GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תמר זנדברג: מה שאני אומרת לך נאמר על-ידי מפקד מחוז, כלומר זה דרג גבוה; לא שוטר בשטח שהחליט על דעת עצמו.
תמר זנדברג: הוא אמר: לנו יש מדיניות, להגיע לכמה שיותר כתבי אישום, ואם אנחנו יודעים שנאכוף את זה ברמת המשטרה, נעביר לפרקליטות, ולא יוגש כתב אישום, זה עבודה על ריק.
יהודה גליק: במקרה הזה אין להם אינטרס.
תמר זנדברג: לכן המשך טיפול בבתי המשפט ומול שרת המשפטים ומול היועץ המשפטי לממשלה - אני מדברת על הכנסת הקודמת.
יהודה גליק: עכשיו עובדים על הפללה.
תמר זנדברג: יש בהחלטת תשומת לב משפטית שיפוטית שניתנת לזה.
יהודה גליק: אני מבטיח לך שגם בהפללת לקוחות, אחרי שיעבור חוק הפללת לקוחות, בעוד חמש שנים, בעזרת השם, תבוא פה טבלה, ותראי שכמות כתבי אישום שיוגשו נגד לקוחות- - -
תמר זנדברג: בעזרת השם.
יהודה גליק: יהיה הרבה יותר נמוך, כי יגידו – אדם פעם אחת הלך לשירותי ליווי – לא נעמיד אותו למשפט.
יהודה גליק: יש פה מדיניות של המשטרה, שרוצה הרתעה.
תמר זנדברג: אבל אומר לך מה אני גוזרת מזה.
תמר זנדברג: אני בהחלט הייתי מצפה לאור הנתונים האלה ולאור המוכר לנו, שהשימוש העצמי, בלשון המעטה, לא יעמוד בסדר העדיפויות של האכיפה המשטרתית אפילו בעבירות הסמים.
יהודה גליק: זה כבר קיים, כי ראית בטבלה הראשונה שמתוך ה-20,000 כמות המעצרים בירידה- - -
תמר זנדברג: לא, היא בירידה קטנה.
יהודה גליק: לא, בירידה של 30%.
<דוידי גרדר שגיב: של 25%.
תמר זנדברג: אני אומרת את זה, כי מה שעולה מכאן, שיש נפח משמעותי מאוד של עיסוק משטרתי בדבר שבסופו של דבר הוא על פארש.
תמר זנדברג: הוא לא מגיע לכתב אישום- - -
יהודה גליק: המגמה בירידה.
תמר זנדברג: אבל היא לא בירידה מספקת כדי לשקף את מה שאנחנו רואים כאן.
תמר זנדברג: אני הייתי מצפה למשל - כי זה מכתיב אחורה-אחורה את ההתנהגות של השוטר בשטח – שוב, לא על דעת עצמנו.
תמר זנדברג: אני לא מצפה ששוטר בשטח יעשה איפה ואיפה, או יחליט על דעת עצמו מתי כן ומתי לא; אני כן מצפה שתהיה הנחיה, למשל, שאם אנחנו רואים מישהו – אותו אחד עם ראסטות או נער גבעות, שהחשד היחיד שעולה במוחו של השוטר זה שימוש עצמי – לא סחר, לא אלימות- - -
יהודה גליק: שתיעלם.
תמר זנדברג: שתהיה הנחיה, שלא גבוה בסדר העדיפויות לאכוף את העבירה הזאת, ושההנחיה הזאת תהיה כמובן אחידה, כמובן שוויונית, כמובן לא עושה profiling- - -
יהודה גליק: את רואה מהעובדה שכל כך הרבה אין עניין לציבור, בעצם דה פקטו- - -
תמר זנדברג: אז למה להטריד את האזרח?
<ערן צברי: אני רוצה לומר כמה דברים, שקשורים למכלול דברים שעלו פה.
<ערן צברי: קודם כל, לשל, ניקח דווקא אלכוהול.
