GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שלומית לביא: זה נכון, מכיוון שזה פרויקט ייחודי באופן שיתוף הפעולה שלו.
<שלומית לביא: אני חייבת להגיד את זה לזכות כל המדינה, כי כל הגורמים במדינה הרלוונטיים, גם גורמי האכיפה וגם גורמי הטיפול, שזה משרד הבריאות ומשרד הרווחה, שותפים מלאים בפרויקט הזה וביחד יש ועדת היגוי שמלווה וקובעת בדיוק איזה סוגי עבירות, ואני מדגישה עבירות, ולאו דווקא אנשים, כי לא בודקים את האיש, בודקים גם, אבל בודקים בעיקר קודם כל את העבירה, את המצב של הבן אדם מבחינת החזרה על העבירה, על המצב החברתי, הכלכלי, החינוכי שהוא עבר.
<שלומית לביא: בעצם בודקים את האדם וברגע שהוא נמצא מתאים לפרויקט הוא נכנס לפיילוט.
<שלומית לביא: אני אומרת פיילוט, כי לצערי זה כרגע לא קורה בכל בתי המשפט בארץ, אבל אנחנו בשלבי למידה.
<שלומית לביא: מרגע שיש כתב אישום יש הסכמה בין כל גורמי המדינה על סוגי העבירות.
<שלומית לביא: מכיוון שאין עדיין עיגון נורמטיבי אנחנו פועלים על פי ההסכמות.
<שלומית לביא: הסכמה היא אחד התנאים העיקריים והבסיסיים להיכנס בכלל לפרויקט, כי אם התביעה, הנאשם והסנגור לא מסכימים זה בכלל לא יעזור, סוג העבירה והפרופיל, הוא פשוט לא יוכל להיכנס.
<שלומית לביא: ואז ברגע שהבן אדם מסכים הוא עובר לתהליך של אבחון שמתבצע על ידי משרד הרווחה.
<שלומית לביא: אתה מוזמן להוסיף מה שאתה חושב בהקשר שלכם.
<אהרון שבי: לא, בסדר.
<שלומית לביא: מתבצע תסקיר ראשוני.
<שלומית לביא: הגורמים המקצועיים בודקים האם יש אפשרות, האם יש נכונות, מה הפוטנציאל, מה הם אחוזי הסיכון או סיכויי ההצלחה ובסופו של יום הם ממליצים בפני השופט.
<שלומית לביא: השופט הוא שופט המוקד אצלנו וברגע שנענים כל התנאים לכניסה לתהליך הוא מועבר לדיון בבית משפט קהילתי.
<שלומית לביא: בבית משפט קהילתי יושבים שופטים, בתל אביב זה שופט מכהן, אבל בבאר שבע וברמלה הן שתי שופטות עמיתות, הן לא שופטות מכהנות, ומתחיל תהליך, תהליך שהוא טיפול על ידי הקהילה.
<שלומית לביא: הנאשם, יחד עם הגורמים שמלווים אותו, צריכים להגיע מדי שבועיים או מדי חודש, זה תלוי בתהליך, אל בית המשפט ולדווח על איך הוא מתקדם, איזה תנאים מתמלאים בתכנית שנקבעה לו, איזה קשיים עומדים בפניו, כיצד אנחנו, הקהילה, אני אומרת אנחנו, כי אנחנו הופכים להיות חלק מהקהילה בתהליך הזה, כיצד אנחנו יכולים עוד לתמוך ולסייע.
<שלומית לביא: אז אני יכולה לומר שהרשויות המקומיות והעיריות שותפות מלאות והם הקצו אפילו משאבים, לרבות תקציבים של יחידות הרווחה ויחידות החינוך בעיר ויחידות נוספות.
<שלומית לביא: משרדי הממשלה הרלוונטיים כולם נרתמו, כך משרד הכלכלה בכל מה שקשור להיבטי התעסוקה.
<שלומית לביא: יש לנו מאגר חדש שאנחנו בנינו וממשיכים לבנות של מעסיקים ידידים באופן שאת אותם אנשים ניתן ללוות ולהכניס בצורה מסודרת ומובנית מתודולוגית לתוך הקהילה בעבודה, בחינוך, בהשכלה.
<שלומית לביא: אנחנו מלווים אותם בכל המענקים שהם זכאים ממדינת ישראל, אם זה בייעוץ באמצעות ביטוח לאומי.
<שלומית לביא: בכל אופן, אותו בן אדם שנכנס לתוך התכנית הזאת מחויב לתהליך.
<שלומית לביא: אני אגיד ואומר שמהרמה המשפטית, כשהיה דיון משפטי מאוד מאוד נוקב בעניין התלבטנו באיזה שלב תינתן הכרעת הדין למעשה, כי הוא בכל זאת עבר עבירה ויש כאן גם היבטים אחרים של מחויבות שלנו כגורמי אכיפה כלפי החברה, האם הוא יורשע או לא יורשע ואם כן, אז מתי ומתי יהיה העונש.
<שלומית לביא: כרגע בפיילוט, מה שהסכימה ועדת ההיגוי הבין משרדית, שניתן הסדר טיעון.
<שלומית לביא: זה מאוד חשוב להבין, זאת אומרת הבן אדם הזה מודה, שזה אחד התנאים לתכנית, הוא מודה וגם מפרטים בפניו, כבר בהתחלת הדרך, את התכנית ומה יהיה הגזר או המקל בהנחה שהוא יצליח או לא יצליח בתוך התהליך.
