GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דוידי גרדר שגיב: אני מדגיש שכל אחד מדוחות האקסל שנעביר לכם, כוללים את הלוח הזה – נתונים כמו בלוח הזה בנתונים נומינליים בתוך הלוח לכל אחת מחמש השנים.
<דוידי גרדר שגיב: זה ים של נתונים שתוכלו לנתח אותו.
תמר זנדברג: אני רוצה לציין בשלב זה שני דברים: אחד, שמבחינת קבוצות אוכלוסייה, קבוצות האוכלוסייה היחידות בנתונים שהעברתם לנו, שאנחנו יכולים ללמוד מהם, זה יהודים ולא יהודים, ונשים וגברים.
<דוידי גרדר שגיב: ופלסטינים וזרים.
תמר זנדברג: מה זה אומר?
<דוידי גרדר שגיב: פלסטינים הכוונה לכל החשודים שהם תושבי יהודה ושומרון.
תמר זנדברג: שנתפסו בתוך גבולות מדינת ישראל?
<דוידי גרדר שגיב: לאו דווקא.
<דוידי גרדר שגיב: יכול להיות שנתפסו במחוזות ש"י- - -
<זאב חכים: בתחומי מדינת ישראל, פותחים לו תיק על-פי פקודת הסמים.
תמר זנדברג: ואז הוא שב"ח.
<זאב חכים: אנחנו לא נכנסים כרגע לעבירת השהייה הבלתי-חוקית.
תמר זנדברג: מדובר על פלסטיני באישור או שאינו באישור, שנתפס בתוך גבולות מדינת ישראל בעבירת סמים.
תמר זנדברג: זה פלסטיני?
תמר זנדברג: מה זה זרים?
<דוידי גרדר שגיב: אלה המסתננים, למשל, העובדים הזרים, תיירים, כל מי שאין לו תעודת זהות ישראלית או פלסטינית.
יהודה גליק: לא יהודים – זה ערבים ישראלים?
תמר זנדברג: תושבים או אזרחים?
תמר זנדברג: כולל מזרח ירושלים?
<דוידי גרדר שגיב: אזרחים, כולל מזרח ירושלים, ודאי.
תמר זנדברג: רק אציין עכשיו שני דברים: אחד, שאנחנו ביקשנו ולא קיבלנו – וזה מאוד חשוב לנו – את הפילוח של קבוצות אוכלוסייה לפי ארץ מוצא ו/ או ארץ מוצא של האב.
תמר זנדברג: קיבלנו נתונים כאלה מהשב"ס, לפי ארץ מוצא.
תמר זנדברג: אנחנו קיבלנו נתונים שהולכים עד ארץ מוצא של האב ממשרד הרווחה, ואני יודעת גם שאצלכם נעשית עבודה בכיוון הזה, כי נמסר לנו כאן בוועדה בשבוע שעבר, שכותב הדוח מטעם משרד המשפטים בנושא אפליית יוצאי אתיופיה מבקשת מכם נתונים שהם מפולחים לקבוצת האוכלוסייה הזאת.
תמר זנדברג: אני לא יודעת, איך אתם יכולים לדלות את יוצאי אתיופיה שלא לפי ארץ מוצא או ארץ מוצא של האב, ולכן אני מניחה שהנתונים הללו נאספים.
תמר זנדברג: אלה נתונים שמאוד חשובים לנו.
תמר זנדברג: זה דבר ראשון שאבקש מכם.
תמר זנדברג: יש הגדרה לעולים חדשים שאינה ארץ לידה?
<נטע משה: אני יכולה לומר שמשרד הרווחה כן ידע לפלח, נגיד, עולים שעלו אחרי 1990.
<נטע משה: יש מקומות שיודעים.
תמר זנדברג: תבדקו גם את זה.
תמר זנדברג: והדבר השני שעולה מכאן, שלאור ההערה שלך על תושבי מזרח ירושלים, יכול להיות שצריך לבדוק אותה, אבל בסיוע נטע מהממ"מ, היא ביצעה עבורנו את השיעור של היהודים והלא יהודים – השיעור כאן יחסית לשיעור באוכלוסייה.
תמר זנדברג: יש לנו בכלל תיקי הסמים – לא יהודים מהווים למעלה מ-36% מתיקי הסמים באופן כללי, שזה שיעור גבוה משיעורם של לא יהודים באוכלוסייה, גבוה משמעותית.
תמר זנדברג: אני מסייגת את זה עם תושבי מזרח ירושלים, למרות שלא אמורים להטות את המספר עד כדי כך.
תמר זנדברג: כי אם זה כולל תושבים - תושבי מזרח ירושלים, האם הם נכללים בלא יהודים?
תמר זנדברג: נכללים בתוך תושבי ישראל, אבל לא בתוך אזרחי ישראל.
<דוידי גרדר שגיב: אנחנו לא מדברים על אזרחים.
תמר זנדברג: אנחנו יודעים שמבין אזרחי ישראל יש כ-20% שאינם יהודים, נכון?
יהודה גליק: כולל.
תמר זנדברג: אם כך, מספר של 36% שנפתח להם תיקים בעבירות הסמים זה שיעור שהוא גבוה משמעותית, כבר עכשיו, על פניו.
יהודה גליק: אני מוכרח להסתייג כפי שאמרתי בהתחלה – זה לא אומר דבר על התופעה אלא על פעילות המשטרה.
תמר זנדברג: חד-משמעית.
