GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<חוסה במרכז: מה שאני רוצה להגיד, כל המטפלים פה וכל האנשים וכל המדריכים שנמצאים במקום הזה, אנציקלופדיה מהלכת בקשר לאנשים שהם עוזרים למכורים.
<חוסה במרכז: אין פה אחד שהוא יותר או פחות מהשני, כל אחד יותר מהשני פה.
<חוסה במרכז: ותמר, אין כמוך.
תמר זנדברג: תודה, נ'.
<וליד דיאב: שיהיה לך בהצלחה, תרגיש טוב.
<מופלח שלאעטה: אני רציתי להתייחס לנקודה מאוד חשובה בעניין סמי הפיצוציות.
<מופלח שלאעטה: לצערי הרב, הסטטיסטיקה, בשנת 2013-2014, נכון שאנחנו כמגזר ערבי 20% מאזרחי מדינת ישראל, אבל לצערי הרב יש לנו מטופלים מעל 42% מכל הקהילות בארץ, מהמטופלים אני מתכוון.
<מופלח שלאעטה: 46% מהמטופלים שהשתמשו בנייס גאי ומצליחים לסיים את הטיפול שלהם בהצלחה לא חוזרים לחיות באופן נורמטיבי, חוזרים לחיות על טיפול פסיכיאטרי.
תמר זנדברג: מאיפה הנתונים האלה?
<מופלח שלאעטה: הנתונים האלה, אני למדתי על זה באוניברסיטה ומהשטח.
<מופלח שלאעטה: ד"ר וליד חדד, שהוא מפקח מטעם הרשות למלחמה בסמים, הסטטיסטיקה לא משקרת.
<מופלח שלאעטה: לפני עשרה ימים ראיתי תכנית בטלוויזיה, הסטטיסטיקה נכון להיום במדינת ישראל היא, מתוך 20 נערים נער אחד משתמש בסמי פיצוציות.
<מופלח שלאעטה: יעני 5% מאוכלוסיית הנוער במדינת ישראל משתמשים בסמי פיצוציות.
תמר זנדברג: משרד הבריאות ומשרד הרווחה, היחס בין מטופלים יהודים וערבים בכל מרכזי האשפוז והגמילה בארץ מוכר לכם?
תמר זנדברג: ידוע לכם?
<סוזן בן עזרא: היחס הזה קצת גדול, אבל אני יכולה לברר את זה אצלנו.
<וליד דיאב: א' הוא מדריך.
תמר זנדברג: בסדר, נסיים עם הצוות ואחר כך - - - בבקשה, א'.
<א': קודם כל אני אסיר תודה.
<א': אני נקי שנתיים ואני עליתי על ניקיון מהמקום הזה.
<א': אני בוגר של טמרה, כשכמובן קיבלתי טיפול כמו שצריך ואת התמיכה ואת החיבוק, הרגשה של בית, הרגשת שייכות.
<א': המדריכים, הצוות אז שהחזיר לי את האמונה קודם כל בעצמי וזה שזה כן אפשרי, אני המשכתי טיפול, סיימתי עם קהילה טיפולית, סיימתי הוסטל, עליתי על דרך - - -
תמר זנדברג: באיזה קהילה טיפולית היית?
<א': אני הייתי בקהילת הדרך.
<א': אני רוצה לציין שאני שמונה שנים בסיבובים, מלפני שמונה שנים אני מנסה לעלות על דרך.
<א': בעבר סיימתי שלושה טיפולים, שני טיפולים בתוך בית סוהר, אחד בקהילת הדרך - - - ב-2006.
<א': ולשמחתי, למזלי, רק הפעם לפני שנתיים הצלחתי איכשהו, עוד הפעם, בעזרת המקום הזה.
<א': לאסוף את עצמי וללכת לטיפול זה לא קל.
<א': אני סיימתי והיום זכיתי או נבחרתי, אני לא יודע להגיד איך, מתוך מקום של אסירות תודה שלי, קודם כל לאלוהים, דבר שני למקומות האלה שעזרו לי להאמין בעצמי והחזירו אותי קודם כל לעצמי, למשפחה, לחברה.
<א': אני ככה מחויב לדרך שלי ובתור מכור, גם לפי התכנית, אני מנסה ומשתדל להעביר את הבשורה למכורים אחרים.
<א': אני גם משמש דוגמה במקום הזה, כבוגר של המקום.
<א': כבוגר של כמה טיפולים ללא הצלחה, אבל זה כן אפשרי, בסופו של דבר אני כן הצלחתי.
<א': קצת קשה לי להגיד שאני משמש דוגמה, אני רוצה להגיד שהמסר שלי הוא כזה היום וזה מה ששומר עליי גם היום, המסר שאני מעביר, שזה כן אפשרי, שיש הצלחה במקומות טיפוליים, בכלל בטיפולים.
<א': אני גם השתמשתי בכל הסוגים של הסמים, מכירים אותי מהצפון עד המרכז, הייתי חי באמת את כל הדפוסים ואת כל המנטליות שבאתי ממנה, כל העקרונות של הרוסים שגדלתי על פיהם, גם ברחוב וגם בבתי סוהר.
<א': היום הרבה חבר'ה מגיעים לפה, ואני גם אחד שהשתמשתי בסמי פיצוציות, ואני פוגש חבר'ה פה היום שגם מכירים אותי מתל אביב, מהצפון, מתוכם, שבעצם הייתי צריך למות כבר כמה פעמים איתם ביחד והיום הם מגיעים לפה ורואים שזה כן אפשרי.
