GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<חיים גבע-הספיל: התקציב הוא לא גדול, אפשר לעשות משהו לאומי, גם לא נכון לעשות את זה כל קופה, דרך אגב, זה צריך להיות משהו אחד לאומי, זה ההמלצה העולמית, החד משמעית, שיהיה לאומי, ללא קשר לשייכות לקופה, כי לאומית או מאוחדת, שהן קופות קצת יותר קטנות, לא כלכלי להם להקים מוקד טלפוני, עם כל התשתית של התוכנה והטלפונים והיועצים, עדיף שזה יהיה אחד לאומי, זה יכול לתת מענה, להכפיל בקלות את מספר המשתמשים בגמילה לעישון, היעילות של זה היא מאוד מאוד טובה, בדומה לסדנאות, והעלויות הן הרבה יותר נמוכות.
תמר זנדברג: שאלה אחרונה, לגבי הקשר שלכם כמשרד בריאות עם חברות הסיגריות והטבק.
תמר זנדברג: הרי יש פיקוח, ואני מניחה שהאזהרות שכתובות על קופסאות הסיגריות הן אזהרות מטעם משרד הבריאות, ברגולציה של משרד הבריאות, איך עובד מנגנון הרגולציה?
תמר זנדברג: מי קובע קודם כל מה יהיה כתוב על הקופסאות, באיזה גודל, מה לא יהיה מצוין שם, מה מותר ומה אסור מבחינת פרסום.
תמר זנדברג: ציינת את אותם שיתופי פעולה עם אגודות הסטודנטים וכו', האם יש על זה איזה שהוא פיקוח?
תמר זנדברג: יש על זה רגולציה?
תמר זנדברג: בעצם מה שאתה אומר זה שביד אחת אנחנו, כמדינה, פועלים להוריד את מספר המעשנים, על הקושי החברתי כלכלי שדיברנו עליו כרגע, אבל ביד השנייה יש תעשייה שפועלת כל הזמן להכניס מעשנים חדשים למעגל העישון.
תמר זנדברג: אז נניח שנשאיר את המעשנים האלה הקיימים ונשקיע את אותם מאמצי גמילה למי שמעוניין וכו', וגם לרבות אותו שיעור אולי קטן שתמיד יישאר, אבל אם רק לא נאפשר את אותה כניסה חדשה אז - - -
מירב בן ארי: איך בעצם אנחנו היום מונעים כניסה של מעשנים חדשים?
מירב בן ארי: כי את אלה שכבר בפנים, אז עכשיו אנחנו באמת מנסים דרכי טיפול, תלוי איזה קופה, יש קופה שנותנת יותר, יש קופה שנותנת פחות, השאלה איך אתה מונע את הדור החדש.
מירב בן ארי: גם בוועדת החינוך שהייתה פה לפני כן, דיברו כאן תלמידים ומאוד מאוד הרשימו אותנו, על הפעילות שלהם, עזבי את מה שבית הספר עושה, מה שהם עושים, שזה יפה.
מירב בן ארי: אתה רואה דבר כזה קורה בקמפוס, נגיד?
תמר זנדברג: לא רק זה, עזבי את הפעילות נגד, למשל את שומעת שבשבוע פתיחת שנה באוניברסיטאות, בין האוהלים של חברות הסלולר והבנקים, שרוצים לשכנע את הסטודנטים, אוהל שמחלק סיגריות בחפיסות הקטנות האלה לסטודנטים.
מירב בן ארי: כן, גם באירועי תרבות.
עבדאללה אבו מערוף: תרבותיים.
<חיים גבע-הספיל: אני אתייחס.
<חיים גבע-הספיל: יש שני חוקים מרכזיים שקשורים לעישון, אחד זה החוק למניעת עישון במקומות ציבוריים והשני זה חוק הגבלת הפרסומת והשיווק של מוצרי טבק והוא נוגע לכל הרגולציה על פעילות של תעשיית הטבק.
תמר זנדברג: החוק הזה הוא גם בפיקוח שלכם של משרד הבריאות?
<חיים גבע-הספיל: הוא חוק משנת 73', הוא תחת משרד הבריאות ויש תקנות מכוח החוק.
<חיים גבע-הספיל: לצורך העניין האזהרות על הסיגריות או איך החפיסות נראות, התיקון האחרון היה בשנת 2004, בתקנות, יש 12 נוסחי אזהרה שצריכים להופיע, אחד מתוך ה-12, באופן רנדומלי על החפיסות, מקדימה, מאחורה, עברית וערבית, 30% משטח החפיסה.
<חיים גבע-הספיל: סוג האזהרה הזאת אצלנו נחשב הנמוך ביותר מבחינת יעילות.
<חיים גבע-הספיל: זה הדרישה המינימלית, הסטנדרט הכי נמוך שיש בארגון הבריאות העולמי.
<חיים גבע-הספיל: מה שהיום מקובל, אוסטרליה מובילה את זה, זה כבר נכנס לתוקף בצרפת, בבריטניה, יש עוד רשימה של מדינות שעומדות עכשיו בתהליכי חקיקה, זה נקרא חפיסות אחידות.
<חיים גבע-הספיל: השלב הבא אחרי האזהרות הרגילות שלנו עם טקסט, זה אזהרות עם תמונות, התמונות שמציגות את נזקי העישון.