תמר זנדברג: אנחנו מדברים פה על המשטרה.
תמר זנדברג: לזה מוקדש הדיון.
יהודה גליק: יכול להיות שיש ב- - - הרבה יותר סמים, אבל המשטרה מתמקדת בפעילות שלהם דווקא שם.
תמר זנדברג: אנחנו נוטים להניח, שכל בני האדם נולדו שווים וגם גדלים שווים, למעט שני דברים: אחד זה גורמי רקע כמו מצב סוציו אקונומי, כמו אפליה, הזנחה רבת שנים, שגורמת לשינויים בהתנהגות האוכלוסייה; ושתיים, שינוי בהתנהגות של המשטרה.
תמר זנדברג: לכך מוקדש הדיון.
תמר זנדברג: אני מציינת בשלב זה, שממה שעולה כאן – זה לא מופיע כאן המספר, אבל עשינו את החישוב הפשוט - - -
<דוידי גרדר שגיב: זה לא עולה מכאן.
תמר זנדברג: זה עולה מכאן; זה רק לא מצוין כאן, כי אם אתה לוקח את הסך הכול- - -
<קתרין בן צבי: זה שליש.
תמר זנדברג: לא, זה 36%- - -
<קתרין בן צבי: לא, 7,700 מ-21,000.
תמר זנדברג: זו מתמטיקה פשוטה.
תמר זנדברג: 7,749 מתוך 20,698 זה 36.27% לא יהודים לעומת 63.7% יהודים בעבירות הסמים, בכלל עבירות הסמים, בהתפלגות הזאת.
תמר זנדברג: זה שיעור גבוה משמעותית משיעורם של לא יהודים באוכלוסייה.
יהודה גליק: מה שעשית עכשיו לא מדויק, כי הלא יהודים זה לא מתוך תושבי ישראל; מתוך סך כל התיקים.
תמר זנדברג: נטע, תוכלי להסביר את החישוב המתמטי שנעשה פה?
<נטע משה: נגיד, אם אנחנו מדברים על גברים ונשים, זה הסך הכול לצורך העניין.
<ערן צברי: זה לא מסתכם.
<נטע משה: כי היתה ההערה שחלק מהדברים- - -
יהודה גליק: שום דבר פה לא מסתכם.
תמר זנדברג: כיוון שנטע עשתה את החישוב הזה, היא תסביר אותו.
<נטע משה: אם נצטרך לעשות חישוב אחר, נלמד, אבל מקרב מה שנשלח, כדי לא לטעות עם סך הכול התיקים הכולל, ואולי יש פה כמה אוכלוסיות שלא נכללות, בכל פעם לקחנו את שתי הקבוצות הרלוונטיות.
<נטע משה: אם זה נשים וגברים – נשים וגברים זה הסך הכול, מתוך זה כמה יש גברים וכמה יש נשים.
<נטע משה: אותו דבר, יהודים ולא יהודים.
<נטע משה: זה לא בדיוק שווה ל-21,000.
<נטע משה: זה קרוב.
<קתרין בן צבי: זה קרוב מאוד.
<דוידי גרדר שגיב: נתקדם לשקף הבא.
<דוידי גרדר שגיב: בכל חמשת השקפים הבאים הדגש הוא על סטטוס הטיפול בתיק והגשת כתבי אישום.
<דוידי גרדר שגיב: זה מה שהסברתי קודם על השלבים ועל מה קורה.
<דוידי גרדר שגיב: פה במיוחד חשוב להסתכל על תקופה של, נגיד, בממוצעים חמש שנים, כי בתקופה הזאת, במרבית התיקים הטיפול כבר הסתיים, ולכן התוצאה בשורה התחתונה - הנושא כבר חלוט, ואני רוצה תשומת לבכם לכמה דברים בדוח הזה.
<דוידי גרדר שגיב: שוב, השורות הן קבוצות האוכלוסייה, שזה משולב בכל הדוחות הבאים שאנחנו רואים.
<דוידי גרדר שגיב: בכותרת יש ככה: הסך הכול הוא ה-100%, הטור מצד ימין נשאר אותו דבר, אבל עכשיו אנחנו מסתכלים על כמות התיקים שנסגרו – זה סך הכול.
<דוידי גרדר שגיב: יש לנו סך הכול אלה שנסגרו - מתוכו בפילוח של אין עניין לציבור, לעומת סגירה מחוסר ראיות.
<דוידי גרדר שגיב: גם פה הסיכום הוא קצת פחות מהסך הכול, כי יש פה ושם עוד כמה סיבות.
<דוידי גרדר שגיב: זה בקבצי האקסל – לא בדוח הזה.
<דוידי גרדר שגיב: אחר כך יש נתון שהתלבטתי אם לשים אותו – הנושא של נידונו – כלומר מתוך התיקים שנפתחו בחמש השנים האחרונות, כמה כבר הגיעו לכדי גזר דין.
<דוידי גרדר שגיב: חלק לא מבוטל מהם עדיין מתנהל, אבל הטור שעוד יותר חשוב לי – תיקים שכבר הוגשו בהם כתבי אישום.
<דוידי גרדר שגיב: לכן אם אנחנו זוכרים את מה שאמרתי קודם על השלבים בטיפול, אם ניקח את האחוזים של הוגש כתב אישום – נסתכל בשורה העליונה – 32% יחד עם הכמות שנסגרו, אנחנו מקבלים משהו שקרוב ל-100.
