GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<הגר מנטל כהנא: לא מעט מגיעות עם אלכוהול ו-, אז הסם שרשום שם זה בדרך כלל יהיה נייס גיא, זה יהיה גראס, זה יהיה תרופות.
<הגר מנטל כהנא: גם תרופות יש פה לא מעט, שמונה נשים, כל מיני אופיאטים - - -
תמר זנדברג: תרופות אופיאטיות שהן קיבלו במרשם?
<הגר מנטל כהנא: לפעמים זה מתחיל במרשם וזה הופך מהר מאוד לשימוש לרעה ולזיופים של מרשמים וכו'.
<הגר מנטל כהנא: נייס גיא לא מעט.
<הגר מנטל כהנא: יש לנו אחת על הימורים, שזה מפתיע, אבל יש, כי הן כמעט לא מגיעות לטיפול, הנשים שמהמרות.
<הגר מנטל כהנא: גם זו שפה, זה - - -
תמר זנדברג: רק הימורים?
<הגר מנטל כהנא: לא, העיקר זה הימורים, אבל היא בחלופת מעצר.
<הגר מנטל כהנא: זאת אומרת אם היא לא הייתה נעצרת סביר להניח שגם היא לא הייתה מגיעה לטיפול.
<אהרון שבי: למרות שהבית פתוח לכל מאפייני ההתמכרות, כולל התנהגות התמכרותית.
<הגר מנטל כהנא: מה שלא מצוין כאן זה שבעצם הרבה מהנשים שמגיעות לצד השימוש, לצד ההתמכרות, יש גם הפרעת אכילה שהרבה פעמים היא שקטה בתוך השימוש וכאן היא מתפרצת בכל עוצמתה כשהן לא משתמשות יותר.
<הגר מנטל כהנא: רוב הנשים שמגיעות עם הפרעת אכילה, בולימיה או אכילת יתר, זו עוד התמודדות שנכנסת לנו לתוך היום יום, וזאת התמודדות קשה.
<הגר מנטל כהנא: לגבי מעגל הזנות.
<הגר מנטל כהנא: זה גם נתון שעל בסיס ראיונות הקבלה קשה לכמת אותו כי הרבה מהנשים לא מדווחות על זה בתחילת הדרך שלהן, כי זה לא מקובל, כי מה זה אומר עליי.
<הגר מנטל כהנא: הייתה מטופלת שלי לפני יומיים שדיווחה שהיא לא ופתאום נפל לה האסימון, להבין שבעצם כשהיא קיימה יחסי מין עם מישהו שלכאורה היה הבן זוג שלה, אבל היום היא יודעת להגיד שזה היה רק בשביל כסף וסמים.
<הגר מנטל כהנא: פתאום היא מבינה שאולי בעצם היא כן הייתה במעגל הזנות.
<הגר מנטל כהנא: אבל זה כמה חודשים אחרי הדיווח הראשוני.
<הגר מנטל כהנא: לכן הנתון מהוועדות זה רק 19 מתוך 76, בפועל בתוך הטיפול האחוזים עולים.
<הגר מנטל כהנא: אני חושבת שהמונח זנות הוא מאוד מאוד רחב.
<אהרון שבי: זה ניצול בעצם, יחסי ניצול.
<הגר מנטל כהנא: כן וזה לא רק משהו שאולי אנחנו לומדים בסרטים או בספרים, אלא באמת הוא הרבה יותר רחב מזה.
<הגר מנטל כהנא: לגבי היום, לנו כאן יש 15 מיטות בקהילה ועוד 4 מיטות, כמו שאמרנו, בדירת המעבר.
<הגר מנטל כהנא: בפועל היום יש כאן 16 נשים ועוד ארבעה ימים יהיו פה 18.
<צביקה אקרמן: 15 מיטות זו ההגדרה התקציבית מטעם משרד הרווחה, בבית יש 18 מיטות מהבחינה שאפשר לגור, זאת אומרת זה לא שפתאום עושים אובר בוקינג.
<הגר מנטל כהנא: אבל יש גם רשימת המתנה של נשים שממתינות.
תמר זנדברג: כמה ממתינות?
<הגר מנטל כהנא: רק היום בבוקר קיבלתי שלוש פניות חדשות שחיכו לי בפקס.
<חגי ברוש: זאת אומרת שאם היו עוד שתי דירות כאלה, היום סתם באזור תל אביב - - -
<הגר מנטל כהנא: אם היה לנו פה היום עוד מיטות היינו ממלאות אותן.
<חגי ברוש: שבי, חייבים לעבור לאיזה שהיא ראייה מערכתית, ברמה לאומית.
<חגי ברוש: לתפיסתי, אם היו עוד שתי דירות כאלה, סתם, במחוז תל אביב ובבאר שבע, קהילות כאלה, הן גם היו מלאות.
<חגי ברוש: באחריות.
<הגר מנטל כהנא: אני יכולה להגיד לך שהדבר הכי קשה שלי, גם כמנהלת הטיפול וגם כמטפלת וגם כמי שאחראית על הקליטות, זה להגיד לאישה 'אין מקום'.
<הגר מנטל כהנא: בחודש ינואר, לדעתי, נאלצתי להגיד לחמש נשים כאלה שאין מקום, אחת השתלבה במקום אחר, כל הארבע האחרות - - -
<אהרון שבי: זה לא שהמצב הוא שהנשים - - - בלית ברירה הן מופנות למסגרות האחרות שלנו בקטע הזה, אבל הן מסגרות מעורבות, זה לא - - -
<הגר מנטל כהנא: ואני חושבת שאם יש משהו שאני גם למדתי בשנה הזאת עם הנשים, שאחד הדברים הכי משמעותיים עם נשים, וזה כן שונה מגברים, זה הגמישות והמיידיות שלנו.
