומר ההבדל כרגע, לצורך העניין, בין גברים לנשים קודם כל הוא בכמות לטובת או לרעת הנשים, שזה אתם מסבירים בנושא השוליות והדיכוי, כי נשים זה דיכוי כפול אז קצת יותר, אבל מבחינת אופי וסוג הסמים וכו', פחות או יותר דבר, נשים אולי - - -
<רות גופן: לא, זה סדרי גודל אחרים לגמרי וסמי מסיבות יש דברים מאפיינים, אגב, אנחנו כולנו נשב פה ונדבר וננהל שיחה כזאת ובעוד כמה שנים צפוי לנו הבום הגדול וזה כשהקריסטל מת', הטינה, יגיע לארץ.
<רות גופן: זה סם איום ונורא, מאד ממכר מהפעמים הראשונות בטיפול בו ואנחנו לשמחתנו רואים אותו ממש מעט ברחובות תל אביב, אבל הוא מאד פופולרי במסיבות בלונדון ובברלין ולכן, אנחנו גם צופים לראות אותו פה.
<רן שלהבי: זה בדיוק מה שאנחנו מנסים עכשיו לעשות, לעצור את זה, איך שהוא להשתלט על זה לפני.
<רן שלהבי: אולי להבהיר את עניין המספרים, ההשוואה היתה של גברים הומואים לעומת סטרייטים ונשים לסביות לעומת סטרייטיות, אז זה שהמספר נראה כאילו בנשים יותר, זה לא אומר שכמותית הן משתמשות יותר, אלא יחסית לנסים סטרייטיות הן משתמשות יותר.
<רן שלהבי: השכיחות בנשים לסביות לעומת סטרייטיות היא גבוהה יותר לעומת גברים הומואים וסטרייטים, זה לא אומר שהן משתמשות יותר.
<רות גופן: שלא נמחק פה את הביסקסואלים, אז נגיד כל הזמן גברים להט"בים כי לשבת פה ולא להזכיר את הגברים הביסקסואלים זה נראה לי לא בסדר.
תמר זנדברג: רגע, אז רק שתהיה לנו נקודת השוואה, גברים הושוו מול גברים סטרייטים – נשים השוו לנשים סטרייטיות וכאשר בתוך כל אחת משתי הקבוצות האלה יש גם ביסקסואלים שהם יחסית - - -
<רות גופן: לגמרי.
תמר זנדברג: לצורך העניין, ההבחנה בין ביסקסואל להומו או לסבית הוא האם הוא גבר או אישה ואז הוא משווה יחסית לגברים או לנשים הסטרייטים.
<רות גופן: בדיוק.
<רות גופן: אני רק רוצה - - -
תמר זנדברג: ובתוך הקהילה עצמה יש הבדל בין הומואים ולסביות?
תמר זנדברג: לסביות פחות או יותר מהומואים?
<גל וגנר קולסקו: שכיחות כמותית?
<גל וגנר קולסקו: לסביות לעומת הומואים אז הלסביות פחות.
<רן שלהבי: חשוב להגיד גם מבחינת הקמפיין, היתה פניה גם לנשים, נשים להט"ביות באופן כללי.
<רן שלהבי: היה פה באמת יותר התרכזות בקהילת הגברים הלהט"בים אבל גם היתה פניה לנשים בפרינט וגם ברשתות החברתיות.
<רות גופן: חגבי הקו הזה – שאיך אפשר למתוח אותו, אני רק רוצה להקריא לכם סמס שקיבלתי ממש בדרך לפה וקראתי אותו בפקקים, כשהאוטו עצר – לא תוך כדי נהיגה.
<רות גופן: הפניתי מטופל שלי שפוטר מהעבודה שלו ואני יודעת שהוא ככה מידי פעם עושה סמים במסיבות.
<רות גופן: הוא פוטר בזמן האחרונה מהעבודה שלו ובא אלי בשוק והפניתי אותו לעובדת סוציאלית שכתבה לי את הסמס בדרך לפה – אני מעדכנת שפגשתי את – שמו של הבחור – להבנתי יש דם בעיה של סמים, הוא מספר שהתחיל ללכת ל A.N כי יש לנו N.A בגן מאיר והוא לא מוצא כרגע צורך בהמשך ליווי אצלנו.
<רות גופן: כלומר, הנה בדיוק הקו, בחור הומו, נורמטיבי, החזיק עבודה יפה, מידי פעם בסופי שבוע וזה הלך וגלש.
<רות גופן: אז כל פעם אני שואלת אותו – אז כמה G?
<רות גופן: והוא אומר זה, עוד קצת ועוד קצת ועוד קצת והוא פוטר מהעבודה ואני בתמימותי חשבתי – טוב, הוא עכשיו בשוק מהעבודה ואני אפנה אותו לעובדת הסוציאלית שתעזור ובעצם מה שיצא שם זה שהסמים, בדיוק זה, הוא בעצם איבד את העבודה שלו כי הסמים בעצם השתלטו שם על הכל והוא פוטר מהעבודה שהוא מחזיק שנים ארוכות, זה לעניין הקו וזה שהומואים הם כן יותר בסיכון, צריך לקבל את זה שזה חלק מתרבות הבילוי וזה בסדר ולא להיות שיפוטיים כלפי זה, גם כדי לקבל מידע ממטופלים אבל כן, כנראה, לפחות בחלק מהסמים סכנת ההתמכרות האי גדולה והאפשרות שהאיש יתחיל לאט לאט להתקדם לכיוונים הרסניים ולא רק רקריאשנל דראג (תרגום חופשי: סם לשעות הפנאי) לא רק משהו של סופי שבוע מסיבות, קיים סיכון כזה.