<א': הנושא הזה עלה ואני רוצה להתייחס אליו, בקשר לפיצוציות.
<א': אנחנו מאבחנים פה, באמת זה המקום הראשוני, אני בתור אחד שהגעתי לפה, שלוש פעמים הפנו אותי לפני זה למזרע, לכל מיני טיפולים פסיכיאטריים, אבל פה אני הבנתי שאני כן יכול, שבאמת לא קרה לי כלום, המקום הזה החזיר לי את האמונה בעצמי ומפה המשכתי.
<א': זה מה שאני מנסה להעביר גם לכל החבר'ה הצעירים שמגיעים לפה.
<א': כמובן הם גם מכירים אותי מהעבר וכשאני עומד מולם ואני נקי ועובד במקום הזה כמדריך, אז זה נותן להם הרבה מוטיבציה.
<א': יש לי גם קשר איתם קצת אחר, כאח גדול יותר היום, גם מבחינת אם זה חומר, אם זה דפוסים עבריינים, אם זה עקרונות כל מיני.
<א': למקום הזה מגיעים באמת מטופלים קשים, המטופלים שאוטוטו מאבדים, בוא נגיד, את התקווה שלהם לחיים.
<א': בעצם אני נמצא במקום הזה ואני אסיר תודה, שוב, למקום הזה.
<א': אני גם רוצה להתייחס למגזר הערבי.
<א': פה התחלתי את השינוי שלי, כי מאיפה אני בא, אני חייתי לפי עקרונות ומנטליות שגדלתי, לא התאפשר לי בכלל להשתלב ולהבין מה הבעיה שלי, מאיפה אני בא בחיים ובכלל בדרך.
<א': המקום הזה, גם התקרבתי למגזר הערבי והתחלתי לעשות איזה שהוא שינוי, זה עזר לי בהמשך הדרך, גם בטיפולים וגם כאן.
<א': זה מה שאני ככה מנסה להעביר לחבר'ה פה במקום הזה.
<א': באמת מה שגם קיבלתי מהצוות, יש פה יחס מיוחד, בוא נגיד ככה, שזה יותר בית, יותר משפחה.
<א': אני בתור מכור שאיבדתי את התקווה, החיבוק החם שקיבלתי פה והיחס, וכמובן עוד לא היה המקום החדש, היה המקום למעלה, אבל היחס והחיבוקים של הצוות שהיה פה זה היה משהו שכן עזר לי, זה כן תמך בי וזה אחד המדריכים שיושבים פה, שעזרו לי לפני שנתיים.
<א': היום זה מה ששומר עליי, שאני מעביר את הבשורה.
<א': אני חי את זה היום, לראות מטופל ולהחזיר אותו קצת לחיים.
<וליד דיאב: תצליח, חביבי.
תמר זנדברג: תודה רבה, בהצלחה.
<חוסה במרכז: שלום לכם, שלום לכולם.
<חוסה במרכז: קוראים לי נ' ואני מכור, אני מכור כמעט שש שנים, אני מ - - -, אני נשוי, יש לי שני ילדים.
<חוסה במרכז: עברתי כמה סוגים של סמים שניסיתי אותם.
<חוסה במרכז: הגעתי לפה בהחלטה מסוימת שאני רוצה להיות בן אדם חדש נקי.
<חוסה במרכז: לפני שהגעתי לפה חיפשתי מקומות, שמעתי, אבא שלי עובד בעניין הזה, אבא שלי מדריך, 12 שנה שהוא עובד בתחום הזה, במיוחד באתי למקום הזה בגלל שהוא שאל הרבה, על הרבה מקומות, וראה שהמקום הזה מאוד מצוין, מקום חם מאוד ומצוין והוא בטוח שאני אצליח פה והוא היה בטוח שאין קומבינות, כמו שיש לפעמים במקומות אחרים, קומבינות ודברים כאלה, אז הוא היה בטוח שאני אצא מפה בן אדם ישר והכול טוב ויפה.
<חוסה במרכז: אני רוצה להגיד שיש אחלה צוות פה, גם המטפלים.
<חוסה במרכז: אני מרגיש שהם קרובים אליי.
<חוסה במרכז: אני יושב עם הבן אדם הראשון שאני מתחיל להתקרב אליו, אני מתחיל איתו איזה שיחה, פתאום אני מכיר את השני, כאילו אני משלים את השיחה.
<חוסה במרכז: כאילו שבא השני בדיוק בשביל שהוא יבין אותי יותר ויותר.
<חוסה במרכז: אז הרגשתי שכולם מבינים אותי ואני באתי ממקום מאוד לא נכון.
<חוסה במרכז: אני חדש פה, אני פה שישה ימים ואני מרגיש מאוד חזק - - -
תמר זנדברג: זו פעם ראשונה שאתה הגעת לגמילה?
<חוסה במרכז: אני פעם ראשונה שאני פה ואני מרגיש שאני מאוד חזק.
עבדאללה אבו מערוף: היית במקום אחר?
<חוסה במרכז: לא הייתי במקום אחר.
עבדאללה אבו מערוף: מה למדת, במה אתה עובד?
<חוסה במרכז: - - -
תמר זנדברג: בלימודים?
תמר זנדברג: או כבר סיימת?
<חוסה במרכז: אני בלימודים.
תמר זנדברג: ובסוף כשתסיים את ה-21 יום לאן תלך?
