GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אלי טנא: הקהילה ניהלה את העסק הזה, זה היה קמפיין שהוא דווקא, למשל במקרה הזה, זה היה אחד המקרים שבו בחרנו יותר בפינות הסברה, בדברים יותר ארוכים ולא בתשדירים דווקא.
<אלי טנא: עשינו את זה בשלושה גלים במהלך השנה, בערוץ הרדיו היחידי שהוא רלבנטי לקהילה וחלק מהקהילה.
<אלי טנא: לצערי הרב זאת קהילה שמאד קשה להגיע אליה, תקשורתית, מהבחינה של דרך תקשורת רגילה.
<אלי טנא: זה מה שעשינו.
<אלי טנא: סמי פיצוציות - הנושא השני שא' אנחנו חושבים שהוא מאד חשוב וב' אנחנו גם חושבים שגם נורא קל, וזה בעצם הסיפור.
<אלי טנא: קל.
<אלי טנא: יש יחסית קונסנסוס בנושא של סמי פיצוציות, שזה רע.
<אלי טנא: ולכן גם כאן, כשאתה אומר את המסרים הנכונים, זה די בקלות חודר ומשפיע.
<אלי טנא: באוקטובר עשינו את הקמפיין הראשון של סמי פיצוציות.
<אלי טנא: זה קמפיינים שאחר כך חזרנו עליהם בצורה כזו או אחרת, כי ראינו שזה מאד חשוב.
<אלי טנא: כ-200,000 שקלים.
<אלי טנא: הלכנו לרדיו ואתרי אינטרנט.
<אלי טנא: ברשתות החברתיות, תראו, כידוע צעירים לא נחשפים.
<אלי טנא: הילדים באמת לא קוראים את אמצעי המדיה הרגילים.
<אלי טנא: לצורך העניין, אפשר להגיע אליהם באמצעות האינטרנט, באמצעות הרשתות החברתיות וזה מה שעשינו, איזה שהוא מיקס.
<אלי טנא: זה לגבי סמי פיצוציות – 200,000 שקלים.
<אלי טנא: גם בדצמבר חזרנו על המהלך, במקביל למהלך של האלכוהול שעשינו לקראת הסילבסטר, בדצמבר יש גם את שבוע הסמים.
<אלי טנא: מבחינתנו בשבוע הסמים בשנת 2015 הדגש היה על סמי פיצוציות ומודעות לסיכון שקיים.
<אלי טנא: 120,000, רדיו בלבד.
תמר זנדברג: את זה נגיד לא ראיתי בחיים שלי.
תמר זנדברג: לא שמעתי, למרות שכמו שאתה רואה, אני גם רגישה לנושא, בכלל לנושא הפרסום, במיוחד שלכם, כי אתם תחת אחריותי הפרלמנטארית, וגם באמת נושא סמי הפיצוציות, ובדיוק כמו שאמרת, בדיוק כמו שהקמפיין הזה מכוון, השכיחות גם בחדרי המיון וגם במוסדות הגמילה ורפואת הנפש, תשמע, כמו שאתה אומר, גם אני ידעתי שזה רע כי כולם יודעים שזה רע, אבל עד שלא ביקרתי בכפרי הגמילה ובמוסדות הפתוחים והסגורים ולא שמעתי גם את העלייה א', במספרים, כולל אגב במגזר הערבי שהיינו, בתמרה, וגם את הסכנות שהן באמת בלתי הפיכות וחד פעמיות לפעמים, לא הבנתי עד כמה הסכנה היא גדולה.
תמר זנדברג: ואני נתקלתי, וכאן אני חייבת להגיד שאני רואה שלזה השקעתם 120,000 שקלים - - -
<אלי טנא: ועוד 200,000 שקלים.
תמר זנדברג: כתוב 120,000.
<אלי טנא: למעלה כתוב.
תמר זנדברג: שוב, זה סומן מהשטח, ממה שאני התרשמתי ואת זה אני אומרת גם לכם, כמשהו לא רק שהוא מסוכן ולא רק שהוא בעלייה, אלא גם שהוא תופס את גורמי הטיפול בחוסר אונים.
תמר זנדברג: כלומר, קשה מאד להתמודד עם התופעה הזאת באמצעות טיפול אחרי, בדיעבד.
תמר זנדברג: סמי פיצוציות זה כרגע לפחות נטו משהו שמבחינתנו, כמדינה, כקובעי מדיניות, המניעה וההסברה טרום, הם הכי הכי חשובים.
תמר זנדברג: ועדיין, נגיד לזה, ושוב, אוקטובר, זה לא היה כל כך מזמן.
תמר זנדברג: אני חייבת לומר שלא-.
תמר זנדברג: בעצם שמעתי את הפרסומת שהייתה עם הרופא שמתקשר ואומר מה היה בזה וכל הדברים האלה.
<אלי טנא: נכון, חדר מיון, בדיוק.
<אלי טנא: זה מלמד אגב שני דברים.
<אלי טנא: שאת מופצצת כל יום ביותר ממיליון דולר פרסומות ולכן המוח שוכח ודוחה את זה.
תמר זנדברג: לא, אז אמרתי לא, אני אישית מאד מכוונת לפרסומות האלה, אז זו לא דוגמא.
<אלי טנא: ועוד את מוכוונת.
תמר זנדברג: ואם אני לא שמעתי, אם יש משהו שממני חמק, סימן שלציבור היה הרבה הרבה יותר קשה להגיע.