<רות גופן: שוב, זה תמיד נורא קשה איך לא לצאת - - -
<רות גופן: כאלה שמרניים שלא – אוי ואבוי, הילד שותה חשיש, אבל אנחנו כן ניצבים בפני כנראה איזו שהיא בעיה וכן נכנסים סמים שהם סמים שהולכים ונהיים יותר ויותר מסוכנים וצריך להתעסק עם הבעיה הזאת.
<רות גופן: אנחנו, האיגוד הרפואי, אנחנו כבר שנינו שנים עובדים בקהילה במסגרת מרפאת גן מאיר והשנה הקמנו איגוד של רופאים במטרה שיצטרפו אלינו עוד רופאים ואנחנו נשמח לרכז את הנושא של הטיפול בסמים בתוך הקהילה, זה נושא שחייבים להתעסק אתו, למרות שהוא לפעמים מעורר הומופוביה כשמביאים את הנתונים החוצה.
<רות גופן: אנחנו נשמח לרכז את זה גם בתוך הקהילה, כי אנחנו צריכים איתנו גם את הארגונים השונים, את חוש"ן ואת האגודה ואת המארגנים של הליינים של המסיבות, לפעמים אנחנו יודעים שיש מסיבות שהחבר'ה שמוכרים סמים נכנסים פנימה בלי הרבה מגבלות ואנחנו גם נשמח להיות גורם שמגשר בין הגורמים המטפלים של הרווחה כדי שאני אדע למי להפנות בחורצ'יק כזה ושאני לא אפנה אותו בטעות לגורם לא מתאים, זה נורא חשוב, אנחנו ממש מתנדבים לרכז את הנושא הזה ולטפל בו.
תמר זנדברג: רק אם תוכלו לומר מילה על איזה סוג של שרות אתם מעניקים כרגע במרכז הגאה?
תמר זנדברג: זה שעות מרפאה או איך אתם - - -
<רות גופן: שנינו הקמנו מרפאה וזו מרפאת גן מאיר , של הכללית, שכבר קיימת 7 שנים.
<רות גופן: אני הקמתי עכשיו מרפאה גם במכבי לקהילה, אז גם יש פתרון למכבי לקהילה, לאנשים שלא מוצאים את עצמם במרפאות הרגילות.
<רות גופן: אבל מה שעשינו השנה זה הקמנו איגוד רפואי, כי על הכתפיים של שנינו כבר כבד לנסוע ולעשות הרצאות ולקדם את כל הדברים שצריך לקדם והקמנו איגוד, של רופאים, בתוך ההסתדרות הרפואית, תדמיינו את לאוניד אידלמן עומד פה מאחורינו, זה הגב שלנו.
<גל וגנר קולסקו: מה שיפה באמת זה לראות שההסתדרות הרפואית בישראל הבינה שהקהילה הלהט"בית יש לה פערים בבריאות ושחייבים לגשר וההסתדרות הרפואית החליטה לתמוך בפעילות כזאת כדי לקדם בריאות להט"בים.
תמר זנדברג: וחברים רופאים שבמסגרת החברות באגודה הם עוברים איזו שהיא הכשרה, הרצאות, העשרה?
<גל וגנר קולסקו: טקס ההקמה תהיה במאי.
<רות גופן: כן, אבל שבועיים אחרי שפתחנו ויצאנו בקריאה הצטרפו אלינו 50 רופאים, כמובן שהגרעין הקשה זה חלקם רופאים להט"בים אבל לא רק וזה מאד שימח אותנו.
<רות גופן: הרופאים שיש להם באמת בין המטופלים שלה מקהילת הלהט"ב ומבינים שהעניין חשוב והצטרפו אלינו ושוב, אנחנו נתחיל לעבוד, באמת חלק מהענין זה - - -
תמר זנדברג: כשחלק מהמטרות שלכם זה לספק ידע, הכשרות לרופאים - - -
<רות גופן: גם הכשרות לרופאים וגם קידום הבריאות בתוך הקהילה.
תמר זנדברג: יופי, אחלה, תודה רבה.
תמר זנדברג: נעבור אליכם, משרדי הממשלה, אולי בעצם נתחיל איתי אתי, עם הרשות, נצא רגע מהקמפיין ואיך אתם רואים את סה.
תמר זנדברג: אחר כך אני רואה את יואב, איריס ממשרד הרווחה, נרצה לשמוע ממך ויש פה עוד משרדי ממשלה כמו בריאות?
תמר זנדברג: מאה אחוז וחינוך?
תמר זנדברג: את ממשרד החינוך?