<שלומית לביא: אני יכולה להגיד בנתונים כלליים, אני הבאתי את הנתונים של בית המשפט הקהילתי משנת 2015 בבאר שבע.
<שלומית לביא: אנחנו התחלנו בבאר שבע ושם יש קצת יותר נתונים שמעניינים.
<שלומית לביא: 60 נאשמים נכנסו לתוך המסלול של בית המשפט הקהילתי, מתוכם 44 נתקבלו, הם התקבלו כמי שהם - - -
תמר זנדברג: 60 נאשמים באיזה עבירות?
<שלומית לביא: אני אמנה בפנייך את סוגי העבירות.
<שלומית לביא: אני מונה את זה בשמכם, אבל אתם כמובן תגידו כל הערה.
<יחזקאל בן זימרה: אבל זה בעקבות הסמים, נכון?
<שלומית לביא: גם בעקבות הסמים.
<שלומית לביא: הראשון זה כמובן התמכרויות, שזה סמים ואלכוהול.
תמר זנדברג: שכמה מתוך ה-60?
<שלומית לביא: לא הבאתי את הנתון.
<שלומית לביא: אני יכולה להעביר, פשוט לא ידעתי שאני צריכה.
<ארז רבן: אבל כל הנתונים האלה הם תוצאתיים.
<ארז רבן: גם הרווחה וגם המשפטים וגם בתי המשפט, הרי בסוף הם תוצאה - - -
תמר זנדברג: ארז, אתה צודק במאה אחוז.
תמר זנדברג: אני לא חושבת שלכבודנו לקיים דיון במה שאנחנו - - - הדיון הזה יתקיים בעוד שבוע מהיום ואתה צודק שאז אנחנו נוכל לגזור - - -
<ארז רבן: זה תוצאתי.
תמר זנדברג: אבל כיוון שזה מה שיש לנו כרגע אנחנו נשמע את הנתונים האלה ותיכף גם נשמע ממשרד הרווחה וגם שב"ס, מי שהעביר, אבל אני מסכימה איתך שהנתון הראשון והחשוב ביותר הוא הנתון האכיפתי של המשטרה.
תמר זנדברג: זה נאשמים, זה כבר עבר כתב אישום, יש לנו נתון מאוד מאוד חשוב על חקירה, על מעצרים, על עיכובים, זה נתון מאוד מאוד חשוב.
<ארז רבן: ועוד נתון שחשוב לזכור זה הנתון של אוכלוסיות מיועדות.
<ארז רבן: כי הרי בסוף, גם אם אין אכיפה שהיא אכיפה סלקטיבית על גזע, מין או מגדר, יש אוכלוסיות שתפיסת החוק אצלן היא תפיסה שהיא מופחתת מאשר תפיסה של אוכלוסייה שהיא מקיימת חוק.
<ארז רבן: משם זה הולך.
תמר זנדברג: זה יכולים גורמי המחקר, מדעי ההתנהגות, כל הגורמים של המחקרים האיכותיים יותר לעשות את הסיבות ובמחקרים סוציולוגיים למה זה קורה ואולי זה גם קשור לאיך מתקנים.
תמר זנדברג: אבל כמו שאמרנו כאן, הדבר הראשון הוא שצריכים להתחיל ממידע, לא נבנה מגדלים באוויר על משהו שהוא לא - - -
<שלומית לביא: נכון.
תמר זנדברג: אז 60 נאשמים, מתוכם רבע, שזה בערך - - -
<שלומית לביא: לא, היא אמרה רבע, אני צריכה לרכז את הנתונים, פשוט לא ידעתי שאני צריכה להביא את הנתונים האלה.
<נטע משה: זו התשובה שהתקבלה מהסנגוריה הציבורית מנובמבר 2014, כ-80 הופנו, רבע מהם בעבירות סמים.
<שלומית לביא: הסעיפים שעליהם הסכימה ועדת ההיגוי הבין משרדית בשלב הזה הם התמכרויות, כמו שאמרתי, סמים ואלכוהול, אלימות במשפחה במקרים הקלים יחסית, סכסוכי שכנים, אלימות, התפרצויות ברמה הנמוכה יותר ובעיות כלליות, עבירות שנובעות כתוצאה מניתוק, הזנחה חברתית או מוגבלויות, שכלית, נפשית וגופנית.
תמר זנדברג: אבל זה לא עבירות.
תמר זנדברג: ה-60 נאשמים, אם את מפלחת אותם לפי סוגי עבירות שמופיעות בכתבי האישום אז מדובר על סמים?
תמר זנדברג: רבע זה הגורם המרכזי?
<נטע משה: אנחנו לא יודעים.
<שלומית לביא: אז כמו שאמרתי, מתוך 60 אנשים 44 שהם נכנסו, הם אושרו ועמדו בקריטריונים וגם הביעו את הסכמתם.
<שלומית לביא: אנחנו יכולים להגיד ש-24 מתוכם מראים התקדמות וכשאני אומרת מראים התקדמות צריך לזכור, זה לא פרויקט קצר מועד.
<יחזקאל בן זימרה: כמה גברים וכמה נשים?
