GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<קרן רוט איטח: לטובת העניין במחוזות ישנם מפקחים רפרנטים שהם ממונים על ידי מנהלי המחוזות והם אחראים על התחום באזור המחוז.
<קרן רוט איטח: יש לנו צוות מורים שעובד יחד איתי, 56 מדריכים מחוזיים שעובדים מדן ועד אילת, בפרישה ארצית בכל המגזרים, בכל האוכלוסיות, במגזר החרדי, במגזר הממלכתי דתי, במגזר הערבי ויש לנו בתוך בתי הספר בחינוך העל יסודי מב"סים – מובילים בית ספריים – אנשים שממונים, מקבלים גמול תפקיד להוביל את הנושא הזה של סמים ואלכוהול בתוך בתי הספר.
<קרן רוט איטח: כמו שציינתי, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא עם הרשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול גם ברמת מטה וגם ברמה היישובית.
<קרן רוט איטח: כדי להבין איך אנחנו עובדים, הנושא של סמים ואלכוהול הוא לא בא כסמים ואלכוהול, הוא בא בתוך הקשר הרבה יותר רחב של התייחסות להתבגרות מיטיבה וגם פועל בתוך – כדי שאפשר יהיה לדבר על הנושאים האלה – חייבים לפעול בתוך מערכת שמקדמת אקלים חינוכי מיטבי, שמכוון לקידום רווחה נפשית.
<קרן רוט איטח: אנחנו מבינים שהתנהגויות סיכון הם סימפטום להעדר רווחה נפשית, ולכן אנחנו פועלים בשלושה כיוונים – גם קידום אקלים מיטבי, גם פיתוח שיח רלבנטי עם ילדים.
<קרן רוט איטח: היכולת שלנו כמבוגרים להיות שם עם הילדים ולייצר איתם שיח שהוא מותאם גיל ומותאם נושאים שמעסיקים אותם ותוך כדי גם טיפוח כישורי חיים, שיסייעו להם להתמודד עם משימות החיים ועם האתגרים ההתפתחותיים שלהם.
<קרן רוט איטח: התפיסות שמנחות אותנו, שנקודות המוצא שלאורן אנחנו פועלים, של התמיכה של הורים - - -
תמר זנדברג: קרן, על איזה גילאים מדובר?
תמר זנדברג: את תגיעי לחלוקה?
<קרן רוט איטח: אנחנו בכל המערכת.
<קרן רוט איטח: מדובר בכל הגילאים ואני תיכף אומר גם מה אנחנו בכל אחד מהגילאים.
<קרן רוט איטח: התפיסה המנחה אותנו היא שלמורים ולהורים ולקשר שלהם עם מתבגרים יש חשיבות מאד רבה.
<קרן רוט איטח: הרבה פעמים הנחת המוצא היא שלמתבגרים, מי שחשוב בקבוצת השווים, אנחנו מבינים שלמבוגרים – שזה גם הורים וגם מורים – יש תפקיד מרכזי בחיים שלהם.
<קרן רוט איטח: אנחנו מאמינים ביכולת של מערכת החינוך לייצר השפעה על אמונות, עמדות והתנהגות של מתבגרים.
<קרן רוט איטח: בהתבסס על גורמי השפעה של רווחה נפשית, שד"ר יוסי הראל-פיש מצא, שמשפיעים על רווחה נפשית, אלה דברים שמאד מנחים אותנו.
<קרן רוט איטח: מבוגר משמעותי בתוך המערכת, חוויה יומיומית בבית הספר, תחושה של ערך ומשמעות ומחוברות חברתית.
<קרן רוט איטח: אנחנו מניחים שכשמתקיימים הגורמים האלה, יש יותר סיכוי שתהיה רווחה נפשית ופחות התנהגויות סיכון.
<קרן רוט איטח: הדבר הנוסף שאנחנו מאד פועלים לקראתו זה העצמה של מנהיגות נוער.
<קרן רוט איטח: תמונת מצב: מערכת החינוך לא פועלת בתוך בועה, היא פועלת מתוך איזה שהוא הקשר חברתי וצריך לקחת בחשבון את ההקשר החברתי שבו היא פועלת.
<קרן רוט איטח: יש היום יותר ויותר נורמות חברתיות שמקדמות שתייה של אלכוהול, זו הנורמה החברתית שמאד מבוססת בקרב בני הנוער.
<קרן רוט איטח: אנחנו רואים שזה חלק מאד אינטגראלי מתרבות הפנאי.
<קרן רוט איטח: הרבה פעמים הם יוצאים כדי לשתות, לא יוצאים כדי לבלות, הם יוצאים כדי לשתות וההתכנסויות שלהם הן כדי לשתות אלכוהול.
<קרן רוט איטח: אנחנו רואים ירידה בגיל השימוש באלכוהול, ירידה בשימוש בקנאביס, לצערי ואנחנו רואים שגם השיח הציבורי על הלגליזציה, על קנאביס לצרכים רפואיים, משפיע לתוך המערכת והיום הילדים אומרים לנו – קנאביס הוא בריא, טבק זה לא בריא, טבק זה האוט, קנאביס זה בריא.
<קרן רוט איטח: אז בתוך הסיטואציה הזאת, בתוך המורכבות הזאת, אנחנו צריכים לנהל את התכניות החינוכיות שלנו, מה שלא היה לפני 10 שנים.