<ערן צברי: היום בלילה קצין או שוטר עובר ורואה נערים יושבים ברחוב ושותים אלכוהול, יש לו סמכות לפי חוק, לשפוך להם את האלכוהול – גם בסמים.
<ערן צברי: נאמר שלא יעמיד אותם לדין ולא יהיה להם רישום פלילי, אבל לתפוס את הסמים, מותר לו לקחת וללכת?
<ערן צברי: הוא יודע מראש כמה סמים יש לו?
<ערן צברי: הוא יודע כמה הוא מחזיק?
<ערן צברי: כלומר זה מאוד רחב לומר: אל תתעסק עם זה בכלל.
<ערן צברי: השאלה, באיזו רמת עיסוק צריך.
<ערן צברי: משהו קצת שונה.
<ערן צברי: בהיבט הזה של השפעת רשויות האכיפה אחת על השנייה זה לעולם יקרה, וגם קורה עם הרשות השופטת.
<ערן צברי: אם אנחנו רואים עבירה שלא מקבלת קשב, יכול להיות שבתת-מודע שלנו אנחנו פחות נעסוק בה.
<ערן צברי: אולי לא ברמה מוצהרת.
<ערן צברי: יכול להיות, לא יודע.
<ערן צברי: בעניין הזה הנתונים מעוותים בצורה רצינית דווקא בחלק הזה, בשונה מגידול והחזקת סמים שלא לצריכה עצמית.
<ערן צברי: פה הם מאוד מעוותים.
תמר זנדברג: כי הם מעורבבים עם עבירות אחרות?
<ערן צברי: לא יודע.
<ערן צברי: לדיון הספציפי הזה זה בדיוק מה שאנחנו צריכים.
תמר זנדברג: הערה נכונה.
תמר זנדברג: נעקוב אחריה.
יהודה גליק: אמנם מתעסקים פה במבוגרים, אבל למשל, אילו היינו מתעסקים בנוער, חוץ מנידון והוגש כתב אישום, יש למשל לשלוח למוסד, לשלוח לתהליכי גמילה.
יהודה גליק: לא יודע אם זה קיים במבוגרים.
יהודה גליק: חלופות מעצרים.
<דוידי גרדר שגיב: אנחנו לא פה במעצרים.
יהודה גליק: אבל הם מופיעים כאין עניין לציבור, אבל זה לא אומר שלא עושים אתם כלום.
יהודה גליק: יכול להיות למשל ששלחו אותו לשירותי רווחה, וביקשו מהם התערבות כלשהי.
<אורית שטרנברג: אז זה טיפול מותנה.
<אורית שטרנברג: לא אין עניין לציבור.
יהודה גליק: מבחינה משפטית, אין עניין לציבור.
יהודה גליק: במבוגרים אין שום התערבות רווחה?
יהודה גליק: יכול להיות שסגרו תיק מאין עניין לציבור, אבל התקשרו לעובדת הרווחה של הרשות, אמרו: משפחת זו וזו, יש כך וכך תיקים – תתערבו.
תמר זנדברג: חבר הכנסת גליק, בשבוע שעבר שמענו גם מהנהלת בתי המשפט גם על הפרויקט שנקרא בית משפט לסמים.
תמר זנדברג: שם יש בהחלט, אבל זה לא נסגר מחוסר עניין לציבור.
יהודה גליק: זה מקרים של התניה, אבל יש מקרים של לא התניה – סגרו, אבל עדכנו את הרווחה.
<אורית שטרנברג: עדיין הוא צריך להסכים ללכת לטיפול, כי אם הוא לא יסכים- - -
תמר זנדברג: נקיים דיון מיוחד על הפרויקט הזה.
<זאב חכים: אני רוצה להתייחס לסוגיה הזאת.
<זאב חכים: הניסיון מלמד שבמקרים רבים רק כאשר ההליך ממשיך, והחשוד הופך לנאשם, ומגיע לבית המשפט, ואז כשהוא עם הגב לקיר, אז הוא פונה להליך טיפולי.