<שלומית לביא: אני מיד אגיד, אני מיד אגיד גם כמה אתיופים וכמה ערבים ורוסים, ממה שהצלחנו לחלץ, אבל חשוב לי לומר שכשמדובר על נתונים סטטיסטיים בפרויקט שכזה זה פרויקט ארוך טווח, תוקף הפרויקט הוגדר לחמש שנים, אנחנו נמצאים כרגע בשנה השנייה או תחילת השלישית, זאת אומרת אנחנו עדיין לא ממש בתוך כל סיכויי ההצלחה.
<שלומית לביא: חשוב לי להגיד את זה, אבל תראו כמה שזה יפה.
<שלומית לביא: 24 פעילים כבר מראים התקדמות, 20 מתוכם כבר בתחילת התהליך, 3 כבר סיימו בהצלחה, תוך שנה וחצי.
תמר זנדברג: מה לגבי מה שאמרת?
תמר זנדברג: בית המשפט הוא זה שקובע אם אותו נאשם נכנס לתכנית או לא, כלומר יש קריטריון סף.
<שלומית לביא: הוא מאשר את הסכמת התביעה וה - - -
תמר זנדברג: שזה לפי מה שהמדינה מציגה באמצעות הפרקליטות, אחרי הסכמה עם שירותי מבחן, רווחה, תעסוקה וכל הדברים האלה.
<שלומית לביא: בדיוק.
תמר זנדברג: אחר כך מה עושה בית המשפט?
תמר זנדברג: הוא בעצם אומר 'אני מאשר' כאן איזה שהוא סוג של עסקת טיעון בכפוף לעמידה בכל התכנית שנתפרה כאן?
תמר זנדברג: ואז הוא ממשיך ללוות את זה במהלך ה - - -
<שלומית לביא: ואז הנאשם נכנס לתכנית.
תמר זנדברג: באיזה שלב מתקבלת הכרעת הדין, שאומרת שעסקת הטיעון מקבלת תוקף של פסק דין?
<שלומית לביא: הכרעת הדין עומדת מעל ראשו של הנאשם עוד לפני, כבר בשלב שהוא מסכים להתחיל יש הכרעת דין, אנחנו יודעים שהוא הודה, אבל עדיין לא החליטו על העונש, ולמה?
<שלומית לביא: זו בדיוק שיטת המקל והגזר, זה כדי לתמרץ את הנאשם להיכנס.
תמר זנדברג: ומתי מחליטים על העונש?
<שלומית לביא: בסוף התהליך.
<שלומית לביא: כי אם הוא מצליח - - -
תמר זנדברג: בסוף התהליך כולו?
תמר זנדברג: יש דד ליין לתהליך הזה?
<שלומית לביא: בבית המשפט לסמים בתל אביב קבעו דד ליין של שנה וחצי.
<שלומית לביא: אני תיכף אדבר עליו באופן ספציפי כי הבאתי נתונים מחצי השנה האחרונה שהם הרבה יותר אקטואליים להיום.
<שלומית לביא: בבית המשפט הקהילתי, כפי שאמרתי, אנחנו הגדרנו את הפרויקט הזה לחמש שנים, אנחנו יכולים למדוד הצלחה בתכנית טיפול ושיקום כזאת רק כעבור חמש שנים, ושוב, זה נורא תלוי בסוג העבירה ובבן אדם עצמו.
<שלומית לביא: אם הוא מראה נכונות ויותר קל לו להיכנס ויש לו סביבה חברתית ומשפחתית תומכת יותר, כי זה מאוד מאוד משמעותי, אז מן הסתם התהליך של ההתקדמות שלו יותר מהיר.
<שלומית לביא: אבל יש באמת אנשים שמתקשים בצורה הרבה יותר רצינית ולכן התהליך שלהם יותר ארוך.
<שלומית לביא: לכן מדדי ההצלחה של הפיילוט, ההצלחה של הפרויקט הזה, הם רק כעבור חמש שנים ונוכל לבוא עם הנתונים ולהגיד כן, הפרויקט הזה הוא טוב ויש מספיק הצלחה כדי להמשיך ולקדם אותו.
<שלומית לביא: למרות, אני אגיד בשולי הדברים, כל משרדי הממשלה כן עושים מאמץ להרחיב את הפרויקט, גם אם לא ב-2017, ב-2018, למחוז נוסף מכיוון שכמו שאמרנו, זה מאוד חשוב להבין שיש מחוזות שבהם הנתונים הדמוגרפיים והסוציו אקונומיים הם יותר קשים וכן היינו רוצים להיכנס לשם.
<שלומית לביא: כך בחרנו את באר שבע וכך גם בחרנו את רמלה, מן הסתם, ולצערי לוד עדיין לא נכנסה, אבל רמלה בתכנית.
<שלומית לביא: אני יכולה להגיד שמתוך ה-60, ה-44 שכבר משתתפים, 10 הפסיקו את ההשתתפות במהלך התהליך.
<שלומית לביא: זאת אומרת הם התייאשו מהר מאוד ולא הצליחו להמשיך ואז הם חוזרים אל המסלול הפלילי הרגיל, יש את הסדר הטיעון למולם ופשוט גוזרים את העונש והוא ממשיך בהליך הפלילי.
תמר זנדברג: כלומר הסדר הטיעון שהוא מהווה הכרעת דין בעינו עומד.
תמר זנדברג: אם הם נושרים, הם בעצם חוזרים רק עבור העונש והעונש הוא עונש רגיל?