<הגר מנטל כהנא: אישה פונה, אני אשתדל לראיין אותה יום למחרת ולעשות את הקליטה כמה שיותר מהר כי אחרת היא נעלמת.
תמר זנדברג: הנשים כאן, מאיפה הן בארץ?
תמר זנדברג: מכל הארץ?
<הגר מנטל כהנא: מכל הארץ.
תמר זנדברג: יש עדיפות לאזור הצפון פה?
תמר זנדברג: לא עדיפות שלכם, אבל יש ייצוג יתר?
<אמנון מיכאל: לא.
תמר זנדברג: נניח שהיינו עכשיו, מה בעדיפות, כלומר נניח שהעלינו גבוה לראש סדר העדיפויות את ההבנה וגם קיימנו על זה דיון בוועדה שמסגרות הנשים זה כרגע איזה שהוא חסר מיוחד במסגרת החסר הכללי שתמיד קיים והיינו רוצים להרחיב.
תמר זנדברג: מה הניצול הכי טוב בכל שקל נוסף שהיינו מצליחים להרחיב, האם זה להרחיב את הקהילה כאן ולקלוט מכל הארץ, או לפתוח קהילה כזאת נוספת למשל באזור המרכז?
תמר זנדברג: איך הייתם מתעדפים?
<אמנון מיכאל: אני חושב, אני מסתכל על זה גם כאיש מקצוע וגם כמנהל, קהילה של 15 בנות בתקצוב הזה לא מחזיקה את עצמה.
<אמנון מיכאל: אנחנו שמים פה בעמותה כל חודש 40,000 שקלים.
<אמנון מיכאל: אין בעיה, יש רואה חשבון, זה לא אני אומר את זה, אי אפשר להחזיק קהילה עם 15 בנות.
<אמנון מיכאל: אם אני מנסה לעשות את כל זה ביחד הייתי מגדיל את הקהילה הטיפולית.
תמר זנדברג: אתה אומר שהעלויות הקבועות הן כאלה שאם צריך לתת תוספת שולית עדיף לתת אותה.
<אהרון שבי: אני לא רוצה להתייחס לסוגיה של האם זה מחזיק את עצמו או לא מחזיק את עצמו.
<אהרון שבי: השאלה העקרונית, אני חושב שהמבנה הזה של מסגרת שיש בה 15 עד 20 מטופלות הוא מבנה שצריך להיות אחד וצריכים להיות עוד מספר אפשרויות דומות, מקבילות, באזור מרכז, דרום וכו', כפי שהועלה, וזה בעצם ההצעה שתהיה.
<אהרון שבי: אני לא חושב שהרחבה דווקא בשביל לעשות את זה, גם הפסיליטיז כאן זה לא מתאים לעבות עוד ואני חושב שמהבחינה הזאת גם נשים צריכות לקבל איזה שהוא מענה יותר אינטימי.
<אהרון שבי: סדר גודל של 20 נשים במסגרת כזו או אחרת הוא נכון, צריך לפתח, וזה מה שאנחנו מבקשים.
<יעל וייס: אנחנו מפנים ואנחנו רואים את רשימות ההמתנה ב'דרך אריאלה' ואני רוצה לפרגן רגע ולהגיד שלא כל השנים זה היה ככה, זאת אומרת רשימות ההמתנה והביקוש המאוד מאוד גדול במסגרת הייחודית הזאת זה גם כן משהו שהתפתח עם השנים ובצורה מאוד חזקה בשנה האחרונה.
<יעל וייס: לכן, בגלל הצרכים של הנשים, שאנחנו כן רוצים לראות את הצרכים של האמהות באים לידי ביטוי ושהן יכולות ללכת למרכזי קשר ולפגוש את הילדים שלהם ולהיענות לצרכים המרובים שלהם, יש מקום גם למקומות אחרים בארץ באזורים אחרים.
<הגר מנטל כהנא: רק בהקשר של השאלה שלך, אני אענה מהמקום הטיפולי, אני חושבת ש-15 נשים בבית זה מעט מדי בשביל התהליך הטיפולי שאנחנו יכולות לעשות, כי חלק מהטיפול שלנו זה בסוף הטיפול למשל נשים שיוצאות לעבוד, כבר כשהן תשעה חודשים כאן בבית, וזה מוריד לנו נשים מהקבוצה - - -
<אהרון שבי: הן יוצאות לעבוד, לא בהוסטל.
<הגר מנטל כהנא: כן, מבחינת העבודה הקבוצתית זה יוצר הרבה קשיים.
<הגר מנטל כהנא: שימו לב לאחוזים, 16 נשים, 15 הן אמהות שנמצאות כאן וגם בהוסטל יש היום ארבע נשים, שלוש מהן אמהות וזה אחד הדגשים בעיניי הכי משמעותיים.
<הגר מנטל כהנא: יש לנו כל יום השבוע אישה אחת לפחות שיוצאת לפגוש את הילדים שלה במרכזי קשר ובכל הארץ.
<הגר מנטל כהנא: העלויות של זה הן עלויות כספיות מאוד מאוד מאוד גבוהות.
תמר זנדברג: של הנסיעות?