<קרן רוט איטח: זאת אומרת שהיום המורכבות של השיח – גם של המורים – מאיזו עמדה הם מגיעים לשיח עם הילדים – היא הרבה יותר מורכבת וגם מהמקום, מהאווירה התקשורתית, שעוד יותר - - -
תמר זנדברג: קרן, יש גם התייחסות לעישון סיגריות ועישון טבק שאינו קנאביס, אלא כחלק מ - - -
<קרן רוט איטח: כן, בוודאי, בוודאי ב - - -
תמר זנדברג: כן, בגלל זה אני שואלת על האינטגרציה בין הדברים.
<קרן רוט איטח: כן, בוודאי.
<קרן רוט איטח: כשאני אתייחס לנושאים שאנחנו פועלים, את תראי לפי שכבת הגיל מה התכנים שאנחנו עושים.
<קרן רוט איטח: מדיניות משרד החינוך באה לידי ביטוי בכמה רבדים.
<קרן רוט איטח: יש את הרובד האחד שמדבר על מדיניות שמנחה מבחינת תכניות התערבות, מה אנחנו צריכים לעשות בכל אחד מהשלבים, שיהיה רלבנטי ומותאם.
<קרן רוט איטח: דבר נוסף, מדיניות שאוסרת שימוש בחומרים בכל פעילות בית ספרית וחוץ בית ספרית.
<קרן רוט איטח: והדבר הנוסף, יש חוזר מנכ"ל שמנחה אותנו - - -
תמר זנדברג: מה זה חוץ בית ספרית?
<קרן רוט איטח: מסיבות, טיולים, פולין, כל פעילות שהיא חוץ בית ספרית.
תמר זנדברג: אבל דברים שהם במסגרת בית הספר.
<קרן רוט איטח: במסגרת בית הספר, כן.
תמר זנדברג: נגיד תנועות נוער ודברים כאלה זה לא.
<קרן רוט איטח: זה לא.
<קרן רוט איטח: אבל כשמגיע מידע לבית הספר, יש לבית הספר תפקיד.
<קרן רוט איטח: זה לא שהוא אומר זה קרה שלא במשמרת שלי, יש התייחסות על כל הרצף.
<קרן רוט איטח: אנחנו מסתכלים על הרצף החינוכי ולכן גם כשזה קורה אחר הצהריים, לבית הספר יש תפקיד ומה הוא עושה כשמגיעה לידיו אינפורמציה כזאת.
<קרן רוט איטח: זה מעוגן בחוזרי מנכ"ל.
<קרן רוט איטח: יש לנו את נוהל טיפול בתלמיד שמעורב בשימוש בסמים, מה ההנחיות שמנחות אותנו כמערכת שידוע לנו על תלמידים שמשתמשים בסמים; והדבר הנוסף, שזה רלבנטי יותר לעניין של ה - - -
תמר זנדברג: כששוב, כאן שימוש בסמים זה כולל שתיית אלכוהול, עישון סיגריות ודברים כאלה?
<קרן רוט איטח: לא, לא.
תמר זנדברג: אלא רק דבר שהוא פלילי.
<קרן רוט איטח: הנוהל הזה זה נוהל שמתייחס לסמים ספציפית, אבל יש לנו חוזר אחר, בסעיף הקודם – מדיניות שאוסרת – שהוא גם מתייחס למה קורה כשילד מעשן בתוך בית הספר או מה קורה עם ילד שנתפס שותה בתוך מסיבה או שותה בתוך רחבי בית הספר.
<קרן רוט איטח: יש הפרדה.
<קרן רוט איטח: פה זה מתייחס באמת לסיפור של באמת העבירה על החוק, ואז יש פה נוהל.
תמר זנדברג: אבל באופן כללי שתיית אלכוהול כשלעצמה היא לא עבירה על החוק, רק המכירה וההגשה, נכון?
<קרן רוט איטח: נכון.
תמר זנדברג: אבל עדיין, זה די ברור שתלמיד במערכת החינוך, כלומר עד גיל 18 לצורך העניין ובטח ובטח ככל שהגיל צעיר יותר, שמעורב – כמו שאתם קוראים לזה – בשתיית אלכוהול שהיא לא חד פעמית עם ההורים בפורים או בליל הסדר, משהו כזה, אלא שתיית אלכוהול חברתית בעייתית, אז נכון שזה פלילי, אבל בעצם מבחינה חינוכית זה לא שונה.
<קרן רוט איטח: לא, זה לא שונה.
<קרן רוט איטח: מבחינה חינוכית זה לא שונה, זה רק משנה מבחינת הנוהל.
<קרן רוט איטח: מבחינתנו ילד שמשתמש בצורה בעייתית, גם אם זה בסיגריות או גם באלכוהול, יש פה עניין של התנהגות סיכונית.
<קרן רוט איטח: התנהגות סיכונית, כמו הרבה דברים אחרים של נשירה מבית הספר, או של התנהגות מינית שהיא לא מותאמת.
<קרן רוט איטח: התנהגות שהיא לא מותאמת גיל דורשת התייחסות חינוכית טיפולית וזה פשוט מעוגן בחוזרי מנכ"ל.
<קרן רוט איטח: והדבר הנוסף שמנחה את המערכת מבחינת חסימה של אתרי אינטרנט שהם לא מותאמים ויכולים להוות סיכון לילדים, יש ממש נוהל שמנחה - - -
תמר זנדברג: בבית הספר.