<שלומית לביא: כן.
<שלומית לביא: לפי המשפט.
תמר זנדברג: אין איזה סנקציה?
תמר זנדברג: עונש כאילו מיוחד על זה - - -
<שלומית לביא: לא.
<שלומית לביא: המטרה היא לא לעשות רע או להזיק למי שלא הצליח, המטרה היא לסייע.
<שלומית לביא: כל אחד כזה שמצילים מבחינתנו זה עולם ומלואו.
<שלומית לביא: אז העשרה, אנחנו מבינים, הם ימשיכו בהליך הפלילי הרגיל.
<שלומית לביא: אתה שאלת אותי לגבי נתונים של מגדר.
<שלומית לביא: בתוך התהליך יש 17 נשים - - -
תמר זנדברג: גם מגדר וגם, אם יש לכם, לאום, מוצא, מה שיש.
<שלומית לביא: מה שיש לי אני אגיד לך, ומה שלא, אני אנסה לרכז לדיונים הבאים.
<שלומית לביא: נתונים דמוגרפיים, יש לנו 17 נשים מה-44 ו-28 גברים שהם בעלי משפחות.
<שלומית לביא: חשוב לומר את זה.
תמר זנדברג: את יודעת כמה מהם מעבירות סמים?
<שלומית לביא: לא, אני ממש מצטערת, לא עשיתי את זה, אבל תיכף אני אציג לך את חצי השנה של תל אביב אז אולי זה ייתן לך איזה שהיא מגמה.
תמר זנדברג: שזה בית משפט לסמים.
<שלומית לביא: טווח הגילאים, 21 עד 55.
<שלומית לביא: טווח הגילאים של הנאשמים והנאשמות שנכנסו לתוך הפרויקט הזה כרגע הוא בין 21 ל-55.
<שלומית לביא: זה נתון מעניין כי אנחנו בהתחלה שקלנו האם להתייחס לנוער, כן או לא, אבל הבנו שבנוער ממילא בית המשפט לנוער כבר מפעיל דרכי שיקום.
<שלומית לביא: זאת אומרת בעצם היותו מטפל בקטינים הוא ממילא כבר מטפל ולכן בחרנו ללכת יותר אל מה שנקרא הבגירים הצעירים, שזה בין 21 ל-30, שהם בתקופה כזאת שהם כבר לא קטינים אבל הם לא ממש בשלים ובוגרים, אבל בתוך הפרויקט יצא שיש לנו גם אנשים מבוגרים יותר, שהם 21 עד 55, כפי שאמרתי.
<שלומית לביא: יש לי את הנתונים בגדול של עבירות, אבל לא עם כמויות, אז יש רכוש, איומים ואלימות קלה, לרבות כלפי עובדי ציבור, אלימות במשפחה וסמים, כפי שאמרתי.
<שלומית לביא: כשבדקנו את הסיבות של הנאשמים, את נסיבות חייהם בתוך הפרויקט, אז מסתבר שיש עוני, שהעבירות נובעות מסיבות של עוני, זה לקחנו מתוך תסקירי קציני המבחן של הרווחה, עוני, חובות, התמכרות וחוסר אמון במערכות השלטון.
<שלומית לביא: אלה היו התופעות שחזרו על עצמן.
<שלומית לביא: לצורך הדיון על הסמים אני אתן את הנתונים של חצי שנה של 2016, מינואר ועד יוני 2016, רק בשלום תל אביב שמתמקד בהתמכרויות לסמים ואלכוהול.
<שלומית לביא: מ-2003 עד 2010 בממוצע בשנה נכנסו 52 אנשים לתוך התהליך של בית המשפט החדש לסמים וב-2016, בחצי השנה הזאת, נכנסו 70.
<שלומית לביא: זאת אומרת אנחנו כן יכולים לראות מגמה של גידול, אל"ף, מתוך ההבנה של התהליך והבנת ההצלחה שלו.
<שלומית לביא: סנגורים באים כבר ביוזמתם, עורכי דין באים מיוזמתם ושואלים אם יש מקום להתחיל לבחון את התהליך ואת הכניסה לתוך הפרויקט.
<שלומית לביא: עד 2010 אני יכולה לומר שהיו כ-17 מועמדים בשנה בממוצע שנפסלו בתהליך הזה.
<שלומית לביא: אם אני אקח את הנתונים האלה למחצית של 2016 אז אני יכולה להגיד ש-28 נפסלו בתוך התהליך.
<שלומית לביא: זאת אומרת הם לא עמדו בקריטריונים ו/או לא - - -
תמר זנדברג: הם נפסלו על הסף או נשרו במהלך?
<שלומית לביא: נפסלו על סף, הם פשוט לא עמדו בקריטריונים, אף על פי שהיה רצון וכן הגישו בקשות.
<שלומית לביא: כאלה שהתקבלו לתוך התכנית, היו לנו 19 נאשמים בממוצע שהתקבלו והתחילו את התהליך ובמחצית 2016 יש 19 כאלה, אבל 23 כבר נמצאים בתוך התכנית משנים קודמות.
<שלומית לביא: זאת אומרת כבר ממש בשלבים מתקדמים.