<אלי טנא: אתם מבינים למה צריך תקציב יותר גדול?
תמר זנדברג: השאלה על מה אתם מוציאים אותו.
תמר זנדברג: אם תוציאו אותו על ההסבר שג'וינט גומר את החיים, אז לא בטוח שצריך תקציב יותר גדול.
<אלי טנא: בדצמבר, שוב, במקביל לאלכוהול היה גם סמי פיצוציות.
<אלי טנא: עשינו נגד סמי פיצוציות מהלך ויראלי בפייסבוק בתקציב אפס, אבל זה היה מהלך פרובוקטיבי עם טיזר, שפורט על הנימים הכי רגישים בנושא של אנחנו והיחסים שלנו עם ידידנו הכלבים.
<אלי טנא: והאמת היא שקרוב לתוך 3 שעות היו כמה שיתופים.
<הילה ימיני: אחרי שעתיים הורדנו אותו.
<אלי טנא: הורדנו אותו אגב עם צעקות רבות של אנשים שלא הבינו, שאין להם חוש הומור.
<אלי טנא: אני לא אזכיר את שמם.
תמר זנדברג: לאנשים אין חוש הומור?
תמר זנדברג: זה פשוט לא מצחיק.
תמר זנדברג: לא צריך חוש הומור בשביל זה.
<אלי טנא: התשובה הייתה מאד פשוטה.
<איתן גורני: לא, אבל זה מקום שאתה לא רוצה את הכלב שלך, אל תיתן את הילד שלך.
תמר זנדברג: אני הבנתי.
תמר זנדברג: אני רק אומרת – הומור – אני לא יודעת אם הומור זה החוש הנכון בשביל זה.
<הילה ימיני: במשך שבוע לפני הקמפיין העלינו סיפורים אמיתיים של ילדים שהגיעו לכפרי גמילה והגיעו לקווים החמים שלנו.
<הילה ימיני: אמיתיים, ובערך קיבלנו 40-50 לייקים.
<הילה ימיני: שנה אחרי, כשהעלינו קמפיין של הניסוי בכלבים, קיבלנו קרוב ל-מיליון צפיות, מעל ל-2,000 שיתופים, 5,000 ומשהו לייקים ותגובות באתרים שונים ושווי חשיפה מערכתי של מעל לחצי מיליון שקלים לקמפיינים חיוביים.
<הילה ימיני: ביפעת מודדים ומורידים לך את השלילי, מעל לחצי מיליון שקלים של חשיפה חיובית, כולל זה שזה הגביר את המסרים של הסכנות שבשימוש בסמי פיצוציות וזה היה אך ורק שעתיים באוויר.
תמר זנדברג: זה שקהילת זכויות בעלי החיים היא קהילה אקטיביסטית ומאד מאד משפיעה, אנחנו קיבלנו אישור ש - - -
<איתן גורני: נכון.
<הילה ימיני: אנחנו נשמח מאד אם היא גם תפעל למנוע את סמי הפיצוציות.
תמר זנדברג: אז הנה.
תמר זנדברג: היא עזרה לך.
<אלי טנא: מינפנו גם אותם.
<אלי טנא: אחלה.
<אלי טנא: בשנת 2015 עסקנו פעם אחת בנושא שקוראים לו מריחואנה לצרכים רפואיים.
<אלי טנא: אני חייב לומר שזה קמפיין שהורידו לנו אותו לקראת הסוף, כי פה הבאנו לידי ביטוי את העמדה הליבראלית של הרשות בנושא של שימוש בקנאביס לצרכים רפואיים, אבל עם אחריות ועם ביקורת.
<אלי טנא: לא כל רופא משפחה מארבע לשעתיים.
<אלי טנא: ובכל אופן - - -
<איתן גורני: במשרד הבריאות לא אהב.
<איתן גורני: הורדנו אותו יום או יומיים לפני הסוף.
תמר זנדברג: כן, האמת שזה לא ברור.
<איתן גורני: אנחנו תמכנו בקיצור הליכים, ומשרד הבריאות אמר - - -
תמר זנדברג: כן, אבל זה לא התפקיד שלכם, ואני אומרת את זה גם אפרופו הקנאביס כרגע וקמפיין הלגליזציה.
תמר זנדברג: אתם לא לשכת פרסום ממשלתית שאמורה ליחצן את מהלכי הממשלה, לא של משרד הבריאות וגם לא אולי אם תהיה לגליזציה.
<אלי טנא: הלשכה היא מכשיר.
<אלי טנא: היא כמוני.
<אלי טנא: היא לא נוקטת עמדה.
תמר זנדברג: אני יודעת, אבל - - -
<אלי טנא: לרשות יש עמדה בהתאם לאג'נדה שלה.
תמר זנדברג: יש לכם עמדה שהיא עמדה טובה, עמדה אחראית, עמדה הגיונית, בסדר גמור, אבל אתה יודע, 100,000 שקלים.
תמר זנדברג: דרך אגב, זה 100,000 שקלים ויש לנו אוכלוסייה שבזמנו הייתה – היא כל הזמן עולה – 20,000 וקצת משתמשי קנאביס רפואי, מטופלי קנאביס רפואי.
תמר זנדברג: אותו סכום של 100,000 שקלים אתם הוצאתם על כל המגזר הערבי, שהוא 1.5 מיליון – 20% מתושבי מדינת ישראל.
תמר זנדברג: זה יחס לא פרופורציונאלי.
