GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ויקי אלעמרי: לדבר על מה היא עבריינות, מה זה עבירה פלילית, מה גיל האחריות הפלילית, מה ההשלכות של זה, וכמובן אנחנו נכנסים גם להיבט החוקי.
<ויקי אלעמרי: אנחנו נותנים דוגמאות ונכנס שוטר שתחום העבודה שלו זה נוער, אז הוא מכיר את כל ההיבט החוקי, שהוא מאד ייחודי לנוער.
<ויקי אלעמרי: אם יש צורך אנחנו כמובן משתפים פעולה עם אל סם, אנחנו משתפים פעולה עם הרשות למלחמה בסמים, גם ברמת המטה ועד רמה של התחנה ונכנסים ומדריכים איפה שאנחנו מתבקשים ואיפה שיש תכניות ורוצים אותנו, אנחנו נכנסים ונותנים הרצאות בעיקר על ההיבט החוקי.
<ויקי אלעמרי: יש לנו גם ימי מניעה מרוכזים, מה שנקרא, במספר נושאים.
<ויקי אלעמרי: אחד הנושאים זה באמת סמים, ששם אנחנו משתפים פעולה עם הרשות, עם משרד החינוך ואנחנו נותנים את כל ההיבטים.
<ויקי אלעמרי: כל אחד מביא את ההיבט שלו.
<ויקי אלעמרי: זה תורם ובלי שיתופי פעולה לא יכולנו לבצע את הפעילות.
<ויקי אלעמרי: יש לנו את התכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון.
<ויקי אלעמרי: גם שם אנחנו משולבים.
<ויקי אלעמרי: זאת אומרת כל תכנית ממשלתית שקיימת, שעניינה מניעה, אנחנו נמצאים שם.
<ויקי אלעמרי: ואיפה שהעניין הוא סמים ואלכוהול, אז אנחנו גם נמצאים שם ונותנים את ההיבט שלנו באמצעות קציני המניעה המחוזיים וגם באמצעות עובדי המניעה שנמצאים בתחנות, וזה כמובן ללא תקציב.
<ויקי אלעמרי: זה אנשים שעושים את העבודה במקום לחקור כרגע בתחנה, אז הם ניגשים לבצע את פעילות המניעה וההסברה.
תמר זנדברג: זה בתחום ההסברה והמניעה.
תמר זנדברג: במסגרת התכנית הזאת או במקומות אחרים שלא במסגרת התכנית, מה המדיניות שלכם לגבי אכיפה בקרב בני נוער?
<ויקי אלעמרי: תראי, המדיניות לגבי אכיפה בקרב בני נוער הולכת ככה: אני חייבת לשים על השולחן, המדיניות שלנו כשאנחנו רואים נער היא לבדוק מה אפשר לעשות איתו כדי להחזיר אותו למסלול הנורמטיבי.
<ויקי אלעמרי: זאת שאלת השאלות כשילד מגיע אלינו לחקירה.
<ויקי אלעמרי: זאת אומרת האם מדובר בעבירה ראשונה, מה חומרת העבירה, מה סוג העבירה.
<ויקי אלעמרי: זאת אומרת אם זה עבירות שנקראות עבירות קלות, יש שיתוף של הנער, הנער מתנצל, מוכן ללכת לאיזו שהיא תכנית כמו מיל"ה למשל, אנחנו פשוט סוגרים לו את התיק אות פותחים מה שנקרא ט"מ.
<ויקי אלעמרי: ט"מ זה טיפול מותנה.
<ויקי אלעמרי: זאת אומרת אני אומרת לנער ראה, באת לפה, הייתי צריכה לפתוח לך תיק, אני לא פותחת לך תיק כי אני מתרשמת שנכשלת, הייתה מעידה חד פעמית וזה נחשב כאזהרה.
<ויקי אלעמרי: ט"מ זה סוג של אזהרה.
<ויקי אלעמרי: תחזור אלינו שוב – אז התיק הזה ייפתח ואז נפתח תיק פלילי.
<ויקי אלעמרי: ברגע שהוא מקבל את זה כאזהרה הוא יוצא לדרך ובעצם אנחנו מעבירים אליו את האחריות.
<ויקי אלעמרי: יחד עם זאת, אם זה למשל נושא סמים, אנחנו גם מעבירים אליו אחריות, אבל גם מעבירים דיווח לקצין מבחן, כי מאד חשוב לנו שבתהליך הזה הוא יקבל כבר עכשיו טיפול.
<ויקי אלעמרי: למרות שזאת מעידה ראשונה, כבר בשלב הזה אנחנו רוצים שהוא יקבל טיפול על ידי שירותי הרווחה.
תמר זנדברג: כמה מפגשים כאלה – אני מניחה שזה רשום - - -
<ויקי אלעמרי: של הרצאות?
תמר זנדברג: עם בני נוער.
תמר זנדברג: זה בנושא סמים בלבד, נכון?
תמר זנדברג: הט"מ?
<ויקי אלעמרי: לא.
<ויקי אלעמרי: אין לי פילוח לפי סמים ואלכוהול.
<ויקי אלעמרי: כשנכנסים לבית הספר אנחנו - - -
תמר זנדברג: לא, רגע, מה זאת אומרת?
תמר זנדברג: על אלכוהול אין לכם?
<ויקי אלעמרי: את מדברת כרגע על סמים?
<ויקי אלעמרי: על אלכוהול?