<חיים גבע-הספיל: זה יכול להיות מסרים בריאותיים, כלכליים, חברתיים, סביבתיים, העיקר איזה שהוא מסר והתמונה היא הרבה יותר יעילה.
<חיים גבע-הספיל: בערך 80 מדינות בעולם מיישמות את זה וזה הרבה יותר יעיל מאזהרות טקסטואליות.
<חיים גבע-הספיל: היום האיחוד האירופי, החקיקה המחייבת של כל האיחוד, זה על 65% משטח החפיסה לשים תמונות, מקדימה ומאחורה, עם תמונות.
<חיים גבע-הספיל: מה שקורה במדינות היותר מתקדמות - - -
יחיאל חיליק בר: יש לך נתונים על כמה זה באמת משפיע?
מירב בן ארי: התמונות האלה, זה מזעזע.
יחיאל חיליק בר: בין תמונה לסתם כיתוב.
<חיים גבע-הספיל: ההשפעה של התמונות, ככלל, זה עוזר, אל"ף, במניעת עישון בבני נוער, זה מפחית את כמות הסיגריות שהמעשן מעשן, זה מעלה את המודעות שלו לנזקי העישון וזה מעלה את הפנייה לגמילה מעישון.
<חיים גבע-הספיל: ודבר, אולי לא פחות חשוב, זה לא עולה כסף למחוקק, כי החפיסות צריכות לצאת ככה שאתה תחשוב שהחפיסה, המעשן נוגע בה בערך 7,200 פעם, הוא מעשן נגיד 20 סיגריות ביום, תכפיל את זה בשבוע, בחודש, בשנה, כל פעם שהוא נוגע זו פרסומת שהוא רואה מול העיניים על נזקי העישון.
<חיים גבע-הספיל: זה מאוד יעיל, זה מאוד נכון.
<חיים גבע-הספיל: היה מהלך חקיקה.
<חיים גבע-הספיל: אלה החפיסות עם התמונות.
<חיים גבע-הספיל: השלב המתקדם יותר זה חפיסות אחידות, שזה אומר לאסור על חברות הסיגריות בכלל לשים לוגו או מיתוג וכל הצבעים שיש על החפיסה, כל החפיסות נראות תלבושת אחידה.
<חיים גבע-הספיל: ככה זה באוסטרליה - - -
יחיאל חיליק בר: למה זה מרתיע?
<חיים גבע-הספיל: זה קיים באוסטרליה, זה קיים בבריטניה, זה עבר בית משפט - - -
יחיאל חיליק בר: אבל מה זה משנה למעשן?
יחיאל חיליק בר: אם הוא יודע שזה מלבורו, מה זה משנה?
<חיים גבע-הספיל: אז קודם כל מסתבר שזה משפיע, כי זה מעלה מאוד את הפנייה לגמילה מעישון, זה מפחית את כמות הסיגריות שמעשנים, זה מרתיע צעירים, זה העצמה של התמונה.
יחיאל חיליק בר: מה מרתיע בזה שאין לוגו?
<חיים גבע-הספיל: כי כשהמעשן רואה את המשולש - - -
תמר זנדברג: חלק מהעישון זה המותג, הלוגו, מלבורו, תנו לגבר.
יחיאל חיליק בר: לא כשאתה מכור ממש.
<חיים גבע-הספיל: לא, אני איתך, זה לא מה שבהכרח יעזור למעשן, אבל זה כן מאוד מאוד יעזור למנוע מהצעירים להתחיל לעשן, כי החפיסה היא כבר חפיסה מותאמת, זו פשוט חפיסה אחידה בצבע מאוד מגעיל, שנחשב הכי מגעיל בעולם, הצבע הזה, דרך אגב, יש עכשיו כתבות ו - - -
תמר זנדברג: איזה צבע זה?
מירב בן ארי: משהו דוחה.
<חיים גבע-הספיל: קוראים לזה פנטון 443C, זה צבע שקצת דומה, לצערנו, למדי זית, מדי ב', לא רחוק משם.
מירב בן ארי: למרות שדרך אגב, שתי האופציות שאמרת עכשיו לא ימנעו את המעבר לטבק המגולגל - - -
<חיים גבע-הספיל: הם יכולים מאוד לעזור להפסיק ויעזרו במיוחד לצעירים, שזה מה שחשוב לנו, הצעירים.
<חיים גבע-הספיל: המעשן ימשיך לקנות ויעשן את המותג שלו, אנחנו לא מתערבים לו במותג, אנחנו כן מתערבים במראה.
<חיים גבע-הספיל: אם המראה משפיע, שם אנחנו צריכים להיות.
מירב בן ארי: אבל התחלת להגיד על החוק שעל הקופסאות.
<חיים גבע-הספיל: כן, אז החוק קובע את האזהרות בריאות והיה מהלך חקיקה ממשלתי.
<חיים גבע-הספיל: יש החלטת ממשלה על תכנית לאומית, מ-2011, בזמנו זה היה סגן השר ליצמן שהוביל אותה.
<חיים גבע-הספיל: החלנו עליה רציפות תחת השרה יעל גרמן ואז בוועדת הכלכלה, בעקבות הרבה מאוד לחץ, לובי של תעשיית הטבק, הייתה עצירה של תהליך החקיקה והוא נפל יחד עם הממשלה וכיום משרד הבריאות לא מקדם את הסימון עם חפיסות, לא עם תמונות ולא עם חפיסות אחידות, למרות שהסעיף הספציפי של חפיסות אחידות עבר ברוב של 6 נגד 1 בוועדה.