<דוידי גרדר שגיב: כלומר לפחות ההליכים, מבחינת המשטרה - או נסגר או הוגש כתב אישום.
<דוידי גרדר שגיב: כל השאר – אלה שנידונו או מתנהלים, אבל זה מתקרב ל-100 בסופו של דבר.
יהודה גליק: יש חמלה מיוחדת על נשים ועל הלא יהודים.
תמר זנדברג: תכף ניכנס לעבירות עצמן.
<דוידי גרדר שגיב: הדוח הזה מייצג את כל תיקי הסמים, ונותן לנו תמונת על, על הכול.
<דוידי גרדר שגיב: אני לא חושב שכדאי להתעמק בה רק לצורך הסטטיסטיקה ולראות שיש לנו מבט על, אלא שווה לצלול לכל אחת מהעבירות.
<דוידי גרדר שגיב: זה חוזר על מבנה הנתונים הסדור.
מירב בן ארי: יש לי שאלה.
מירב בן ארי: אני יודעת שיש הבדל בין אין עניין לציבור לחוסר ראיות, כי באחד משניהם – תזכיר לי; זה היה מזמן – אני לא זוכרת מה מהם משאיר רישום ומה מהם- - -
<ערן צברי: שניהם, אבל הוא לא נגיש אלא לאנשים שיש להם רשות מיוחדת.
יהודה גליק: רק בחוסר אשמה אין רישום.
מירב בן ארי: אבל אתה יודע שברגע שאתה סוגר תיק ומשאיר את הרישום – בחוסר אשמה אין רישום, אז איפה חוסר אשמה?
מירב בן ארי: אין?
<זאב חכים: דיברנו על זה קודם.
<דוידי גרדר שגיב: אלה תיקים לחשודים.
<דוידי גרדר שגיב: כשאת מדברת על חוסר אשמה את יכולה לדבר על מכלול התיקים.
<דוידי גרדר שגיב: בגדול, זה יהיה תיק שאין בו חשוד.
<דוידי גרדר שגיב: אם היתה עברה ולא מצאו אותו, או כנגד האדם נסגר - לא תראי אותם בכלל.
<דוידי גרדר שגיב: פה אנחנו מדברים על תיקים של אנשים שזאת העבירה שיש נגדם.
<דוידי גרדר שגיב: הכול בסדר.
תמר זנדברג: חברי הכנסת, יש המון נתונים שחסרים לנו ודברים שעולים תוך כדי.
תמר זנדברג: נטע כאן מהממ"מ לשירותנו מתחילת הדיון.
תמר זנדברג: אנחנו אוספים את כל בקשות השלמת המידע.
מירב בן ארי: את יודעת כמה תיקים נסגרו על חוסר אשמה?
תמר זנדברג: זאת בקשה שביקשנו לקבל, ונקבל אותה בכתב.
תמר זנדברג: גם אפיץ את זה לכם ולכל המשתתפים, וגם נבחן את האפשרות לעשות דיון נוסף.
תמר זנדברג: בינתיים בואו נסתכל במה שיש, כי זה גם הרבה.
<דוידי גרדר שגיב: זה המון.
תמר זנדברג: זה לא המון.
תמר זנדברג: זה משהו.
מירב בן ארי: מה ההבדל בין נידונו לכתב אישום?
מירב בן ארי: אתה לא דן ואז מחליטים להגיש כתב אישום?
<ערן צברי: נידונו זה הסתיים.
<ערן צברי: ההליך המשפטי הסתיים.
תמר זנדברג: נידונו זה הסתיים?
תמר זנדברג: זה לא בתהליכים?
תמר זנדברג: היה צריך לעשות הפוך – קודם מה שהוגש כתב אישום, כי זה עדיין בתהליך, ובסוף מה שהסתים.
תמר זנדברג: לא משנה.
תמר זנדברג: נידונו זה הורשע?
<דוידי גרדר שגיב: לא.
<זאב חכים: הסתיים ההליך המשפטי.
<זאב חכים: התקבלה החלטה.
תמר זנדברג: אנחנו ממשרד המשפטים צריכים לקבל את הנתונים, כמה מאלה הסתיימו בהרשעה, וכמה בזיכוי.
<ערן צברי: זה מאוד נתון אילו נתונים רוצים, כי יש שתי יחידות של תביעה במדינה.
<ערן צברי: יש התביעה המשטרתית, שאולי מחזיקה את העומק המשמעותי של שימוש.
<דוידי גרדר שגיב: כל החומרים נמצאים אצלנו, ואנחנו יכולים לתת לכם.
<דוידי גרדר שגיב: בתור דוגמאות הבאתי כבר בחומר, כלומר כל תיק שנידון, אנחנו יודעים אם היתה הרשעה, היה זיכוי, או מסיבה אחרת – שהנאשם לא מסוגל לעמוד לדין וכדומה.
תמר זנדברג: יש לכם הנתון הזה?
<דוידי גרדר שגיב: זה חלק מהחומרים שהכנתי, אבל אי-אפשר להציג הכול.
תמר זנדברג: תוך כדי נבקש השלמות.
<דוידי גרדר שגיב: אם אנחנו מסתכלים עכשיו על נתון של הגשת כתבי אישום בסחר בסמים, אנחנו רואים אחוזים הרבה יותר גבוהים של הגשת כתבי אישום – הממוצע הוא 55%.
<דוידי גרדר שגיב: ראינו שבסך הכול התיקים היה בסביבות 30%.