יהודה גליק: יכול להיות שאין עניין לציבור – אתם לא מדווחים לאף אחד?
<זאב חכים: צריך להתייחס.
יהודה גליק: אולי צריך להוסיף אפיק, שבמקרה של אין עניין לציבור, לעדכן, שנורה אדומה קטנה, שתידלק.
<אורית שטרנברג: לפעמים צריך להבין, בעיקר עם צעירים, שההרתעה של המשטרה והמעצר מוביל אותנו לאפשר להם לקבל עזרה, כי הרתעה היא הפטיש שהוא מבין שהוא לא רוצה לחזור למפגש נוסף עם המשטרה, והוא הולך לקבל עזרה.
<אורית שטרנברג: אגב, זו המדיניות בפורטוגל.
<אורית שטרנברג: המדיניות היא הפללה ולא לגליזציה.
<אורית שטרנברג: יש פה בלבול מאוד גדול בנתונים.
<אורית שטרנברג: זה הולך יחד.
<אורית שטרנברג: זה לא שאם לא ארתיע, בהכרח אגיע לטיפול.
יהודה גליק: לבנות אפיק של עדכון מחלקות הרווחה, שכאשר יש מקרה כזה – אנחנו לא רוצים להגיע למצב שאדם ידרדר, ויש סיכוי סביר שאם פעם אחת הוא נעצר, שפעם הבאה הוא עלול להגיע לזה.
תמר זנדברג: יש פה שתי אוכלוסיות לכל הפחות, ושתיהן מטופלות פה בוועדה: אחת, המכורים או המועדים להתמכרות.
תמר זנדברג: בהקשר הזה אתם מאוד צודקים.
תמר זנדברג: אנחנו כל הזמן רואים פה עד כמה התמכרות היא מחלה קשה, שמצריכה טיפול רפואי, רווחה, טיפול הוליסטי ושלם; אבל יש אוכלוסייה אחרת, שהיא הנורמטיבית, שההיתקלות עם המשטרה עבורה אינה נורה אדומה ולא צהובה – היא פשוט מטרד גם לציבור וגם למשטרה.
תמר זנדברג: אני אפילו מרשה לעצמי לומר שהיא הרוב, כי גם ממידע רפואי ומחקרי שיש לנו אנחנו יודעים שתופעת ההתמכרות מהשימוש בקנאביס מגיעה כדי 10%, 15% במקסימום.
תמר זנדברג: היא לא מגיעה לאחוזים גדולים וגם לא לרוב.
תמר זנדברג: זה בדיוק כמו אלכוהול ודברים אחרים.
תמר זנדברג: יש מי ששותה כוס יין בערב, והוא לא עבריין וזה לא פלילי, והוא ימשיך בחייו.
תמר זנדברג: לעולם לא נפגוש אותו כאן בכנסת.
תמר זנדברג: ויש מי שמתמכר, גם כתוצאה מהחומר הזה, שהוא חוקי היום במדינת ישראל.
תמר זנדברג: זה לא הרוב, זה לא קרוב להיות הרוב, וגם לא שיעור גבוה.
תמר זנדברג: כאן בעולם הזה אנחנו רוצים לעשות משהו נכון יותר, כי לנו יש הרגשה - ועכשיו אגיד את זה בכללי – שמצד אחד, יש לנו פטיש חזק מדי על אותם נורמטיביים, וזה מה שעולה כאן, ומהצד השני, אין לנו טיפול מספיק באותם מכורים, שאותם אנחנו מפקירים לגורלם, ואת אלה משום מה, לפחות מגדירים אותם וגם אוכפים כלפיהם כעבריינים פליליים.
תמר זנדברג: השאלה אם זה נכון.
יהודה גליק: האם יש דרך לחלק בין המשתמשים למכורים.