<הגר מנטל כהנא: זה גם המטופלת, גם המלווה שלה.
<הגר מנטל כהנא: אז יש לשכות רווחה שמחזירות את הכסף ויש לשכות רווחה שזה פחות הולך איתן, אבל כל הנושא התרופתי, שלא ציינתי את זה כאן, אבל כמעט כל הנשים שלנו מטופלות תרופתית, פסיכיאטרית, ולא בתרופה אחת.
<הגר מנטל כהנא: העלויות של זה הן עלויות מאוד מאוד גבוהות.
<הגר מנטל כהנא: גם הפסיכיאטרית שאנחנו עובדים איתה היא פסיכיאטרית שהעמותה מממנת.
<הגר מנטל כהנא: ניסינו לעבוד עם קופות החולים, זה לא עבד, כי בדיוק, נגיד בכללית, תורים לעוד ארבעה חודשים, ואלה שכבר קיבלנו תורים, אז חלקם לא הסכימו לטפל בבנות שלנו כי הן לא מטפלים במכורות והטיפול לא תאם.
<הגר מנטל כהנא: הפסיכיאטרים, כבודם במקומם מונח, אבל לא כולם מכירים התמכרות.
<הגר מנטל כהנא: ואז היה לנו שם המון המון בעיות.
<הגר מנטל כהנא: מאז שאנחנו עובדות עם הפסיכיאטרית פה אז יש לנו הרבה הרבה יותר הטבה במצב של המטופלות.
תמר זנדברג: העבודה הפסיכיאטרית היא עבודה משולבת, אני מניחה, היא חוזרת גם לטראומה, גם ל - - -
<קריאה: פחות היא עוסקת בזה.
<קריאה: היא לא עוסקת בזה - - -
<קריאה: זה טיפול תרופתי, אנטי דיכאוני, דברים ברמה הזאת.
<הגר מנטל כהנא: אבל העבודה הטיפולית שלנו כאן
<הגר מנטל כהנא: כמובן נוגעת בכל התכנים האלה ואנחנו לא מדברות על הסמים פה, באמת מה שעולה כאן בעיקר זה כל הנושא של הפוסט טראומה וכל הסימפטומים והמאפיינים שאיתם הבנות מגיעות.
<דפנה גיגי: אולי חשוב להסביר שהנושא של פסיכיאטר בעבודה עם מטופלים קשור לזה שבדרך כלל מטופלים שהם מכורים לאורך זמן מפתחים תחלואה כפולה ויש להם הפרעות של בורדר ליין והפרעות אישיות שונות ופסיכיאטר הוא חלק ממערך הטיפול שנדרש בכל שירותי הטיפול.
<הגר מנטל כהנא: היום היא חלק מהמערך שלנו לחלוטין.
<הגר מנטל כהנא: אני חושבת שכן למדנו בשנה הזו גם להיעזר בשירותים שיש בעיר חיפה ויש פה לא מעט.
<הגר מנטל כהנא: דפנה יושבת פה ובאמת גם התמיכה של הרשות העירונית, אם זה בתעסוקה ואם זה בסדנאות ואם זה בדברים נוספים ובכלל שירותים שהעיר הזו נותנת.
<הגר מנטל כהנא: זה השקף האחרון, רק לראות בשנה האחרונה.
<הגר מנטל כהנא: אני אישית לא ציפיתי שנגיע למספרים האלה כל כך מהר, כי הגענו לכאן, נאמר לנו לפחות שבמקסימום היו פה 12 נשים, 11 נשים - - -
<הגר מנטל כהנא: בכל מקרה זה הממוצע בשנה האחרונה וגם בחודש הזה, לא שמתי אותו, אבל אנחנו 17 נשים בממוצע במסגרת.
<תיקי אשורי: אני רכזת סיוע במרכז סיוע לנפגעות תקיפה מינית בחיפה.
<תיקי אשורי: דיברת על זה שרוב הנשים פה נפגעות תקיפה מינית בעבר, אבל הן מגיעות לכאן בגלל ההתמכרויות.
<תיקי אשורי: יש מענה לנושא של התקיפה המינית מבחינה טיפולית?
<תיקי אשורי: אני זוכרת שדיברנו בעבר ולא - - - אז אני שואלת אם משהו השתנה.
<הגר מנטל כהנא: יש מענה, בהחלט.
<הגר מנטל כהנא: זה נכנס גם בשיחות הפרטניות וגם בקבוצות ובמקרים שבהם אנחנו מזהות שצריך התערבות יותר ממוקדת יצרנו קשר עם הרב תחומי פה בחיפה, להפנות אליהם מטופלות ספציפיות שאנחנו מזהות שהפגיעה היא בעוצמות יותר גבוהות ושצריך טיפול יותר ממוקד.
<תיקי אשורי: וגם שם יש רשימת המתנה של חצי שנה.
<הגר מנטל כהנא: עשינו איתם שיתוף פעולה לקדם את המטופלות שלנו.
תמר זנדברג: בוקר טוב, תודה שהצטרפתן אלינו.
תמר זנדברג: אנחנו בסיור של ועדת הסמים והאלכוהול של הכנסת, נמצא איתנו חבר הכנסת יהודה גליק, אני חברת הכנסת תמר זנדברג, יושבת ראש הוועדה, נמצאים איתנו גורמים ממשרדי הממשלה, המשרדים שרלוונטיים לנו, משרד הרווחה, משרד הפנים, הבריאות, נציגי הרשות למלחמה בסמים, עמותת 'הדרך', ובעצם מה שהכי חשוב בשבילנו זה לשמוע אתכן, מה שיש לכן להגיד, כל אחת הסיפור שלה.