תמר זנדברג: לא, אני מדברת על הפעילות האכיפתית שלכם מתמקדת בנושא סמים.
תמר זנדברג: אין לכם סמכות בנושא אלכוהול כלפי בני נוער.
תמר זנדברג: זאת אומרת בני נוער ששותה - - -
<ויקי אלעמרי: לא, רק לאספקה, למספק, לא לבני הנוער.
תמר זנדברג: לא, אבל כשאתם פוגשים את אותו בן נוער.
תמר זנדברג: האספקה וכל הדברים האלה נעשים בחנויות, בקיוסקים, במקומות האלה.
<ויקי אלעמרי: נכון, נכון.
תמר זנדברג: לא אל מול בן הנוער עצמו או הנערה.
תמר זנדברג: כלומר, כל אותו טיפול אכיפתי, הט"מ הזה והאזהרה ואחר כך אולי גם החקירה או כתב אישום או משהו כזה, זה הכל מתמקד בנושא סמים?
<ויקי אלעמרי: בנושא סמים.
תמר זנדברג: אין לכם עוד משהו בתחום הזה של סמים, אלכוהול וכו', שהוא מופנה כלפי בני נוער?
<ויקי אלעמרי: יש לנו רק סמים.
<ויקי אלעמרי: אבל רק אם אפשר לעשות הבחנה.
<ויקי אלעמרי: כשאני מדברת על המדיניות של הטיפול, אני מאד מבחינה בין נער שבא אלי עקב שימוש עצמי, לבין נער שעסק בסחר.
<ויקי אלעמרי: יש הבדל.
<ויקי אלעמרי: החומרה היא אחרת.
<ויקי אלעמרי: אם זה נער שעסק בסחר, מה שנקרא בקנה מידה גדול, אז היחס הוא אחר ופה אנחנו פחות שוקלים אם לפתוח לו תיק אזהרה ואנחנו יותר הולכים לחומרה ולא לקולה.
תמר זנדברג: אוקיי, וכמה ט"מ כאלה רשומים אצלכם בשנה?
תמר זנדברג: החל מאיזה גיל זה?
<ויקי אלעמרי: מגיל 12, גיל האחריות הפלילית עד גיל 18.
<ויקי אלעמרי: זה גיל האחריות הפלילית.
תמר זנדברג: כמה כאלה?
<ויקי אלעמרי: תראי, מינואר עד יוני השנה יש לנו 1,176 תיקי ט"מ בעבירות סמים, אני מדברת על שימוש.
תמר זנדברג: שימוש עצמי.
<ויקי אלעמרי: אני מדברת על שימוש, כן.
<ויקי אלעמרי: ופ"א שפתחתי להם תיק זה 1,200.
<ויקי אלעמרי: זאת אומרת אם אני מדברת על כלל שימוש פ"א פלוס ט"מ, זה 2,178 תיקים.
<ויקי אלעמרי: חצי שנה, מינואר - - -
תמר זנדברג: מינואר עד יוני 2016 – 1,200 פתיחת תיקים שזה בעצם תיק פלילי לכל דבר.
<ויקי אלעמרי: פ"א זה תיק פלילי לכל דבר.
תמר זנדברג: שהוא מגיע לכתב אישום?
<ויקי אלעמרי: הוא יכול להגיע לכתב אישום.
תמר זנדברג: למשל בחצי השנה הזו, כמה כתבי אישום?
<ויקי אלעמרי: אין לי את הנתון של כתב אישום.
תמר זנדברג: אוקיי, לפי הסטטיסטיקה שלכם פחות או יותר, איזה אחוז מהתיקים של בני נוער מגיעים לכתבי אישום בעבירות סמים?
<ויקי אלעמרי: להערכתי, אין לי את הנתון פה, כ-30%.
תמר זנדברג: כ-30% מבשילים לכתב אישום שעומד בפני שופט נוער, בבתי משפט לנוער.
<ויקי אלעמרי: אבל סביר להניח שהפ"א הזה, זאת אומרת שהנער הזה שהגיע אלינו זה כבר לא פעם ראשונה.
<ויקי אלעמרי: זה מה שנקרא נער רצידיביסט, שיש לו הרבה עבירות, זו לא פעם ראשונה, הוא מוכר למשטרה ונורא חשוב לי להדגיש את זה.
<ויקי אלעמרי: אם זה נער שמגיע אלינו פעם ראשונה בשימוש, לעולם לא ייפתח לו פ"א.
תמר זנדברג: אתם עושים איזו שהיא עבודה סוציו אקונומית או חברתית אחרת?
תמר זנדברג: סתם דוגמא, מבין 1,200 תיקים האלה, יש הרבה גורמי רקע מן הסתם שמעורבים בדברים האלה, גם מה הסיכוי של אותו נער או נערה להגיע למצב כזה, שכמו שאת אומרת זו פעם ראשונה ואחר כך הוא ממשיך באותו דפוס, גם אולי ביחס לגורמי עבריינו אחרים כמו עבריינות רכוש, כמו אלימות, דברים מן הסוג הזה.
תמר זנדברג: וגם נשאלת השאלה האם אתם עוקבים אחרי סיכון של איזו שהיא הטיה שלכם, כגורמי אכיפה, האם למשל יש נערים או נערות מרקע מסוים, ממעמדות מסוימים, שיש להם פחות סיכוי ויגיעו באותו מצב, מבחינת התוכן עצמו, אבל אלה יופנו למסלול של חזרה לקהילה, חזרה כמה שיותר לנורמה וכמה מהם יש להם סיכוי להיות מוסללים למסלול שהוא סיבה ותוצאה.