תמר זנדברג: המגזר הערבי, הייתי אומרת, אחת המסקנות שהוא יצא מקופח ומהביקורים שלנו אנחנו גילינו שהמגזר הערבי, בלשון המעטה, חלקו לא פחות בתחום ההתמכרויות מהמגזר היהודי, אולי אפילו להיפך.
<אלי טנא: יש לזה תשובה מקצועית.
<אלי טנא: התשובה האחרת זה לא אני.
<אלי טנא: התשובה היא כזאת.
<אלי טנא: אלף, הרשות לא רק מוציאה על הסברה באמצעות פרסום.
<אלי טנא: זה אחד.
<אלי טנא: שניים, כל מי שהוא במגזר הערבי נחשף באופן חלקי גם למה שאנחנו קוראים מדיה כללית, ושום אחד שהוא במגזר היהודי, לא נחשף למדיה ערבית.
<אלי טנא: שלוש, המדיה הערבית היא הרבה יותר ראשונית גם במחירים שלה וגם בעניינים שלה, ואכן אפשר לקבל יחסית יותר השפעה.
<אלי טנא: אבל עדיין - - -
תמר זנדברג: אבל כשאתם באים לתכנן משהו שמיועד למגזר הערבי, אגב או יוצאי רוסיה או יוצאי אתיופיה, לצורך העניין, זה דברים שנלקחים בחשבון?
תמר זנדברג: אתם חושבים מה ההשפעה שאנחנו צריכים על מנת להגיע?
<אלי טנא: בדרך כלל במגזר האתיופי למשל, אחת הצרות הכי צרורות שיש זה שאין איך להגיע אליהם.
<אלי טנא: אי אפשר להגיע אליהם ישירות דרך מדיה.
<אלי טנא: הם לא נחשפים לרשתות החברתיות באמת, הרדיו והטלוויזיה שלהם זה בולשיט.
<אלי טנא: באמת בולשיט.
<אלי טנא: זאת אומרת היא מגרדת את הקהל.
<אלי טנא: רוב הקהל אין לו אמצעים.
<אלי טנא: הדרך מאד מסובכת להגיע אליהם, דרך הקהילה, דרך פעולות בשטח שאנחנו אולי עושים, שאני לא אמון עליהן.
<אלי טנא: ולצורך העניין, אם את שואלת אותי אם היו מקצים לי תקציב לטיפול תקשורתי של פרסום, של חלק אחד מהפרסום, בקהילה האתיופית, הייתי עושה משהו דווקא במדיה הכללית, שרוצה לעזור קצת לדימוי הקהילה הזאת שהוא מאד ירוד.
<אלי טנא: להם עצמם לא הייתי יכול להגיע.
<אלי טנא: אם הייתי משקיע 1,000 שקלים, 100,000 שקלים, 1 מיליון שקלים, זה אותו דבר.
<איתן גורני: עכשיו יש איזו תכנית של הממשלה כולה לקידום - - -
<איתן גורני: וגם אנחנו שותפים בתכנית.
<איתן גורני: קיבלנו נתח - - -
<איתן גורני: והוא מיועד גם למטרות האלה.
תמר זנדברג: לפעילות בשטח בקרב הקהילה?
תמר זנדברג: אז יכול להיות שאנחנו נעשה דיון על הנושא הזה.
<איתן גורני: בכיף.
<אלי טנא: זה היה במרס 2015.
<אלי טנא: במהלך דצמבר 2015, העלינו בשיתוף פעולה תקשורתי עם וואלה, בדרך כלל יש שיתוף פעולה עם אתר מוביל, ויש לזה יתרון שכמות הנפח המדיה שאתה מקבל תמורת הכסף הוא יותר גבוה מהמקובל.
<אלי טנא: אז עשינו שיתוף פעולה איתם, זה היה על התכנים בנושאים מגוונים – אלכוהול, סמים, לא אלכוהול, לא סמים וכו' וכו', עם כמה התחייבויות של האתר לכמות של מדיה.
<אלי טנא: עשינו את זה שלושה חודשים.
תמר זנדברג: מה זה אומר שיתוף פעולה?
<אלי טנא: זה שהוא מייצר כמו מדור, עם מתחם שהוא שלנו.
תמר זנדברג: עם תוכן שהוא כביכול חדשותי?
<אלי טנא: תוכן נושאי, כמו בריאות.
<אלי טנא: אגב, למשל תיקחי בחשבון שזה כמו בריאות, כן, כן.
<אלי טנא: חלק נכתב על ידי הכתבים של וואלה, חלק זה חומר שהוא מקבל מאיתנו וממשיך אותו הלאה.
<אלי טנא: הוא מתחייב לקידום - - -
תמר זנדברג: כלומר יכול להיות שאני גולשת לי באתר וואלה ובמסווה של ידיעה חדשותית אני רואה חומר פרסומי?
תמר זנדברג: לא משנה אם שלכם או לא?
<אלי טנא: התשובה היא כן.
תמר זנדברג: אבל זה מותר?
תמר זנדברג: אני יודעת שזה קיים, אבל זה דבר שהוא - - -
<הילה ימיני: זה רשום למעלה במסגרת שיתוף פעולה.
<אלי טנא: התשובה היא שבאינטרנט זה המערב הפרוע, אחד.
<אלי טנא: וביני לבינך, גם העיתונים, חוץ ממזג האוויר, לא בטוח כמה הם אובייקטיביים.
תמר זנדברג: יש לך דוגמא לזה, איך נראה שיתוף פעולה כזה?