תמר זנדברג: אני רק אגיד שיש לנו פרוטוקול לדיון הזה, אז אם אתן רוצות שהדברים לא יהיו בכלל בפרוטוקול, אין בעיה, אפשר להפסיק אותו, או אם אתן רוצות שהם יהיו, אבל ללא השם, אז זה גם בסדר, זו בחירה חופשית שלכן.
תמר זנדברג: ושוב תודה, באמת תודה, מבחינתנו זה החלק הכי חשוב, למרות שלא נשאר לנו הרבה זמן, אבל הכי חשוב לנו זה לשמוע אתכן.
<קריאה: אפשר להפסיק את הפרוטוקול?
תמר זנדברג: להפסיק לגמרי?
תמר זנדברג: אז הפרוטוקול מפסיק כרגע.
<(הישיבה נפסקה בשעה 10: (ביחידה לטיפול בהתמכרויות, עיריית חיפה)
<אהרון שבי: זה חלק ב' של הסיור של ועדת הכנסת, ועדת הסמים והאלכוהול, כאשר משרד הרווחה והשירות שלנו, השירות לטיפול בהתמכרויות, ביקש לקיים את החלק הזה של הצגת נושא נשים על רצף ההתמכרות הן ביחידה והן ב'דרך אריאלה' ולאחר מכן ב'אופק נשי' ונראה את הרצף עצמו.
<אהרון שבי: אז קודם כל אני רוצה להודות לעיר חיפה, לאגף הרווחה בחיפה, לדנה ומומי והצוות על האירוח.
<אהרון שבי: אני אציין שבעיקרו של דבר הרעיון כאן הוא להכיר את צורת העבודה של המסגרת שבעינינו היא המסגרת הראשונה שפוגשת נשים בדרך כלל, נשים שנמצאות במצב הקשה ביותר שלהן, עושה את ההתערבות על ידי מערכת מגוונת של יחידה לטיפול פרטני, מרכזי יום, מרכזי תעסוקה, פעילות איתור, הכול יוצג בהקשר הזה, ולעתים או שמשלימים את הטיפול במערכת הזאת כאן, או שלעתים מפנים למסגרת חוץ ביתית.
<אהרון שבי: בהקשר הזה יש מערך מאוד רחב שהעיר חיפה בכלל עושה עם מכורים, בפרט עושה עם נשים, וההתייחסות היא גם לאוכלוסייה שהיא נפגעת סמים ובאוכלוסייה שהיא נפגעת אלכוהול, זו מערכת שהיא נפרדת ו - - -בהקשר הזה באמת יש את צוות הפיקוח, שלמה, נאג'י ואחרים, שמלווים באופן צמוד את העניין הזה.
<אהרון שבי: אני חושב שהיה קטע מאוד מרגש במסגרת של 'דרך אריאלה', שנמצאת בקשר רציף גם עם היחידה כאן, על ידי הבנות שהציגו.
<אהרון שבי: אבל זה חלק אחד רק של התמונה והחלק שבעיניי הוא מרכזי, מרכזי מאוד, הוא החלק של עבודת אגף הרווחה והיחידה על שלוחותיה השונות.
<אילנה בן ליש: אני אגיד שאנחנו מאוד שמחים לארח את הוועדה ואנחנו שמחים שמשרד הרווחה בחר לארח אותה כאן - - - זו גם הזדמנות בשבילנו לדעת מה באמת אנחנו עושים עם הנשים.
<אילנה בן ליש: אנחנו לא תמיד טורחים לשים את זה במצגת ולראות באמת את העבודה.
<אילנה בן ליש: הייתי מאוד מאוד - - - ואני מאמינה שאנחנו עכשיו - - - - אני חושבת שכדאי שנתחיל \
<אילנה בן ליש: בסבב היכרות.
תמר זנדברג: לא, תתחילי את, מי שידבר ידבר.
תמר זנדברג: הרבה כאן מכירים, אנחנו נפגשים בדרך כלל בירושלים, עכשיו זה המפגש שלכם, אנחנו נשמח לשמוע.
<רונית שריג: בסדר.
<רונית שריג: אז אני רונית שריג, עובדת סוציאלית, מנהלת היחידה לטיפול בהתמכרויות, כאן בעיריית חיפה.
<רונית שריג: היחידה שלנו היא חלק מהמחלקה לנוער, צעירים ושירותי תקון בתוך אגף הרווחה של עיריית חיפה.
<רונית שריג: בשנה האחרונה טיפלנו ב-520 מטופלים.
<רונית שריג: אני יכולה לציין שבשנים האחרונות המספר עולה כל שנה בקצת.
<רונית שריג: מתוך כלל המטופלים 22% היו נשים.
תמר זנדברג: זו יחידה גם לנוער, או רק למבוגרים?
<רונית שריג: היחידה להתמכרויות כוללת בתוכה חמש תתי יחידות, היחידה לטיפול במכורים לסמים מבוגרים, זה מגיל 18, היחידה נמצאת פה בקומה למעלה.
<רונית שריג: מתוך מטופלי היחידה יש 20% נשים, כאשר אנחנו מטפלים בעיקר בתושבי חיפה וגם קצת ביישובים שבסביבה.