<חיים גבע-הספיל: זאת אומרת היינו כבר בשישה דיונים בוועדת הכלכלה, בהכנה לקריאה שנייה ושלישית, אישרנו כבר קרוב ל-60%-70% מהחוק - - -
תמר זנדברג: בנושא של החפיסות האחידות?
<חיים גבע-הספיל: כולל חפיסות אחידות שאושר.
<חיים גבע-הספיל: בדיון אחרי זה, בעקבות לחץ - - -
תמר זנדברג: מתי זה היה?
<חיים גבע-הספיל: ב-2014, אני יכול להעביר לכם את כל הזמנים, כולל חפיסות אחידות.
מירב בן ארי: את מסתכלת עליי?
מירב בן ארי: את היית שם, אני לא הייתי.
<חיים גבע-הספיל: הסעיפים הספציפיים אושרו, אבל החוק כולו נפל.
<חיים גבע-הספיל: דרך אגב, הסעיף הזה, עשו עליו רביזיה והפילו אותו דיון אחד אחרי שהוא אושר, אבל כל החוק עצמו נפל.
<חיים גבע-הספיל: כרגע משרד הבריאות עדיין לא התקדם מחדש עם החוק, צריך עבודת מטה.
<חיים גבע-הספיל: מה שהשר יחליט שהוא מעוניין לקדם זה מה שהמשרד יקדם.
<חיים גבע-הספיל: כרגע אין חוק על הפרק.
תמר זנדברג: אני מבינה שהשר ברגעים אלה ממש נמצא בוועדת העבודה והרווחה.
<חיים גבע-הספיל: אני צריך ללכת ללוות אותו שם, אז אני מתנצל.
תמר זנדברג: אוקיי, אז אנחנו גם נעביר לו מסר באמצעותך.
תמר זנדברג: שאלה אחרונה ממש ממש, הרכיבים של הסיגריה.
<חיים גבע-הספיל: אין לנו שום בקרה, שום מידע, שום דרישה על מידע.
<חיים גבע-הספיל: חלק מתהליך החקיקה היה לדרוש חובת דיווח על תכולה ורכיבים ופליטה, כדי לפחות שיהיה לנו מידע על מה המעשן מכניס לריאות.
תמר זנדברג: חלק מאותה חקיקה הייתה דרישה לפרסום על החפיסה?
<חיים גבע-הספיל: הייתה גם דרישה לחובת דיווח על התכולה.
<חיים גבע-הספיל: מה לרשום על החפיסה, זה אנחנו נגדיר, כי יש רשימה של 4,000 חומרים, 3,000 חומרים מסוכנים, 70 חומרים מסרטנים, צריך ספר בתוך החפיסה שיסביר מה זה כל החומרים ומה הרעילות שלהם, אבל לפחות שלמשרד הבריאות יהיה מידע ונוכל להנגיש את זה לציבור.
תמר זנדברג: כי בעיקרון זה דבר שאנחנו מכניסים לגוף - - -
<חיים גבע-הספיל: על מים תהיה לך רשימת תכולה ועל סיגריות לא.
תמר זנדברג: בדיוק, על כל מוצר מפורסמים הרכיבים באופן ברור, זו חקיקה כבר ישנה - - -
<חיים גבע-הספיל: החקיקה הזאת היא מ-83' והיא צריכה עדכון והיה תהליך של עדכון, אבל הוא נעצר ונפל ו - - -
תמר זנדברג: זאת אומרת הנושא של פרסום ופיקוח על רכיבים, אתה אומר, הוא חלק מאותה - - -
<חיים גבע-הספיל: גם כל העניין של מה מופיע על החפיסה והיה שם דיווח על תכולה, כצעד ראשון, בהמשך לראות איך אנחנו עושים רגולציה לאיזה שהם מרכיבים.
<חיים גבע-הספיל: יש מדינות שמתחילים לעשות למשל איסור על מנטה בתור חומרי טעם וריח מסוימים, או חומרים שהתעשייה עושה בהם שימוש, שיש להם השפעות מזיקות ואין סיבה, הם לא חלק מהטבק, הם תוספים של חומרי טעם וריח, או לכל מיני מטרות אחרות, שהם לא חייבים להיות חלק מהסיגריה.
תמר זנדברג: וגם החומרים עצמם.
תמר זנדברג: החומרים, יש בטח בסיגריות, זה אגב אולי בניגוד לטבק לגלגול, רשימה מאוד מאוד ארוכה של חומרי בעירה, חומרים רעילים.
<חיים גבע-הספיל: אני אגיד שרק בטבק לגלגול, להיפך, מרכיב התוספים בטבק לגלגול הוא יותר מאשר בסיגריה, כי תחשבי שזה מוצר שאת פותחת אותו כל הזמן ומשתמשת רק בחלק קטן ויש את העניין של הייבוש לאורך זמן - - -
תמר זנדברג: אז יש חומרים משמרים?
<חיים גבע-הספיל: שתהיה לו יותר שרידות, הרבה מאוד חומרים שמכניסים כדי לשמור את זה לשימוש לאורך זמן.
תמר זנדברג: תודה על ההשתתפות.
תמר זנדברג: יוסי, אני חוזרת אליך, למצגת.