<רותי תוינה: אני אתחיל ואומר שאת שיתוף הפעולה שלנו עם הקהילה התחלנו בשנת 2014, בשיתוף של משרד הבריאות והקהילה הגאה נערך קמפיין בקרב הקהילה, תחת הכותבת, בעיריית תל אביב, "אתה לא לבד" שזו פעילות שלוותה בחלוקה של חומרי הסברה בשטח ובאנרים באינטרנט, שקראו לחברי הקהילה להשתמש בשירותים שהגופים מספקים, בין היתר בדיקות והחלפת מזרקים ואפשרויות של גמילה וכו'.
<רותי תוינה: הקמפיין האחרון, זה שהוצג כאן ושמומן כולו על ידי הרשות, היה באמת בעקבות חיבור עם האגודה שזה חלק בעצם ממערך ההסברה בנושא הסכנות שטמונות בסמי מסיבות והטריגר המשמעותי היה גם אותם מקרי מוות שפורסמו והיה ברור שצריך לעשות פה איזה משהו שיעלה את המודעות לכל הנושא הזה ויתן חומר רקע והסברים על הנושא של הסכנות שקיימות.
<רותי תוינה: אני לא אכנס לזה כי כבר ראיתם את המצגת, אני מחזיקה גם אצלי מה זה כלל שזה כלל גם - - -
תמר זנדברג: כמה כסף הקציתם לקמפיין הזה?
תמר זנדברג: כמה הוא עלה?
<רותי תוינה: אני מודה שאת זה לא טרחתי לברר, את יודעת שזה לא התחום שלי אבל אני יכולה תכף לנסות לקבל את זה.
תמר זנדברג: כן, אם תוכלי לברר את הנתון הזה וגם, אם את כבר מבררת, א' כמה כסף ו-ב' לאור מה ששמענו שזה קמפיין שהניה מוצלח, לפחות זו הערכה ראשונית אבל זה עוד בעיבודים על האפקטיביות, אם אתם בוחנים ובאיזה אופן להפוך את זה לאיזה שהוא מהלך קבוע.
<רותי תוינה: אז אני רוצה להסביר את זה, זה דבר שנעשה בעקבות פניה אלינו, בעקבות הצגה של רעיון שהתחברנו אליו וראינו לנכון.
<רותי תוינה: זה לא עניין של הפעלה מתמשכת, זה היה משהו שהיה נקודתי - - -
תמר זנדברג: לא, אני מבינה.
<רותי תוינה: גם הקבוצה שאמרו שזה גברים וכו', זה גם היה משום המיקוד שהופנה אלינו על ידי הקהילה עצמה, שכרגע זה הנושא הובער יותר גם מפני שהוא נפוץ יותר.
תמר זנדברג: אין בעיה, את זה קיבלנו, אני רק שואלת לאור – ברור לנו שזה היה נקודתי ושזנה היה אפרופו גם פרק זמן מסוים וכו', אבל אני כן שואלת לאור ההצלחה המשוערת שמן הסתם תתברר יותר בשבועות הקרובים, אנחנו לפני יוני שזה חודש מאד פסטיב בקהילה ובתל אביב באופן כללי, יש פיקים כמו באוכלוסייה הכללית שזה סילבסטר, פורים, יום העצמאות ולא יודעת מה, שזה מאד רלוונטי.
תמר זנדברג: אתם הצגתם כל מיני דברים, נייר לקמוס וכל מיני דברים שמיועדים לסמי אונס, גם זאת קהילה שיש לה פיקים של מסיבות שאפשר להרוויח מקמפיין כזה.
<רותי תוינה: השאלה לגמרי מובנת, תוך כדי שאת שאלת כבר אני שאלתי, כמו שאמרתי את יודע שזה לא התחום שלי, אני לא פוסלת, זאת אומרת אני, אנחנו, הרשות לא פוסלים, זה כמובן תלוי תקציבים - - -
תמר זנדברג: בסדר, תקציבים זה גם עניין של סדר עדיפויות.
<רות גופן: וזה לא משהו שנמצא כרגע בתקציב אצלנו כמו שזה שכבר הוכנס, אבל לא פוסלת שתהיה פניה וידונו ויבחנו וגם יראו אם מצליחים לשבץ את זה בתקציב הקיים, זאת אומרת התשובה היא לא – כרגע אני לא יכולה להתחייב על משהו, אבל זה תלוי כמובן בפניה וביכולות כפי שיתבררו לנו בהמשך.
תמר זנדברג: אין בעיה, אז אני רק אומרת וגם אני אגיד את זה בסיכום שאנחנו כוועדה, אנחנו מבקשים מכם לעמוד בקשר רצוף שזה לא יהיה פר פניה ואז מגרדים, אלא כן להיות מיינדד לקהילה הזאת שהיא חלק – לאור מה שעולה כאן, גם יש בה שימוש מוגבר בסמים ואלכוהול מכל מיני סיבות וגם רגישות וסכנה מוגברת לגלישה להתמכרות, לסכנות של שימוש חד פעמי במסיבות וכל הדברים האלה ולכן, אני בהחלט חושבת לאור השיתוף פעולה שהתחיל כחד פעמי ומוצלח, אתם צריכים לעמוד בקשר רצוף, לאורך כל השנה.