<קרן רוט איטח: בבית הספר, כן.
תמר זנדברג: רגע, רק מילה.
תמר זנדברג: באופן עקרוני, חסימת אתרים, אני יודעת שיש גם איזו הצעת חוק עכשיו שמוצעת לחייב.
תמר זנדברג: כלומר, מה המדיניות שלכם מבחינת התנהגות בתי הספר עם אתרים?
<יסמין ליסמן: יש הסכם עם ספקי האינטרנט.
תמר זנדברג: כן, ספקי האינטרנט באופן כללי, לפי חוק, מחויבים להציע חסימה.
<יסמין ליסמן: כן, הם מחויבים במנגנון חסימה לאתרים.
תמר זנדברג: אבל מבחינת בתי הספר, אתם מחייבים כמשרד החינוך את בתי הספר לחסום אתרים מסוימים?
תמר זנדברג: אתם ממליצים?
תמר זנדברג: אתם מעודדים?
תמר זנדברג: אתם מיידעים?
תמר זנדברג: מה אתם עושים מול בתי הספר?
תמר זנדברג: בתי ספר שיש להם רשת.
<יסמין ליסמן: אז כן, בוודאי.
<יסמין ליסמן: יש נוהל, יש חוזר מנכ"ל שמנחה את בתי הספר לחסום אתרים, זאת אומרת שהגלישה תהיה גלישה מסומנת, ובפרט את ספקי האינטרנט שלמעשה מתחברים ועובדים עם משרד החינוך.
תמר זנדברג: כלומר, מבחינת
תמר זנדברג: כם כמשרד חינוך מול בתי הספר, מדובר על הנחיה ברמת חוזר מנכ"ל, לחסום אתרים - - -
<יסמין ליסמן: כן, לא ראויים.
תמר זנדברג: שזה בעיקר פורנוגרפיה, אלימות, סקס, סמים.
<יסמין ליסמן: כן.
יהודה גליק: יש לזה באמת איזו שהיא תועלת, כשהיום כל ילד משתמש עם המחשב פתוח לכל ביד שלו, בכיס?
<יסמין ליסמן: אנחנו מפיקים עלוני מידע להורים למשל ומיידעים אותם לגבי חוק התקשורת, שלמעשה מאפשר להורים לחסום אתרי אינטרנט.
<יסמין ליסמן: הם בעצם רשאים לקבל מספק האינטרנט את מנגנון החסימה באופן טבעי.
<יסמין ליסמן: אנחנו מיידעים אותם על כך בעלוני המידע וזה רלבנטי גם לטלפונים הסלולאריים של הילדים שלהם.
<יסמין ליסמן: אנחנו לא יכולים לחייב אותם, אנחנו יכולים לעדכן אותם וליידע אותם בנושא זה.
<יסמין ליסמן: בטלפונים.
תמר זנדברג: לא, אבל בית ספר שיש לו רשת אלחוטית והטלפון גולש על הרשת האלחוטית, אז אותה חסימה - - -
<יסמין ליסמן: זה כבר הרשת האלחוטית של בית הספר, אבל לגבי מה שקורה בכלל, בבית, זה מודעות.
<קרן רוט איטח: תראו, אין לזה סוף ולכן עבודה חינוכית יכולה - - -
תמר זנדברג: ברור, אין לזה סוף, אבל גם יש לזה בהחלט סייגים.
תמר זנדברג: זאת אומרת לפי החוק משרד התקשורת מחייב היום את חברות האינטרנט להציג כדיפולט, חסימה לאתרים מסוימים ואני בהחלט חושבת שצריך להשתמש בזה, גם כהורים, גם כ - - -
<יסמין ליסמן: בהחלט, לגמרי ואנחנו מעדכנים ומיידעים את ההורים.
תמר זנדברג: את ההורים אתם יכולים ליידע, אבל את בתי הספר אתם יכולים לחייב.
<יסמין ליסמן: בוודאי ולכן יש חוזר מנכ"ל.
<קרן רוט איטח: בגלל זה יש חוזר מנכ"ל שמנחה מהבחינה הזאת.
תמר זנדברג: אגב, יש לכם איזה שהוא נתון כמה מבתיה ספר באמת ממלאים אחר ההנחיה הזו או איפה יש חריגות או משהו כזה?
תמר זנדברג: זה נתון שאתם אוספים?
תמר זנדברג: יש לכם איזה שהוא מידע על זה?
<יסמין ליסמן: לי לא ידוע על משהו.
תמר זנדברג: יש כאן בכנסת הצעת חוק, שמתקדמת לחייב בחוק ופשוט תהיתי האם זה עלה מצורך שאתם, כמשרד החינוך הצפתם.
<יסמין ליסמן: אני לא מכירה.
<יסמין ליסמן: אני יכולה לבדוק.
<קרן רוט איטח: אז כפי שאמרתי וציינתי קודם, בית הספר בתכניות האלה לא עובד בבועה, הוא עובד בזיקה לקהילה ולכן שיתופי הפעולה הם מאד רחבים והתכניות שמתבצעות בתוך בתי הספר, הן כחלק מתכנית יישובית שנבנית יחד עם הרשות למלחמה בסמים ורואה את כל הרצף שבין החינוך הפורמאלי לחינוך הבלתי פורמאלי, וכמובן בקשר גם עם משרדי ממשלה נוספים.