<אלי טנא: לא פה.
<אלי טנא: בהזדמנות.
<אלי טנא: בפעם הבאה שתזמינו אותי אני אראה לכם.
<אלי טנא: ותגידו שזו האג'נדה.
<הילה ימיני: זה נקרא מתחם חושבים צלול בוואלה.
<אלי טנא: אגב, אני חייב לומר שהיה לפני שנה, אנחנו עשינו מתחם כללי.
<אלי טנא: בוואלה היה מתחם של עלה ירוק, שדווקא תמך בכל מיני דברים שקשורים לקנאביס והוא היה ייעודי.
<אלי טנא: הוא מומן על ידי גורמים מסחריים כאלה או אחרים, לא אנחנו.
<אלי טנא: אז כבר אמרנו, זה הסיפור בגדול.
תמר זנדברג: זה מיליון וחצי שקלים בשנה בסך הכל.
<אלי טנא: גם זה החלוקה.
<אלי טנא: זה היה.
<אלי טנא: יש לנו שנים של קצת יותר, של קצת פחות, אבל זה היה שנת 2015.
<אלי טנא: לא הלכנו אחורה, אבל אני רוצה להגיד שהפרופיל הזה של שימוש בתקציב, הוא הפרופיל.
<אלי טנא: אפילו עוד התקרבות לכיוון האלכוהול.
<אלי טנא: כלומר, בעבר הכמות שהשקענו גם בנושא הסמים, גם בנושא האלכוהול, אנחנו השקענו בעיקר את תקציב הפרסום בתחום האלכוהול.
<אלי טנא: הוא הרבה יותר קל לביצוע.
תמר זנדברג: הוא הרבה יותר מסוכן.
תמר זנדברג: הוא הרבה יותר - - -
<אלי טנא: אני לא.
<אלי טנא: בסדר, נכון.
<אלי טנא: תשמעי, בסוף את - - - - הנושא של חוקים נחקקים פה.
<אלי טנא: זה שאלכוהול מותר על פי חוק, זו עובדה אחת.
תמר זנדברג: בגלל זה התפלאתי.
<אלי טנא: זה שסם אסור על פי חוק, אגב זה הכל אתם.
<אלי טנא: זה לא אנחנו.
תמר זנדברג: אתה צודק מאה אחוז.
תמר זנדברג: זאת בדיוק הסיבה שאני מתפלאת ואף מאוכזבת מהעבודה שאתם משקיעים בקמפיין נגד חקיקה עתידית שאולי תהיה, במקום במה שיותר מסוכן.
תמר זנדברג: זו בדיוק הטענה.
<אלי טנא: גם וגם.
תמר זנדברג: לא, לא גם וגם.
תמר זנדברג: למה אתם כרשות ממשלתית צריכים לעשות קמפיין נגד מהלך שקורה בכנסת או בציבור?
<יוסי הראל-פיש: אבל זה לא נגד החקיקה.
<יוסי הראל-פיש: את יודעת מה, אני אגיד לך משהו הפוך.
תמר זנדברג: כן, עכשיו אני מעבירה את רשות הדיבור אליך.
תמר זנדברג: אלי, סיימת?
<אלי טנא: אני?
<אלי טנא: כן, נניח.
<אלי טנא: בסדר.
<איתן גורני: אני עכשיו אתן, מעבר למה שהוא יגיד, הוא גם יתרכז בנושא הזה של חוקים.
תמר זנדברג: כן, אז רצינו ממך גם איך בודקים את האפקטיביות וגם איך אתם מראש קובעים את סדר העדיפויות ואת הפילוח על מה ללכת ועל מה לא.
תמר זנדברג: שוב, אני יודעת, אני לא בטוחה, אני יודעת מהשנה האחרונה, מהדיונים שלכם, שלנו כאן ביחד, שאלכוהול למשל הוא הרבה יותר מסוכן מקנאביס.
<אלי טנא: זה נבלה וזה טרפה.
<אלי טנא: וזה לא טרפה, בסדר.
תמר זנדברג: לא, זה לא טרפה ולא נבלה.
<איתן גורני: אבל את רואה שאנחנו משקיעים באלכוהול אותו הדבר ואולי טיפה יותר.
תמר זנדברג: אתם צריכים הרבה יותר.
תמר זנדברג: זה הרבה יותר מסוכן.
תמר זנדברג: כן, יוסי.
<איתן גורני: לא, אבל אנחנו משקיעים בו יותר.
<יוסי הראל-פיש: טוב, קודם אני רוצה להגיד עוד פעם את המשפט הזה, שאני חושב שהוא מאד חשוב.
<יוסי הראל-פיש: כפי שאני תופס את זה - - -
תמר זנדברג: רק אל תגיד עוד פעם תפיסת המסוכנות.
<יוסי הראל-פיש: לא, אני לא אשתמש יותר במילה הזאת בחיים.
<יוסי הראל-פיש: זה כמו אקלים מיטבי חינוכי.
<יוסי הראל-פיש: הקמפיין הספציפי הזה לא בא ממקום שהוא נלחם בשינוי חקיקה או בתהליכים שאתם מובילים פה.
<יוסי הראל-פיש: הוא בא בגלל נתונים.
<יוסי הראל-פיש: את שאלת קודם על סמך מה אתם קובעים לאן ללכת.