<יוסי הראל-פיש: אני רק רוצה להתחבר לסוף, לנושא של הגלגול.
<יוסי הראל-פיש: קודם כל הסיגריות המגולגלות הן בתוך ה-19% של המעשנים.
<יוסי הראל-פיש: הנושא של הגלגול זה לא רק הסיפור של המעבר מסיגריות רגילות לסיגריות מגולגלות, יש פה את אלמנט התמכרותי יותר עמוק, בגלל הטקסיות שבגלגול.
<יוסי הראל-פיש: כלומר זה הפך להיות מין פעילות כזו שעושים ביחד ומגלגלים.
<יוסי הראל-פיש: זה דבר שכשהילדים רואים את זה אצל הצעירים, זה תופס אותם עוד יותר.
<יוסי הראל-פיש: כלומר יש פה משהו הרבה יותר עמוק מאשר רק עצם העובדה שעוברים לסוג אחר של טבק.
תמר זנדברג: אתה רוצה להגיד לי שיש לכם מידע על כך שהסיגריות המגולגלות, או העישון של טבק מגולגל, הוא ממכר יותר מאשר סיגריות?
<יוסי הראל-פיש: לא אמרתי ממכר, אמרתי שההתנהגות הזו של לגלגל, כל ההתעסקות הזו, יש מידע מאוד ברור ש - - -
תמר זנדברג: זה נותן לכם איזה שהוא מידע לגבי היחס, כי אחד הדברים ה-common knowledge, מהידיעה של האדם הסביר, זה שהסיגריה, יש בה חומרים ממכרים בתוך המרכיבים, בגלל זה גם שאלתי על המרכיבים, שהיא גורמת לתלות פיזית, שאחר כך יותר קשה להיגמל ממנה.
<יוסי הראל-פיש: הנושא של התמכרות, ההתמכרות הכימית לחומרים היא רק חלק מההתמכרות.
<יוסי הראל-פיש: בהימורים אין חומרים ויש התמכרות.
<יוסי הראל-פיש: בנושא של סיגריות יש התמכרות התנהגותית.
<יוסי הראל-פיש: אני זוכר בתקופה שאני עישנתי, לפני המון שנים, הייתי נכנס לאוטו, זה היה התנהגות רגילה, הייתי מדליק את המנוע ועם האצבע הקטנה כבר לוחץ על המצית של הסיגריות, כלומר זה היה חלק מאיזה שהוא - - -
תמר זנדברג: ברור, אבל אני שואלת האם - - -
<יוסי הראל-פיש: יש גם חברתי.
תמר זנדברג: אבל אני מניחה שההתנהגות החברתית וההתנהגותית, כמו שציינת, היא בהרבה התנהגויות.
תמר זנדברג: אני שואלת ספציפית על ההבדל בין סיגריות לטבק, האם יש לכם מידע בהשוואה ביניהם?
<יוסי הראל-פיש: המידע שיש לנו בספרות המדעית זה הנושא של טקסיות.
<יוסי הראל-פיש: ככל שיש טקסיות בתוך התנהגות מסוימת הטקסיות הזו ממכרת.
תמר זנדברג: וזה מכפר על הפער בהתמכרות הכימית, מה שאתה קורא?
<יוסי הראל-פיש: לא, זה בא ביחד עם זה.
<יוסי הראל-פיש: זה מוסיף להתמכרות הכימית.
<יוסי הראל-פיש: הייתה התמכרות כימית בכל מקרה, אז עכשיו כשאתה - - -
תמר זנדברג: לא, אני שואלת יחסית לסיגריות רגילות.
<יוסי הראל-פיש: בסיגריה רגילה אין את התהליך הזה.
<יוסי הראל-פיש: אתה מוציא את הסיגריה מהקופסה, מדליק אותה ומעשן.
<יוסי הראל-פיש: פה יש איזה שהוא תהליך נוסף, איזה שהוא טקס נוסף, מעבר להוצאת הסיגריה מהקופסה.
<יוסי הראל-פיש: אני רואה את זה על אנשים שמעשנים סיגריות מגולגלות, זה לקחת את הטבק, לקחת את הנייר, יש את התהליך הזה והתהליך הזה הוא טקס.
<יוסי הראל-פיש: שאל פה מישהו מקודם לגבי מה הגורמים שגורמים לבני נוער.
<יוסי הראל-פיש: קודם כל אם מחפשים את הנקודה וזה דבר שהוחלט כבר לפני יותר מ-20 שנה בארגון הבריאות העולמי ובמשרד הבריאות האמריקאי, שהמקום הנכון ביותר או היעיל ביותר להוריד את שיעורי העישון ולגרום לאנשים לא לעשן זה בתקופת הנעורים, כי בתקופת הנעורים ההתנהגות הזו נרכשת, ההתנהגות הזו לאט לאט הופכת להתנהגות של התמכרות, גם חברתית וגם כימית, והרבה הרבה יותר קשה לגרום למניעה או לגמילה להפסקת עישון אצל מבוגרים, שזה כבר הפך אצלם למשהו התמכרותי ממש.
<יוסי הראל-פיש: לכן האוכלוסייה של הנוער זו האוכלוסייה שמאוד מטרידה אותנו.
<יוסי הראל-פיש: אני רוצה רק להראות את הנתונים העדכניים ביותר לגבי עישון סיגריות ואחר כך אני אראה על נרגילות.