תמר זנדברג: בטח ובטח שיוני, זה תאריך יעד שהוא א' קרוב מאד ו-ב' מאד בפוטנציאל.
<קריאה: במצעד הגאווה, קמפיין נגד שימוש בסמים.
תמר זנדברג: כן, זה מה שאני אומרת, יוני זה חודש הגאווה, עיריית תל אביב, שתכף נעבור אליה, מפרסמת בכל העולם לבוא, התיירות הגאה בעיריית תל אביב זה משהו שהעירייה מאד מתגאה בו ויש לה גם פנים שהם בסיכון וצריך לתת עליהם את הדעת בצורה אחראית ונכונה.
<רותי תוינה: כמו שאמרתי, כרגע אין תקציב, אבל יבררו, יבדקו ואם יהיה – אז ברור שעל הקונספט אנחנו כבר הראינו את החשיבות שלו.
תמר זנדברג: אם זה יהיה חלק מהתוצאות של הדיון הזה, אנחנו נשמח.
<איריס נהרי: אני רק רוצה להגיד משהו על העניין הזה עם הקמפיין שאני חושבת שעשיתם את זה נורא נכון שנתתם לגורם מהקהילה לעשות את זה, כי אם בחודש יוני בגאווה אתם תצאו בקמפיין נגד שימוש בסמים, אז כולם ישתמשו בעוד יותר סמים.
<איריס נהרי: צריך לתת לגורמים מהקהילה, זה מצוין, ככה, לא לשים את זה בידיים שלא מכירים את הסוגיות הספציפיות לקהילה, זה נורא חשוב.
<רותי תוינה: האמת שזה תמיד נעשה באופן הזה, בהקשר הזה.
<איריס נהרי: זה מצוין שזה ככה נעשה כי אז מצליחים לחדור את ההתנגדות.
תמר זנדברג: אני אומרת עוד פעם שזה גם לקח לנו ובגלל זה מאד חשוב לנו לראות את הנתונים של הקמפיין, כי אנחנו עסקנו כאן כמה פעמים בקמפיינים למניעת שימוש לנוער, לאוכלוסייה הכללית ומי אחראי על ניסוח הקמפיין, המסרים, הקריאייטיב, זה נורא משנה איך זה ישפיע.
תמר זנדברג: בקהילה הזאת זה מאד ברור כי יש גורמים מתוך הקהילה, לא יודעת אם אפשר בדיוק ליישם את זה בקהילות אחרות כמו נוער או נשים וכו', אבל כן חשוב ללמוד איך כשמדברים לאנשים בשפה שהיא לקוחה מעולם התוכן שלהם, אז המסר נופל על אוזניים יותר קשובות.
תמר זנדברג: איריס נהרי, משרד הרווחה.
תמר זנדברג: <איריס נהרי:> אנחנו נותנים מענה ביחידות שלנו, אמנם אחוז מאד קטן, ככה אני שומעת היום ואני שומעת את הקריאה כאן ואת מה שאתה אמרת ואני מאד אשמח לחבור ולראות איך אנחנו ממשיכים למנף את התחום הזה.
תמר זנדברג: אני חושבת שרוב המענים של משרד הרווחה, גם בנוער צעירים וצעירות זה באמת בתל אביב, אני אתן ליואב לדבר על - - -
תמר זנדברג: אבל רגע, רק אצלכם ביחידות, גם שירות ההתמכרויות וגם יחידות, זה אולי נוגע ליחידות הרווחה באופן כללי, הנושא הזה של חינוך והכשרה של אנשי הטיפול, של עובדות סוציאליות, לאוכלוסייה הזאת, זה נושא שקיים?
תמר זנדברג: היה מתי שהוא בשנים האחרונות איזה שהוא יום עיון?
<איריס נהרי: זה מה שאני אומרת, הוא לוקה בחסר.
<איריס נהרי: אני יודעת להגיד, בשירות שלי, שיש בשירות נוער וצעירים גם הוסטל וגם מענים שקרוב לוודאי שהם יותר מכוונים, אצלנו בשירות אני מאד אשמח לקיים יום כזה, אני חושבת שזה מאד חשוב.
תמר זנדברג: כלומר עד עכשיו לא היתה שום הכשרה בנושא להט"ב בשירות ההתמכרויות.
<רות גופן: יש קבוצה בגן מאיר, חברים.
תמר זנדברג: לא, אני שואלת משהו אחר, לעובדות סוציאליות ביחידות?
<רות גופן: A.N זה לא משרד הרווחה?
<יואב בן-ארצי: לא, זה משהו עצמאי, זה קבוצה עצמאית נטו, ללא עובדים סוציאליים, ללא פסיכולוגים, הם מקיימים את עצמם לבד.
<יואב בן-ארצי: כל הקבוצות תמיכות שנשענות על 12 הצעדים, קבוצת תמיכה שהמוטו שלהם עזרת מכור למכור.
<יואב בן-ארצי: אין להם שום קשר לרווחה, לאף אחד, אין עובדים סוציאליים.