<יוסי הראל-פיש: אנחנו קובעים ללכת על סמך זה, במקרה הספציפי הזה, שבמשך הרבה זמן כבר אנחנו רואים שאחוז הולך וגדל של ילדים, חושבים שהקאנביס לא מסוכן וזה הולך וגדל וביחד עם זה - - -
תמר זנדברג: אז עכשיו אמרת לי את תפיסת המסוכנות, רק במילים אחרות.
<יוסי הראל-פיש: רגע, רגע, רגע, לא אמרתי.
תמר זנדברג: לא השתמשת במילה הזאת, אבל במילים אחרות.
<יוסי הראל-פיש: לא השתמשתי במילה.
<יוסי הראל-פיש: אבל אני אסביר לך למה.
<יוסי הראל-פיש: ומה שקרה מיד אחרי זה, זה שאחוז הילדים שמתחיל בגילאים צעירים של גילאי 15 ומעלה, מתחילים להשתמש בקנאביס, הלך וגדל בצורה מאד דרמטית.
<יוסי הראל-פיש: עכשיו, כמדען אני אומר לך, מה שעושים בעולם כדי להתמודד עם זה, זה לנסות לשכנע את הילדים לא להתחיל להשתמש בזה.
<יוסי הראל-פיש: אלה שלא משתמשים עדיין, ולשכנע אותם בזה, אם זה דרך ההורים ואם זה דרכם, שזה מסוכן ואל תשמשו בזה.
<יוסי הראל-פיש: זה הכל.
<יוסי הראל-פיש: אנחנו קיבלנו החלטה ברשות לעשות את הקמפיין הזה, בגלל ששנים לא עשינו את הקמפיין, והנה אנחנו יושבים ומקטרים כל הזמן על זה שההרגשה הזאת שמתכרסמת ההרגשה הזאת בקרב הילדים, שאני לא אגיד את המילה ושהנה השיעורים עולים.
<יוסי הראל-פיש: ואמרו אוקיי, אז לפחות מה שאנחנו יכולים לעשות.
<יוסי הראל-פיש: עכשיו, באופן פרדוקסאלי זה צריך לעזור לכם, כי זה משחרר אתם להחליט מה לעשות נכון, בזמן שאתם יודעים שאנחנו לפחות שומרים על זה שזה לא-.
<יוסי הראל-פיש: אני עכשיו יושב עם 8 מומחים באירופה ואנחנו כותבים ספר שכבר שנתיים אנחנו עובדים עליו.
<יוסי הראל-פיש: הוא הולך לצאת לאור בספטמבר ולהיות מוגש לכל שרי הבריאות באירופה.
<יוסי הראל-פיש: ספר על ההשפעות הבלתי מכוונות של מדיניות סמים, או המדיניות הנוכחית.
<יוסי הראל-פיש: למדיניות הנוכחית יש המון השפעות בלתי מכוונות, שאת תמיד הולכת ומשתמשת, להראות כמה לא טובה המדיניות הנוכחית.
<יוסי הראל-פיש: גם במדיניות החדשה שתהיה, אם תהיה, מה שלא יהיה, יהיו להם גם השפעות לא מכוונות.
<יוסי הראל-פיש: והדרך למנוע את ההשפעות השליליות הלא מכוונות, זה להתכונן מראש ולעשות את אותם בלמים שנועדו לוודא שלא יקרו נזקים תוך כדי התהליך הזה.
<יוסי הראל-פיש: ואני רואה ואני לא נכנס לנושא של המלל והאם התשדיר הזה הולך לכיוון נכון או לא.
<יוסי הראל-פיש: אבל אני אומר, עצם הרעיון של להיכנס ולעשות את זה, משם זה בא.
<יוסי הראל-פיש: אז זה רציתי להגיד דבר ראשון.
תמר זנדברג: אתה יודע, סליחה רגע.
תמר זנדברג: פאוזה, אני מפסיקה אותך שנייה לפני שתעבור לנושא הבא.
תמר זנדברג: אני עכשיו מצטערת, איתן.
תמר זנדברג: למה לא שלחת את יוסי גם כן לכנס באו"ם, שהיינו כולנו עם נציגים מהרשות.
תמר זנדברג: תשמע, אתה יודע, לפני חודשיים אני הייתי שם, ישבתי בעצרת הכללית של האו"ם, איפה שהייתה תמיכה במדינת ישראל לראשונה.
תמר זנדברג: התרגשנו כולנו.
תמר זנדברג: ישבנו שם ושמענו את הלך הרוח ואני ישבתי ושמעתי מכם כאן כל הזמן, דרך התקשורת, על קולרדו, ואתם אמרתם זה לא ככה וזה.
תמר זנדברג: אני ישבתי שם עם 180 ולא יודעת כמה, 190 ומשהו מדינות, את כל מדינות אירופה ומדינות יותר מתקדמות ופחות מתקדמות, וסעודיה ואינדונזיה ומדינות שמכילות עונש מוות ומדינות מתקדמות וג'מייקה ומדינות שמשתמשות בסמים למיניהם לטקסים רוחניים ודתיים.
תמר זנדברג: ושמענו הלך רוח מסוים וחזרנו והבאנו אותו גם לכאן.
תמר זנדברג: ואלך הרוח הזה גם אמר – מצד אחד העולם, כמובן זה שאנחנו רוצים להשתייך אליו.
תמר זנדברג: לא זה שמכיל עונש מוות על עבירות סמים בשימוש עצמי.
תמר זנדברג: העולם הולך למדיניות יותר חכמה, יותר נכונה.