תמר זנדברג: הוא גם יוביל אותם לעבריינות ולא רק בגלל המעשה הראשוני שלהם, אלא - - -
<ויקי אלעמרי: אין לי.
<ויקי אלעמרי: אנחנו לא עוקבים, כי מראש המדיניות שלנו היא לא כזאת שכשמגיע נער אלינו, לא משנה על רקע גזעו, מקומו הסוציו-אקונומי - - -
תמר זנדברג: לא, ברור.
תמר זנדברג: אף פעם לא מגיעים ממדיניות כזו, אבל לפעמים הטיה הוא דבר שהוא לא מכוון.
<ויקי אלעמרי: אם גורמים חיצוניים באים ובוחנים אותנו, בודקים אותנו, לנו יש במסגרת העבודה השוטפת שלנו בקרה על תיקים.
<ויקי אלעמרי: זאת אומרת במטה ארצי, יש לנו תכנית בקרות, אנחנו הולכים לתחנה, אנחנו עושים בקרות.
<ויקי אלעמרי: הבקרה יכולה להתייחס האם פה היה מקום לפתוח ט"מ, האם היה מקום לפתוח פ"א ואם לפתוח פ"א והיה צריך לתת לו ט"מ – למה לא נעשה.
<ויקי אלעמרי: זאת אומרת לוקחים את התיקים ועושים בקרה בכלל על כל אופן הטיפול, החקירה, זכויות הילד.
<ויקי אלעמרי: האם נשלח לקצין מבחן מה שנקרא מסמך על פתיחת התיק.
<ויקי אלעמרי: האם ניתנו לו הזכויות.
<ויקי אלעמרי: זאת אומרת זה במסגרת הבקרה.
<ויקי אלעמרי: אז במסגרת הבקרה אנחנו בעצם בודקים האם היה מקום, מה היה המקום לעשות, אם הלכנו יותר מדי לחומרה, אם היה מקום להפנות אותו למיל"ה, אם היה מקום להפנות אותו לקדם – שזה גם סוג של תכנית, קבוצת דיון משפחתית.
<ויקי אלעמרי: זאת הבקרה שלנו במסגרת הכללית.
תמר זנדברג: למשל מבחינת רקע, כמה מהם בנים למשפחות שהם יוצאי אתיופיה, כמה מהם בנים למשפחות שהם יוצאי ברית המועצות לשעבר, מבין אלה.
תמר זנדברג: אבל זה נתון שאתם אוספים אותו?
<ויקי אלעמרי: אין לי פה.
תמר זנדברג: אין לך אותו כרגע, אבל הוא קיים?
<ויקי אלעמרי: אין לנו נתונים על מה שנקרא יוצאי אתיופיה, עולים.
<ויקי אלעמרי: יש לנו אנשים שמפיקים את הנתונים ואני יכולה לבחון האם יש להם יכולת לעשות אבחנה בתוך עבירות השימוש בין עולים, עולים ותיקים.
תמר זנדברג: וסוג הסם של השימוש, זה דבר שאתם אוספים אותו בנתון הזה?
<ויקי אלעמרי: תראי, אנחנו לא אוספים, אבל ביציאה שלנו לשטח, הדברים שנאמרו פה ממש נכונים.
<ויקי אלעמרי: הייתה לנו תקופה שנכנסנו חזק לנושא סמי הפיצוציות.
<ויקי אלעמרי: סמי הפיצוציות הרעישו ועשינו באמת ועדה ובחוק שיצא, חוק חומרים מסכנים, זה עדיין נמצא.
<ויקי אלעמרי: כשאני מגיעה לתחנות ואני שואלת את קציני הנוער, חברה, מה יש לנו פה היום יותר, יש לנו מריחואנה, קנאביס, יש לנו יותר סמי פיצוציות, אומרים לי ויקי תשמעי, סמי פיצוציות יש, אבל זה בירידה, המריחואנה, הקנאביס בעלייה.
<ויקי אלעמרי: אני שומעת את זה ואנחנו מבקרים ביחידות השטח וזה עולה בכל מקום.
<ויקי אלעמרי: כל פרשייה שמדברים איתי אומרים לי ויקי, זה כבר לא סמי פיצוציות.
<ויקי אלעמרי: פעם זה היה סמי פיצוציות, היום זה קנאביס.
<רוני נבו: באמת צריך להודות לרשות על העבודה בנושא הזה, כי אנחנו רואים חברה שמגיעים אלינו ואומרים לנו – אני אשתמש בסמי פיצוציות?
<רוני נבו: לא לרמה שלי.
<רוני נבו: בדיוק זה.
<ויקי אלעמרי: אנחנו ממש מרגישים את זה.
תמר זנדברג: אנחנו פשוט חייבות וחייבים לסיים את הדיון, אז אני רוצה מאד מאד להודות לכם.
תמר זנדברג: קודם כל קרן ומשרד החינוך על ההובלה של הדיון הזה, תודה לכם.
תמר זנדברג: זה באמת משהו שאתם רציתם אותו כבר הרבה זמן.
תמר זנדברג: גם על ההשתתפות הפעילה בכל הדיונים השוטפים לאורך השנה ועל הבמה המרכזית ועל הצגת הדברים כאן.