<רונית שריג: היחידה לטיפול במכורים לאלכוהול ומבוגרים שנמצאת בקומה הזו.
<רונית שריג: בתחום הזה אנחנו מטפלים בתושבי חיפה בלבד וכאן יש לנו יותר נשים שמכורות לאלכוהול ופונות אלינו.
<רונית שריג: יש לנו מרכז יום לנגמלים, הוא לא נמצא כאן בבניין, הוא נמצא בצד השני של הדר.
<רונית שריג: מרכז היום מיועד לטיפול ארוך טווח של שישה עד 12 חודשים לתקופה הראשונה שאחרי הגמילה.
<רונית שריג: במרכז היום טופלו השנה 47 מטופלים כאשר 20% מהם נשים.
<רונית שריג: נשים נמצאות במרכז היום לפחות תשעה חודשים.
<רונית שריג: בבניין שמתחתנו נמצא מרכז הטיפולי לנוער בהתמכרויות.
<רונית שריג: מטפלים בבני נוער מגיל 12 עד צעירים בגיל 24, כאשר הם מטפלים בנוער וצעירים שהם על רצף ההתמכרות, לא בהכרח חבר'ה שהגיעו כבר למצב של התמכרות.
<רונית שריג: בתוך המרכז הטיפולי לנוער נמצאת גם יחידת האיתור שתפקידה לאתר בני נוער, גם בשכונות וגם באמצעות גורמים בקהילה כאשר בני הנוער שמאותרים הם אלה שהתחילו את השימוש לרעה בסמים ואלכוהול, להביא אותם לטיפול בשלב ראשוני כדי למנוע מצב של הידרדרות להתמכרות.
<רונית שריג: העבודה של יחידת האיתור נעשית גם הרבה באמצעות הורים ויש לנו גם קשר עם 50 הורים בכל נקודת זמן.
<רונית שריג: ביחידה עובדים 28 עובדים, 16 עובדים סוציאליים, ארבעה מדריכים, מדריכת הורים, אנחנו נדבר עוד על העניין הזה, וחמישה מאתרי נוער שמפוזרים בשכונות.
<רונית שריג: אני רוצה שדבר ראשון נכיר מי היא האישה המכורה ואני מזמינה את ז' שתספר לנו על זה.
<ז': קודם כל אני נורא מתרגשת.
<ז': שלום לכולם, אני ז', אני קוראת מהדף כי אחרת אני פשוט מתפזרת, אז זה עדיף.
<ז': אני מכורה לסמים קשים, נקייה 24 שנים, שמתוכם אני עובדת כמדריכה טיפולית בתחום ההתמכרויות כבר 22 שנים.
<ז': רוב עבודתי עם נשים מכורות, נשים חסרות עמוד שדרה, נשים ללא כוחות, נשים שנושאות על גבן אשמה מאוד גדולה, נשים שננטשו ונטשו את ילדיהן, עם דימוי עצמי נמוך עד כדי היעלמות, נשים שעברו כל סוגי ההתעללויות והפגיעות האפשריות שאדם שפוי לא היה מעלה אותן על דעתו, נשים שנמצאות בתוך מערכות יחסים מאוד הרסניות כי הן לא חושבות שמגיע להן יותר מזה.
<ז': חלק מהן עובדות בזנות כדי לממן את צריכת הסמים ולקבל קורת גג או הגנה מהסרסור.
<ז': נשים שזו דרך החיים שלהם.
<ז': את הנשים האלה מאוד קשה לגייס לטיפול וצריך לחזר אחריהן חודשים ולפעמים אף שנים ואז כשהן מגיעות לטיפול הן כבר אמהות שאיבדו את ילדיהן או עומדות לאבד אותם.
<ז': הן ללא קורת גג, נשים שאיבדו את האמון בעולם ובעצמן, הן זקוקות להרבה חום ואהבה, לליווי והדרכה בכל תחום בחיים.
<ז': בדרך כלל הנשים האלה ניתקו את הקשר עם המשפחה, כך שאין להן שום תמיכה חיצונית ולכן הן רואות ביחידה בית, משפחה ומקום שהן יכולות להגיע אליו ולקבל חום ואהבה ומענה למצוקות, או סתם קפה ושיחה עם מדריכה.
<ז': הנשים משתמשות בכל אמצעי תקשורת כדי לקבל מענה, לדבר ולקבל מענה, בווטסאפ, בפייסבוק, בטלפון, כך שלמעשה הקשר שלהן איתי הוא סביב השעון.
<ז': ברוב המקרים הן מוצאות אותי כחברה, דבר שהוא חדש להן כי הן חיו ועדיין חיות בבדידות מאוד גדולה וכל דבר שנתפס כמובן מאליו אצל אנשים רגילים מצריך השקעה גדולה של חודשים באותן הנשים כדי לבנות את האמון שלהן.
<ז': זה גם הסיפור שלי.
<ז': אלה החיים שלי ומשם באתי.
<ז': השתמשתי בסמים הרבה שנים, למעשה מגיל 16.
<ז': בגיל 17 אושפזתי בבית חולים פסיכיאטרי, בכפייה, בגלל בריחות מהבית, ונשארתי שם עשרה חודשים.
<ז': זה חיסל את הסיכוי שלי לחיות כנערה רגילה.
<ז': השתחררתי מלאת כעס ותסכול כשהמטרה היא להתנקם ולהעניש את כל העולם.