<קרן רוט איטח: זה משרד הקליטה בתכניות ספציפיות, משרד הרווחה, המשטרה כמובן, שקציני המניעה משולבים ואני מניחה שויקי תרחיב על כך.
<קרן רוט איטח: איך אנחנו בוחרים על מה נעבוד.
<קרן רוט איטח: אז קודם כל יש את התכנים ההתפתחותיים שבוודאי מנחים אותנו, אבל יחד עם זאת אנחנו פועלים גם בעקבות נתונים.
<קרן רוט איטח: יש את נתוני האח"מ, שזה שאלונים בית ספריים שמנתרים את האקלים החינוכי ואת התנהגויות הסיכון, שבית הספר בודק את עצמו ועל בסיס הנתונים גם מתאים ובונה את תכנית ההתערבות שלו.
<קרן רוט איטח: יש את הממצאים של ראמ"ה – רשת מחקר הערכה ארצי של ניטור אלימות והתנהגות סיכון ויש את הסקר של ארגון הבריאות העולמי, שזה הנתונים שהרשות נותנת ועל בסיסם אנחנו מפתחים את ההתערבויות שלנו.
<קרן רוט איטח: כמו שאפשר לראות במחקר האחרון של ראמ"ה שהתפרסם, משנת תשע"ה, אנחנו רואים מגמה של ירידה בדפוסי שתיית אלכוהול בקרב תלמידים.
<קרן רוט איטח: גם בנושא של שתייה בעייתית אנחנו רואים ירידה ובנתונים של יוסי הראל-פיש גם כן.
<קרן רוט איטח: זאת אומרת גם הנתונים של ראמ"ה וגם הנתונים של יוסי הראל-פיש ושל ארגון הבריאות העולמי, מעידים על מגמה של בלימה וירידה באחוז בני הנוער ששותים שתייה בעייתית של אלכוהול, בעקבות התכנית המערכתית שהתחילה לפעול בשנת 2010.
<קרן רוט איטח: לעומת זאת, מחקרים אחרונים, מחקר משנת 2014 מראה עלייה בדפוסי השימוש בקנאביס, שזה מבחינתנו האתגר שלפתחנו.
מירב בן ארי: גם לא נעים לי לומר לך, אבל אחרי עבודה 10 שנים עם נוער בסיכון, בטח בשנים האחרונות, הרבה פחות שותים, הרבה יותר מעשנים בגלל ההשפעות השליליות של האלכוהול וה-so called חיוביות, של הקנאביס.
מירב בן ארי: אז אני אומרת לך שהמלחמה שלי, עוד לפני שהגעתי לכנסת, בשנתיים-שלוש האחרונות, לא היה בה אלכוהול.
מירב בן ארי: א' זה גם יקר, ב' זה גורם גם לתופעות פיזיות כמו הקאות וכל הדברים, את יודעת, לצערי.
מירב בן ארי: הגישה שלי על לגליזציה ואי הפללה היא אחרת, אבל בכל מה שקשור לבני נוער אני מאד מאד קשה.
מירב בן ארי: אני אנטי לחלוטין לשימוש בני נוער והיה לי מאד מאד קשה להילחם, כי הקנאביס נהיה הרבה יותר נפוץ.
מירב בן ארי: אגב, אני רק רוצה להעיר הערה, כי אני אצטרך תיכף ללכת לאיזו קבוצה.
מירב בן ארי: רציתי לשאול אותך, ראיתי מדיניות לגבי שימוש של ילד בסמים, אבל לא כתבתם מדיניות לגבי ילד סוחר בסמים.
מירב בן ארי: זה ביטחון פנים
<קרן רוט איטח: לא, לא, זה בתוך החוזר.
<קרן רוט איטח: החוזר כולל - - -
מירב בן ארי: כי ראיתי רק את ה - - -
<קרן רוט איטח: לא.
<קרן רוט איטח: תודה על ההערה.
<קרן רוט איטח: אז החוזר כולל גם התייחסות לגבי ילדים שמפיצים, שסוחרים בסמים.
<קרן רוט איטח: זה בתוך הדבר הזה.
יהודה גליק: מבחינת
יהודה גליק: כם סיגריות – זה דבר שיש לו היתר בתוך תחומי בית הספר?
<קרן רוט איטח: אסור.
יהודה גליק: כלום?
יהודה גליק: שום דבר?
מירב בן ארי: אסור.
מירב בן ארי: גם לא למורים.
עבדאללה אבו מערוף: אפילו 10 מטרים מחוץ לחצר בית הספר.
<קרן רוט איטח: זו הרחבה של החוק שנכנסה לתוקפה ב-7 בפברואר.
<קרן רוט איטח: לגבי ילדים זה תמיד היה אסור.
<קרן רוט איטח: לגבי הצוות החינוכי זה נכנס לתוקף בפברואר.
תמר זנדברג: בפברואר השנה?
<קרן רוט איטח: בפברואר השנה, כן.
תמר זנדברג: איסור עישון בתוך בית הספר?
מירב בן ארי: כן, כן, למורים בכל בתי הספר.
מירב בן ארי: זה ממש חדש.
תמר זנדברג: בכלל, בשום מקום?
עבדאללה אבו מערוף: וגם מחוץ לבית הספר.
<קרן רוט איטח: עד 10 מטרים מחוץ לבית הספר.