<יוסי הראל-פיש: דבר ראשון, המדד של אי פעם, האם אי פעם עישנת סיגריה מלאה, ופה אתם רואים בצורה מאוד יפה מ-1998 ועד 2014 ירידה מאוד עקבית לאורך השנים, שזה בא בד בבד עם השינוי של המדיניות והפעילויות הרבות, אותה מטריצה של פעילויות, גם בחקיקה וגם במשרד החינוך ומשרד הבריאות ובעצם החברה הישראלית לאט לאט התחילה - - -
תמר זנדברג: אני רואה שהבנות תורמות את עיקר הירידה.
תמר זנדברג: אצל הבנים הירידה מתונה.
<יוסי הראל-פיש: גם הבנות וגם הבנים.
<יוסי הראל-פיש: בסך הכול, כשמסתכלים על הסך הכול, רואים את הירידה הזו, גם אצל הבנים.
<יוסי הראל-פיש: התחילו בסביבות 40% וב-2014 מדובר על בערך 17%.
<יוסי הראל-פיש: זה דבר שאנחנו מנסים כל הזמן ללמוד מההצלחה הזו.
<יוסי הראל-פיש: יש פה הצלחה וההצלחה הזו, אמנם זה קרה בכל העולם המערבי, הירידה הזו בעישון סיגריות זה דבר שאולי אנחנו התחלנו טיפה יותר מאוחר מחלק מהמדינות בעולם, אבל זה קרה גם כאן וצריך להבין את אותו מודל מערכתי, קומפרהנסיבי, שתוקף את הנושא מכל הכיוונים, זו הדרך לחולל שינוי.
<יוסי הראל-פיש: כאן רואים את ההבדל בין הכיתות, הלבן זה כיתה י', האפור זה ח' והשחור זה כיתות ו'.
<יוסי הראל-פיש: גם פה, בכל הכיתות, אמנם 20% מכיתות י' מעשנים היום, אבל זה התחיל בכמות של 50% ולכן יש כאן את הירידה בכל קבוצות הגיל.
<יוסי הראל-פיש: השקף הזה מראה את ההבדל בין המגזרים.
<יוסי הראל-פיש: שני הימניים זה הבנים והבנות במגזר הערבי ומשמאל זה הבנים והבנות במגזר היהודי וכמו שניתן לראות, קבוצת האוכלוסייה של הבנים במגזר הערבי, שיעורי העישון בקרבה מאוד גבוהים.
<יוסי הראל-פיש: אפשר לראות את אותה תמונה כשמסתכלים על עישון שבועי, שזה אותם חבר'ה שמוגדרים על ידי ארגון הבריאות כמעשנים.
<יוסי הראל-פיש: מה שניתן לראות פה, שהירידה היא הרבה פחות מורגשת בקרב אותו אחוז שהפכו את עישון הסיגריות לעישון יחסית קבוע.
<יוסי הראל-פיש: אמנם יש קצת ירידה, אבל הירידה הזו היא יותר מתונה.
<יוסי הראל-פיש: גם כשמסתכלים על כיתות י', הם התחילו ב-19%, היום הם בסביבות ה-12%, אבל בעישון השבועי יש עוד עבודה שניתן לעשות ובעצם השקף הזה מדגיש את המרכזיות של הצורך להתייחס לאותה קבוצת אוכלוסייה של בנים במגזר הערבי, ששם שיעורי העישון הם מאוד מאוד גבוהים בהשוואה לכל קבוצות האוכלוסייה האחרות.
<יוסי הראל-פיש: ב-2014 הם עלו מ-2011, מ-18% ל-22%, בזמן שבשאר האוכלוסייה יש ירידה.
<יוסי הראל-פיש: ישראל ממוקמת, אם מסתכלים בהשוואה ל-47 מדינות באירופה ובצפון אמריקה, קצת מתחת לממוצע באירופה, ואם מסתכלים על כמות הילדים שהתחילו לעשן מתחת לגיל 13 אז אנחנו ממש בתחתית הטבלה.
<יוסי הראל-פיש: כלומר בישראל אלה שמעשנים מתחילים לעשן בסביבות גיל ה-14-15, הגוש העיקרי של אלה שהם בסופו של דבר מעשנים.
<יוסי הראל-פיש: וגם כאן יש כמה טקסים, הטקס של פורים בקרב האוכלוסייה של הדתיים, רוב החבר'ה הדתיים שאני מכיר עישנו את הסיגריה הראשונה שלהם בפורים או בטקסים מהסוג הזה.
מירב בן ארי: או בל"ג בעומר.
מירב בן ארי: אבל אני חייבת לומר לך משהו, כי גם שמעתי אותך בוועדה הקודמת.
מירב בן ארי: אני חושבת שחסר לך אלמנט מאוד מאוד חשוב שאופייני לישראל וזה הצבא.
מירב בן ארי: רוב החבר'ה במדינת ישראל, עזוב את פורים ול"ג בעומר, זה שנות ה-80 כבר, באמת, בעיניי, רוב החבר'ה במדינת ישראל, אני רואה את זה על חברים שלי, אני רואה על אנשים שאני מכירה, התחילו לעשן בזמן הצבא.
מירב בן ארי: כשדיבר חבר הכנסת כהן בוועדה הקודמת ודיבר על זה שהוא מעשן סיגריה פעם ביום, תחשוב איפה הצבא כאן בנתונים האלה, כי גם אם ירדנו בתיכון, אני מאוד מקווה שירדנו בצבא גם.