<שלומית לביא: אם אני אסתכל רגע על חצי השנה הזאת אז אני יכולה להגיד שמתוך האנשים שנכנסו לתוך בית המשפט והתחיל התהליך בדיונם יש לנו 3 נשים, 3 ערבים, 4 רוסים, אתיופי אחד, כל היתר, שהם 12, הם יהודים גברים ישראלים.
<יחזקאל בן זימרה: יש לכם פילוח גם לגבי העבר הפלילי שלהם?
<יחזקאל בן זימרה: אם זו עבירה ראשונה או שיש עבר פלילי?
<שלומית לביא: שוב, אני אמרתי, אנחנו כרגע בשוטף לא מנהלים את המחקרים האלה, אבל כאן, בגלל שזה פיילוט ואנחנו כן רוצים להביא מדדים אז אנחנו נעזרים.
<שלומית לביא: אז את הפרויקט הזה מלווה חוקרת מטעם מכון סולד שהיא מן הסתם פועלת גם עם נציגה מטעם מחלקת התביעות והחקירות של משטרת ישראל ואז היא רואה את התמונה המלאה, כי יש הרבה מאוד מקרים שלא מגיעים לבית משפט.
<שלומית לביא: אתם צריכים להבין, אני מתייחסת רק למה שכבר הגיע לבית המשפט על אותו בן אדם, ולכן היא עושה השלמות גם איפה שצריך בגורמים האחרים.
<שלומית לביא: בבית המשפט הקהילתי, כפי שאמרתי, מכון ברוקדייל מבצע פה עבודת מחקר, גם טרום הפרויקט וגם במהלך הפרויקט, ובסוף הפרויקט, זאת אומרת בשלבים, המחלקה הזו מגישה המלצות כאלה ואחרות לוועדת ההיגוי.
<יחזקאל בן זימרה: השאלה אם יש קריטריונים מסוימים לגבי האנשים שמתקבלים לפרויקט הזה.
<שלומית לביא: אמרתי, האחד זה הסכמה, שתיים זה סוג העבירה, אם הוא עומד בהסכמה של הוועדה הבין משרדית.
<שלומית לביא: אני אומרת את זה בזהירות המתבקשת, ואתה יודע יותר טוב ממני, כי הוועדה הבין משרדית החליטה ביודעין כרגע לא לקדם מסגרת נורמטיבית לפרויקט.
<שלומית לביא: זאת אומרת כל הדברים נמצאים בשלבים של הסכמה בין משרדי הממשלה השונים.
<שלומית לביא: אני לא אכנס לשאלה אם צריך או לא, אני באמת לא בסיפור הזה, אני רק אומרת שצריך להבין.
<שלומית לביא: ולמה אני מדגישה?
<שלומית לביא: כי כשאומרים הסכמה יש מצב גם להיות יותר גמישים ואז אם נאמר יש עבירה שהיא לא ברשימה הזאת ורואים, כל הגורמים הרלוונטיים ומשרד הרווחה, קצין המבחן, רואים שכן יש מקום, אז דנים בזה, ואם רואים שאפשר אז מכניסים אותו גם.
<שלומית לביא: חשוב לי להגיד את זה.
<ערן צברי: אני אולי כן אומר, לגבי התהליך, למעשה מדובר בשולחן עגול, נקרא לזה במילים אחרות מעט, שכל הגורמים משתתפים ומסייעים לאותו אדם להשתקם, אבל, וזה אבל מאוד מאוד גדול, לתהליך הזה לא סתם יש את הקריטריונים ואת המבחנים המוקדמים אם הוא כן מתקבל לתכנית או לא.
<ערן צברי: אם אתה אדם שמכור לסמים בצורה קשה, אין לך מסגרת תומכת ואין לך דרייב, יתד מסוימת להיאחז בה שתוכל להיות המנוף העיקרי להוציא אותך מהתהליך כנראה שלא תעמוד בתהליך הזה, כי הוא מאוד ארוך, הוא מאוד תובעני.
<ערן צברי: אנחנו לא רק נותנים לו את הסיוע, אלא מצפים ממנו לאותו מאמץ ובאמת המקרים האלה זה לאו דווקא אדם שרק יש לו את בעיית ההתמכרות, זה תמיד משהו שהוא מעבר, אלימות במשפחה, סחיטה באיומים, מקרים מאוד מאוד קשים שאנחנו רואים, שהם גם בתוך המשפחה.
תמר זנדברג: מי הגורם שקובע עמידה בקריטריונים או אי עמידה בקריטריונים?
תמר זנדברג: זה אתם כפרקליטות?
<ערן צברי: לגבי התיקים שלנו אני אומר, וצריך גם לקחת את זה בפרופורציה המתאימה, לנו יש עשרה תיקים בפרויקט בבאר שבע.
<ערן צברי: כשאני אומר באר שבע אני לא מתייחס רק לבאר שבע, כי העירייה בדימונה עכשיו הסכימה ונכנסה לתוך התהליך ובלי הרשות המקומית לא ניתן להתקדם, זאת אומרת אם מישהו מאופקים מאוד מאוד ירצה, לצערי אני לא אוכל אפילו לשקול את זה כי העירייה לא נכנסת לתוך התהליך אז היא לא נמצאת שם.
<ערן צברי: בתהליך הראשון אנחנו כן בודקים.
<ערן צברי: עבירות של הפרקליטות הן לא עבירות של שימוש בסמים, זה משהו תוך כדי עבירה הרבה יותר חמורה ולכן אנחנו תמיד נשקול ונראה האם אנחנו באמת מסכימים להכניס אותו לתוך התהליך.