מירב בן ארי: כן, מהשער של בית הספר.
תמר זנדברג: מה, אז אני גדלתי על המורות שהיו מעשנות בחצר, כשהיו שומרות עלינו.
מירב בן ארי: כן, כן, גם אני.
מירב בן ארי: אני עד עכשיו כשעבדתי עם בית ספר, הייתה לי סגנית מנהל כזו.
מירב בן ארי: עד עכשיו.
תמר זנדברג: מדהים.
תמר זנדברג: איך פעם עישנו בתוך אולפני טלוויזיה, בקולנוע, באוטובוס.
עבדאללה אבו מערוף: ובמטוסים, בטיסות.
מירב בן ארי: זה אתה כבר הולך לשנות ה-90 הסוערות.
<קרן רוט איטח: כן, אבל היום, בשנים האחרונות עישון בתוך בית הספר היה בחדרי עישון, שם זה היה מותר בלבד, גם לא בחצר בית הספר.
<קרן רוט איטח: ומעכשיו, עם הכניסה של הרחבת החוק, גם חדרי עישון הם מחוץ לתחום.
תמר זנדברג: אז אין יותר חדרי עישון בבתי הספר?
<קרן רוט איטח: אין יותר.
יהודה גליק: גם בפעילות החוץ בית ספרית?
<קרן רוט איטח: חל איסור עישון בתוך פעילות בית ספרית בחוץ.
תמר זנדברג: זה מלווה בהפניה לגמילה של מורים?
<קרן רוט איטח: כן, כן.
יהודה גליק: יש לכם נתונים על מה בכל זאת הילדים מעשנים או לא מעשנים?
<קרן רוט איטח: כן, בוודאי, יש לנו נתונים.
<קרן רוט איטח: הנתונים שהצגתי על אלכוהול, פשוט זה ממוקד לסמים ולאלכוהול, יש לנו נתונים שהוצגו בשבוע שעבר על היקפי השימוש בעישון של בני נוער.
<קרן רוט איטח: אנחנו פועלים בכל התחומים.
<קרן רוט איטח: זה לא רלבנטי, אבל בתכניות החינוכיות אנחנו גם עוסקים כרגע בנושא של הימורים וגם בעניין של מסכים, שנתייחס לזה בהמשך.
יהודה גליק: בקיצור, השלב הבא זה שברגע שבצבא יפסיקו לעשן, אז הגאולה כבר הגיעה.
<קרן רוט איטח: אחת הגאולות.
<קרן רוט איטח: אז אנחנו עובדים בעצם על שני צירים.
<קרן רוט איטח: על הציר הפרו-אקטיבי, שזה בעצם כל התכניות החינוכיות שמקדמות את החוסן ועל הציר הרה-אקטיבי, שכשקורה אירוע של שימוש בסמים ובאלכוהול, מה התכניות שלנו וגם לזה אנחנו נותנים מענה.
<קרן רוט איטח: הפעילויות הפרו-אקטיביות בעצם הן מבוססות על הגישה של הפסיכולוגיה החיובית.
<קרן רוט איטח: זאת אומרת לא מה לא, אלא מה כן ואיך אנחנו מחזקים את כוחות ההתמודדות עם מצבי חיים, איך אנחנו מתמודדים עם השפעה חברתית בצורה טובה ביותר.
<קרן רוט איטח: איך אנחנו מייצרים - - -
עבדאללה אבו מערוף: דרך אגב, סליחה, לא מספיק מה כן.
<קרן רוט איטח: גם מה לא, אבל זה גם הולך על מה כן.
יהודה גליק: אגב, הוא צודק.
יהודה גליק: ברשימת המדיניות שהיה כתוב לפני כן, כל הדברים היו חסימה, איסור, מניעה.
תמר זנדברג: אז הנה, אז עכשיו היא אומרת.
<קרן רוט איטח: זה גם כן, אבל גם לא.
<קרן רוט איטח: צריך להיות איזה שהוא איזון בין הכן והלא.
<קרן רוט איטח: התכניות בעבר שהלכו רק על הלא, נמצאו כלא אפקטיביות והתכניות שכן מדברות על חיזוק הכוחות, על העצמה אישית, על המקום של פיתוח תחושת מסוגלות ושייכות, מייצרים את ההבדל.
<קרן רוט איטח: אחד הדברים שאנחנו גם כן מדגישים, זו הכשרה של צוותים חינוכיים לייצר שיח שיהיה באמת שיח משפיע על בני הנוער, כי בסופו של דבר התכניות שלנו הן תכניות בית ספריות שמועברות על ידי צוותים חינוכיים.
<קרן רוט איטח: אנחנו מאמינים בכך שהמורים, שהם הדמויות המשמעויות לילדים במפגש יום יומי, הם אלה שיעבירו את התכניות לילדים.
<קרן רוט איטח: כמובן עם תגבורת של דברים חיצוניים, של הרצאות מידע, הרצאות מומחים, דברים חווייתיים, אבל עיקר העבודה שלנו היא עבודה עם כוחות פנימיים, מתוך אמונה שהמחנך הוא שצריך להיות בקשר עם הילדים.
<קרן רוט איטח: אז על מה אנחנו עובדים בכישורי חיים – ציינתי את זה קודם - התמודדות עם פיתויים, שומרי סף, המון התייחסות לגילויי אחריות מול הלשנה.