<יוסי הראל-פיש: בקרב הצבא גם הייתה ירידה עם השנים, אבל את צודקת שהצבא זה חממה - - -
מירב בן ארי: ובישראל במיוחד.
<יוסי הראל-פיש: שאם היא לא מטופלת אז שיעורי העישון שם יכולים לעלות בצורה - - -
<יוסי הראל-פיש: היא הייתה מטופלת, לא אומר בצורה מושלמת, אבל גם בצבא הנתונים שאני מכיר מראים על ירידה.
<יוסי הראל-פיש: יש עוד המון עבודה שניתן לעשות שם, רוב בני הנוער שמתחילים להתנסות בסיגריות בתקופה הנעורים - - -
מירב בן ארי: אין ספק שזה בנעורים.
<יוסי הראל-פיש: כשהם הולכים לצבא זה כבר הופך שם להתנהגות קבועה.
<יוסי הראל-פיש: לכן את צודקת במאת האחוזים.
<יוסי הראל-פיש: רק להראות את אותה תמונה עם נרגילה.
<יוסי הראל-פיש: גם בקרב העישון של נרגילה, אני לא אחזור על דברים שאמרנו בשעה הקודמת, אבל הנרגילה פרצה לחברה הישראלית יש מאין בסוף שנות ה-90, תפסה כמו אש בשדה קוצים, עברנו מ-0% שימוש ל-50% שימוש תוך שנה.
תמר זנדברג: 50% ממה?
<יוסי הראל-פיש: לא שימוש, 50% שאי פעם השתמשו, של בני נוער.
<יוסי הראל-פיש: ושוב, זה היה דבר שלקח שלוש-ארבע שנים למערכת הממשלתית, גם למשרד הבריאות וגם משרד החינוך, להתארגן כדי לאסוף את הידע ולהפוך את זה לידע שאפשר לעבוד איתו בשטח, כולל הנושא של הרעילות של הנרגילה, שהיא הרבה יותר גבוהה מאשר הסיגריות.
<יוסי הראל-פיש: ולא רק הרעילות, אלא כל ההתנהגות הזו של הנרגילה, שהכוס פתוחה ואפשר לשים שם כל מיני חומרים ולהכניס וודקה למים.
<יוסי הראל-פיש: הסיפור הזה מבחינה סוציולוגית בא במקום הקומזיץ, כלומר חבר'ה יושבים מסביב לנרגילה ועושים את הפעילות שלהם והם במשך שעתיים מעשנים, לא סיגריה.
מירב בן ארי: כן, שכאילו בגלל שזה בטעם תפוח אז זה כאילו לא נראה - - - דווקא פה משרד החינוך עשה עבודה מאוד טובה על הנרגילות.
<יוסי הראל-פיש: אז בכל זאת אנחנו רואים שעבודת המניעה הייתה די יעילה מבחינת העובדה שבכל הגילאים יש ירידה לאורך השנים.
<יוסי הראל-פיש: הירידה הזו, זה בהתנסות אי פעם, קיימת.
<יוסי הראל-פיש: אתם לא רואים פה את שנות ה-90, בשנות ה-90, כשהתחיל הנושא של הנרגילה, הנוער הערבי כמעט שלא עישן נרגילה, זה הנוער היהודי שעישן, ואחר כך זה תפס בקרב הנוער הערבי והיום, כמו שאתם רואים, אותה אוכלוסייה של בנים במגזר הערבי הם אלה שיש להם את שיעורי העישון של הנרגילה הגבוהים ביותר.
<יוסי הראל-פיש: זה פשוט more of the same, הנתונים לגבי אלה שמעשנים יותר קבוע, שזה פעם בשבוע, ששם נשאר אותו core של 12%-13% של מעשנים שהפכו את זה למנהג קבוע לפחות פעם בשבוע לעשן.
<יוסי הראל-פיש: וגם פה הבנים הערבים, בקרבם השיעור הוא מאוד מאוד גבוה יחסית לאחרים.
<יוסי הראל-פיש: והשקף הזה, האחרון, אני חושב שהוא מאוד מעניין.
<יוסי הראל-פיש: יש פה גם אלמנט שאפשר להשתמש בו.
<יוסי הראל-פיש: אנחנו שאלנו את המנהלים של בתי הספר שהשתמשו בסקר, כ-200 מנהלים, לגבי המדיניות של בית הספר ובשאלה הספציפית הזו האם הם מקיימים תכנית למניעת עישון סיגריות או נרגילה במסגרת בית הספר.
<יוסי הראל-פיש: בצד שמאל אתם רואים את בתי הספר הממלכתיים, השחור זה בתי ספר יסודי, האפור זה חטיבות, הלבן זה החטיבה העליונה, ואתם רואים שמעל 90% מבתי הספר העל יסודיים במגזר הממלכתי מטמיעים תכניות התערבות בנושא של סיגריות ונרגילה.
<יוסי הראל-פיש: לעומת זאת בקרב אוכלוסיית החמ"ד, שעישון הסיגריות בקרבם הוא לא שונה מהממלכתי בצורה משמעותית, שם כ-50% מבתי הספר לא מקיימים תכנית נגד עישון או נגד נרגילה וזה מקום שצריך לשפר המון על מנת לעזור גם לאוכלוסייה הזאת.