תמר זנדברג: מתריע בפני הסכנות באשר הן סכנות ובאשר הן נמצאות, וזה בעיקר סכנות רפואיות, סכנות התמכרות, ומצביע על מה גורם לסכנות האלה, איזה סוג אוכלוסיות הן רגישות יותר.
תמר זנדברג: מה בתחום הבריאות ובריאות הנפש שאנחנו צריכים לקדם וכו', ומן הצד השני הוא מזהיר מפני מה שצריך להזהיר ממנו.
תמר זנדברג: והנושא של NPS, סמי פיצוציות וסמים חדשים וסינטטיים.
תמר זנדברג: כלומר, היה איזה שהוא כיוון מסוים.
תמר זנדברג: מדינות שם הצהירו על לגליזציה, קנדה, כמובן אורוגוואי וצ'כיה.
תמר זנדברג: אתה ידוע, אני גם נדהמתי לגלות כמה מהמדינות שאנחנו כאן ושאתם כל הזמן אמרתם לנו שזה פלילי וכו', כמו גרמניה למשל, בפועל לא אוכפות כבר עשרות שנים.
תמר זנדברג: ואיטליה.
תמר זנדברג: אני לא ידעתי שבאיטליה יש דה-פקטו אי הפללה.
תמר זנדברג: גיליתי את זה כי ישבתי ליד שר המשפטים האיטלקי בדיון והוא סיפר לי.
תמר זנדברג: נדהמתי.
תמר זנדברג: כלומר, יש איזה רוח, יש איזה כיוון, יש איזה הלך רוח מסוים.
תמר זנדברג: עכשיו, באמצעות המושג הזה שעכשיו אנחנו לא אומרים אותו, אבל אומרים אותו, שתפיסת המסוכנות – אולי יש ירידה בתפיסת המסוכנות, כי הזהרנו את הנוער שהם הולכים למות מזה, ופתאום הם מגלים שהם לא הולכים למות.
תמר זנדברג: אז עכשיו אנחנו אומרים להם שזה גומר להם את החיים?
תמר זנדברג: באמת אני שואלת אותך.
תמר זנדברג: סליחה, אני שואלת בתסכול מסוים.
<יוסי הראל-פיש: אז הנה, אני אענה לך.
<יוסי הראל-פיש: קודם כל לא רק - - -
<איתן גורני: תדעי לך שיוסי נוסע לכל הפורומים המדעים שהם מדעים, ובזמן האחרון הוא יותר לא פה מאשר פה, אבל לכל הפורומים המדעים ואני רוצה לציין שב-90% מהמקרים זה במימון המזמינים, כי כל כך רואים חשיבות בהשתתפות שלו, שהוא באמת נוסע לפעמים אפילו ליום אחד ולכמה ימים.
<איתן גורני: הוא כותב ספר והכל.
<איתן גורני: אני חשבתי שלנושא הזה צריך לשלוח אחרים, כי לא עיקרו מדעי.
<איתן גורני: יכול להיות ששגיתי.
תמר זנדברג: לא, בסדר.
תמר זנדברג: זה היה סתם.
תמר זנדברג: אני לא נכנסת לך לשיקולים.
תמר זנדברג: אני רק אמרתי - - -
<איתן גורני: אבל ראית שהייתה משלחת גם שלנו וגם של המשרדים.
תמר זנדברג: אבל המסר של המשלחת הזאת היה באמת לגמרי, אני לא אגיד הפוך, לגמרי שונה.
תמר זנדברג: זה שאתה כותב ספר על ההשלכות ועל מה אנשים מחפשים, זה יפה מאד.
תמר זנדברג: זה מאד מעניין דרך אגב מבחינה מדענית.
תמר זנדברג: השאלה מבחינת מדיניות מה זה אומר לנו.
תמר זנדברג: מה המספר.
<יוסי הראל-פיש: אז לכן אני אומר.
<יוסי הראל-פיש: 30 שנה אני יושב בגדר שבין העולם המדעי למדיניות.
<יוסי הראל-פיש: זה התחום שאני עוסק בו בתחומים האלה.
<יוסי הראל-פיש: מה שאני רוצה לומר, כל מה שאמרת לא רק שהוא נכון, אלא אני יכול אפילו להרחיב אותו ולהעמיק אותו.
<יוסי הראל-פיש: יש היום דראג זון חדש בארצות הברית.
<יוסי הראל-פיש: פעם ראשונה בהיסטוריה שמינו אדם לתפקיד הזה, שהוא לא בא מהתחום האכיפתי והמשטרתי, אלא בא מהתחום הבריאות.
<יוסי הראל-פיש: בן אדם שהוא בעצמו מכור נקי והבן אדם הזה הוביל את כל המדיניות של ארצות הברית לכיוון של להסתכל על האנשים המכורים ועל האנשים שמשתמשים בתור בעיה של בריאות הציבור ולא בעיה של בתי סוהר ואכיפה ואני חושב שזו הדרך ואנחנו כולנו מבינים שזו הדרך שצריך ללכת בה.
<יוסי הראל-פיש: אבל באותה נשימה, וזה גם מה שעלה באו"ם – קראתי את כל העדויות שם – הוא לא מקל ראש לרגע אחד על זה שאי אפשר ללכת ולהפוך את הסם הזה לדבר שבני נוער וצעירים ישתמשו בו, ולכן כל המומחים שתומכים בדיוק בכיוון שאת מדברת עליו, באותה נשימה תומכים בזה שחייבים לאזן את זה עם ההכנה הזאת מראש ולוודא שבני הנוער לא יתחילו לעלות.