<חוסה במרכז: אני לא חושב להמשיך בלימודים, אני רוצה להיות מדריך.
<שלמה כהן: אבל אתה תלך ליחידה לטיפול בירושלים?
<שלמה כהן: יש יחידת שלם בירושלים.
<וליד דיאב: הוא הגיע דרך שלם.
<חוסה במרכז: ברשותך, חשבתי על זה, אמרתי, אני אחליט על זה בימים האחרונים, בוא נגיד בימים ה-18 או 19.
<חוסה במרכז: אני רציתי לשבת ורציתי להשתתף עם כמה מדריכים, אחד מהם הוא א' - - -
תמר זנדברג: להתייעץ, מה מתאים לך.
<וליד דיאב: שלמה, הוא הופנה לכאן על ידי שלם.
<חוסה במרכז: אני רוצה להגיד שזה מקום מצוין, אני מאוד מבסוט פה ואני מצליח מאוד פה.
<וליד דיאב: בהצלחה, חביבי.
<חוסה במרכז: אני שמעתי הרבה דברים, לדוגמה שיש מקומות שאתה הולך לשם ושיש אנשים שמשתמשים בתוך המקום של הגמילה.
<חוסה במרכז: אנחנו שומעים הרבה דברים.
<חוסה במרכז: אתה בן אדם שיושב בשכונה, בבית, בזה, אתה שומע הרבה דברים.
<חוסה במרכז: אז לפי המשמעות של המקום הזה ולפי העבודה של אבא שלי, הוא הציע לי שאני אבוא למקום הזה.
<חוסה במרכז: אבא שלי ראה שאני אצליח במקום הזה.
תמר זנדברג: תודה רבה, נ'.
תמר זנדברג: בבקשה, מוחמד דיאב, 'עיר ללא אלימות', עיריית טמרה.
<מוחמד דיאב: אני אדבר בשלושה כובעים.
<מוחמד דיאב: באתי לדבר בשני כובעים, אבל עכשיו הכובע השלישי, נזכרתי בו כשהגעתי לפה, הזכיר את זה וליד, שהתחיל לעבוד ב-89' ואני עבדתי פה ב-91'-92'.
<וליד דיאב: נכון.
<מוחמד דיאב: עכשיו הוא הזכיר לי את זה, כשהוא אמר שהתחלנו את העבודה ב-89'.
<מוחמד דיאב: אני עבדתי כאן שנה ושמונה חודשים, עבדתי בתוך היישוב.
<מוחמד דיאב: אבל אני אדבר על שני דברים.
<מוחמד דיאב: אני לא רוצה לדבר על המקום, אני לא מכיר את המקום עכשיו.
<וליד דיאב: דבר על העבודה שלך.
תמר זנדברג: כן, על העבודה שלך בעירייה.
<מוחמד דיאב: סוזן, הייתי מעדיף בכל זאת שנציג של הרשות למלחמה בסמים יהיה פה.
<סוזן בן עזרא: אני פה.
<מוחמד דיאב: נציג של היישוב.
<מוחמד דיאב: אני יודע שאת נציגה, אבל נציג של היישוב.
<סוזן בן עזרא: הוא מדבר על המתאם למאבק בסמים שלנו, שנמצא בטמרה.
<סוזן בן עזרא: לביקורים של טיפול ושיקום מזמינים את טיפול ושיקום.
<סוזן בן עזרא: כשזה ביקור בתוך הקהילה אנחנו מזמינים את נציג הקהילה.
<סוזן בן עזרא: אז הוא מדבר על שאדי שהוא מתאם שלנו מאוד ותיק.
<מוחמד דיאב: אני הוזמנתי דרך מרצ, אני הגעתי בכובע של נציג ומצביע של מרצ, אבל בכל זאת - - -
<וליד דיאב: זה גם טוב.
תמר זנדברג: זה גם חשוב.
<מוחמד דיאב: אני בתוך הרשות ואני אעלה כמה סוגיות שאנחנו באמת מטפלים בהן.
<מוחמד דיאב: סמי הפיצוציות, אנחנו בשיתוף פעולה עם שאדי, מתאם הרשות למלחמה בסמים, הוצאנו עלון, גם בערבית וגם בעברית, ועלו כמה סוגיות איך לטפל ואיך אפשר לפרסם את זה.
<מוחמד דיאב: לעורר את המודעות בתוך בית הספר, נכנסנו בכל בתי הספר, מחטיבת ביניים ועד תיכון, אני חושב שעשינו די טוב, אבל זה לא מספיק.
<מוחמד דיאב: אני רציתי לדבר בעיקר על המודעות, להעלות את המודעות בקרב התושבים.
<מוחמד דיאב: פה לא עלה על המניעה, פה מדברים על הטיפול, אני דווקא רציתי לעסוק במניעה.
<מוחמד דיאב: וליד עכשיו יתעקש - - - הוא יתרגז עכשיו, וליד.
עבדאללה אבו מערוף: הטיפול היעיל ביותר והטוב ביותר הוא המניעה.
<מוחמד דיאב: נכון.
<מוחמד דיאב: אם באמת צריכים לעבוד נכון, אז באמת לשים דגש על המניעה.
<מוחמד דיאב: מכל המיפויים שעשינו, גם כ'עיר ללא אלימות', גם תכנית 360 וגם תכנית של הרשות למלחמה בסמים, אנחנו עובדים באיגום משאבים ועובדים בסנכרון ממש מצוין, ביום רביעי יש לנו ישיבה בנושא הזה, לכל הגורמים ברשות על הנושא הזה ומכל המיפויים שיצאו לנו אני אציין שלושה דברים.