<קריאה: יש שם אמרה – חיבוקים כן, סמים לא.
<קריאה: גם פה צריך להעתיק, חיבורים כן וסמים לא.
תמר זנדברג: לא, תראו, A.N זה שיש קבוצה במרכז הגאה זה באמת מאד חשוב וגם באופן כללי הקבוצות האלה של A.M ו-A.N הן לא מספיק, זו אחת הדרכים החשובות, אבל יש במשרד הרווחה שירות התמכרויות, הוא מספק שירותים להמון יחידות רווחה של הרשויות המקומיות בכל הארץ ונזרקה כאן כפפה, אפרופו גם מה שאמרו איגי, שאחד הדברים שהם מזהים זה הצורך בחינוך והכשרה של אנשי הטיפול, שזה הדבר שיכול לעזור הכי הרבה גם למניעה וגם לזיהוי בשלבים הראשונים ואנחנו תכף נעשה את החיבור בין הארגונים לבין האגודה לבין אנשי הרווחה והבריאות.
תמר זנדברג: אני בכלל חושבת שיום כזה, יום הכשרה, יום הסברה לאנשי הטיפול – מה זה, איך נראה נער או נערה שמתמודד עם שאלות של זהות מינית, ביסקסואלית, הומואית, לסבית, טרנסית, מה הן הרגישויות, לאן כדאי להפנות, אפילו שאתם קיימים ושאפשר להפנות אליכם לצורך בריאות אחרת, שוטפת ולא רק בתחום הסמים, זה דבר שאני לא בטוחה שכל אנשי הטיפול בכל היחידות יודעים אותו ואת זה אני אומרת בלשון המעטה, אז אני חושבת שיש כאן הרבה מאד מודעות שאפשר להעלות באמצעות החיבור הזה.
תמר זנדברג: יואב.
<יואב בן-ארצי: טוב, קודם כל אני רוצה לציין שלפני משהו כמו חמש שנים, כתבתי נייר עמדה לגבי הנושא של שימוש בקרב קהילת הלהט"ב, אני חי בעיר תל אביב, אני נמצא בקהילה – אני לא מבלה במועדונים, אבל אני חי ושייך לקהילה.
<יואב בן-ארצי: אפיינתי את השימוש, הייתי מאד זהיר בעובדות כי לא היו לי עובדות מוצקות, הסתמכתי על נתונים מחו"ל, פחות מהארץ, כי לא היה בארץ, אבל הבנו שהלך הרוח של השימוש בסמים הוא הופך להיות באמת תרבות בילוי.
<יואב בן-ארצי: נכון שהוא מתחיל ממקום של מצוקה, יציאה מהארון או הישארות בארון ואחרי זה הוא הופך להיות – אני לגמרי מקבל את מה שאת אומרת – חלק מכרטיס כניסה לתוך החברה הלהט"בית.
<יואב בן-ארצי: בפעם הראשונה שהפצתי את הנייר בקרב המשרדים, נפנפו אותי.
<יואב בן-ארצי: פעם שניה, זימנתי דיון עם משרד הבריאות ומשרד הרווחה, הרשות הלאומית למלחמה בסמים והוחלט שהרשות מסייעת.
<יואב בן-ארצי: 2014 זה לא רק היה קמפיין אלא זה גם היה נקודה שהקמנו – הבנו שלשירותים שלנו, טיפול בנפגעי התמכרויות – סדין אדום, לא מגיעים.
<יואב בן-ארצי: יש לנו יחידה ברוטשילד שהיום יש בה יותר מטופלים להט"בים, הרבה יותר מכל תקופה אחרת והרבה יותר מכל יחידה אחרת, היא כבר הופכת להיות מתמחה עם איזו שהיא רגישות לאוכלוסייה שהעובדות, בעיקר עובדות, מגיבות נכון לקודים התרבותיים שקשורים בכל זאת בהוואי של האוכלוסייה הזאת, האוכלוסייה הלהט"בית.
<יואב בן-ארצי: לצד זאת, הקמנו נקודה במרכז הגאה, נקודה טיפולית, סברנו שבכל זאת, היות והמקום הוא מקום מוכר, סוג של בית, כן יגיעו לטיפול.
<יואב בן-ארצי: אני חייב לציין שגם בקמפיין היה אתר נחיתה ומי שהגיע לאתר הנחיתה יכל גם להתכתב באופן אנונימי כדי לזכות באיזה שהוא מענה יעוצי.
<יואב בן-ארצי: קיבלנו מעט מאד תגובות, הפעלנו את הפרויקט הזה – עיריית תל אביב, האגודה, משרד הבריאות והרשות הלאומית למלחמה בסמים.
<יואב בן-ארצי: אני לא אלאה בפרטים וגם לא אכנס לתוך משהו טרחני, אבל משהו בנושא הכספי לא בדיוק עבד עם האגודה ועם הזה, הפרויקט הזה בעצם די באיבו נקטע.
<יואב בן-ארצי: אני יכול לומר - - -
תמר זנדברג: רגע, זה ההתייעצות האינטרנט אבל - - -
<יואב בן-ארצי: לא לא לא, זה מעבר לזה - - -
תמר זנדברג: כל היחידה?