<דוידי גרדר שגיב: זה מתאים למדיניות שאם כבר- - -
יהודה גליק: סחר בסמים – נילחם עד הסוף.
תמר זנדברג: על הגשת כתבי אישום.
יהודה גליק: כלומר המאבק נגד סחר בסמים הוא נחוש.
<דוידי גרדר שגיב: לא רק זה; לא רק רואים את זה שם אלא גם בטור של סגירה מאין עניין לציבור או סגירה מחוסר ראיות.
<דוידי גרדר שגיב: סגירה מחוסר עניין לציבור, זה מקלים עם האדם, אז רואים באחוזים בצורה מאד בולטת – המדינות היא פחות להקל, ובסחר בסמים, להחמיר.
<דוידי גרדר שגיב: אם רוצים להסתכל על קבוצות אוכלוסייה מסוימות – למשל, בנושא מגדר.
<דוידי גרדר שגיב: אם מסתכלים על הנשים, אחוז הגשת כתבי אישום הוא נמוך באופן די בולט מאשר הממוצע הארצי.
<דוידי גרדר שגיב: אם הממוצע הארצי הוא 55%, ופה יש לנו 42%, זה פחות.
תמר זנדברג: אני לא סטטיסטיקאית – אתה סטטיסטיקאי, אבל כיוון שהפערים במספרים הגדולים הוא כל כך עצום, אני לא בטוחה, איזו מסקנה ניתן להסיק מהנתון הזה.
תמר זנדברג: מדובר על 279 לעומת 3,700.
תמר זנדברג: זה פער אדיר לקבוצות אוכלוסייה שהן שוות במקור.
<דוידי גרדר שגיב: התפקיד החשוב שלי הוא להציג הנתונים, לתת בסיס מידע, ופחות עם הפרשנות.
<דוידי גרדר שגיב: אני לא חושב שעכשיו אנחנו במצב של לתת פרשנות לדברים.
<דוידי גרדר שגיב: עכשיו אנחנו סוקרים מה יש לנו.
<דוידי גרדר שגיב: פרשנות – תבוא אחר כך.
<ערן צברי: אם אפשר לחדד את נקודת המבט שאתה מציע, להסתכל על הוגש כתב אישום – אני אחדד את זה, להוגש כתב אישום מחוסר ראיות.
<ערן צברי: זה שתי החלטות מאוד קריטיות.
<ערן צברי: איפה שאין ראיות, אי-אפשר להגיש כתב אישום בתור התחלה, ואיפה שהוגש כתב אישום, התקבלה החלטה אקטיבית לטפל בו עד הסוף.
תמר זנדברג: אתה אומר שאין עניין לציבור, שזה מספר מאוד נמוך.
יהודה גליק: זה זניח.
<דוידי גרדר שגיב: צורת הניתוח בפרשנות - אין שום בעיה אתה.
תמר זנדברג: נדבר רגע על החזקת סם שלא לצריכה עצמית.
תמר זנדברג: את העבודה הקשה עשינו בשקף הקודם.
תמר זנדברג: כולם מבינים את השקף, ואנחנו יכולים לראות.
יהודה גליק: אני עדיין לא מבין – אדם, או הוא סוחר, או הוא משתמש, או הוא מגדל.
תמר זנדברג: הוא יכול להיתפס עם כמות גדולה, אבל אין ראיות לסחר.
מירב בן ארי: ואם יש לו כמות גדולה, הוא צריך לומר שהכול שלו?
תמר זנדברג: אם זו כמות גדולה, חזקה עליו שלא הכול שלו.
מירב בן ארי: או שהוא סוחר?
תמר זנדברג: חזקה עליו שהוא מחזיק שלא לצריכה עצמית.
יהודה גליק: אז כנראה שהוא סוחר.
<דוידי גרדר שגיב: את מציעה לאחד את שני הדברים?
מירב בן ארי: אני לא מציעה.
מירב בן ארי: אתה מוצא מישהו שיש לו כמות גדולה.
מירב בן ארי: הוא אומר לך: הכול שלי.
מירב בן ארי: זה לשנה.
מירב בן ארי: אתה אומר לו: בסדר, אתה לא סוחר?
תמר זנדברג: את באה מהעולם המשפטי.
תמר זנדברג: בשביל עבירת סחר צריך לבסס ראיות לסחר.
תמר זנדברג: כמות גדולה זו ראיה אחת, נסיבתית.
מירב בן ארי: באיזו ראיה את הופכת לסחר?
תמר זנדברג: זה תשאלי אותם.
תמר זנדברג: הכמות זו לא הראיה הבלעדית.
מירב בן ארי: עם כמות גדולה של סמים, ואז יבואו, ותגידי להם: הכול שלי, ויגידו לך: לא, אין לי שום ראיה נגדך שהלכת ומכרת.
מירב בן ארי: זה אומר שזה שימוש עצמי.
תמר זנדברג: לא שימוש עצמי; החזקת סם שלא לשימוש עצמי.
מירב בן ארי: גם על הדרך הוא משתמש.
תמר זנדברג: רוב הסיכויים.
תמר זנדברג: אין לדעת.
תמר זנדברג: צריך ראיות.
יהודה גליק: מי שמוכר גדליה גם טועם.
יהודה גליק: ..
תמר זנדברג: אני יכולה לומר לך שהפושעים הגדולות באמת לא נוגעים...
יהודה גליק: יש לך היכרות אישית?
מירב בן ארי: לא, אנחנו רואות טלוויזיה.