<ז': בחרתי בדרך הפשע והסמים כי לא היה לי כוח להילחם באנשים מבוגרים ואני בסך הכול ילדה קטנה ואבודה שרצתה רק שיראו כמה רע לה, אבל לא היה מי שיראה.
<ז': ישבתי בחמישה מאסרים, נולד לי בן שגדל אצל הוריי, לא הקמתי לעצמי משפחה וזה המחיר ששילמתי על הבחירות וחוסר ההכוונה שהיו מנת חלקי בזמנו.
<ז': לכן אני משתדלת היום להיות קשובה לנשים, לצרכיהן, לקבל אותן ולתמוך בהן.
<ז': תודה.
<רונית שריג: קלרה, בואי תסבירי לנו מה המאפיינים של הנשים המכורות.
<קלרה אקרוס: אחרי שז' מדברת נורא קשה - - -
<רונית שריג: אחרי שמכירים את הנשים המכורות אז צריך - - -
<קלרה אקרוס: אני מנהלת היחידה לטיפול בנפגעי אלכוהול והימורים, פה בעיריית חיפה.
<קלרה אקרוס: מאחוריי יש את הנתונים שספרנו שבאמת מאפיינים את הנשים שמגיעות אלינו לטיפול.
<קלרה אקרוס: אז תתבוננו בזה רגע, כי אני רוצה לדבר על זה, אני לא רוצה לחזור על המספרים.
<קלרה אקרוס: אני מדברת על שתי היחידות, מבוגרים, גם אלכוהול וגם סמים.
<קלרה אקרוס: סך הכול השנה טופלו 113 נשים, מתוכן 36 הגיעו לניקיון טוטאלי ואנחנו מדברים גם על הפחתה.
<קלרה אקרוס: להפחתה הגיעו 25.
<קלרה אקרוס: מילה על הפחתה.
<קלרה אקרוס: יש לנו קבוצה מאוד גדולה של נשים שלא הייתי קוראת להן ממש מכורות ברמה קלאסית של העניין.
<קלרה אקרוס: הרבה פעמים אלה נשים נורמטיביות שמגיעות לשתייה, בעיקר אני מדברת על אלכוהוליסטיות, שתייה אחרי משברי חיים מסוימים ואין להם את הדפוסים ההתמכרותיים או העברייניים שאנחנו מדברים עליהם במסים.
<קלרה אקרוס: איתם אנחנו מדברים על שליטה בשתייה, שאלה יהיו דפוסי שתייה שהם לא הרסניים.
<קלרה אקרוס: תסתכלו על הגיל.
<קלרה אקרוס: אלה הנשים שמגיעות, הגיל הממוצע של הנשים שמגיעות לטיפול בסמים זה 28 ומכורות לאלכוהול זה קרוב ל-40, אוכלוסייה יותר מבוגרת.
<קלרה אקרוס: כשאנחנו מדברים על המוצא אז רוב המטופלות שמכורות לסמים הן ילידות לארץ, ערביות ויהודיות, ומכורות לאלכוהול לרוב זה עולות, כמעט כולן.
<קלרה אקרוס: יוצאות אתיופיה המועטות שמגיעות אלינו הן בעיקר צעירות, המבוגרות האתיופיות בכלל לא מגיעות לטיפול.
<קלרה אקרוס: פה אני רוצה לדבר על שתי התרבויות האלה, של עולים מברית המועצות לשעבר ומאתיופיה, אלה שתי תרבויות שכן מקובלת שם תרבות שתייה, אבל בנוסף לזה יש דפוסים מאוד עמוקים של פחד מהממסד, בניסיון להסתיר דברים.
<קלרה אקרוס: בגלל זה כשהם כבר מגיעים לטיפול הם מגיעים אל"ף, בגיל יותר מבוגר, וגם בשלבי התמכרות הרבה יותר חמורים.
<קלרה אקרוס: מצב משפחתי.
<קלרה אקרוס: חצי מהנשים שמטופלות אצלנו הן אמהות לקטינים, כששני שליש מתוך אלה הן אמהות חד הוריות.
<קלרה אקרוס: הסם העיקרי זה קנאביס, אתם רואים שזה הרבה, אבל זה מתייחס יותר לצעירות.
<קלרה אקרוס: אני מדברת על מבוגרים, רחל תסביר אחר כך על נוער.
<קלרה אקרוס: כשאנחנו מדברים על השכלה ותעסוקה, שימו לב, רוב הבנות, רוב הנשים שמגיעות לטיפול, מתפקדות, הן עובדות, אבל אם תסתכלו על השכלה, ההשכלה בדרך כלל נמוכה, מה שאומר שהעבודות שהן עוסקות בהן אלה עבודות שהשכר מאוד נמוך, כמעט ואין אפשרות להתקדם, כך שאנחנו יכולים לדבר על עוני באופן גורף במשפחות האלה.
<קלרה אקרוס: רישום פלילי.
<קלרה אקרוס: אנחנו רואים שרוב הנשים, 82, שזה מעל 70%, אין להן רקע פלילי, וזו תמונה לגמרי הפוכה ממה שקורה עם גברים.
<קלרה אקרוס: אני כן רוצה להתייחס להבדלים בעבירות בין מכורות לסמים לבין מכורות לאלכוהול, כשמכורות לאלכוהול העבירות העיקריות שלהן זה התפרצות של עימות, זה נהיגה בשכרות.
<קלרה אקרוס: כשאנחנו מדברים על מכורות לסמים זה הרבה פעמים עבירות רכוש וזנות.
תמר זנדברג: כל המטופלות כן הן תושבות חיפה?