<מוחמד דיאב: דבר ראשון זה המשטרה, המשטרה יושבת כאן והעלינו את זה בפעם שעברה בפני המשטרה.
<מוחמד דיאב: התמזל מזלנו שדרך 'עיר ללא אלימות' השגנו את האורגן וזו יחידה מיוחדת שתיכנס לתוך היישוב, היא נכנסה כבר מ-1 בדצמבר, והיא תטפל בכל הבעיות.
<מוחמד דיאב: עכשיו דיברתי עם מהנד על הנושא הזה, הם באים לעבוד בשיתוף פעולה מלא עם הרשות, בכל הבעיות שאנחנו רוצים כרשות, שאנחנו סובלים מהן, אנחנו נפנה אותם למשטרה והם יתחילו לטפל בהם.
<מוחמד דיאב: זה אחד הדברים שהוא הישג בשבילנו, שהאורגן הזה נמצא.
<מוחמד דיאב: אנחנו צריכים ממש לנצל את זה כרשות.
<מוחמד דיאב: הדבר השני זה ממש לעבוד על מניעה, מניעה ומניעה, עד הסוף מניעה.
<מוחמד דיאב: ממש להעלות את המודעות.
<מוחמד דיאב: העלון הזה לא נתן את האפקט הנכון שלו, כי לפעמים כשאתה בא לעשות דברים טובים, כשאתה מפרסם את זה אז יש חשיפת יתר, מה שנקרא, וזה חוזר דווקא שלילי.
<מוחמד דיאב: הרבה אנשים שלא ידעו אז ידעו על זה.
<מוחמד דיאב: אז באמת אנחנו צריכים לחזור על זה.
<מוחמד דיאב: נקבעה ישיבה ביום רביעי, לחשוב איך אפשר למנוע את זה בתוך היישוב.
<מוחמד דיאב: מאוד חשוב לי לדבר על העניין של התקציבים.
<מוחמד דיאב: 1210 אני לא יודע מה בקשר לכאן, אבל - - -
תמר זנדברג: עוד לפני התקציבים, הנושא שעלה כאן, של העלייה בשימוש בסמי פיצוציות והנזקים של זה, מוכר לכם ביישוב, בקהילה?
<מוחמד דיאב: בתוך הרשות כן.
<מוחמד דיאב: יש לנו יחידה שמכור לשעבר ועובדת סוציאלית בתוך מחלקת הרווחה ואם אני לא טועה, יש 18 שמוכרים שהשתמשו בסוגיות האלה והם פונים להורים, נכנסים לבתים, מסבירים להם.
<מוחמד דיאב: אחת האמהות הסבירה לי שהיא מצאה את הסמים האלה.
<מוחמד דיאב: היא ניקתה את השולחן, הרימה את זה, מנקה את השולחן ומחזירה את זה.
<מוחמד דיאב: חשבה שזה תרופות לבן שלה.
<מוחמד דיאב: לא ידעה שזה סם.
<מוחמד דיאב: זה חוסר מודעות אצל ההורים.
<מוחמד דיאב: זו סוגיה שמאוד עלתה, כי אנחנו טיפלנו בנערים וההורים לא יודעים.
<מוחמד דיאב: אז צריך להפעיל את זה גם על ההורים.
<מוחמד דיאב: הבעיה אצלנו, ואמרתי את זה, אני אביא שתי דוגמאות.
<מוחמד דיאב: זה היה בשנה שעברה, שני חיילים הגיעו לתוך היישוב לקנות סמים ואני לא מגזים, תוך שבע דקות המשטרה הייתה כאן ותפסו אותם.
<מוחמד דיאב: תפסו את שני החיילים ואת אלה שמכרו להם.
<מוחמד דיאב: במקרה אחר, יהודייה, בחורה, נכנסה לתוך היישוב לקנות סמים, תוך 13 דקות תפסו אותם, גם את הבחורה וגם את המוכר.
<מוחמד דיאב: בסוגיה הזאת, אני אמרתי את זה, הייתי אצל השר אהרונוביץ בזמנו, והייתי אצל השר והלכתי עם מצגת ל'עיר ללא אלימות' והעליתי את הסוגיה של הנשק הבלתי חוקי בתוך היישוב.
<מוחמד דיאב: אמרתי את זה בזמנו, בינתיים הנשק מופנה לחברה הערבית, אם לא נטפל בו כמו שצריך הוא יופנה לחברה היהודית ולצערי זה מתחיל לקרות.
<מוחמד דיאב: אני אומר את זה בצער רב, אבל זו האמת, אנחנו חיים את זה עכשיו.
<מוחמד דיאב: זו הזדמנות להגיד את זה עוד פעם לגבי הסמים.
תמר זנדברג: דרך אגב, מבחינתנו חיי אדם וגם שימוש בסמים, אם מופנה לחברה היהודית או מופנה לחברה הערבית, זה אותו דבר.
תמר זנדברג: אין פה מדרג.
<מוחמד דיאב: אם אנחנו מדברים על חיי אדם, אמרת לי 'אל תדבר על התקציבים', אבל בסופו של דבר זה, לצערי, בשורה התחתונה, מתבטא בתקציבים.
<מוחמד דיאב: על מנת לפרסם את זה ולהעלות את המודעות אצל כל האנשים ולטפל באנשים, השורה התחתונה זה תקציבים.