תמר זנדברג: בסך הכל התמונה שאני מתרשמת ולדעתי אני מייצגת גם את חברי הכנסת שנכחו בדיון, היא שיש חשיבות מאד גבוהה שלנו כמבוגרים ושלנו כמדינה ושלנו כמשרדים - כמובן בראשות משרד החינוך ובהשתתפות של עוד משרדים - בהסברה, במניעה ובחינוך לבני הנוער, בכל מיני מסגרות.
תמר זנדברג: אני גם רוצה להודות לך, כנציג מועצת התלמידים על ההשתתפות, אבל אני חייבת להגיד שהעבודה שלכם כנוער לנוער היא מאד מאד חשובה, אבל נוכחנו כאן בוועדה שגם העבודה או אולי אפילו בעיקר העבודה של מבוגרים אל בני הנוער גם יש לה חשיבות.
תמר זנדברג: אני מודה שאני בעצמי לא חשבתי ככה, שבאמת בני הנוער יכולים בעצמם ואולי לא רוצים כל כך לשמוע מהמבוגרים, אבל עלה כאן בדיונים וגם כאן, שהצורך בהשפעה של מבוגר משמעותי, בכלל מבוגרים באופן כללי שמדברים בגובה העיניים, שמכירים את הנושא ושהם מהווים איזה שהוא מקור סמכות ומקור השראה לבני הנוער, אין לו הרבה תחליפים והוא מאד מאד חשוב.
תמר זנדברג: לאור ההערות שנשמעו כאן מחברי הכנסת, אני רוצה לומר בצורה ברורה שאנחנו כוועדה ואנחנו כחברי כנסת ואנשי ציבור, רואים עתיד מאד מאד מבטיח לבני הנוער שלנו.
תמר זנדברג: אנחנו לא רוצים לראות אותם מתנסים בהתנהגויות מסוכנות, אנחנו לא רוצים לראות אותם משתמשים בחומרים מסוכנים, אנחנו לא רוצים לראות אותם אוכלים אוכל לא בריא ומסכנים את עצמם בכל דרך.
תמר זנדברג: אנחנו רוצים לראות אותם לומדים, עוסקים בפעילויות משמעותיות, נהנים מהחיים ומהנעורים שלהם ומהתקופה - - -
<בני ג'אג'אטי: אפשר לעשות את בדרכים שונות.
תמר זנדברג: בהחלט, בהחלט, ואת כל זה אנחנו רוצים לראות אותם עושים בדרכים חיוביות, בדרכים שמחות ובדרכים שהם משתתפים, יחד עם בני הגיל שלהם ובאמת חווים את התקופה המיוחדת הזו של הילדות והנעורים.
תמר זנדברג: אנחנו כן רוצים להתייחס לסכנות ולחומרים ולפיתויים, כמו שזה נקרא כאן, בצורה מושכלת, בצורה עניינית ובצורה שמזהירה מפני מה שמאד מסוכן, מזהירה פחות מפני מה שפחות מסוכן.
תמר זנדברג: אני בהקשר הזה שמחה מאד לשמוע על העדויות כאן בנושא סמי הפיצוציות, כי הם ללא ספק סכנה באמת רצינית ושנתפסה בצורה מאד מאד עצמתית ואני שמחה לראות שיש לזה תוצאות ושיש לזה אפקט.
תמר זנדברג: הייתי מאד רוצה לראות את נושא העישון נכנס כחלק מרכזי ואני מטילה את זה פה לפתחכם, ברשות, למרות שזה כאילו לא במנדט, אבל אני חושבת שזה כן במנדט, אם נתייחס למנדט בצורה - - -
<אורית שפירו: אני אעביר את בקשתך הזאת.
תמר זנדברג: שוב, אני לא מדברת כאן כרגע על משקלות ועל פרופורציות, אלא בכלל שזה יחסה בתחנה שלכם, זה מה שאני אומרת, ושזה יהיה חלק מהסל שאתם עוסקים בו ושאתם מציעים אותו יחד עם המשרדים האחרים והשונים.
תמר זנדברג: הדבר האחרון, שגם אמרתי אותו במהלך הדברים, והוא הנושא של תשומת לב מיוחדת לשיווק - ואני בכוונה אומרת שיווק ולא פרסום, אלא לעולם הזה – אני קוראת לזה מסגרת עולם הפיתויים, שבני הנוער שלנו חשופים אליו.
תמר זנדברג: בדיון הקודם על העישון אנחנו נחשפנו איך מצד אחד אנחנו משקיעים בגמילה ובמניעה ובמניעה מאנשים שהם כבר מעשנים, אבל ביד השנייה אנחנו לא יודעים מה קורה עם הפרסום של סיגריות.
תמר זנדברג: אז אצל בני הנוער יש על זה מגבלות, אבל באוניברסיטאות ובקמפוסים למשל - וזה גם נושא שאני חושבת שהוא לפתחו של משרד החינוך – העובדה שבשבועות פתיחת שנה ופתיחת סמסטר, במסגרת הדוכנים שמוצעים לסטודנטים אפשר למצוא חברות סיגריות, שמחלקות סיגריות בחינם ולמעשה את אותם אנשים שאנחנו אחר כך ננסה לשכנע אותם ללכת לגמילה ולהתנסות דרך חברות התרופות, אנחנו מכניסים אותם באופן אקטיבי למעגל הזה דרך חברות הסיגריות, זו בדיחה שצריך לתת עליה את הדעת גם כן במסגרת מערכת החינוך.