<קרן רוט איטח: על העניין של התנהלות מיטבית ברשת, על מה אני צורך מידע, איך אני צורך מידע בצורה נכונה ומהימנה, איך אני מתבסס על מקורות מידע.
<קרן רוט איטח: האם מה שחבר בשכונה אמר לי זה מקור מידע או שאני צריך לפתח איזו שהיא חשיבה ביקורתית לגבי מקורות מידע.
<קרן רוט איטח: קבלת החלטות, פתרון בעיות.
<קרן רוט איטח: איך אנחנו עובדים?
<קרן רוט איטח: אז לשאלתך תמר.
תמר זנדברג: קרן, את יכולה לחזור שקף אחד אחורה?
תמר זנדברג: בשבוע שעבר – זה לא נושא הדיון וגם יהיה על זה דיון בוועדה אחרת – אבל בשבוע שעבר נחשפנו דרך העיתון לדרכי שיווק בעיקר מסחריות, של חברות מסחריות, בעיקר בתחום המזון, אבל זה גם בעוד תחומים כמו בנקים ודברים אחרים, שמבוססות להתמודד בעיקר עם היחסים החברתיים בקרב התלמידים, בינם לבין עצמם, הילדים.
תמר זנדברג: זה דבר שאתם מכירים אותו?
<קרן רוט איטח: אנחנו עושים עבודה ספציפית על פרסומת.
<קרן רוט איטח: לא ציינתי את זה.
תמר זנדברג: לא, ציינת את זה דווקא והאמת שזה בדיוק מה שהקפיץ לי את השאלה.
תמר זנדברג: תראי, הילדה שלי היא בת 10.
תמר זנדברג: אני מלמדת אותה מה זה פרסומת מגיל אפס ומתי זה פרסומת ומתי זה לא פרסומת, ולפעמים אפילו לזהות פרסומת סמויה או דברים מן הסוג הזה.
תמר זנדברג: מה שאנחנו נחשפנו זה לדרכי שיווק שהן בדיוק לא דרך הפרסומות והמדיה לא הקנויה וגם לא הברורה, שאפשר להבדיל אותה, אלא למשל שהילדים המקובלים בכיתה מקבלים פרסים אם הם יגייסו חברים שישתו את המוצר הזה או יצטלמו ויעלו לפייסבוק או לאינסטגרם עם המספר הזה, או יפרסמו ברשת החברתית תמונה מהווטסאפ המשפחתי או הכיתתי, שבו הם פרסמו או המליצו או משהו כזה על המוצר.
תמר זנדברג: כלומר, אם הבת שלי תשמע מחברה אחרת, שהיא מקובלת בכיתה, שהיא רוצה שהיא תעשה ככה או ככה, לא משנה אם היא תעשה את זה או לא כרגע, יהיה לה הרבה הרבה יותר קשה אם בכלל היא תוכל לזהות שזה פרסומת והיא תחשוב אולי שזה חלק מהיחסים החברתיים, התקינים.
תמר זנדברג: זה דבר שאתם מודעים לו, שקיים?
<קרן רוט איטח: בוודאי, כן.
<קרן רוט איטח: אנחנו מדברים על סיפור של השפעה חברתית – מה קובע - - -
תמר זנדברג: אבל השפעה חברתית שמעורבים בה גורמים חברתיים.
<קרן רוט איטח: של לחץ חברתי.
<קרן רוט איטח: זאת אומרת לחץ חברתי חיובי ולחץ חברתי שלישי.
<קרן רוט איטח: זה גם מגיע דרך הפרסומות.
<קרן רוט איטח: זאת אומרת כי הפרסומות זה לא רק הפרסומת שרואים היום בעיתון או בטלוויזיה.
<קרן רוט איטח: הפרסומות מועברות בכל מיני מדיות של סרטים.
<קרן רוט איטח: בסדר, אבל אני אקח בחשבון גם את מה שאת אומרת.
תמר זנדברג: כן, אני חושבת שיש פה תחום ששוב, לחץ חברתי זה ברור לנו, זה תמיד קיים, תמיד יהיה, חשוב להתמודד איתו.
תמר זנדברג: פרסומות וכו' - - -
<קרן רוט איטח: זה כבר היה - - -
תמר זנדברג: אני חושבת שיש כאן תחום שלמערכת החינוך שווה להקדיש חשיבה.
תמר זנדברג: זה לא כל כך פשוט.
תמר זנדברג: כלומר, זה דבר מאד מתוחכם, לא בטוח שכל כך פשוט או שבטח יש לנו כרגע את הכלים בדיוק, אבל זה בטח ובטח שווה חשיבה והתבוננות על הדבר הזה, כי היום במערכת החינוך יש לנו מגבלות על כניסה של חברות מסחריות לתוך בתי הספר, על פרסומות, על חסויות, על דברים מן הסוג הזה.
תמר זנדברג: זו הדרך הגלויה יותר.
תמר זנדברג: אבל מה קורה אם אותן חברות מסחריות תופסות את הילדים מחוץ לבית הספר ומבטיחות להם וגם גוררות התנהגות, ובמיוחד התנהגות ברשתות החברתיות, שהן מקום שהרבה יותר קשה, וככל שהגיל יורד הרבה יותר קשה - - -
<קרן רוט איטח: זה גם המקום של ההורים.
תמר זנדברג: אין ספק, נכון.