תמר זנדברג: אז מה אתם מרגישים שחסר היום?
תמר זנדברג: גם מבחינת תקציבים.
תמר זנדברג: או נגיד תקציבים, אבל תקציבים למה?
תמר זנדברג: מה הצורך?
<מוחמד דיאב: טמרה היום מונה 32,000 תושבים, מקבלת תקציב על מודעות מהרשות למלחמה בסמים של 70,000 שקל.
<מוחמד דיאב: תתארי לך, לכל בן אדם 2 שקלים.
<מוחמד דיאב: זה מה שמקבלים.
<מוחמד דיאב: מה ניתן לעשות ב-70,000 שקל?
תמר זנדברג: איך זה יחסית ליישובים אחרים?
<סוזן בן עזרא: זה תקציב גבוה מיישובים אחרים באותו גודל.
<סוזן בן עזרא: התקציב שהרשות נותנת בתוך הקהילה, אם יורשה לי להיכנס בתוך הדברים שלך, הוא תקציב סיוע, הוא לא תקציב שעומד בפני עצמו, הוא תקציב שהרשות המקומית אמורה לתת מצ'ינג ואף יותר מכך.
תמר זנדברג: מי שנותן מצ'ינג זה הרשות?
<סוזן בן עזרא: הרשות המקומית ולמעשה המצ'ינג הכי גדול, נקרא לזה במרכאות, זה כל שיתופי הפעולה שנעשים.
<סוזן בן עזרא: זאת אומרת עצם זה שהמתאם של המאבק לסמים יושב ביחד עם 'עיר ללא אלימות', עם 360, עם כל הגופים בעיר, ביחד הם מאגמים את התקציבים, כי לכל אחד מהם, משרד החינוך, משרד הקליטה, משרד הבריאות, משרד הרווחה, לכל אחד יש תקציב מסוים שהוא אמור להקציב איכשהו למניעה, לנוער, לצעירים, למודעות, להורים, לאנשי מקצוע.
<סוזן בן עזרא: אמורים לקחת את כל הסל הזה ביחד ובתוך שיתופי פעולה לבנות תכנית.
<סוזן בן עזרא: תכנית מתאם למעשה מתמקדת בכל העוגה הזאת כשחלק הארי ממנה זה חינוך ומניעה.
<סוזן בן עזרא: ובמגזר הערבי הוא באמת החלק הכי גדול, זאת אומרת החינוך והמניעה במגזר הערבי בנושא סמים ואלכוהול הוא חלק גדול, הוא נעשה מול החינוך הפורמלי והבלתי פורמלי דרך תכנית כישורי חיים של משרד החינוך ואחר הצהריים בתכניות של תנועות הנוער ו- ו- ו-.
<סוזן בן עזרא: אני יודעת שבשנים האחרונות גם ד"ר וליד חדד, שעובד אצלנו ברשות, מאוד מקדם את כל הנושא של מודעות בנושא של סמי פיצוציות.
<סוזן בן עזרא: הנושא הזה הוא מאוד מאוד חם במגזר, הייתי אומרת כבר לפחות שנתיים-שלוש, בשלוש השנים האחרונות, וזה נושא שהוא מאוד מאוד בוער במגזר.
<סוזן בן עזרא: אז כל נושא המודעות.
<סוזן בן עזרא: נעשו כנסים, גם ארציים וגם מקומיים, לאנשי מקצוע, נעשות תכניות גם להורים, והוא יוכל לספר על התכניות המשותפות שהם עושים ביחד ביישוב, להעלאת מודעות אצל ההורים וגם כמובן בבתי הספר לתלמידים, על מנת שקודם כל הם יכירו את הסכנות, שהם יידעו מה עומד מולם.
<סוזן בן עזרא: כי החומר הנגיש הזה הוא לא כזה אמור להיות נגיש.
<מוחמד דיאב: באמת מה שצריך זה להדגיש את הסוגיה הזאת, שאנחנו עושים את הכנסים, אני מדבר על טמרה.
<מוחמד דיאב: האנשים שצריכים להגיע לכנס לא מגיעים, אני אומר את זה תמיד.
<מוחמד דיאב: כשאני פונה למשתמש, אז המשתמש לא מגיע לכנס, הוא לא יודע, אז לפחות, אני אומר את זה תמיד, נביא את האנשים שבאמת הם אלה שיש להם גישה לאנשים האלה, נכשיר אנשים או נעלה מודעות אצל אנשים מסוימים, ואלה הסוגיות שאני באמת חושב עליהן.
<מוחמד דיאב: כשאנחנו צריכים לטפל במשהו, אז אנחנו צריכים למצוא את האנשים הנכונים ואז נפנה אותם לכל בעיה ובעיה.
<מוחמד דיאב: וכאן הסוגיה המאוד חשובה בעיניי.
<מוחמד דיאב: דבר שני שציינה סוזן זה איגום המשאבים, שלא היה את זה בהתחלה.
<מוחמד דיאב: אבל בכל זאת, 'עיר ללא אלימות' הוא מטריית על שבאה לאגם משאבים ולעשות סנכרון בין כל המחלקות וכל האגפים בתוך הרשות, וגם מחוץ לרשות עובדים איתה, אבל בכל זאת זה לא נותן את המענה ההולם.