<ערן צברי: אנחנו מנסים לאתר כמה שיותר תיקים שיגיעו למבחן הראשוני הזה, זה לא כל כך פשוט.
תמר זנדברג: אבל בתיקים שלכם מי שקובע בסוף זה אתם?
<ערן צברי: לא, אנחנו אומרים, התיק הזה נראה לנו מתאים, בואו נתחיל את התהליך.
תמר זנדברג: מי בסוף קובע את סף הכניסה או לא?
<שלומית לביא: בבית המשפט בתל אביב, שהוא בית המשפט לסמים יש ועדה, בוועדה יושבים נציגים מהתביעות, מהפרקליטות, מהמשטרה, ממשרד הרווחה, כאשר הבן אדם עצמו ממלא שאלון.
<שלומית לביא: אני מיד אעביר לך ואת תוכלי לראות בדיוק איזה נתונים הוא אמור למלא בשאלון הזה ואז הוועדה מחליטה על בסיס הנתונים בשאלון.
<שלומית לביא: זה, אגב, לא אנחנו עשינו, זה משרד הרווחה, אני לא לוקחת קרדיטים, אני נותנת את הקרדיטים.
<שלומית לביא: השאלון הזה נוסח בשיתוף פעולה, הטופס הרשמי הוא של משרד הרווחה ובסופו של יום מתכנסת הוועדה ודנה בנתונים האלה וממליצה בפני השופט ואז מחליטים אם הוא נכנס או לא.
<שלומית לביא: בבית המשפט הקהילתי, שזה בבאר שבע וברמלה, יש לנו הוועדה הבין משרדית.
<שלומית לביא: אני הבאתי את הטופס של משרד הרווחה, אבל הם קבעו קריטריונים.
<שלומית לביא: אני יכולה להקריא לכם חלק, אם אתם מעוניינים, למשל הוא צריך להיות מעל גיל 18, אזרח ותושב מדינת ישראל, כזה שהואשם בעבירה פלילית שבוצעה על רקע התמכרות לסמים ו/או אלכוהול, למעט עבירות אלימות אחרות.
<שלומית לביא: הוועדה עצמה קבעה והסכימה, אני עוד פעם אומרת, הכול בהסכמה, הסכימה על רשימה לא קצרה של קריטריונים ואז בסופו של יום כשנכתב התסקיר המקדים בין היתר קצין המבחן של משרד הרווחה גם מוודא עמידה בתוך הדבר הזה, חוץ מאשר בדיקת הפרופיל האישי של האדם, וממליץ בפני השופט.
<שלומית לביא: ההחלטה היא של השופט של בית המשפט הקהילתי בסופו של דבר, וכאמור, בהסכמה של תובע וסנגור.
<שלומית לביא: אפשר להעביר את זה.
<יחזקאל בן זימרה: השותפות של הרשות העירונית, אני מהרשות העירונית בראשון לציון, לא הבנתי מה השותפות של הרשות.
<ערן צברי: זה אומר שגורמי הרווחה מלווים את המשפחה.
<יחזקאל בן זימרה: גורמי הרווחה ברשות?
<ערן צברי: בהחלט, ומסייעים לו בהשמת מקצוע.
<ערן צברי: הם מלווים ממש, אם יש ועד שכונתי, גם לזה מתייחסים.
<יחזקאל בן זימרה: אני בראשון לא מכיר את זה.
<שלומית לביא: כי בראשון אתם לא עובדים איתנו.
<שלומית לביא: אתם לא מכירים כי אתם לא עובדים עם זה.
<שלומית לביא: ברשותך, ערן, אני רק אגיד, השאלה שלך היא מאוד במקומה כי זה היה אחד החסמים שלנו כולנו להמשיך ולהפעיל את התכנית, זה אחד החסמים, זה לא החסם היחידי, להפעיל את התכנית ביחידות נוספות.
<שלומית לביא: הפעלת תכנית כזאת מחייבת שיתוף פעולה מלא, אני אומרת מלא ואף מעבר לכך, של הרשות המקומית.
<שלומית לביא: אז נאמר, בבאר שבע ראש העיר הסכים - - -
<אהרון שבי: ספציפית של מחלקת הרווחה ברשות המקומית.
<שלומית לביא: ממש ככה.
<שלומית לביא: אני יכולה להגיד לכם שרשות שהסכימה, נאמר עיריית באר שבע במקרה הזה, או עיריית רמלה, הם גם הקצו מקום, ממש, שפעם בשבוע אותם הנאשמים עם החונכים שלהם או המלווים שלהם, יכולים להגיע אל היועצים השונים בשולחן העגול והם מקבלים תמיכה, נאמר בייעוץ הורי, נאמר בליווי בניהול חשבון בנק של משפחה, איך מנהלים חשבון בצורה נכונה, איך לגשת לראיון עבודה.
<שלומית לביא: הוא מלווה אותו אפילו בראיונות העבודה.
<יחזקאל בן זימרה: אני אשמח שזה יהיה, אני ארצה מספר טלפון.
<שלומית לביא: זה לא עובד ככה.
תמר זנדברג: רק שאלה קטנה.
תמר זנדברג: תנאי לכניסה לזה זה ניקיון מסמים או הצלחה בגמילה?