<קרן רוט איטח: זה גם המקום של ההורים ובהקשרים האלה אנחנו גם כן עושים - - -
תמר זנדברג: חד משמעית, ואני חושבת שמודעות ציבורית לזה זה דבר מאד חשוב, אבל אני חושבת שזה תחום שגם אם לא נשים לב אליו הוא ילך ויגדל, כי תחשבי כמה בזול אפשר להגיע לילדים עם השפעה הרבה יותר אפקטיבית באמצעות זה שקנית מקרר אחד של קוקה קולה, סליחה, או של חברה כזו או אחרת, לילדה אחת, כמה אותה חברה הייתה צריכה להשקיע אם היא הייתה פונה למדיה המסורתית ולכל דרכי השיווק הרגילות, עם כל המגבלות שמשרד התקשורת ומשרד החינוך וכל המשרדים שמים.
תמר זנדברג: כמה היא הייתה צריכה להשקיע במדיה קנויה ובפרסום בדרכים הרגילות, כשכאן היא מגבלת נגישות לא רק הרבה יותר זולה, גם הרבה יותר אפקטיבית.
<יסמין ליסמן: אני רוצה לומר שבמסגרת תכנית חיים ברשת, התנהלות מיטבית – אז אנחנו מחנכים את הילדים שאין מתנו חינם, כי הם יכולים באמת להיות במרחבי הרשת, לשחק כל מיני משחקי רשת וכן הלאה, ועולים כל מיני קולות, את יודעת, כל מיני פרסומות, פופפים כאלה שקופצים ואנחנו כן מחנכים אותם שאין דברים חינמיים ושיהיו ביקורתיים בנוגע לפרסומות ולדברים האלה שקופצים להם מול העיניים.
<יסמין ליסמן: זה קיים במידה מסוימת.
תמר זנדברג: אתה רוצה לדבר?
יהודה גליק: לא, לא, אני באתי לשמוע.
יהודה גליק: אני במוד של לימוד.
תמר זנדברג: קרן, את לקראת סיום?
<קרן רוט איטח: כמה דקות.
תמר זנדברג: אז אולי נעשה ברשותך הפסקה וניתן לשבי?
<קרן רוט איטח: את לא רוצה לשמוע על התכניות?
תמר זנדברג: אני רוצה לשמוע, אבל פשוט נציג משרד הרווחה צריך לצאת, אז נעשה רגע סוגריים, ניתן לו זכות דיבור ונחזור אליך.
<קרן רוט איטח: אין בעיה.
<אהרון שבי: סליחה קרן.
תמר זנדברג: סליחה קרן.
תמר זנדברג: סליחה גם בגלל שאני איחרתי.
<אהרון שבי: זה משהו שהודענו עליו לפני.
<אהרון שבי: אז באמת רק בכמה מילים, כי היום הזה הוא יום של מערכת החינוך ואנחנו באמת הוזמנו כאיזה שהוא משהו משלים.
<אהרון שבי: אז אני אציין ככה: משרד הרווחה, בהקשר של בני נוער, באמת ממקד את הטיפול הסוציאלי.
<אהרון שבי: מערכת העבודה שלנו היא עם 3,467 בני נוער, רובם המכריע, מה שלא היה בעבר, נמצאים בתוך מערכת החינוך.
<אהרון שבי: בגדול, בהתייחס לנושא של מאפייני האוכלוסייה, אנחנו מדברים על אוכלוסייה של בני נוער שבעיקר צורכת אלכוהול במקום ראשון, קנאביס במקום שני וסמים סינטטיים במקום השלישי.
<אהרון שבי: עכשיו, לגבי החלק של העבודה הרציפה - - -
תמר זנדברג: עישון סיגריות אתם לא בודקים?
<אהרון שבי: לא בדקנו את זה, אבל זה כנראה צריך - - -
<קרן רוט איטח: הם בדרך כלל גם מעשנים סיגריות.
תמר זנדברג: טוב, זו אמירה ש - - -
<בני ג'אג'אטי: זו קצת הכללה.
<קרן רוט איטח: זה מתלווה.
<קרן רוט איטח: זאת אומרת אלה שמעשנים סיגריות הם אלה שבדרך כלל שותים.
<קרן רוט איטח: זה הולך ביחד.
תמר זנדברג: אולי כן, אולי לא, אולי יותר, אולי פחות.
<קרן רוט איטח: זה נתון של ה - - -
תמר זנדברג: בסדר, פשוט אני אומרת שאני מציעה, באמת בהמשך לדיון הקודם, ואני מבינה שמבחינה ארגונית זה לא תמיד אפשרי – כי הרשות למלחמה בסמים ובאלכוהול זה אחד והעישון זה במקום אחר, אבל מבחינת היחס שלנו כמדינת ישראל לבני הנוער, זה חלק מאותו דבר.
<קרן רוט איטח: ולכן אנחנו פועלים ככה.
<אהרון שבי: המיקוד בעצם ברצף של מה שנקרא חינוך רווחה, אני חושב שהוא נע על בסיס גם של רמה חשיבה משותפת, ועדות היגוי, אבל גם ברמה של הפניית אוכלוסיות, שיווק והיכולת בעצם לתת מענים מותאמים לאוכלוסייה שלא יכולה לקבל את מה שהיא צריכה במסגרת בתי הספר.