תמר זנדברג: אני חוזרת על מה שהפניתי את תשומת ליבכם במשרד החינוך, לנושא השיווק ברשתות החברתיות ואת השיווק במסגרת – נקרא לזה – חברת בני הנוער עצמה, שהוא תחום שאני לפחות נחשפתי אליו באמת לאחרונה ואני חושבת שגם הוא חלק ממה שמערכת החינוך צריכה לפחות להיות מודעת אליו.
תמר זנדברג: זה ברור לי שזה הרבה הרבה יותר קשה למנוע אותו, אבל המודעות לזה וכן לחשוב ולפתח דרכים, איך אנחנו יכולים להזהיר, להעלות למודעות בעזרת ההורים, בעזרת הפניית תשומת הלב – גם של הצוות החינוכי וגם של התלמידים עצמם – אני חושבת שיש כאן איזו שהיא נקודת עיוורון שצריך לתת עליה את הדעת גם כן.
תמר זנדברג: כנס החורף של המושב השני או השלישי של הכנסת ה-20.
תמר זנדברג: כל מדינת ישראל כבר חזרה מזמן לעבודה וללימודים.
תמר זנדברג: אנחנו בעצם פותחים את השנה יחד עם המוסדות האקדמאים, אז נברך גם את הסטודנטים בשנה טובה.
תמר זנדברג: נמצא איתנו חבר הכנסת חיליק בר, תודה שהצטרפת.
תמר זנדברג: הדיון הזה נולד באחד הדיונים במושב הקודם, שעסק בבתי משפט ייעודיים-קהילתיים, שייעודיים לעבירות שמתבצעות בקהילה, אבל בעצם עם פנים חזרה כלפי הקהילה, במטרה – נקרא לזה – זה קצת מוזר להגיד בהקשר של בתי משפט – אבל במטרה בהחלט פחות לשים דגש על הענישה ויותר על השיקום ועל הטיפול וכו'.
תמר זנדברג: לנו יש עניין מיוחד בנושא בהקשר של עבירות סמים.
תמר זנדברג: אנחנו בכלל במגמה יחד עם העולם, לנו כאן בוועדה יש מגמה לקדם את כל הטיפול בעבריינות סמים לכיוון הזה של טיפול ושיקום ופחות לכיוון של ענישה והפללה.
תמר זנדברג: שוב, אני חוזרת ואומרת, גם בשים לב למגמה העולמית, שיש כאן סביב השולחן נציגים שהיו ביחד איתי בכינוס מאד גדול של עצרת האו"ם בנושא הזה.
תמר זנדברג: כל העולם מסתכל מחדש, הייתי אומרת, או באיזו שהיא הסתכלות קצת יותר מעודכנת על כל הנושא של מדיניות סמים, מה זה, איך אנחנו בכלל מבינים את זה.
תמר זנדברג: ולנו יש עניין גם לקדם כאן במדינת ישראל היבט טיפולי, רווחתי, רפואי, הסברתי, שיקומי, על פני הקידוש של הפללה של הפללה, אכיפה וענישה בלבד.
תמר זנדברג: ולכן רצינו לשמוע ומטרת הדיון הזה היא לתת את הבמה למשרד המשפטים בעיקר, להנהלת בתי המשפט, להציג את המודל, כמובן בהקשר של עבירות הסמים, על מנת שאנחנו נוכל קודם כל להכיר אותו ודבר שני ללמוד מה שצריך, לשפר מה שצריך.
תמר זנדברג: כלומר, ללוות יחד אתכם את הפרויקט הזה בהקשר של סמים, וגם לראות אם יש תוצאות, אם זה אכן מביא לתוצאה הראויה, איך בוחנים את זה, איך מעריכים את זה וכו'.
תמר זנדברג: חבר הכנסת חיליק בר, ברשותך ניתן להם להתחיל ואחרי זה התייחסויות.
יחיאל חיליק בר: מאה אחוז.
<קריאה: אוקיי, נמצא איתנו ד"ר דניאלה בייניש, שהיא בעצם המובילה של כל הפרויקט ביחד עם החברים שאני רואה ואני מזהה בחדר, חברים רבים שמלווים אותנו מכלל משרדי הממשלה הרלבנטיים.
<קריאה: אז אני מציעה שאנחנו ניתן לדניאלה לדבר.
<דניאלה בייניש: קודם כל תודה ובוקר טוב.
תמר זנדברג: ברוכה הבאה אלינו לוועדה.
<דניאלה בייניש: תודה.
תמר זנדברג: זו פעם ראשונה שאנחנו נפגשות.
<דניאלה בייניש: פעם ראשונה שאני פה.
תמר זנדברג: נציגיך היו פה, עמיתותיך.
<דניאלה בייניש: כן, עמיתים וחברים נמצאים פה הרבה יותר ממני.
<דניאלה בייניש: אני אגיד רגע מילה על איפה אני באה ואיך אנחנו מתחברים לכאן.
<דניאלה בייניש: אני עובדת בעמותת אשלים של הג'וינט, שזה גוף הפיתוח שעובד יחד עם הממשלה בהמון תחומים, בעיקר תחומים של רווחה, חינוך, בריאות וכו'.