<קלרה אקרוס: של אלכוהול כן, של סמים אזורי.
תמר זנדברג: מה האזור?
<רונית שריג: אזור חיפה.
<רונית שריג: למעשה אנחנו מטפלים בכל יישוב בסביבה שאין לו יחידה משלו.
<רונית שריג: למשל לקרית מוצקין אין יחידה אז הם מטופלים אצלנו, לקרית אתא וביאליק יש יחידה, אז מטופלים שם.
<נאג'י מטאנס: זה חלק מסידורים שבנינו בצפון כיוון שלא בכל מקום יש אפשרות להפעיל יחידה ואז כל היישובים הקטנים מפנים לעיר המרכזית חיפה.
תמר זנדברג: אבל אלה יישובים קטנים שהם ממש באזור הקרוב, כמו קרית מוצקין, נשר.
<קלרה אקרוס: למכורות לאלכוהול יש מענה מהפריפריה שזה עמותת אפשר.
<קלרה אקרוס: בגלל זה אנחנו מחויבים רק לתושבות חיפה.
תמר זנדברג: הנשים בזנות שמגיעות אלה נשים שאפשר לדבר על מעגל זנות שהוא חיפאי?
תמר זנדברג: יש לו איזה שהם מאפיינים?
<קלרה אקרוס: אני חושבת שלימור תוכל לגעת בזה.
תמר זנדברג: סתם לדוגמה.
תמר זנדברג: אלה שאמרת שנעצרות, שמגיעות מעבירות שהן כתוצאה ממעגל הזנות.
תמר זנדברג: מה העבירות?
<קלרה אקרוס: רק נגד רכוש, כי זנות זו לא עבירה.
תמר זנדברג: אבל בעיקר אלה שמגיעות מעבירות רכוש והן מכורות הן גם במעגל הזנות.
תמר זנדברג: זאת אומרת זה איזה שהוא מתאם?
<קלרה אקרוס: מכורות לסמים יותר עוסקות.
<קלרה אקרוס: אני רוצה להגיד לך, לא סתם בשקף הקודם היה שרוב הנשים הן פחות עברייניות מאשר הגברים.
<קלרה אקרוס: זנות זה עסק חוקי כביכול, היא לא עוברת על החוק, אז מבחינת שומרת על החוק וכן משיגה לעצמה איזה שהוא מימון לסמים.
תמר זנדברג: בזנות הן רובן ישראליות?
<תומר קסלסי: אני יכול לענות לך, שאנחנו רואים בעבודה שלנו במשטרה קשר בין עבירות הסמים לעבירות רכוש ואלימות.
<תומר קסלסי: המטרה שלנו, החיכוך שלנו עם עברייני סמים, בשביל למנוע עבירות רכוש ואלימות.
<קריאה: אצל גברים בעיקר.
<תומר קסלסי: גברים, אבל גם נשים, עבירות רכוש פחות אצל נשים, כן עבירות אלימות שנוגעות בעיקר לשימוש בסמים ואלכוהול.
<תומר קסלסי: לאחר שימוש בסמים ואלכוהול בסופי שבוע וחגים כן יש עלייה במקרי אלימות אצל נשים.
תמר זנדברג: איזה סוגי אלימות?
<תומר קסלסי: גם אלימות, בדרך כלל אלימות של גברים כלפי נשים, אבל גם נשים כלפי גברים, אלימות באזורי בילוי ומקומות כאלה, קטינים, שזה עברנו שלב, במיוחד קטינוּת, כמות העבירות עלתה בשנים האחרונות מבחינת סמים, כתוצאה מזה גם עבירות רכוש, עבירות אלימות וכיוצא בזה.
<תומר קסלסי: אז כן במשטרה אנחנו רואים קשר ישיר בין שימוש בסמים לביצוע עבירות אחרות.
תמר זנדברג: זה ברור, אני שאלתי על הזנות.
תמר זנדברג: למשל אתם רואים במשטרה - - -
<תומר קסלסי: זנות, כמו שהיא ציינה, זה לא עבירה פלילית.
<תומר קסלסי: אנחנו רואים את זה וכן המטרה שלנו זה לפצח בתי בושת ולסגור אותם בצו מנהלי.
<תומר קסלסי: זה אנחנו כן מבצעים.
<תומר קסלסי: עבירה כעבירה זה לא קיים, אבל אנחנו רואים את זה.
תמר זנדברג: אז עיקר הזנות היא זנות בדירות.
<קלרה אקרוס: אחרינו יש לכם ביקור ב'אופק נשי', שם על הזנות בטח ירחיבו הרבה יותר.
<קלרה אקרוס: אבל אני רק רוצה לחזור, בשביל לחדד, מעל 70% מכלל המכורות שבטיפול פה, אין להן רקע פלילי.
<קריאה: זו נקודה חשובה מאוד.
<קלרה אקרוס: זה הפוך מגברים לחלוטין.
<קלרה אקרוס: בשקף הזה, מה שאתם רואים זה בעיות נפוצות שנלוות להתמכרות.
<קלרה אקרוס: כשאנחנו מדברים על אישה מכורה אי אפשר להגיד שהבעיה שלה זו התמכרות בלבד.
<קלרה אקרוס: אין כזה דבר.
<קלרה אקרוס: אישה תמיד זה עולם ועולמו ותמיד יש מסביב הרבה הרבה דברים שהם מלווים את זה.