<מוחמד דיאב: אני מפנה את זה למשטרה עכשיו, זה מה שנקרא המקל והגזר, אנחנו צריכים לעשות את העשייה שלנו בתוך השטח והמשטרה צריכה לאכוף את העניין.
<מוחמד דיאב: והדבר השני זה העניין הבלתי פורמלי, זה אחר הצהריים.
<מוחמד דיאב: ב'עיר ללא אלימות' אנחנו שמים דגש על להפעיל מגרשים וכל זה, אבל ב-13 מגרשים שיש לנו בתוך היישוב מוארים אנחנו מפעילים רק שניים, כי זה התקציב שיש לנו.
<מוחמד דיאב: אני מאמין בסיסמה שתמיד אומרת, אם המוסד לא יעסיק אותך, אז באמת צריך למצוא מסגרות נכונות לכל הנערים האלה, כי אחרת אנחנו מאבדים אותם על הדרך והם הולכים לכל מיני מקומות שאנחנו לא רוצים שהם יילכו.
תמר זנדברג: אותם 70,000 שקלים זה רק תקציב הרשות?
<סוזן בן עזרא: אני לא יודעת, הוא זרק את המספר, אני צריכה לבדוק.
תמר זנדברג: זה רק מהרשות או שזה התקציב אחרי איגום המשאבים?
<מוחמד דיאב: לא, של הרשות, זה לא כולל - - -
<סוזן בן עזרא: זה לא כולל מצ'ינג, זה לא כולל שכר, זה לא כולל תקציבים נוספים כמו - - -
<מוחמד דיאב: בסך הכול 70 ו-70 זה 140 וזה 260,000 שקל, זה כולל השכר.
תמר זנדברג: זה כולל התקציב של הרשות?
<מוחמד דיאב: השכר של המתאם.
<מוחמד דיאב: גם של הרשות שלנו, של שנינו.
<מוחמד דיאב: 260,000 שקל הרשות המקומית והרשות למלחמה בסמים.
תמר זנדברג: וכולל השכר של המתאם, שאמרתם שהוא לא נמצא פה.
<מוחמד דיאב: נתתי לך מספרים מדויקים.
תמר זנדברג: בסדר, זו העבודה שלו.
<מוחמד דיאב: כשידעתי ששאדי לא מגיע אז עשיתי כמה שאלות על מנת ל - - -
תמר זנדברג: לא, בסדר, אבל 'עיר ללא אלימות' זה גורם מתכלל בתוך הרשות.
<סוזן בן עזרא: ממש לא.
<סוזן בן עזרא: ממש לא גורם מתכלל.
<סוזן בן עזרא: אני רוצה להבהיר, זה לא גורם מתכלל, 'עיר ללא אלימות' היא מתכללת את נושא האלימות ביישוב והם עובדים בשיתוף פעולה עם כל הגופים כמו שאנחנו עובדים.
<סוזן בן עזרא: יש עבודה משותפת.
<מוחמד דיאב: יש עבודה נהדרת.
<סוזן בן עזרא: התכלול של המתאם זה תכלול של סמים ואלכוהול, התכלול של 'עיר ללא אלימות' הוא בנושא אלימות, עבריינות ופשיעה והם משתפים פעולה בצורה מאוד יפה.
<ג'מאל דיאל: אני רק אציין הערה אחת.
<ג'מאל דיאל: מבחינה חוקית - - - הנייס גאי - - - אני דיברתי עם מטופלים, שוטר תופס מישהו עם נייס גאי הוא לא עושה מעצר.
תמר זנדברג: תראה, בנושא סמי הפיצוציות המדינה, ואני תיכף עוברת למשטרה כדי לשמוע מה ההתמודדות שלכם, אם מוכר לכם הנושא הזה של סמי הפיצוציות בשטח ואיך זה נראה מהזווית שלכם, אבל רק אני אסבר את אוזניכם, סמי הפיצוציות בשלב ביניים, לפני שהם מוצאים מהחוק בתור לא חוקיים וגם השימוש הוא מופלל, פלילי, יש שלב שבו המשטרה יכולה, יש לה סמכות על החומר עצמו ועל ההפצה וכל הרשת מסביב, אבל לא על השימוש.
תמר זנדברג: לא על הבן אדם שאצלו נתפס, אלא אם כן נתפסת אצלו כמות מסחרית שאז זה כן פלילי.
תמר זנדברג: זאת על מנת לתת למשטרה כלי שהוא יותר מהיר ויותר זריז.
תמר זנדברג: גם אם יש חומר שהוא עדיין לא עבר את הבדיקות והוכרז עליו כחומר אסור, יש שלב שבו למשטרה יש כלי, גם אם זה לא חומר אסור, אם הוא מוכר כחומר מסכן, זה נקרא, לא מסוכן, מסכן, יש סמכות תפיסה והשמדה וגם סמכות פלילית על המפיץ, אם הכמות - - -
<סוזן בן עזרא: כן, חובת ההוכחה היא למעשה על האדם שמחזיק את החומר, להוכיח שזה לא חומר מסוכן, שזה לא חומר אסור, ואז בעצם זה יוצר את הכלי שהמשטרה יכולה לקחת את החומר, להחזיק אותו אצלה מספר ימים, 30 יום, לדעתי, ואז יש אפשרות להשמדה.
<סוזן בן עזרא: אם בעל החומר לא בא והוכיח שאכן זה חומר לגיטימי, שזה קטורת - - -
<ג'מאל דיאל: זה לא נראה לי.