<יוסי הראל-פיש: והנה, השבוע קיבלנו את הדו"ח של ארגון הבריאות העולמי החדש.
<יוסי הראל-פיש: סליחה, את הדו"ח של סמסה, של ממשלת ארצות הברית החדש.
<יוסי הראל-פיש: הדו"ח של ממשלת ארצות הברית, שמסתכל על המגמות של שימוש בקנאביס בקרב ילדים בגילאי 12 עד 17 בארצות הברית, בכל אחת מה-50 מדינות.
<יוסי הראל-פיש: ובאמת, בגלל שהם לא עשו את ההכנה הזו, שאנחנו מנסים עכשיו לעשות בתקופה שאנחנו נמצאים בה כרגע, אז אותן מדינות שהלכו ועשו את השינוי החקיקתי בלי ההכנה הזאת, שזה כל חמש המדינות שעשו את הלגליזציה, אנחנו רואים עליה שם בשיעורי השימוש בקרב הנוער והגם הגיעו לכל חמשת המקומות הראשונים בארצות הברית.
<יוסי הראל-פיש: עכשיו, כשהתפרסם עכשיו הדו"ח.
<יוסי הראל-פיש: אני יכול להעביר לכם אותו.
תמר זנדברג: תראה, אנחנו יכולים לעשות דיון נפרד על השימוש בתרופות, חומרים וכו' בארצות הברית ספציפית ומאיזה גיל.
<יוסי הראל-פיש: אין לי ויכוח איתך, באמת.
תמר זנדברג: אז השאלה במה שאתה אומר – על מה זה מעיד?
תמר זנדברג: זה מה שאני שואלת.
<יוסי הראל-פיש: כל מה שאני אומר זה שבד בבד עם הלך הרוח החדש ועם הטיפול בראייה של בריאות הציבור ופאולה ואחרים במשרד הבריאות, אנחנו עובדים מאד קשה עם זה.
<יוסי הראל-פיש: גם המסרים בבתי הספר, עם שפ"י, הם מסרים בנושא של בריאות, הם לא מסרים של הפחדה.
<יוסי הראל-פיש: ואני רואה את זה כחלק מכל תהליך.
<יוסי הראל-פיש: אתם בתי המחוקקים, אתם תחליטו איזה חוק יהיה פה במדינת ישראל, אבל האחריות שלנו כרשות שמובילה את העשייה בשטח, לאור המדיניות שאתם מחוקקים פה, האחריות שלנו היא לעשות את זה נכון בדרך שאנחנו יודעים לעשות את זה, בשיתוף פעולה כמובן ובראש אחד.
<יוסי הראל-פיש: ואני מקווה, אני מתפלל לזה שנגיע ליום שנשב פה מסביב לשולחן בלי תחושה שאנחנו כאילו יושבים משני צדדים של מתרס.
<איתן אקשטיין: אגב, מה שקורה במגזר החרדי מאד מעניין.
<איתן אקשטיין: המגזר החרדי לא נערך לזה והוא היום משלם את המחיר.
<איתן אקשטיין: בארצות הברית, עכשיו זה התפרסם בכמה מיילים שקיבלנו.
<איתן אקשטיין: אחד הרבנים החשובים בארצות הברית דיבר על כך שבשנה האחרונה בארצות הברית מתו יותר מ-70 צעירים כתוצאה משימוש ישיר ועקיף בסמים בתאונות דרכים.
<איתן אקשטיין: ואף אחד לא התחיל עם הרואין, למרות שחלק הגיעו לכאן.
<איתן אקשטיין: אני לא מבין דבר אחד, אני שומע כל הזמן שמילים הורגות.
<איתן אקשטיין: את באמת חושבת שמילים הורגות?
<איתן אקשטיין: את באמת חושבת שכל מי שמסמס מת?
<איתן אקשטיין: ממש לא.
<איתן אקשטיין: אני חושב שיותר אנשים מתים מסמים מאשר ממילים.
<איתן אקשטיין: אז למה מדברים על כך שמילים הורגות?
<איתן אקשטיין: כי הן יכולות להרוג.
<איתן אקשטיין: אני גם אומר, סמים יכולים להרוג.
<איתן אקשטיין: מריחואנה בינתיים, לחלק מהאוכלוסייה, זה סמים.
<איתן אקשטיין: לא לכולם.
<איתן אקשטיין: צריך לזכור, עוד פעם, הבעיה היא שאם מריחואנה יכולה לשמש כתרופת פלא, והיא תרופת פלא, אני הייתי נותן אותה לכל חולה סרטן שסובל מכאבים והיא גם כן עוזרת לאנשים שיש להם בעיות רגשיות.
<איתן אקשטיין: אבל זאת בדיוק הבעיה, כי היא תרופה נהדרת.
<איתן אקשטיין: אז מי שמשתמש בה כתרופה לבעיה רגשית, הופך להיות נכה בהתמודדות שלו מול הבעיה הרגשית שלו.
תמר זנדברג: אתה יודע על נתונים של תאונות דרכים בקרב משתמשי קנאביס?
<איתן אקשטיין: אין לי מושג.
תמר זנדברג: אז אין לך מושג, אז למה אתה סתם אומר?
<איתן אקשטיין: את יודעת נתונים כתוצאה משימוש ב-SMS?
<איתן אקשטיין: כמה?