יהודה גליק: מאמינות לטלוויזיה – זו הבעיה.
<דוידי גרדר שגיב: בדוח הזה אנחנו מדברים על החזקת סם שלא לצריכה עצמית.
<דוידי גרדר שגיב: אנחנו יכולים לראות, פחות או יותר, באחוזים של הגשת כתבי אישום שוב, אחוזים יותר נמוכים – אני רוצה להראות צורת ניתוח במספרים.
יהודה גליק: יש חמלה לנשים.
תמר זנדברג: חבר הכנסת גליק, לאור הפער האדיר במספרים עצמם, משבוע שעבר, אני רוצה לסבר את אוזנך שגם בשבוע שעבר וגם לפני שבועיים ערכנו דיונים מיוחדים בצד השני - בצד הטיפול בהתמכרויות, משרד הרווחה בנושא של נשים, ורק שתדע - הפער הזה הוא לאו דווקא לטובה; יש בו הרבה גורל אכזר ואומללות מסתתרים מאחורי הפער הזה – בצד של הטיפול אני מדברת.
תמר זנדברג: בכלל, אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שההתמכרות לסמים – אני לא מדברת בצד הפלילי – היא מחלה והיא גורל אכזר שמכה אדם כמעט שלא באשמתו כמעט באופן בלעדי.
תמר זנדברג: הפער הזה הוא לא בהכרח משקף משהו טוב.
תמר זנדברג: אבל תמשיך.
<ערן צברי: רק 7.6% מהנשים נסגר התיק מחוסר עניין לציבור.
<ערן צברי: לגברים נסגר יותר, אם אתה מסתכל בהיבט הזה.
<דוידי גרדר שגיב: גידול וייצור סמים.
<דוידי גרדר שגיב: עברנו שקף.
<דוידי גרדר שגיב: שוב, אם נסתכל, למשל, על קבוצת היהודים לעומת קבוצת הלא יהודים, אנחנו רואים שבקרב היהודים אחוז הגשת כתבי אישום גבוה לעומת אחוז סבירות נמוך – 56% לעומת 35%, ולעומת זאת בקבוצת הלא יהודים התמונה מתהפכת – פחות כתבי אישום.
<דוידי גרדר שגיב: שוב, זאת לא פרשנות, אבל לגבי צורת ניתוח והסתכלות על הנתונים, יחידת הממ"מ תוכל לעשות עם זה איזה ניתוח שתרצו.
<נטע משה: אעיר שעשינו את זה ביחס לגרף הראשון שאמרת, על כלל העבירות, מספרים קטנים.
<נטע משה: זה נשמר בכול, הפער הזה בין היהודים ללא יהודים, ובין גברים לנשים.
<דוידי גרדר שגיב: אנחנו פה על תקן של עכשיו רק מציגים את הנתונים, מסתכלים עליהם, וניתוח ופרשנות אחר כך.
<דוידי גרדר שגיב: נעבור לקבוצת השימוש, היא הקבוצה הדומיננטית בסיפור.
תמר זנדברג: בה המגמה מתהפכת לחלוטין.
<דוידי גרדר שגיב: יש יחסית הרבה אחוז שהוא הרבה יותר נמוך - 25% לעומת כ-50% בסחר, וכי לא נכניס את השימוש פעמיים לתוך הסך הכול.
יהודה גליק: כלומר מעדיפים לא להגיש כתבי אישום נגד המשתמשים.
תמר זנדברג: ואז עולה השאלה, חבר הכנסת גליק – קודם כל, זה רוב התיקים, כפי שאתה רואה.
תמר זנדברג: אחר כך, רובם המוחלט הם תיקים שנסגרים ולא מוגשים כתבי אישום.
תמר זנדברג: כלומר בניגוד למגמה הקודמת- - -
יהודה גליק: שימי לב שרוב הסגירות פה - מאין עניין לציבור.
יהודה גליק: כלומר יש החלטה של המשטרה.
תמר זנדברג: רגע, אבל קודם כל, זה רוב התיקים.
תמר זנדברג: אחר כך, בניגוד לעבירות הקודמות של סחר וגידול וכו', רוב התיקים נסגרים ולא מוגשים כתבי אישום, ובתוכם רובם הגדול נסגרים מחוסר עניין לציבור.
תמר זנדברג: נשאלת השאלה, אנחנו למעשה מעסיקים פה- - -
יהודה גליק: דה פקטו יש לגיטימציה.
תמר זנדברג: בדיוק להפך.
יהודה גליק: דה פקטו נוהגים בסלחנות.
תמר זנדברג: אנחנו מעסיקים פה את המשטרה על מספר גבוה מאוד של תיקים, של חקירות, של עיכובים, של מעצרים, של חיכוכים עם אזרחים, שבסופו של דבר אין בהם עניין לציבור.
יהודה גליק: לא מדויק.
יהודה גליק: התפקיד של השלב הזה הוא תפקיד הרתעתי.
יהודה גליק: האדם לא רוצה שייפתח נגדו תיק.
יהודה גליק: הא לא רוצה להתעסק בזה, הוא לא רוצה להתחיל תהליך משפטי.
יהודה גליק: הוא יודע שהמשטרה רודפת אחריו, וזה מרתיע אותו והוא נסוג מזה.
יהודה גליק: המשטרה אומרת: אני דה פקטו מעביר על מי שמשתמש, כל עוד הוא לא סוחר בזה.
יהודה גליק: אם הוא מחטיא את הציבור – אכנס בו כמו שצריך.