<ג'מאל דיאל: תתארי לעצמך ש - - -
<סוזן בן עזרא: נכון, אבל שתדע לך שזה חוק ייחודי בעולם, אין עוד - - -
<ג'מאל דיאל: - - - בכל מיני מקומות וזה לא נתפס.
תמר זנדברג: זה כלי משלים שניתן למשטרה.
תמר זנדברג: החומרים נכנסים בסופו של דבר לפקודת הסמים המסוכנים - - -
<סוזן בן עזרא: אבל אז הם מוציאים חומר חדש.
תמר זנדברג: בדיוק, זה איזה שהוא שלב ביניים עד שזה מגיע לשם.
תמר זנדברג: הבעיה הזו מוכרת לנו, זאת הסיבה שהכנסת חוקקה את חוק החומרים המסַכּנים, שבזמן הזה עד שמוכיחים ועושים את כל המוטציה הזאת, שאתה אומר, ובודקים את החומר החדש, למשטרה יש סמכות.
<ארקדי גולדנפן: אנחנו דיברנו הרבה על הסברה וכאילו לגייס את האנשים שכבר משתמשים, אני חושב שיש צורך לשים דגש על הסברה כללית לאנשים שעדיין לא חשופים לזה, בבתי ספר, אולי אפילו בכיתות ראשוניות, קצת להקדיש לזה.
<ארקדי גולדנפן: להכניס את ההסברה לחלק הזה, להגביר את המודעות לאנשים שעדיין לא חשופים, מה יכול לקרות.
<ארקדי גולדנפן: יכול להיות שזה יכול לעזור.
<ארקדי גולדנפן: במקביל לעבודה עם אנשים שכבר השתמשו, כבר נפגעו מזה ולשלב, גם את החלק הזה וגם את החלק הזה.
<ארקדי גולדנפן: זה משאבים וזה כסף, אבל אולי זה יכול לעזור.
<ארקדי גולדנפן: עוד משהו.
<ארקדי גולדנפן: לגבי שיעורי הצלחה.
<ארקדי גולדנפן: כשאנחנו דיברנו עם קולגות הם אמרו, באמת בצדק, ששיעור ההצלחה הוא לא גבוה, הוא 20%, 25%, 30%, וזה יחסית גבוה.
<ארקדי גולדנפן: אבל מה שאני יכול להגיד, קודם כל הצלחה אנחנו בודקים שנה, שנתיים, מגדירים את זה.
<ארקדי גולדנפן: זה אחת.
<ארקדי גולדנפן: נניח.
<ארקדי גולדנפן: מחלת התמכרות זו בעיה כרונית, כמו בעיית סוכרת, אבל מה ההבדל בין חולה סוכרת לבין מכור לסמים?
<ארקדי גולדנפן: חולה סוכרת שממשיך להשתמש בסוכר ובמה שאסור לו הוא פוגע בעצמו, המכור פוגע גם בעצמו, גם בזולתו.
<ארקדי גולדנפן: אפילו שיש רמיסיה לשנה, עד כמה זה טוב למכור עצמו, למשפחה שלו ולקהילה.
<ארקדי גולדנפן: אם הוא מחזיק מעמד שנתיים, שלוש, שש, זה רווח לאותו מטופל, רווח למשפחה שלו ורווח לחברה בכל התחומים, כולל התחום הכספי.
<ארקדי גולדנפן: אז כל המקומות האלה, כמו אצל וליד, כמו אצל מלכישוע, שאת היית שם והתרשמת, נותנים מענה מאוד רציני, מאוד רציני, לא רק למטופלים, לקהילה, בכל התחומים, הרחקה מפעילות עבריינית, פגיעה באוכלוסייה, גניבות וכל מה שמשתמע מזה.
<ארקדי גולדנפן: לגבי וליד, אני לא מכיר אותו הרבה זמן, חצי שנה אנחנו עובדים ביחד, אבל תוך פרק זמן קצר אני התרשמתי שזה בן אדם שלא יכול לשבת בחיבוק ידיים, יש לו מנוע בפנים.
<סוזן בן עזרא: כמות הפעמים שהוא עולה לירושלים למשרדים, אין דברים כאלה.
<ארקדי גולדנפן: אני הגעתי לפה כשחדר האוכל לא היה, המטבח לא היה, הייתי בחדר האוכל הישן, זה - - - בפרק זמן קצר הכול נראה שונה.
<ארקדי גולדנפן: וזה יצא ככה.
<ארקדי גולדנפן: עכשיו, אנחנו מכניסים טיפול נוסף בסבוטקס אצלו, הוא מכין את השטח לזה, וגם תיק ממושך, הוא מתכוון להתקדם ולהתקדם ולהתקדם.
<וליד דיאב: מיטות.
<ארקדי גולדנפן: גם מיטות.
<איריס כהן-נגר: יש כאן עוד מטופלים שמקבלים סובוקסון?
<ארקדי גולדנפן: עוד לא, צריך לקבל אישור.
<ארקדי גולדנפן: זה תהליך.
<ארקדי גולדנפן: הוא מכין את השטח לזה.
<סוזן בן עזרא: זה לתהליך גמילה, לא לתחזוקה.
<ארקדי גולדנפן: נכון, זה רק לגמילה.
<וליד דיאב: את שומעת, זה גם נושא שעולה לבחירה עכשיו, במכרז יש סעיף שם ואנחנו חייבים - - - יש אנשים שבעד ויש אנשים שנגד, אבל עכשיו משרד הבריאות מחליט במכרז שחייבים ל - - - יש לזה יתרונות.