<דניאלה בייניש: בשנים האחרונות יש לנו שותפות מאד רחבה גם עם משרד המשפטים ועם הנהלת בתי המשפט, בעיקר בתחום של בתי משפט פותרי בעיות, ובהקשר הזה תיכף נרחיב.
<דניאלה בייניש: בתי משפט לסמים, בתי משפט קהילתיים וקצת בהקשרים אחרים, אבל זה עיקר הפעילות המשותפת עם משרד המשפטים.
<דניאלה בייניש: בהיבט הזה, ג'וינט הוא גוף המחקר וזרוע הפיתוח אם תרצו, של גופי הממשלה, גם תקציבית גם מימונית, והפרויקטים שלנו במובן הזה הם פרויקטים של הממשלה, כשהפיילוטים ברובם זה פרויקטים ניסיוניים בהתחלה, מתוכננים יחד עם משרדי הממשלה השונים מראש, גם מדדי הערכה, שאת צודקת שצריך לשים עליהם את הדגש, שמלכתחילה ייבדקו וייבחנו יחד עם השותפים השונים למהלך.
<דניאלה בייניש: בהיבט הזה הג'וינט נותן קצת את המסגרת המחקרית, החדשנית וכו', והמשרדים את המדדים שלהם.
<דניאלה בייניש: הפרויקט הזה של בתי משפט קהילתיים, שהוא רחב יותר מאשר הטיפול רק בנזקי סמים ואלכוהול, אם כי מתמקד כמובן בהקשר הזה כאן היום, הוא חלק נכבד ממנו, אבל הוא רחב יותר.
<דניאלה בייניש: הוא לוקח בהרבה מובנים את התפיסה שכרגע הוצגה כאן, של שיקום כתחליפי ענישה, של התמודדות עם תופעות חברתיות בדרכים אלטרנטיביות נניח, גם אם דרך המשפט הפלילי, אבל עדיין בדרכים אלטרנטיביות שמסייעות גם להראות שלמשפט הפלילי פנים רבות ואפשר להשתמש בו גם בדרכים אחרות.
<דניאלה בייניש: זה באמת פרויקט ששותפים פה בראש ובראשונה הנהלת בתי המשפט ולא מעט שותפים בכירים שיושבים כאן סביב השולחן.
<דניאלה בייניש: זה פרויקט של הנהלת בתי המשפט ומשרד המשפטים על אגפיו השונים.
<דניאלה בייניש: זאת אומרת הפרקליטות, הסנגוריה הציבורית ויחד עם שירות המבחן, מחלקת ייעוץ וחקיקה, משרד המשפטים ומשטרת ישראל, בעיקר חטיבת התביעות במשטרה.
<דניאלה בייניש: כל השותפים פה וזה פרויקט שיצא לדרך אחרי היגוי מאד נרחב ומורכב.
<דניאלה בייניש: אני מזכירה את זה לא כדי לומר שלכולם מגיע הקרדיט – ומגיע להם – אלא גם כדי להניח כבר את היסודות לומר שאם באמת רוצים להתמודד עם בעיות מן הסוג הזה, יש ערך מאד גדול לשותפות גם בין משרדית ובעיקר החיבור הזה בין התחום של משפט ואכיפה לתחום של רווחה.
<דניאלה בייניש: אם נישאר בעולם המשפט, כוחו רב מאד, אבל בהרבה מאד דברים, בעיקר כשזה נוגע לטיפול בתופעות חברתיות, חלקו מוגבל.
<דניאלה בייניש: והצד השני, גם משרד הרווחה, בוודאי ובוודאי שכזה מגיע כבר לאלמנטים שכרוכים בהצגה בתיקים במשטרה וכו', כוחו השיקומי רב מאד ועל התפר הזה בוודאי שירות המבחן יושב.
<דניאלה בייניש: החדשנות שהמודל הזה מציע והפוטנציאל שגלום בו, גלויה בשיתוף הפעולה הזה.
<דניאלה בייניש: וכך יצאנו לדרך.
<דניאלה בייניש: אלה הם בתי המשפט הקהילתיים שאני מבינה שהתבקשנו בעיקר עליהם להאיר זרקור, אבל צריך להגיד – בית המשפט לסמים, שכבר עסקתם בו, שפועל בתל אביב כבר למעלה מ-10 שנים במתכונת מאד מאד מצומצמת של פיילוט, יצא לדרך כבר מזמן.
<דניאלה בייניש: הוא בעצם בן לאותה משפחה של בתי משפט והיום המאמץ של כל המערכות שדיברתי עליהן הוא בעצם לחשוב איך בסך הכל המאמצים האלה נכנסים תחת מטריה אחת.
<דניאלה בייניש: זאת וריאציה אחת, עם התמקדות בטיפול בהתמכרויות לבתי המשפט פותרי הבעיות בכלל.
<דניאלה בייניש: אנחנו יכולים להתייחס אליהם, אני חושבת לפחות לצורך הדיון, כמקשה אחת.
<דניאלה בייניש: ויושבים פה גם נציגי הרשות למלחמה בסמים ואחרים שמעורבים בבית המשפט לסמים כבר מיום היוולדו.
<דניאלה בייניש: אני חושבת שמה שמעניין זה פחות הטכניקה, וגם לזה אפשר יהיה להיכנס, איך זה ממש עובד, ויותר תפיסה של העולם, מה הפוטנציאל שאפשר להציע כאן וכו'.