יהודה גליק: מי שרק משתמש, אני אדאג לנסות להרתיע אותו, אבל לא אכנס בו.
תמר זנדברג: מהדברים שלך, חבר הכנסת גליק, עולים שני דברים: קודם כל, עולה שהתוצאה לא הולמת את העיסוק המשטרתי בזמן התהליך, ואז אנחנו יכולים להעלות שאלה, ואתה גם נציג של יפעת רווה- - -
<ערן צברי: עכשיו כן...
תמר זנדברג: עולה כאן שאלה, האם העיסוק המשטרתי הזה במהלך התהליך, שסופו באחוזים גבוהים להסתיים בחוסר עניין לציבור, האם הוא מוצדק, האם הוא נכון מבחינתנו כחברה, מבחינת סדר עדיפויות, ועולה כאן עוד דבר, שנאמר על-ידי – אקח אותנו צעד אחורה – המפכ"ל הקודם דנינו בשלהי כהונתו היתה לו התבטאות בנושא לגליזציה, שבעקבותיה הוא הקים צוות בדיקה משטרתי, שכאשר התחלפו גם המפכ"לים וגם השר, הצוות בכל זאת השלים את עבודתו, ולפי פרסומים בעיתון – זה לא פורסם לציבור באופן רשמי, אבל פורסם בעיתון שהצוות הציג לשר את עמדתו.
תמר זנדברג: עמדתו היתה כן להישאר עם ההפללה, והסיבה לכך היתה, שעבירת השימוש היא איזושהי הובלה של המשטרה לעבירות החריפות יותר.
תמר זנדברג: כאן זו שאלה של מדיניות; כל אחד לפי עמדתו - האם נכון שאותם אזרחים שעוברים הליך משטרתי, ומוטרדים, ולא רוצים, כפי שאתה אומר, וכו' כאשר כל מטרת ההליך האכיפתי הזה הוא לא הענשה שלהם, הוא לא הרתעה לציבור הרחב, הוא לא למען יראו וייראו, כי באמת אנחנו חושבים שהשימוש כשימוש נכון שיהיה פלילי - אלא להשתמש בהם ככלי כדי להגיע לעבירה אחרת.
תמר זנדברג: כאן נשאלת השאלה, האם למשטרה אין כלים טובים יותר בתחום המודיעין וכו' מאשר להפליל אותם אזרחים תמימים.
יהודה גליק: שאלת בירור ידע: מי מחליט שאין עניין לציבור?
יהודה גליק: זו החלטה של המשטרה?
יהודה גליק: זו החלטה של הפרקליטות?
יהודה גליק: אולי אנחנו כציבור כן יש לנו עניין.
<זאב חכים: קודם כל אנחנו צריכים לזכור ששימוש בסם הוא עבירה על-פי החוק.
<זאב חכים: משטרת ישראל עוסקת באכיפת עבירות פליליות, והתפקיד שלנו כמשטרה הוא לאכוף.
<זאב חכים: אין לנו בעיה, אם אנחנו פותחים תיקים רבים, ובסופו של דבר הם לא מגיעים לידי מימוש.
<זאב חכים: אגב, אנחנו לא פועלים על-פי מדיניות משטרה שהיא מנותקת אלא על-פי מדיניות היועץ המשפטי לממשלה ועל-פי הנחיותיו, ואם צריך לפתוח תיקים, נפתח תיקים, וכמה שצריך נפתח, בהתאם לצורכי האכיפה.
<זאב חכים: יש להבין את זה.
יהודה גליק: אבל מייד אחר כך אתם סוגרים.
תמר זנדברג: עד כאן זאת אמירה שהיא נכונה, זו אמירה כללית וקטגורית.
<זאב חכים: אבל חשובה.
תמר זנדברג: אני רוצה שוב למסגר את הדיון.
תמר זנדברג: אתם מציגים לנו את נתוני הפעילות שלכם.
תמר זנדברג: זה מה שביקשנו.
תמר זנדברג: זה בסדר גמור.
תמר זנדברג: את המדיניות קובעים אנחנו, הכנסת, הממשלה או גורמים בכירים יותר במשטרה.
<זאב חכים: יש חוק.
<זאב חכים: קודם כל החוק.
יהודה גליק: המדיניות באה לידי ביטוי בשאלת האין עניין לציבור.
יהודה גליק: זאת החלטה שלכם.
<זאב חכים: לא רק שלנו.
יהודה גליק: למרות שאנחנו לכאורה קבענו שהחוק אסור, אתם קבעתם: אין עניין לציבור.
יהודה גליק: למרות שהאדם משתמש בסמים, אתם החלטתם- - -
תמר זנדברג: תתייחס לזה.
<זאב חכים: הנושא של אין עניין לציבור בעבירות שימוש בסם נגזר ישירות מהנחיות היועץ המשפטי לממשלה, והן בהחלט מתייחסות לאירועים של שימוש ראשוני בסם מסוג קנאביס או חשיש או תוצריו.
<זאב חכים: אנחנו פועלים בהתאם.
יהודה גליק: מה שאמרת עכשיו, דב פקטו היועץ המשפטי לממשלה סלחן כלפי קנאביס.
תמר זנדברג: חבר הכנסת גליק, יש מדיניות של היועץ שמדבר על עבירה ראשונה.
תמר זנדברג: מה שאתה אומר לנו, שרוב התיקים כאן שמקוטלגים במשבצת של אין עניין לציבור הם תיקים של עבירה ראשונה?