<ארקדי גולדנפן: יש יתרונות וחסרונות.
תמר זנדברג: אוקיי, אנחנו לקראת סיום.
תמר זנדברג: אנחנו רוצים לשמוע את המשטרה ואם יש עוד מישהו שרוצה להוסיף משהו לסיום ואנחנו תיכף נסכם.
תמר זנדברג: נציג המשטרה, עלתה כאן, מעבר ליתרונות, או לאופי המקום ששמענו עליו בעבודה עם מקומות אחרים, עם הקהילה וכו', עלה כאן נושא שהייתי רוצה ספציפית את ההתייחסות שלך וזה הנושא של סמי הפיצוציות והנייס גאי, בחברה, בקהילה.
תמר זנדברג: דיברנו הרבה בשבוע האחרון בכלל על הנושא של אכיפה של נשק, שמענו כאן עוד נושא, שגם יש לו פן די מרכזי של אכיפה, וזה הסמים ובפרט סמי הפיצוציות והנייס גאי.
תמר זנדברג: מה ההיכרות שלכם עם התחום, מה הפעילות שלכם ביישוב, בקהילה?
<מהנד חטיב: ממה שאני יודע, קודם כל התחום הזה מוכר לנו.
<מהנד חטיב: בנושא האכיפה מה שידוע לנו אנחנו אוכפים, מה הכוונה?
<מהנד חטיב: זה לא עובר מסדר היום.
<מהנד חטיב: כבר נגעת בנקודה, איפה שיש ספק אין ספק.
<מהנד חטיב: אנחנו הולכים ועושים בדיקה אצלנו במעבדות של כל נושא הסמים, מה שלא מוכר לנו ומה שאין לנו חוות דעת מדויקת.
<מהנד חטיב: יש סוגי חומרים שהם חומרים מסוכנים, באמת אלה הולכים להשמדה, מה שאנחנו תופסים, אבל אי אפשר מבחינת החוק להעמיד את האנשים שהחזיקו את החומר הזה לדין, ומה שאנחנו מקבלים חוות דעת מהמעבדות שלנו שזה אכן סם ונכנס בפקודה, שזה אסור על פי חוק, אנחנו מכינים כתבי אישום בקטע הזה.
<מהנד חטיב: לא מוותרים.
תמר זנדברג: כמה כתבי אישום יש לכם בשנתיים האחרונות?
<איריס כהן-נגר: בתוך פקודת הסמים - - -
<מהנד חטיב: תלוי איזה חומר, יש הרבה חומרים בתוך הפקודה, אי אפשר לפרט ממש אחד אחד.
<מהנד חטיב: יש הרבה חומרים, יש חומרים שאנחנו מקבלים חוות דעת שזה מסוכן, זה בתהליך אישור, אין את זה עדיין אבל משמידים.
<מהנד חטיב: אי אפשר להעמיד לדין.
<מהנד חטיב: מבחינה כמותית אין לי את נתונים על הכמויות, כמה תפסנו או כמה יילך לכתבי אישום, אבל בתחום הזה אנחנו לא מוותרים.
<מהנד חטיב: יש לנו קצת קושי לפעמים עם האוכלוסייה.
תמר זנדברג: מה הקושי?
<מהנד חטיב: קושי של שיתוף פעולה, שיתוף פעולה גם עם האוכלוסייה עצמה.
<מהנד חטיב: אלה דברים שהם לא כל כך ממהרים לחשוף אותם.
<מהנד חטיב: יש קושי לחשוף את הדברים האלה.
תמר זנדברג: כלומר המשפחה, הסביבה הקרובה מנסה - - -
<מהנד חטיב: הסביבה, כן, מנסה לסגור את זה פנימית ולא להוציא את זה החוצה.
<מהנד חטיב: היום יש לשמחתנו הרבה יותר מודעות, דיברו על הנושא של המניעה, יש לנו קצת דילמה האם לחשוף את הצעירים האלה לכל החומרים האלה, בצד של המניעה.
<מהנד חטיב: אם אתה מעביר הרצאות, לפעמים הילד הטוב, שלא מכיר את הנושא הזה, אתה חושף אותו, אז יש לנו דילמה איך להעביר את זה.
<מהנד חטיב: יש לנו היום קצינת מינהל מחוזית שנמצאת במיוחד לתפקיד הזה, זה התפקיד שלה, איך להיכנס לבתי ספר, איך להעביר את התכנים האלה מבלי לפגוע או לחשוף ילדים לדברים שהם יכולים להגיע אליהם כתוצאה מאותה הרצאה או הדרכה שאנחנו מעבירים.
<מהנד חטיב: אנחנו לאט לאט נכנסים לכל המסגרות של כל בתי הספר במגזר.
תמר זנדברג: אני שואלת, לדוגמה, אני אתן לך דוגמה, הוועדה סיירה בתל אביב באזור רחוב אלנבי במקום שגם בו יש מכה של סמי פיצוציות.
תמר זנדברג: הלכו איתנו השוטרים, הראו לנו - - - לא חשוב, יש בעיות, התושבים טוענים שזה לא מספיק, אבל המשטרה יודעת מה מקומות המסתור, מה הקיוסקים הפיקטיביים.
תמר זנדברג: הלכנו ברחוב ושוטר הוריד מאיזה עץ שקית מלאה בשקיות של נייס גאי או אחד החומרים האלה שאני לא יודעת איך קוראים להם.