<דניאלה בייניש: אז אם תרשו לי אני אלך לכאן.
<דניאלה בייניש: אני אציג אולי בקצרה את המודל העיקרי ואם זה בסדר, אני אבקש מהשותפים פה, אולי שירות המבחן, שייכנסו לתפיסה השיקומית לעומק, כי באמת, מה שמסתבר למדתי מהם.
תמר זנדברג: אז תציגי את המודל, אבל גם בתוך הדברים או בסוף הדברים, אם תוכלי גם לתת לנו את המסגרת של הנתונים.
<דניאלה בייניש: לגמרי.
<דניאלה בייניש: נדבר עליו פה בתיאוריה.
תמר זנדברג: על איזה היקף מדובר, על כמה עבירות מדובר, איזה כתבי אישום, כמה מסך כתביה אישום בעבירות האלה מגיעים, איך אתם רואים.
תמר זנדברג: כלומר, את כל הדברים האלה.
<דניאלה בייניש: כבר צריך להגיד, אנחנו פיילוט שאמנם המון המון זמן עוסקים בדיבורים ובתכנון, אבל בשטח הוא נמצא פחות משנתיים.
<דניאלה בייניש: מראש תוכנן לחמש שנים ועכשיו הורחב בהחלטת ממשלה של הקיץ האחרון, שזה מאד משמח, אבל אנחנו עדיין בתוך פיילוט מאד ראשוני, מאד מודדים את עצמנו.
<דניאלה בייניש: יש לנו גם מגמות ראשוניות להצביע עליהן, אבל הן כל כך ראשוניות, שגם את זה צריך - - -
תמר זנדברג: בסדר, אדרבא.
תמר זנדברג: בשביל זה אנחנו כאן.
תמר זנדברג: גם בשביל לעקוב.
<דניאלה בייניש: בדיוק ואז אפשר גם לכוון את זה.
יחיאל חיליק בר: אפשר להגיד מי בנה את המודל הזה בעצם?
<דניאלה בייניש: אז אולי אני ארחיב בהיבט הזה באמת.
<דניאלה בייניש: המודל הוא מודל אמריקאי ביסודו, כמו בתי משפט פותרי בעיות - problem solving courts – מה שנקרא היום בארצות הברית.
<דניאלה בייניש: מודל אמריקאי שפותח על ידי פיקה, מערכת המשפט האמריקאית לפני 20-30 שנה יחד עם הרבה שיתוף פרקטי מהשטח, עורכי דין, הסנגוריה הציבורית וכו'.
<דניאלה בייניש: התחיל להתפתח בארצות הברית, היום כבר מדובר בכל מדינות - - - במשפט האנגלו אמריקאי, יש בקנדה, יש באוסטרליה, יש בניו-זילנד, יש בישראל כבר כמעט שנתיים במתכונת פיילוט, מלווה גם באקדמיה, אבל זה מודל שדווקא צמח מהשטח ואני ארחיב על זה עוד רגע.
<דניאלה בייניש: הוא הובא לארץ על ידינו, ג'וינט אשלים, על ידי.
<דניאלה בייניש: זה התחום שלי, זה התחום שגם למדתי וחקרתי ובעצם באנו לשחקני ההליך ובראש ובראשונה ההליך הפלילי.
<דניאלה בייניש: תיכף נדבר על ההרחבה שלו בהקשר הזה ועל הרווחה, אבל בראש ובראשונה לשחקי ההליך הפלילי, כי זה מודל שמדבר מתוך בתי המשפט.
<דניאלה בייניש: יש הרבה מאד מודלים לטיפול בהתמכרויות, בסמים, בעבודה ממשתמשים ועם מכורים.
<דניאלה בייניש: אתם מכירים את זה יותר טוב ממני.
<דניאלה בייניש: המודל הפלילי שבתוך המערך הזה, והוא מתייחס במובן הזה לפלח מאד מסוים של האוכלוסייה, גם אלה שמוגשים נגדם כתבי אישום פליליים, ואת צודקת בשאלה שלך, שהשאלה הגדולה זה כלפי מי, באיזה היקפים ואיפה, וגם אחת השאלות שמאד מטרידות אותי, זה כמובן גם מה הגבולות של העניין הזה.
<דניאלה בייניש: זה מטריד גם את השותפים שלנו, בטח בחוקיות ובחקיקה.
<דניאלה בייניש: המודל הובא על ידינו לארץ, שוב, הג'וינט במובן הזה כזרוע הפיתוח של הממשלה.
<דניאלה בייניש: התהליך, ואני אגיד את זה בשתי מילים, זה תהליך שכמעט ארבע שנים הייתה פניה לכל מקבלי ההחלטות, בראש ובראשונה בבתי המשפט, אבל לא רק, לכל מקבלי ההחלטות בתחום הזה.
<דניאלה בייניש: הצגנו בפניהם את המודל.
<דניאלה בייניש: היו פורומים מאד גדולים של למידה, נסעו לחו"ל ללמוד.
<דניאלה בייניש: ראו, למדנו, הבאנו נתונים מהמשטרה, מהרווחה וכו' ובעצם יצרנו מודל ישראלי שמתאים את התפיסה האמריקאית ביסודה לשיטת המשפט בישראל, ולא פחות חשוב מכך, למענים ולתפיסת העבודה הקהילתית חברתית בישראל.