<יוסי הראל-פיש: גם בבתי הספר הערביים, ששם ראינו את השיעורים המאוד גבוהים בקרב הבנים, יש כשליש מבתי הספר הערביים בארץ שלא מקיימים שום פעילות בנושא של מניעת עישון בנרגילה, וזה דבר שצריך לקחת אותו למקום של עשייה.
תמר זנדברג: לכם כרשות יש תכנית ביחד עם משרד החינוך בנושא של בתי הספר במגזר הערבי?
תמר זנדברג: אנחנו רואים פה שמצד אחד שיעור העישון הוא הרבה יותר גבוה, ולעומת זאת שיעור הכניסה של תכניות מניעה וגמילה הוא הרבה יותר נמוך.
<יוסי הראל-פיש: משרד החינוך והרשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול, ביחד עם שותפים אחרים, בשנתיים האחרונות לקחו את הנושא הזה, בגלל הנתונים, לא רק בנושא של סיגריות, גם בנושאים אחרים, לקחו את הנושא של המגזר הערבי בצורה מאוד מרכזית והיום הוספנו מנחים ומתאמים ויש עבודה הרבה יותר מעמיקה שנכנסת יותר ויותר לתוך השטח ו - - -
תמר זנדברג: ואתם עוקבים אחרי התוצאות לראות שיש שיעור עלייה בשנתיים האחרונות?
<יוסי הראל-פיש: בוודאי.
<יוסי הראל-פיש: בשנה הקרובה יהיה לנו את הסקר הבא, אנחנו כבר מקווים לראות איזה שהוא שינוי.
תמר זנדברג: אז קודם כל כשיהיה לכם את הסקר הבא, אנחנו נשמח שאתם - - -
<יוסי הראל-פיש: אבל הדברים האלה לוקחים זמן.
תמר זנדברג: כן, אבל אתה אומר שזה כבר שנתיים, אנחנו רוצים לראות בשנתיים או על טווח זמן מסוים גם אפקטיביות.
תמר זנדברג: כי באמת הפער הזה בין - - - אנחנו לא רוצים לחשוב שמדובר במגזר שהוא מוזנח ושולי - - -
<יוסי הראל-פיש: מה שאני רואה בשטח זה שבשנתיים-שלוש האחרונות יש מגויסוּת פרו אקטיבית, עם תקציבים ועם הכנסת מנחים ומתאמים ועבודה מאוד מחוברת עם משרד החינוך ומשרד הבריאות כדי לעבוד בשטח במגזר הזה.
תמר זנדברג: אז אני שמחה מאוד לשמוע ובאמת אנחנו נשמח לקבל לוועדה נתונים.
תמר זנדברג: תודה, חברת הכנסת מירב בן ארי, שהצטרפת אלינו ונשמח לעקוב אחרי הנושא הזה ספציפית.
תמר זנדברג: אגב, יש עוד מגזרים?
תמר זנדברג: אתיופי, רוסי, שיש להם מאפיינים ייחודיים?
<יוסי הראל-פיש: אנחנו גם מתחילים להיכנס למגזר החרדי, אבל למשל במגזר האתיופי, ב'דרך החדשה' יש תכנית שלמה בתוך הרשות בנושא של התמכרויות ואנחנו נכנסים שם לעבודה מאוד אינטנסיבית, בעיקר גמילה - - -
תמר זנדברג: שזה כולל עישון?
<יוסי הראל-פיש: המנדט של הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול לא כולל עישון, אבל בגלל שאנחנו עובדים בשיתוף פעולה מאוד הדוק עם שפ"י, החבר'ה של קרן, ומשרד הבריאות, אז כשאנחנו מטפלים בנושא של אלכוהול וסמים כרגיל הנושא של עישון נכנס בתוך הפעילות הזו והוא חלק מהמארג.
<יוסי הראל-פיש: הוא לא המנדט שלנו, למרות זאת אנחנו עוסקים בזה.
תמר זנדברג: אבל זה חלק מהתכניות שלכם, מהתכניות החינוכיות?
<יוסי הראל-פיש: השנה אנחנו נמצאים בשטח ועובדים על התמכרויות.
<יוסי הראל-פיש: בשטח זה קורה.
<קרן רוט איטח: בשטח זה קורה.
<קרן רוט איטח: כי כשיש פלטפורמה יישובית שעוסקת במניעת שימוש באלכוהול וסמים ומתחילים בגילאים היותר צעירים עישון למשל, אז יש חבירה לרשות למלחמה בסמים בהתבוננות היישובית על תכניות.
<יוסי הראל-פיש: האסטרטגיות של ההתערבות הן אותן אסטרטגיות.
תמר זנדברג: כן, בגלל זה אני שואלת, כלומר מבחינה של אחריות ממשלתית המנדט הוא במשרד הבריאות?
<יוסי הראל-פיש: משרד הבריאות.
תמר זנדברג: אבל אתם עובדים בשיתוף פעולה עם משרד הבריאות על הרבה נושאים?
תמר זנדברג: ד"ר חגי לוין, איגוד רופאי בריאות הציבור, בבקשה.
<חגי לוין: אני חגי לוין, מזכיר איגוד רופאי בריאות הציבור, אני מצטער על האיחור, הגעתי מאירוע של הכרזת בית חולים הדסה הר הצופים כבית חולים נקי מעישון.