<יואב בן-ארצי: לקחנו איש מקצוע.
תמר זנדברג: אה, אז היום בעצם אין שירות, אין מענה התמכרותי במרכז הגאה?
<יואב בן-ארצי: במרכז הגאה יש אנשי מקצוע שמטפלים, זה הפך להיות סוג של עבודה משולבת.
<יואב בן-ארצי: הם גם נותנים מענה פסיכו-סוציאלי שגם קשור בנושא של התמכרויות אבל לא פרופר התמכרויות, אוקיי?
תמר זנדברג: אבל יש להם ידע בנושא להתמודד?
תמר זנדברג: נניח אם יבוא נער/נערה, צעיר/צעירה, גבר/אישה, לא משנה ועם - - -
<יואב בן-ארצי: יש להם ידע בנושא, אני התרחקתי, אני בעבר הדרכתי שם והיות ויצאנו מהשותפות הזאת אז אני לא יודע להגיד ומי שניהל את השירות הפסיכו-סוציאלי שאיתו עבדתי, גם הוא סיים לעבוד שם, אז אני לא יודע.
<קריאה: השירות שמה מצוין, אבל להגיד שהם מתמחים בנושאי הסמים זה ממש לא.
<יואב בן-ארצי: כששלומי היה - - -
תמר זנדברג: איזה שירות, רווחה?
<קריאה: השירות בגן מאיר.
תמר זנדברג: איזה שירות?
תמר זנדברג: רווחה, עובדת סוציאלית?
<קריאה: שלומי עבר לנחמני.
<קריאה: הוא מדבר על האגודה וזה פשוט עבר לנחמני.
<קריאה: מהאגודה הם בכלל ירדו מהקטע של סמים, לדעתי.
<יואב בן-ארצי: דקה, כששלומי היה, היה איש מקצוע שגם הוא עזב, שכן התמחה בנושא הזה בתוך האגודה.
<יואב בן-ארצי: שלומי עזב וגם, איך קראו לו – לא זוכר את השם שלו, גם הוא עזב.
<יואב בן-ארצי: בקיצור, היום אני לא יכול להגיד שיש בוודאות, אני יכול להגיד היום שיש אלינו יותר ויותר פניות למרכז הטיפולי.
<יואב בן-ארצי: אבל, יחד עם זאת אני רוצה לציין משהו נוסף, הבנו כמה הפעילות שהייתה עכשיו, האחרונה – שהיה בעיני קמפיין מצוין – שחייבים ללוות את זה בהמשך פעילות הסברתית, גם לבעלי הליינים, כי הם בעצם סוג של סרבר, הם מתווך ביננו לבין האוכלוסייה שצורכת את הסמים.
<יואב בן-ארצי: אני אגיד לך משהו?
<יואב בן-ארצי: אני סקפטי עד כמה הם יגיעו לטיפול, אבל אין לי ספק שפעילויות הסברה, יעוץ והכוונה הן מאד, בעיני, מדוייקות לאוכלוסייה ולאופן השימוש או לאופי השימוש שלה, נכון להיום, כמו שאני רואה אותו.
<יואב בן-ארצי: את הטיפול אלינו, ליחידות.
<רות גופן: הם מגיעים לטיפול כשאין להם ברירה, כשמאבדים את מקום העבודה.
<יואב בן-ארצי: אז אני אומר, אני לא רוצה להגיע למקום הזה שהם יגיעו אלינו לטיפול כשאין להם ברירה, אני רוצה לנסות ללכוד אותם בשלב שלפני, אוקיי?
<יואב בן-ארצי: לכן אני חושב שפעילויות הסברה, יעוץ והכוונה ולא טיפול שהוא מרתיע במידה מסוימת, יכול – א', לעצור בזמן המתאים ולהביא לאינו לטיפול ולא להגיע למקום של אובדן מקום עבודה או אובדניים אחרים, שחס וחלילה גם יכולים להגמר במוות.
<יואב בן-ארצי: איך עושים את זה?
<יואב בן-ארצי: עד כמה אנחנו יכולים לדייק את המענים האלו – שאלה גדולה.
<יואב בן-ארצי: אני יכול להגיד שאנחנו היום בעיריית תל אביב מבינים שבכלל אוכלוסיית המשתמשים לרעה בסמים היא רחבה יותר, כבר לא מדברים על התמכרות, אלא מדברים על העדר שליטה.
<יואב בן-ארצי: זאת אומרת הבנו שבעצם הלקוחות שלנו הם הרבה יותר רחבים ממה שאנחנו בעצם רואים אותם בפועל ואנחנו עובדים על מיתוג מחודש של היחידות, כדי שהן תקראנה ליותר ויותר אנשים להגיע, לפחות לרמה של יעוץ והכוונה ואחרי זה, בתקווה, גם לטיפול.
תמר זנדברג: כלומר, מה זאת אומרת?
תמר זנדברג: היחידות שלכם בתל אביב?