<קלרה אקרוס: בגלל זה בכל המקרים שאנחנו מטפלים תמיד יש מעורבות של איזה שהוא גורם טיפולי נוסף, אם זה עובדת משפחתית, אם זה קציני מבחן, יסבירו אחר כך על כל שיתופי הפעולה שיש לנו.
<קלרה אקרוס: אז תמיד יש מישהו אחר שיחד איתנו מטפל במקרה.
<קלרה אקרוס: ומשהו שבאמת חשוב גם מבחינתנו, רוב הנשים שמטופלות אצלנו אלה נשים שלאו דווקא סובלות ממחלת נפש, אלה נשים שכמעט לכולן יש הפרעות כלשהן, הפרעות אישיות, פוסט טראומה, זאת אומרת שמאוד קשה להגדיר כמחלת נפש.
<קלרה אקרוס: כשהבעיה מוגדרת נורא קל, יש מסלול של טיפול בזה.
<קלרה אקרוס: אלה נשים שנופלות בין הכיסאות והן רובן אצלנו.
<קריאה: פוסט טראומה לא מוגדר כמחלה?
<קלרה אקרוס: פוסט טראומה לא תמיד, תלוי איזה סימפטומים.
<קריאה: לאחרונה התחילו להכיר בזה - - -
<קלרה אקרוס: קצת יותר, אבל בעיקר לא, והפרעות, במיוחד הפרעת אישיות גבולית.
<קריאה: הפסיכיאטרים מדברים על הפרעות, מחלה זה מושג משפטי.
<קלרה אקרוס: PTSD זה קל, זה אבחון.
<קריאה: אבל היא מדברת בעיקר על בורדר ליין, נשים רבות סובלות מבורדר ליין וזה לא מוכר - - -
<קלרה אקרוס: זה כל כך מורכב שגם פסיכיאטרים לא יכולים לתת אבחנה חד משמעית.
<קלרה אקרוס: הרבה פעמים מטפלים בסימפטומים וזה מותיר אותנו גם להתמודד מול בעיות חמורות מאוד בלי עזרה מקצועית מהצד וגם מגביל אותנו, אני חושבת שאת כל עם ישראל, מהשירותים שאנחנו יכולים לתת לאישה שזקוקה להם.
<קריאה: ביטוח לאומי למשל, סל שיקום.
<קלרה אקרוס: לא תמיד.
<קלרה אקרוס: יש לי שתי מטופלות של הפרעת אישיות מוכרת בביטוח לאומי והיא מקבלת קצבת נכות.
<קלרה אקרוס: זהו, כל היתר אין.
<קריאה: יש איזה שהיא עוצמה של הביטוי של המחלה ולפעמים הביטוח הלאומי מכיר ב - - - נכות, מה שמזכה אותה בסל שיקום.
<קריאה: אבל יש הרבה נשים שלא מצליחות, שהאבחנה היא רק בורדר ליין ואז אין להן זכאות.
<רחל: אני רחל, אני מנהלת את המרכז הטיפולי לנוער ואני אדבר קצת על מאפייני הנערות הצעירות שמגיעות אלינו לטיפול.
<רחל: מספר הנערות הצעירות שמגיעות לטיפול הוא נמוך יחסית לנשים בוגרות יותר ובטח לנערים וגברים.
<רחל: הסיבה לכך היא שהן לא מבצעות עבריינות ואז הן לא נתפסות על ידי משטרה.
<רחל: השימוש שלהן תמיד מקושר, יחד עם עוד גבר או נער שמספק להם את הסמים והמוטיבציה שלהם לגמילה היא נמוכה, בחלקה מפני שהן לא תופסות שיש להן איזה שהיא בעיה וגם הן לא רוצות לאבד את הקשר לקבוצת השווים.
<רחל: ברוב המקרים נערות מופנות אלינו לטיפול על ידי צוות בית ספר או עובדות רווחה בתיווך של יחידת האיתור.
<רחל: יחידת האיתור עושה תהליך של הבשלה לקראת טיפול, מחזרות, מכינות ומגיעים.
<רחל: או דרך להגיע אלינו לטיפול זה דרך הדרכת הורים, לפני שהנערה מגיעה אלינו לטיפול.
<רחל: רוב הנערות והצעירות הן ילידות הארץ, בדרך כלל ממשפחות חד הוריות, חוו גירושים.
<רחל: כמחצית מהן משפחות עם רקע של התמכרות ואלימות, לרוב במצב סוציו אקונומי נמוך.
<רחל: הן סוערות מבחינה רגשית, יש הרבה התנהגויות של אקטינג אאוט ולמרות זאת לרוב מסרבות לקבל טיפול תרופתי.
<רחל: יש לנו במרכז פסיכיאטרית והן באות לאבחונים, אבל לא לוקחות את התרופות.
<רחל: המאפיין המרכזי של נערות וצעירות, שאין להן מאפיין מרכזי, זה גם וגם וגם וגם.
<רחל: יש מגוון של קשיים שחלקם נובעים ממשבר גיל ההתבגרות וחלקם מפגיעות במשפחה ומהסביבה.
<רחל: השימוש בסמים הוא אחד מתוך הקשיים שכוללים בלבול בזהות המינית, פגיעות עצמיות, הפרעות אכילה, בעיות בתפקוד במסגרת לימודית או תעסוקתית, פגיעות מיניות, בעיות בקשר עם ההורים והתנהגויות מסכנות.
<רחל: התעניינת קצת בעניין של הזנות, אז זו ההתחלה.