יהודה גליק: ראשונה וקלה.
<זאב חכים: אמורים להיות.
תמר זנדברג: אבל זה נתונים שלכם – לא של היועץ.
תמר זנדברג: הנחיית היועץ חלה- - -
<זאב חכים: לפי ההנחיה, בגדול, התיקים שאמורים להיסגר – שימוש ראשון בסם מסוג קנאביס או חשיש.
תמר זנדברג: אבל שאלה, וגם לפרקליטות – הנחיית היועץ חלה על המשטרה או חלה על הפרקליטות?
<ערן צברי: קודם כל, ההנחיות הן לא רק לפרקליטות או רק למשטרה.
<ערן צברי: הן ודאי לכל רשות התביעה.
<ערן צברי: יש גם פרקטיקה.
<ערן צברי: למשל, אם עכשיו בתיק, וזה בהקשר למכתב שאני חושב שגברתי העבירה ללשכת פרקליט המדינה – אולי לשרת המשפטים – למשל, אנחנו חוקרים תיק שעוסק בעבירות מין חמורות, ותוך כדי זה עלה שיש גם שימוש בסמים באיזשהו רקע, ובסופו של דבר נאמר שבתיק הזה אין ראיות, סביר להניח שכל התיק הזה ייסגר, כולל עבירת הסמים, כי בסוף יש בחינת התיק, עוצמתו.
יהודה גליק: אבל רוב התיקים פה- - -
<ערן צברי: לכן בתחילת הדיון אמרתי שיותר מעניין אותי מהכול, לראות משבצת נקייה - רק תיקים של שימוש בסמים.
יהודה גליק: דוידי, אני צודק?
<ערן צברי: הוא לא יכול לענות על זה.
<דוידי גרדר שגיב: הרוב המכריע של תיקי שימוש בסמים, שבהם יש רק שימוש ואין בהם עבירה אחרת, רובם המכריע הם ללא עבירות נלוות.
<דוידי גרדר שגיב: אם יש עבירות נלוות, חלקן מהעבירות האינהרנטיות כמו תקיפת שוטר, הם כמעט לא מעורבים בעבירות- - -
<ערן צברי: התפרצות?
<דוידי גרדר שגיב: הם כמעט לא מעורבים בעבירות כמו התפרצות.
<ערן צברי: החזקת רכוש גנוב?
<ערן צברי: אני יכול לתת לך עוד שלל עבירות שמאפיינות.
תמר זנדברג: אנחנו נקבל את הנתון הזה כדי שנוכל לומר.
<דוידי גרדר שגיב: תמצא דוגמה כמעט מכל אחד, אבל זה אחד.
תמר זנדברג: אנחנו כרגע מתעניינים בסגירת אותו תיק מחוסר עניין לציבור, ואני רוצה לדעת, עד כמה הרובריקה הזאת שמוצגת כאן היא תוצאה של מדיניות היועץ, שמדברת על עבירה ראשונה, כי עבורך, חבר הכנסת גליק, למיטב התרשמותי מהשטח, מה שנקרא, אותה הנחיית יועץ לא באה להקל ראש בעבירה הזו או לומר שזה לא בסדר העדיפויות; היא עבירה שאם זה היה רק חד-פעמי.
תמר זנדברג: לצורך העניין, תופעת עישון הקנאביס, נקרא לזה, זה לא מידע חד-פעמי.
תמר זנדברג: יש הרבה אנשים שכחלק מאורח החיים הנורמטיבי שלהם- - -
יהודה גליק: הבריא.
תמר זנדברג: לא אמרתי, אבל כולנו עושים הרבה דברים לא בריאים בחיינו – מעשנים קנאביס, ואם הם עושים את זה באופן שגרתי, ואם יש עוד כמה דברים כמו בטעות יש להם ראסטות – אני לא צוחקת - או שהם גרים בשכונה, או שהוא נוסעים לכינרת במקומות שאנחנו מהשטח מגלים- - -
יהודה גליק: נוער הגבעות.
תמר זנדברג: או הם נוער הגבעות, בהחלט.
תמר זנדברג: אז, אותה מדיניות של עבירה ראשונה מהר מאוד תתבטל, כי מהר מאוד תגיע הפעם השנייה והשלישית, כי אם יעצרו אותם כמה פעמים ויחפשו בכליהם- - -
יהודה גליק: שני דברים – אל"ף, חומרה - קנאביס או קוקאין; ופעם ראשונה.
תמר זנדברג: זה מה שאני שואלת - האם הנתון הזה הוא תוצאה של מדיניות יועץ לגבי הפעם הראשונה, או גם הרבה מזה בפעם השנייה והשלישית, אם אין עבירה אחרת ואין עבירת אלימות, והאדם הוא נורמטיבי, ואין זה וזה, גם נראה הרבה סגירות מטעם חוסר לעניין לציבור?
<זאב חכים: אנחנו צריכים להתייחס להנחיות ולמצב בשטח.
<זאב חכים: המצב בשטח – לא פילחנו לגבי אותן סגירות, אם הראשון או השני או השלישי, אבל ההנחיות מדברות על שימוש ראשוני בסם מסוג קנאביס או תוצריו.
<זאב חכים: הנחיית היועץ המשפטי מדברת גם על תנאים נלווים נוספים כמו הודעת החשוד, אזהרתו לבל ישתמש פעם נוספת מראש.
<זאב חכים: וגם, אגב, אפשר להגיש על פעם ראשונה.