תמר זנדברג: אני אגיד לך למה אני שואלת, כי עולים כאן הרבה דברים שאנחנו גם מתעסקים בהם בוועדה באופן כללי, כל הנושא הזה של מענה להתמכרות על הרצף, לפני שאתה שותה מתדון או זקוק להחלפת מזרקים או לכפר גמילה של שנה במלכישוע, אלא בשלב הזה בתחילת ההידרדרות, שבו המשפחה מסביב שמה לב שיש איזו שהיא בעיה, אתה מאבד עבודה או בדרך לאבד עבודה, התפקוד יורד וכל מיני דברים כאלה.
תמר זנדברג: אחד הדברים שאנחנו כל הזמן רואים כאן בוועדה זה שאין מספיק מענים בשלב הזה, אין מרפאה, אין מקום שאתה יכול לבוא, לדבר עם פסיכיאטר, לדבר אולי עם עובדת סוציאלית בתחום היעוצי - - -
<קריאה: יש וזה בתחום הפרטי.
<קריאה: זה הרבה פעמים אנשים נורמטיביים שלא רוצים שזה יהיה כתוב להם בשום מקום, יש לא מעט מענים והם בתחום הפרטי.
תמר זנדברג: מאה אחוז, בסדר, אנחנו מדברים - - -
<קריאה: צריך לדבר גם על העניין הזה שאני מפנה.
תמר זנדברג: אגב, גם בתחום הפרטי, לאן את מפנה?
<קריאה: שאולי לב רן.
<יואב בן-ארצי: אם יש לך 800 שקל לשעה.
תמר זנדברג: אז זה לא שיש לא מעט מענים, זה שיש מענה.
<קריאה: - - - נורמטיבי, שמחזיק דירה משלך ועבודה טובה, אז יש לך כסף לשאולי לב רן.
תמר זנדברג: לא, השאלה היא, תראי את ד"ר שאולי לב רן אירחנו כאן, לפחות פעמים שלוש בוועדה, הוא הציג לנו גם את התפיסה שלו לגבי התמכרויות, תפיסה מאד מעניינת וחשובה, גם את המרפאה שלו שהוא בינתיים סגר ועברה.
תמר זנדברג: אבל אני כן אומרת ש-א' זה אחד וזה פרטי, באמת אחד.
תמר זנדברג: ב' אני חושבת, נכון שיש סטיגמה כמו להרבה דברים גם לטיפול נפשי יש סטיגמה, בכל זאת הרבה אנשים פונים בין אם זה פרטי ובין אם זה לא, בתחום הזה אנחנו עוד הרבה לפני הסטיגמה.
תמר זנדברג: יש הרבה אנשים שפשוט אין להם לאן לפנות או שהם לא יודעים או שלאנשים שהם כן מגיעים אליהם, כמו רופא משפחה או פסיכיאטר או פסיכולוג או עובדת סוציאלית עבור משהו אחר, לא ידעו להפנות.
תמר זנדברג: לא ידעו להגיד לו – תשמע אדוני - - -
<גל וגנר קולסקו: אני גם אין לי ממש לאן להפנות, אם לא היה מישהו אין לי את האוטומט שאני יודע שאני יכול לשלוח אותו לפה, אין לי את זה, אני צריך לחפור, אני צריך לחפש.
תמר זנדברג: נכון נכון, חד משמעית.
<גל וגנר קולסקו: אגב, נושא של הארם רידקשן, זה משהו שאתם גם מתעסקים בו?
תמר זנדברג: נכון, לכן אני שואלת, יואב, אני מבינה שמה שאתם רוצים וזה דבר שהוא מאד רלוונטי לעיר תל אביב, גם בהיותה מרכזית וגדולה ועיר שרואה הרבה דברים, עיר שיש בה המון התרחשויות, המון קהילות, המון קבוצו, המון מיעוטים.
תמר זנדברג: כשאתה אומר שאנחנו ממתגים מחדש, מה זה אומר?
תמר זנדברג: בכל מרכז בריאות בין אם של קופת חולים, בין אם עירוני, לא יודעת, טיפת חלב, תראה אחות, אמא, שהיא מזהה איזה משהו והיא חושבת שהיא זקוקה ליעוץ בתחום הזה או משהו כזה, יהיה לאן להפנות אותם?
תמר זנדברג: יהיה מרכזים?
<יואב בן-ארצי: כשאני אומר מיתוג מחודש, הוא לא רק שם הוא גם מהות, אוקיי?
תמר זנדברג: אז זה מה שאני שואלת, מה יהיה המהות?
<יואב בן-ארצי: המהות, זה שהסברתי קודם, קריאה לאוכלוסיות שלא מגיעות אלינו אפילו לרמה של יעוץ והכוונה טלפוניים, שנשמע אותם, שיהיה קשר איתם ברמה הזו ואחרי זה הם יגיעו אלינו לטיפול.
תמר זנדברג: עם עובדת סוציאלית?
<יואב בן-ארצי: ברור.
<יואב בן-ארצי: זה השירות, השירות שלנו זה עובדים סוציאליים, יש לנו חמש יחידות בעיר תל אביב - - -
<קריאה: אני אומרת שהיום אגף - - - נכנס בכל הנושא של הקהילה לתוך שירותי הרווחה, ובתוך שירותי הרווחה ישבו עובדים סוציאליים שיקבלו את האוכלוסייה ויפנו אותה לתחומי המומחיות שלהם.