<שלומית לביא: לא, ממש לא.
<שלומית לביא: הוא יכול להיות תוך כדי.
תמר זנדברג: כלומר תוך כדי הוא נכנס לתכנית, אם הוא צריך גמילה או אם הוא צריך ליווי.
<קריאה: אחרת אף אחד לא ייכנס.
<שלומית לביא: אמת.
תמר זנדברג: אני יודעת, אבל יש מרכזי גמילה שתנאי להיכנס אליהם זה להיות נקי.
<שלומית לביא: התנאי הוא לא הניקיון, אלא שהוא מחויב והוא יודע שהוא הולך להיכנס לתהליך של - - -
תמר זנדברג: קודם כל תודה, זה דבר מאוד חשוב, גם בהקשר של הדיון הזה של זכויות אדם, כי באמת, כמו שאמרנו, המטרה שלנו זה להסתכל על בן אדם, לפעמים ההסתכלות היא הוליסטית ועל כל הצרכים וממה שאנחנו מתרשמים כאן, ממה שהוצג בפנינו, זה בהחלט קריאת כיוון.
תמר זנדברג: הוועדה תערוך דיון בנושא הזה של בית משפט סמים ובית משפט קהילתי ונבקש לשמוע גם אתכם שוב, עם הצגה יותר מסודרת, גם את הפרקליטות, גם את הסנגוריה, גם את הרשויות המקומיות של הרשויות שמשתתפות בזה.
תמר זנדברג: כמובן שירות המבחן, משרד הרווחה, משרד הכלכלה, שירות התעסוקה, כל הגורמים שמשתתפים, הג'וינט, ברוקדייל, מחקר אנחנו נשמע, אנחנו באמת נקדיש דיון לכל ההיבטים של הדבר הזה.
תמר זנדברג: את אומרת שאתם נכנסים לשנה השלישית מתוך חמש, אז אני חושבת - - -
<שלומית לביא: בבאר שבע.
תמר זנדברג: אז נניח אם אנחנו רוצים לקיים את הדיון הזה איפה שהוא באמצע, זה יהיה בעוד מספר חודשים, אנחנו נקבע בהתאם ללוח הזמנים של הוועדה, אבל שתיתנו כאן בוועדה, תציגו תמונת חתך ביניים, גם לקראת החצי השני של התכנית.
<יפעת רווה: בשבוע הבא יש דיון?
תמר זנדברג: לא, בשבוע הבא אנחנו נעשה דיון בנושא נתוני המשטרה.
תמר זנדברג: אני אומרת כאן, בנושא התכנית, בנושא המהותי של התכנית הקהילתית הזו.
<יחזקאל בן זימרה: אז אפשר לקחת חדר בירושלים, כי יש גם ביום שני ועדה וגם ביום שלישי.
תמר זנדברג: אתה קודם כל תמיד מוזמן, בירת ישראל, זה עיר הקודש.
תמר זנדברג: אם יהיה לך קצת זמן בין הדיונים יש פה אתרים, כותל, בית המשפט העליון, השוק.
תמר זנדברג: יש הרבה מקומות שאפשר לסייר בהם.
<יפעת רווה: אפשר להצמיד את זה ביום שלישי.
תמר זנדברג: אנחנו ננסה, נבדוק את לוח הזמנים וננסה שזה גם יהיה לנוחות כולם.
תמר זנדברג: אנחנו ננסה.
תמר זנדברג: עכשיו אני חוזרת לנושא הדיון וזה האכיפה הסלקטיבית ומה אפשר ללמוד ממנה.
תמר זנדברג: משרד הרווחה, שבי, אתה תציג, אחריך שב"ס, לפי הנתונים ששלחתם פה.
<אהרון שבי: בעיקרו של דבר אני רוצה להתייחס לכמה דברים שנוגעים לרצף שבין האכיפה לטיפול בדגש על טיפול ושיקום.
<אהרון שבי: אני אציין ככה, אל"ף, בעיקרון הגישה של המשרד היא גישה שוויונית לטיפול ולשירותים חברתיים, אפשר לומר שישנם ניואנסים שקשורים למסגרות ייעודיות או כיצד בעצם אתה נותן מערכת מספיק מקיפה לכל האוכלוסיות, אבל אין מצב כיום שאוכלוסייה לא תקבל טיפול.
<אהרון שבי: כל המרכזים הם מרכזים אזוריים והם מכווננים לתת מענה כולל, זה בתחום הטיפול בהתמכרויות של השירות.
<אהרון שבי: וכמובן לכל המערכת שצוינה כאן, המסגרות וכו', יש את הפיקוח הצמוד בכל מה שנוגע לתכניות טיפול וגמילה.
<אהרון שבי: העבודה נעשית באופן של זיהוי גורמי הסיכון למיניהם, אפשר להיצמד להגדרות האלה שהיו, יש הרבה מאוד דגשים לנושא של מניעה ואיתור.
<אהרון שבי: הסוגיה הזאת של איתור אוכלוסיות היא סוגיה מאוד משמעותית, ישנן אוכלוסיות שלא צורכות את השירותים, לא מכיוון שהשירותים לא עומדים לרשותם, מסיבות מגוונות, שדובר עליהן בהקשר של נשים ואוכלוסיות קצה ולכן מבחינתנו, בכל מה שנוגע להבטחת גישה שוויונית, הדגש על אוכלוסיית נוער, צעירים, נשים, תחלואה כפולה ואוכלוסיות קצה, הן עומדות במרכז הבמה.