<זאב חכים: זה לא שזה לא ניתן.
<זאב חכים: בנוסף, אני רוצה להתייחס לנושא של טיפול במשתמשים כדי להגיע לסוחרים.
<זאב חכים: אין לנו מדיניות במשטרה, לפיה אנחנו הולכים ומחפשים מראש את המשתמשים כדי להגיע לסוחרים.
יהודה גליק: הפוך כן – העובדה שתפסתם משתמש בדרך כלל עוזר לכם להגיע לסוחר.
<זאב חכים: יכול להיות שכתוצאה מכך, אבל לא כמדיניות מכוונת.
<זאב חכים: זו עמדתנו.
תמר זנדברג: אני מבינה שבדרג שלכם זה לא כך ואתם לא רואים את זה כך, אבל כן אני אומרת שזה נאמר אמנם לא רשמית אלא כפרסום בעיתון, אבל כפרסום שלא הוכחש - נאמר שאחת הסיבות המרכזיות שהמשטרה כמדיניות – אני מבינה שאתם לא מתכוונים לזה ברמת היום-יום, אבל ברמת מדיניות – מי עמד בראש הצוות הזה?
תמר זנדברג: אם איני טועה, אולי יצחקי.
תמר זנדברג: אחת הסיבות המרכזיות שנמסרו לשר ולמפכ"ל, שהממשלה רואה – שזה נוח.
תמר זנדברג: אתם לא עושים את זה בכוונה.
תמר זנדברג: לכם יש חוק.
<זאב חכים: הייתי בצוות.
<זאב חכים: זה לא נכון.
תמר זנדברג: אז תקן את הדברים.
<זאב חכים: לא אתייחס כמובן למסקנות הצוות שהוצגו לשר, אבל זה לא נכון.
תמר זנדברג: אחד הדברים שנמסרו מתוך הצוות היה – אתה גם אומר בעצמך – אתה איש חקירות.
תמר זנדברג: אתה פועל מתוקף חוק.
תמר זנדברג: אתה כרגע עיוור לשאלה, איזו עבירה לאכוף ואיזו לא, ולהפעיל מדיניות, ומה מטרת האכיפה כרגע.
תמר זנדברג: אתה רואה מולך עבירה – אתה אוכף.
<זאב חכים: החוק נותן סמכות גם לקצין משטרה.
<זאב חכים: שאלת קודם: איפה סוגרים?
<זאב חכים: החוק נותן סמכות לקצין משטרה להחליט על סגירת תיק בעבירת עוון.
<זאב חכים: אגב, עבירת השימוש היא עבירת עוון, בעניין חוסר עניין לציבור.
<זאב חכים: חוסר עניין לציבור זה משפט כוללני, אבל הוא מביא לידי ביטוי כל מיני נסיבות שבתוכן גם נסיבות חיים, נסיבות העבירה, נסיבות החשוד.
<זאב חכים: יש פה מכלול נסיבות.
יהודה גליק: את היית רוצה שהמשטרה לא תאכוף חוק על המשתמשים?
תמר זנדברג: קודם כל הייתי רוצה שהחוק ישתנה בהקשר הזה.
יהודה גליק: אבל זה לא קשור למשטרה.
יהודה גליק: אנחנו כרגע רוצים לבקר את פעילות המשטרה.
תמר זנדברג: קודם כל, אנחנו לא מבקרים כרגע.
יהודה גליק: גם ביקורת חיובית.
תמר זנדברג: אנחנו קודם כל מקבלים מידע.
תמר זנדברג: הטבלה הזאת נותנת לנו המון מידע כדי שנחליט איזו מדיניות אנחנו רוצים, ובהתאם להנחות אותם.
תמר זנדברג: זה לא אומר שמה שהם עושים טוב או לא טוב כרגע.
תמר זנדברג: אגיד לך, למשל, מה הייתי רואה בעיני רוחי בהקשר הזה – לא ברמה שלהם אלא באמת הנחיה של יועץ או מפכ"ל – מתום אחר לחלוטין, של הזנות, ושם הביקורת שלי הפוכה.
תמר זנדברג: בתחום הזנות בכנסת הקודמת הייתי בסיור של הוועדה לקידום מעמד האשה במחוז תל-אביב, וראיתי בתי בושת שמופעים, אחרי טיפול- - -
יהודה גליק: אני חבר בוועדה.
תמר זנדברג: אחרי טיפול מאוד משמעותי בתחום הסחר בנשים עיקר הזנות היום בישראל היא זנות ישראלית, שמתנהלת בדירות מסתור.
תמר זנדברג: הגענו לסיור עם מפקד המחוז, עם ממ"ז תל-אביב.
תמר זנדברג: אנחנו שמענו על מציאת שדי הטרידה אותנו, שיש הרבה מאוד דירות מסתור שמופעלות ואין אכיפה.
תמר זנדברג: העבירה של הפעלת בית בושת – שזו עבירה – לא הזנות עצמה - לא נאכפת.
תמר זנדברג: ניסינו לברר למה.
תמר זנדברג: אתה יודע מה מצחיק?
תמר זנדברג: שאם אתה כשכן תתלונן על מטרד רעש, תבוא המשטרה לאכוף, כי הלקוחות עולים ויורדים במדרגות ועושים לך רעש, אבל אם תתלונן על הפעלת בית בושת, שזו עבירה קשה וחמורה - - -
יהודה גליק: זה לא בסדר העדיפות שלהם.