תמר זנדברג: לא, בסדר, אנחנו מדברים פה על שירותי התמכרויות.
תמר זנדברג: אני שואלת, אם אדם מיוזמתו או כתוצאה מהפניה של רופא משפחה או עובד סוציאלי יהיה לו מקום שאליו הוא יוכל לפנות, לצורך יעוץ, טלפוני, פרטני.
<יואב בן-ארצי: אז אני אומר, זה בדיוק העניין, שהיום קיימים המקומות, הם פחות ידועים כמקומות שמייעצים, מכוונים, וגם מטפלים, אוקיי?
<יואב בן-ארצי: המקומות האלה קיים, הרעיון הוא לשווק אותם מחדש עם השילוב של ייעוץ והסברה ומן הסתם, ברגע שזה יאושר, אני מניח שגם תראי את זה בשלטי חוצות בעיר ונראה את זה בכל מקום, כל פלטפורמה שהיא יכולה לשרת אותנו.
תמר זנדברג: אוקיי, אז אנחנו נבקש מכם, ברגע שבאמת תצאו עם זה ליידע אותנו כוועדה כדי שאנחנו נוכל – אנחנו פה רואים את כל הגורמים הממשלתיים, הטיפוליים, שגם אנחנו נדע ונהיה מרושתים ונדע שאפשר להפנות או כל הדבר הזה.
<יואב בן-ארצי: במקביל לזה אנחנו צריכים להבין שיש לנו בעצם שתי אוכלוסיות מול העיניים, אוכלוסיות של בעלי הליינים, שבעיני הם אקוטיים ואיתם צריכים לעשות גם פעילויות הסברה וגם כאן הרשות נרתמת בעזרת אורית, אנחנו נקיים פעילות הסברתית לבעלי הליינים, אנחנו קובעים את זה יחד עם מנכ"ל האגודה, אוהד וזה יקרה בקרוב.
תמר זנדברג: תודה, משרד הבריאות?
<אלינה פיפלקס: אין הרבה מה להוסיף, חוץ מזה שאנחנו עובדים בשיתוף פעולה מאד הדוק עם כל הגורמים האחרים ובנוסף לזה משרד הבריאות גם מתעסק הרבה בטיפול בחולי או נשאי איידס כמובן וגם כן, בכל הפעילות נגד סמים, משתתפים גם בפעילות של הרשות ואנחנו מוכנים להגביר את הפעילות.
תמר זנדברג: אתם כמשרד בריאות יש לכם את האשפוזיות והדברים האלה ויש לכם עוד דבר, שהוא מאד רלוונטי לדיון הזה, זה מרפאות בריאות הנפש בקהילה, הממשלתיות וכולל כל מה שהעברתם לקופת חולים.
תמר זנדברג: חלק מהאנשים האלה שדובר כאן ואני אומרת את זה גם מדיונים קודמים, זה רלוונטי גם לכאן, יגיעו בהתחלה עם איזו שהיא מצוקה נפשית.
תמר זנדברג: הם יגיעו למרפאת בריאות הנפש, יחפשו שירות מהסוג הזה, השאלה אם שם יהיה להם מענה שגם מזהה פוטנציאל התמכרות או תחילתה של התמכרות ובהקשר של הדיון הספציפי הזה, האם אתם ערוכים עם הכשרות לאנשים האלה, לפסיכיאטרים, למטפלים, במרפאות בריאות הנפש לראות מצוקה שנובעת על רקע זהות מגדרית, דיכוי מוחלשות כקהילת להט"ב, יש לכם או אי פעם עשיתם הכשרה לפסיכיאטרים במרפאות הממשלתיות, איזה שהוא עיסוק או נגיעה בתחום הזה?
<אלינה פיפלקס: כל הזמן פותחים קורסים חדשים לטיפול בהתמכרויות, כמעט כל שנה יש פתיחת או המשך קורסים.
<קריאה: השאלה אם יש דגש על להט"בים, זה שיש התמכרויות אנחנו יודעים אבל הנושא הוא להט"בים.
<אלינה פיפלקס: לא.
תמר זנדברג: גם להט"בים אין ממספיק וגם להט"בים ובטח לא התמכרות להט"בים, כלומר זה לא זה ולא זה ושלילה כפולה.
<רות גופן: אני רוצה להגיד לזכותם שמטופלות טרנסיות נקלטות באשפוזיות כנשים.
<אלינה פיפלקס: כולם מודרכים וכולם יודעים איך להתמודד.
<רות גופן: יש לי כמה מטופלות שנקלטו.
<רות גופן: לא רק ביקורת, צריך גם להגיד דברים טובים.
תמר זנדברג: אני לא בביקורת, אני רק שואלת האם אי פעם היתה נגיעה.
<רות גופן: מישהי ככה, התקבלה כאישה, אף אחד לא הרים גבה בכלל, חזרה ואחר כך עוד פעם שלחתי אותה.