<אהרון שבי: אני חייב לציין, הוזכרו כאן, אני לא אוסיף עוד על בית משפט סמים ובית משפט קהילתי, שכמובן משרד הרווחה, בעיקר על ידי השירות המקביל אליי, שירות המבחן למבוגרים, מעורב בהם מאוד מאוד ולשם כך גם הוקדש דיון, אבל אני אומר שזה איזה שהיא מערכת נוספת שמנסה להרחיב את הגישה השוויונית גם בפני אוכלוסייה שמצויה בהליכי אכיפה.
<אהרון שבי: אז אם אפשר לומר ששירות מבחן למבוגרים נמצא על הרצף שבין אכיפה לטיפול, עם הדגש לטיפול ושיקום, אז השירות לטיפול בהתמכרויות מצוי בקובייה של הטיפול הספציפי וכולל אוכלוסיות גם שמופנות על ידי שירות המבחן וגם אוכלוסיות אחרות.
<אהרון שבי: בשביל להרחיב עוד יותר ולציין את הייחודיות בהקשר הזה יש את סעיף 85 שנוגע לנושא של העמדה במבחן ובהקשר של עבירות סמים בפרט ניתן להאריך מעצר על תנאי לצורך טיפול וזה דבר שלא קיים בשום עבירה אחרת בהקשר הזה, בשביל לסמן עד כמה יש ניסיון לתת מענה מותאם לאוכלוסייה שנמצאת על רצף ההתמכרויות.
<אהרון שבי: בגדול הנושא של התיאום בין המערכות, בתוך המערכת המשרדית, בין השירות לטיפול בהתמכרויות ושירות המבחן, יש גם שירות מבחן לנוער, זו כבר סוגיה אחרת, ומשרד הבריאות, כל המערכות האלה מנסות לחבור בשביל לצמצם את המצב שבו אוכלוסייה לא תקבל טיפול.
<אהרון שבי: אני חייב לציין שוב, מאוד חד, אין מצב שבו אוכלוסייה לא תקבל את מה שהיא זקוקה לו, ויתרה מזאת, הפעולות שנעשות הן באמת להרחיב את ההגעה לאוכלוסיות השונות.
<אהרון שבי: בגדול אני מאמין שככל שאנחנו נרחיב את המענים ואת היכולת לגשת את המענים האלה אז אנחנו נצמצם גם את המצב שבו אוכלוסייה מסוימת לא זוכה למה שהיא צריכה לקבל אותו.
<אהרון שבי: אני חושב שזה, פחות או יותר, מצב הדברים בכל מה שנוגע לחלק הטיפולי.
תמר זנדברג: מבחינת נתונים שהעברתם אלינו.
תמר זנדברג: אני לרגע עוזבת את נושא הנשים, שהקדשנו לו באמת דיון נרחב מאוד בדיון הקודם, גם העברתם לנו נתונים על ארץ מוצא או מוצא אתני, גם על אשכול חברתי, שזה יותר, לא יודעת על מה הוא מעיד, אבל אני בטוחה שבמרכזי הטיפול אתם יודעים או מרגישים, נקרא לזה בלפחות רקע סוציו אקונומי או רקע אישי שהוא קשור בקשר נסיבתי, לא אומרת סיבה ותוצאה, אבל בקשר נסיבתי לתחום ההתמכרות לסמים, וערבים ועולים.
תמר זנדברג: הנתונים פה מראים על שכיחות יתר של חלק מקבוצות האוכלוסייה האלה, זה דבר שאתם נותנים עליו את הדעת?
<אהרון שבי: נותנים את הדעת, אני חושב שהניסיון לתת איזה שהם מיקודים, דיברנו על אוכלוסיית נשים, אבל מעבר לזה האוכלוסייה במגזר הערבי, לדוגמה, היא אוכלוסייה שנמצאת עם נתונים מספריים יחסית נמוכים של קבלת מענה לעומת מה שאנחנו יודעים שהם קיימים וזה איזה שהוא קו עבודה שמנסה להרחיב מסגרות מותאמות לאוכלוסייה הזו.
<אהרון שבי: אנחנו נמצאים במקום הזה בשביל להתקדם איתו.
<אהרון שבי: במקומות אחרים, אוכלוסייה של מה שנקרא ישראלים ותיקים, גם כן יש דגשים למחוז דרום, למחוז צפון.
<אהרון שבי: אני חושב שבסופו של דבר הרחבת היריעה של המסגרות בכל הארץ היא איזה שהוא יעד שאנחנו נמצאים.
<אהרון שבי: אנחנו לא נמצאים בכל הארץ למרות שכל המרכזים הם מרכזים אזוריים, זאת אומרת האוכלוסייה יכולה לנוע ולקבל את הטיפול, אבל זה לא ממש אידיאלי.
<אהרון שבי: אני חושב שמהבחינה הזאת המענה או השלמת המענה סביב ארבע האוכלוסיות האלה הם באיזה שהוא מיקוד, גם גיאוגרפי וגם ענייני, אנחנו נרחיב את העשייה הזאת.
תמר זנדברג: אבל איך אתם נערכים להרחיב אותה באופן שהוא ייעודי לצרכים של האוכלוסיות האלה?