<אהרון שבי: חשוב לציין שזו בעצם הייחודיות.
<אהרון שבי: בשנים האחרונות מירב האוכלוסייה היא אוכלוסייה שנמצאת בבית הספר, מה שנקרא חלקה בנשירה סמויה, רשומה, לא מגיעה ועדיין בית הספר מהווה עוגן חשוב בכל מה שנוגע לתכניות מניעה.
<אהרון שבי: אז צורת העבודה היא באמת איתור של היחידות שלנו, שתיכף אני אציין אותן, אל תוך בתי הספר במטרה לקבל מידע אודות בני נוער ולהפנות אותם ליחידות.
<אהרון שבי: אנחנו מדברים על מערכת שעובדת ב-71 יחידות ייעודיות לבני הנוער ויש שם את העבודה המוכרת, הפרטנית, בעבודה של התערבות במשפחה.
<אהרון שבי: החלק האחר הוא יחידות שעובדות בשטח, גם ממוקדות בבני נוער, יחידות האיתור, 11 יחידות שעובדות עם בערך 2,000 בני נוער ויש עוד מרכזי יום, מסגרות חוץ ביתיות וכו'.
<אהרון שבי: הפרויקט המרכזי שאפשר לומר שהוא ממש של עבודה ביחד, בהקשר הזה יש את פרויקט חופים, שבטח יצוין בהמשך מהבחינה הזאת, זאת פעילות קיץ למניעת שוטטות ושימוש בחומרים פסיכו-אקטיביים.
<אהרון שבי: אז בגדול אפשר לומר שיש את הרצף, כל אחד יודע את תפקידו.
<אהרון שבי: המערכת שלנו היא לא מערכת חינוכית ולא מערכת שעוסק במניעה, אבל היא מערכת שעוסקת בטיפול.
<אהרון שבי: מהבחינה הזאת ככל שאתה מאפשר את הרצף היעיל יותר מול יועצות בתי הספר, מול שפ"י ומול מי שצריך, אז אנחנו מגיעים מוקדם יותר בכדי לטפל באוכלוסייה.
<אהרון שבי: המוקד הכללי הוא הרחבה מקסימאלית של יחידות נוער, זה עומד במקום הראשון מבחינת המשרד, לפתוח יחידות בכל הארץ.
<אהרון שבי: בגדול אפשר לומר שסביב 40% עד 50% מבני הנוער המטופלים סיימו טיפול בהצלחה בשנה שעברה במערכת שלנו והתגייסו לצבא או המשיכו לפעילות כזאת או אחרת.
<אהרון שבי: זה הסיפור.
תמר זנדברג: אתה רוצה להגיד משהו או שניתן לקרן לסיים?
תמר זנדברג: קרן, תסיימי.
<קרן רוט איטח: אני אמשיך.
<קרן רוט איטח: אז מה בעצם התכניות שלנו.
<קרן רוט איטח: רק לומר שהתכנית שלנו הן חלק מתכנית כוללת שנקראת כישורי חיים, שבעצם תכנית כישורי חיים עוסקת בפיתוח יכולות התמודדות שמותאמות גיל במשימות התפתחותיות, מקדם יסודי ועד י"ב, כשבכל שלב גיל יש את הנושא הספציפי.
<קרן רוט איטח: בקדם יסודי שבגני הילדים יש לנו את תכנית היום של תכלת, זו תכנית בכתיבה מחודשת עם הרשות הלאומית למלחמה בסמים, תכנית שנכתבה בזמנו על ידי הרשות למלחמה בסמים.
<קרן רוט איטח: אנחנו בשנתיים האחרונות במהלך כתיבה משותף עשינו התאמה של התכנית לתפיסה המחודשת של משרד החינוך בתוך העבודה בקדם יסודי ואנחנו נטמיע.
<קרן רוט איטח: היא פועלת במספר גני ילדים ובשנה הבאה אני מקווה שנטמיע בקרוב ל-200 גנים, כשהיא בעצם עובדת על איך אני שומר על גופי ואיך אני שומר על עצמי מפני חומרים.
<קרן רוט איטח: לא סמים ואלכוהול בגיל הזה, אבל בוודאי איך אני שומר על עצמי מבחינת חומרים מסוכנים, דרך סיפור על חווה, עבודה בגיל הקדם יסודי גם - - -
תמר זנדברג: גופי הוא ברשותי וכל הדבר הזה זה חלק מזה?
תמר זנדברג: גופי הוא שלי, גופי הוא ברשותי.
<קרן רוט איטח: זה יותר מכוון למה שציינתי, של פגיעה.
<קרן רוט איטח: אבל פה זה אני שומר על גופי במובן של מה אני מכניס לגוף.
תמר זנדברג: כשמה התכנים של זה?
<קרן רוט איטח: איזה חומרים - - -
תמר זנדברג: גופי הוא שלי, גופי הוא ברשותי, את זה אנחנו שומעים כבר שנים.
<קרן רוט איטח: נכון, אבל זה במובן של שמירה על גופי מבחינת הפגיעה ופה זה במובן של אוכל בריא, של אוכל שהוא אוכל מותאם.
<קרן רוט איטח: כבר דרך של פנייה לעזרה, השפעה חברתית.
<קרן רוט איטח: דרך סיפור של חווה וסיפור של טיפול של ילדים בתוך חווה, אנחנו מכניסים מיומנויות של שמירה על גופי.