תמר זנדברג: ברכות.
<חגי לוין: אני רוצה להציע גם בעיה וגם פתרון.
<חגי לוין: יש התקדמות, אבל כמדינה, אנחנו ממש נכשלים במאבק בעישון, צריך לשים את הדברים על השולחן, גם ראינו מהנתונים שיוסי הציג כרגע, שבעצם אחוזי הילדים שמעשנים בפועל, לא התנסות, אלא עישון, הם לא מבוטלים והם לא ממש במגמת ירידה.
<חגי לוין: עלה פה הנושא של הצבא, אני הייתי ראש מדור אפידמיולוגיה בצה"ל - - -
תמר זנדברג: סליחה שאני מפסיקה אותך, אנחנו ראינו כאן מגמה מאוד ברורה, גם בכלל האוכלוסייה וגם באוכלוסיית הילדים והנוער של ירידה עקבית בשיעור המעשנים, שהוצג לנו כאן כמעשנים לפחות פעם בשבוע.
<חגי לוין: בהתנסות, לא בפעם בשבוע.
תמר זנדברג: לא, נאמר כאן שזה פעם בשבוע.
תמר זנדברג: זה המדד של ארגון הבריאות העולמי, זה מה שאמרת, נכון?
תמר זנדברג: אתה אומר שכשמסתכלים על עישון תכוף יותר מההתנסות או - - -
<חגי לוין: אולי נחזור לשקף.
תמר זנדברג: תעשה לנו את ההבחנה בין התנסות לפחות פעם בשבוע לבין עישון תכוף יותר, אם קיימת כזו הבחנה.
תמר זנדברג: כי אם אנחנו עובדים על עצמנו בנתונים, אז זה לא הכי - - -
<חגי לוין: מאה אחוז, יש פה כמה דברים, זה מתחבר לנושא של הצבא.
<חגי לוין: הייתי ראש מדור אפידמיולוגיה בצה"ל, התעסקתי הרבה בנושא של מניעת עישון בצבא וגם היום אני מייעץ לחיל הרפואה בנושא הזה.
<חגי לוין: הייתה התקדמות מסוימת והיא נעצרה בשנים האחרונות, אנחנו לא יודעים כרגע מה שיעור העישון בקרב המתגייסים והמשתחררים, כי הפסיקו את הסקר.
<חגי לוין: היה סקר שבוצע במשך עשרות שנים, של מדגם של 5% מהמתגייסים והמשתחררים שבדק את אחוז העישון - - -
תמר זנדברג: שבוצע על ידי מי?
<חגי לוין: שבוצע על ידי חיל הרפואה, על ידי ענף בריאות הצבא והסקר הזה הופסק למעשה, הוא לא מתבצע בפועל.
תמר זנדברג: מתי הוא הופסק?
<חגי לוין: הוא הופסק פחות או יותר לפני שנתיים.
<חגי לוין: כי כמו ששמענו פה, שתחום העישון לא מקבל מספיק תשומת לב ספציפית, וגם תחום הערכה, בכלל התחום של לבצע מדיניות מבוססת עובדות, אצלנו בהרבה תחומים הוא לא מקבל - - -
תמר זנדברג: אבל אתה אומר שזה משהו שכבר היה ובוטל, כלומר זה אפילו לא היה צריך להתחיל.
<יוסי הראל-פיש: לא רק זה, אלא לפני שנתיים אנחנו הצענו לצה"ל ועבדנו איתם עם ממד"ה, פיתחנו את כל המדגם בשביל לעשות סקר צה"לי רציני על כל הנושא של שימוש בחומרים, כולל עישון סיגריות.
<יוסי הראל-פיש: זה הגיע עד למצב שכבר כל התכנית הייתה מוכנה וצה"ל בסוף לא אישר לבצע את הסקר.
<יוסי הראל-פיש: עד היום לא הצלחנו להניע את זה מחדש.
<יוסי הראל-פיש: כך שאין לנו נתונים על צה"ל, למעט נתונים שאנחנו אוספים מבני נוער, חיילים, שבמקרה נמצאים בבית כשאנחנו מעבירים סקרים אזרחיים.
תמר זנדברג: אין פה נציג צה"ל, אני מבינה.
תמר זנדברג: משרד הביטחון יש פה?
תמר זנדברג: בסדר, אז קודם כל אנחנו נפנה לשר הביטחון בשאלה מדוע, קודם כל זה המינימום, לאסוף את הנתון הזה.
תמר זנדברג: יש לנו אחוזים מאוד מאוד גבוהים בשכבת הגיל הרלוונטית, שנמצאת במקום אחד שהוא באחריות המדינה ונתונים נאספו לגבי זה, אז לא ברור למה לסגת מזה.
תמר זנדברג: וגם אנחנו ניקח מכם, מהרשות, את הפרטים, לגבי אותה תכנית מחקרית וקודם כל נבקש הבהרות במה דברים אמורים.
<חגי לוין: אז קודם כל זאת באמת תשתית לאומית ובמעקב הזה, שענף בריאות בצבא ביצע במשך שנים רבות, אנחנו גם השתמשנו לקביעת מדיניות בישראל בכלל ובצה"ל בפרט וגם פרסמנו בספרות המדעית ואין לנו היום את הנתונים הללו.
<חגי לוין: שוב, אפשר לחזור לנתונים.