<דניאלה בייניש: ההיבט הזה כבר צריך להגיד, מאד מאד נשען על הרשויות, מכיוון שמרבית הטיפול, אם תרצו, בתחומי הרווחה בכלל, יושב בסופו של דבר ברשויות המקומיות.
<דניאלה בייניש: גם אם זה דרך השירות להתמכרויות של משרד הרווחה, גם אם זה למשל הרשות למלחמה בסמים ואחרים.
<דניאלה בייניש: בפועל, עיקר ההתמודדות, כמו כל תחומי הרווחה, עברה לרשויות העירוניות כבר מזמן: הדרכה, חינוך, דברים אחרים.
<דניאלה בייניש: הרשויות הן שותף מאד מאד מרכזי בפיילוט הזה, פחות ברמה התכנונית, הארצית.
<דניאלה בייניש: שוב, ברגע שמגיעים להתחיל לעבוד ביישוב, אז זה בשותפות עם הרשות שמדברת גם על זה.
יחיאל חיליק בר: זאת אומרת הייתה התאמה למערכת הישראלית.
<דניאלה בייניש: גם לשיטת המשפט הישראלית וגם לתפיסת הרווחה והקהילה בארץ, שהיא מאד שונה כמובן, בטח ובטח מארצות הברית, אבל גם ממקומות אחרים.
<דניאלה בייניש: ועם המודל התיאורטי הזה, שהרבה הרבה זמן דיברנו עליו בחדרים, יצאנו לדרך לפני שנתיים.
<דניאלה בייניש: צריך כבר להגיד, שני פיילוטים כבר פועלים, אחד בבית משפט השלום בבאר שבע, שפועל כבר כמעט שניים ואחד בבית משפט שלום ברמלה, שפועל שנה.
<דניאלה בייניש: אלה המקומות שמערכת המשפט והנהלת בתי המשפט כיוונה אותנו אליהם.
<דניאלה בייניש: אתם יכולים לראות שזה שני מחוזות שיפוט שונים.
<דניאלה בייניש: זו הייתה אחת הסיבות.
<דניאלה בייניש: פיילוט אחד במחוז דרום, פיילוט אחד במחוז מרכז.
<דניאלה בייניש: עיר אחת יותר גדולה מרובת שירותים, עיר אחת יותר קטנה, שפחות מרובת שירותים.
<דניאלה בייניש: היא פריפריה חברתית ופחות פריפריה גיאוגרפית.
<דניאלה בייניש: הרכב אוכלוסייה שונה.
<דניאלה בייניש: זאת אומרת נבחרו שני יישובים שונים, שניהם מעניינים לעניין הזה.
<דניאלה בייניש: פה אפשר אולי להקדים כבר את השורה האחרונה.
<דניאלה בייניש: בקיץ האחרון התקבלה החלטה להרחיב את הפיילוט הזה בתמיכה של משרד האוצר ושל משרדי הממשלה שציינתי קודם ששותפים, אל ארבעה מחוזות שיפוט נוספים.
<דניאלה בייניש: בשנתיים הקרובות בעצם הוטל עלינו, על אותה מערכת, על אותו צוות בין משרדי, להרחיב את הפיילוט באותו מודל קיים כרגע, במודל הניסיוני שלנו לארבעת מחוזות השיפוט הנוספים.
<דניאלה בייניש: דהיינו, היום יש לנו במחוז דרום ובמחוז מרכז.
<דניאלה בייניש: יפתחו ארבעה בתי משפט נוספים במחוז ירושלים, במחוז חיפה, במחוז צפון ובמחוז תל אביב.
<דניאלה בייניש: עוד לא ברור לנו באיזו עיר.
<דניאלה בייניש: הנטייה היא כמובן שזה יקרא בערים הגדולות יותר בשלב ראשון, בין היתר בשל ריבוי השיפוטים והיכולת לצרף אליהם אחר כך ערים אחרות, אבל אנחנו עוד בוחנים את העניין הזה מכל מיני סיבות.
<דניאלה בייניש: מה שברור, זה שבעוד כשלוש שנים אנחנו אמורים בתום הפיילוט, פחות או יותר לעמוד עם שישה בתי משפט פעילים, מפוזרים ברחבי הארץ בחלוקה גיאוגרפית של מחוזות השיפוט.
<דניאלה בייניש: ובתקווה, עם הרבה יותר נתונים ועשייה, שכבר לאט לאט תגדיר את קווי היסוד של הדבר הזה, בהנחה שזה יהיה פיילוט מוצלח כמו שאנחנו מקווים שהוא יהיה, ואז תהיה החשיבה באמת איך ממסדים אותו, איך מגדירים אותו.
<דניאלה בייניש: אם זה דורש חקיקה, אם זה דורש תקנות.
<דניאלה בייניש: האם ניתן להמשיך לפעול בדרך הזו ורק להרחיב.
<דניאלה בייניש: השאלות הן גדולות, אבל הן שאלות של סוף הפיילוט.
<דניאלה בייניש: היום אנחנו מניחים את התשתית, פועלים ומלווים כמובן במחקר מלווה עצמאי, לצד הביקורות הרבות האחרות שיש על הפרויקט הזה, וגם הביקורת העצמית שלנו כמובן.
<דניאלה בייניש: אז מה הפרויקט?
<דניאלה בייניש: נצלול אליו רגע ואני אשמח לענות אחר כך על עוד שאלות כלליות, איך זה התפתח וכו'.