תמר זנדברג: אני אביא לך את הנתון.
<איתן אקשטיין: אז גם אני אביא לך את הנתון.
תמר זנדברג: לא, לא, אתה לא תביא לי כי אין נתון כזה.
<איתן אקשטיין: אני אביא לך.
תמר זנדברג: אין.
<איתן אקשטיין: שיגיד - - - אם זה עם אשתך ואם זה עם השכן ש- - -
תמר זנדברג: הרב אקשטיין, בוא.
תמר זנדברג: תן לנו קצת יותר קרדיט לאינטליגנציה.
<איתן אקשטיין: מילים הורגות לא הורגות?
תמר זנדברג: השימוש ב-SMS בנהיגה בטלפון, בין אם המשתמש מודה בזה ובין אם הוא לא מודה בזה, אם הוא עושה את זה הוא מסתכן ומסכן את חייו באופן ברור ומיידי.
תמר זנדברג: זה לא משנה אם הוא מודה או לא.
<איתן אקשטיין: כמו מי שמשתמש בקנאביס.
<איתן אקשטיין: הוא מסתכן.
תמר זנדברג: לא, לא אדוני.
<איתן אקשטיין: את מוזמנת לבוא אלי ולראות כמה אנשים באמת נפלו לזה.
תמר זנדברג: מה זה קשור?
<איתן אקשטיין: אם סימסו עם המריחואנה ותראי מה קרה להם.
<איתן אקשטיין: תשאלי את ד"ר - - -
תמר זנדברג: הם סימסו עם המריחואנה?
תמר זנדברג: זה מה שאתה אומר לי עכשיו?
<איתן אקשטיין: אני אומר, אני מביא את זה כאנלוגיה.
<איתן אקשטיין: אני אומר הם השתמשו במריחואנה והגיעו לטיפול.
<איתן אקשטיין: מה זה אומר?
<איתן אקשטיין: הם התרסקו.
<איתן אקשטיין: הם עברו תאונת דרכים.
<איתן אקשטיין: הרי מי שהגיע - - -
תמר זנדברג: טוב, הרב אקשטיין, מפאת כבודך, אנחנו לא נמשיך בכשל המחקרי, סטטיסטי הלוגי הזה שאתה מציג.
תמר זנדברג: אני אומרת לך באחריות שהוא לא קיים.
תמר זנדברג: אלכוהול הוא מאד מסוכן לנהיגה.
תמר זנדברג: קנאביס – אתה יודע, אנחנו ישבנו כאן בהרבה דיונים על נהיגה בקרב מטופלי קנאביס רפואי.
תמר זנדברג: זה אנשים שמשתמשים לאורך היום כל הזמן.
תמר זנדברג: אתה יודע מה שיעור תאונות הדרכים בקרבם?
תמר זנדברג: קרוב לאפס.
תמר זנדברג: אפסי.
תמר זנדברג: בטח ובטח הוא לא עולה ולא כלום מעל האוכלוסייה הכללית.
<איתן אקשטיין: אני עשיתי את האנלוגיה - - -
תמר זנדברג: אבל האנלוגיה היא לא רלבנטית, היא לא מבוססת על כלום.
<איתן אקשטיין: אני אומר שיש יותר אנשים נפגעים בקנאביס לא בתאונות דרכים, מאנשים נפגעי SMS בנהיגה.
<איתן אקשטיין: זה מה שאני אומר וצריך לבדוק את זה.
<איתן אקשטיין: כי אני רואה אצלנו כמה אנשים נמצאים בכל מרכזי הגמילה כתוצאה משימוש בקנאביס.
<איתן אקשטיין: אני לא מדבר עכשיו על נהיגה.
תמר זנדברג: יש לך 120 איש - - -
<איתן אקשטיין: יש לי רשימת המתנה לשלושה חודשים.
תמר זנדברג: בסדר, אבל שוב, תשמע - - -
<איתן אקשטיין: וזה רק אצלי.
תמר זנדברג: הרב אקשטיין, אנחנו נבקר, הוועדה תבקר במוסד שלך, אבל אנחנו ביקרנו במוסדות והעולם הזה לא זר לנו כאן בוועדה.
תמר זנדברג: אתה לא יכול להגיד לנו סתם דברים.
תמר זנדברג: אתה לא יכול להשוות.
תמר זנדברג: גם האוכלוסייה שמגיעה אליך היא לא אוכלוסיית המעשנים, אפילו לא בני נוער, ואני רוצה להגיד בצורה ברורה לפרוטוקול שאני מתנגדת לעידוד עישון בקרב בני נוער.
תמר זנדברג: חד משמעית.
תמר זנדברג: כמו אלכוהול, זה מיועד למבוגרים.
תמר זנדברג: הצעת החוק שלי חלה על מבוגרים.
תמר זנדברג: בני נוער הם עדיין לא באחריות מלאה של עצמם, יש עליהם אחריות של ההורים, של הקהילה ושל המדינה.
תמר זנדברג: אבל, גם בני נוער שבכל זאת עושים את זה, כי אנחנו יודעים שלפעמים בני נוער עושים דברים אסורים וגם מזיקים.
תמר זנדברג: השימוש הנרחב הזה והעצמי, מה שנקרא החברתי, זה לא אלה שמגיעים אליך.
<איתן אקשטיין: בוודאי שלא, רק אחוז מהם.
תמר זנדברג: אחוז מהם ואחוז גם מסוים מהם.
<איתן אקשטיין: כמה אחוז - - -