<אלינה פיפלקס: יש בעיה להגדיר- - -
תמר זנדברג: אותו דבר את יכולה לומר, שאם אלכוהול היה מופיע כיום בסם מסוכן בחוק הפלילי, גם על אלה ששותים כוס יין בארוחת ליל שבת בקידוש, גם היית יכולה לומר שאת רואה אותם פה, שזה מתחיל פה.
<אלינה פיפלקס: הם לא נתפסים על-ידי המשטרה.
תמר זנדברג: כי זה לא פלילי, ודאי.
תמר זנדברג: השאלה אם הם נתפסים או לא, זאת גם שאלה של מה החוק.
<אלינה פיפלקס: אני ממשיכה את הקו הזה.
<אלינה פיפלקס: כפי שאת נותנת את ההשוואה, מי שמעשן ג'וינט פעם ב – גם לא נתפס על-ידי המשטרה.
<אלינה פיפלקס: מי שנתפס – לא אלה שפעם ב – משתמשים.
תמר זנדברג: או שכן או שלא.
תמר זנדברג: אנחנו לא יודעים כרגע.
תמר זנדברג: החוק הוא עיוור לזה.
יהודה גליק: איזה כלי יש למשטרה בשלב הראשוני לדעת אם האדם הוא משתמש או מכור?
תמר זנדברג: בין היתר, חלק מהסיבה שבגללה ביקשנו את הנתונים האלה מפולחים לפי קבוצות אוכלוסייה ולפי מיקום גיאוגרפי, זה גם כדי לגלות רמזים לזה.
תמר זנדברג: למשל, אני אומרת לך מפניות שמגיעות אליי – יש ישובים בגליל שמסומנים כישובים של אנשים חופשיים ברוחם, נקרא לזה.
תמר זנדברג: שם תראה חיפושים בבתים באותו בית כמה פעמים באופן קבוע, על אנשים שהם עובדים ונורמטיביים ורגילים, ואין להם שום היסטוריה ושום אופק של התמכרות.
תמר זנדברג: בשכונה שלי אין חיפושים כאלה.
תמר זנדברג: כשיש מסיבות בכנרת, אתה תראה שם פשיטות משטרתיות למרות שאין שם דבר שמעיד על התמכרות.
תמר זנדברג: יש שם בסך הכול מה שמעיד על מסיבה של אנשים צעירים.
<זאב חכים: - - -לשלום הסדר הציבורי.
תמר זנדברג: המתמכרים נמצאים בכל מיני מקומות.
<קתרין בן צבי: אם יש כמות גדולה של סמים שתחולק אחר כך, את מצפה שהמשטרה לא תהיה שם?
יהודה גליק: - - -
תמר זנדברג: למה לא?
יהודה גליק: כי הם יודעים שהסמים נמצאים שם.
יהודה גליק: גם המשטרה יודעת.
<זאב חכים: יש הבדל בין אירועים המוניים, שבהם יש חשש להפרת הסדר הציבור, והתפקיד שלנו הוא להיות שם ולשמור, ואז יכול להיות שתוך כדי אנחנו גם תופסים, לבין להיכנס לאדם במטרה לתפוס אותו מעשן.
תמר זנדברג: בסדר, נכון.
<אורית שטרנברג: אבל יש פה נקודה שכל הזמן חוזרת, ויש פה בעיה – אם אדם עובר על חוק, הוא לא נורמטיבי.
יהודה גליק: אני יכול לספר לך – אנשים, מהירות הנסיעה באוטו ואפילו חצו באור אדום, והם נורמטיביים.
<אורית שטרנברג: אבל זה לא עבירה פלילית.
<אורית שטרנברג: מי שעובר עבירה פלילית, הוא לא אדם נורמטיבי.
תמר זנדברג: זה גם בין היתר שאלה של מה החוק מגדיר.
תמר זנדברג: יום אחרי שחוק פלילי הופך ללא פלילי, פתאום האדם ה להיות נורמטיבי?
תמר זנדברג: האדם הוא אדם.
תמר זנדברג: ההתנהגות היא התנהגות.
תמר זנדברג: עד כמה גדולים החורים ברשת של על מה תפסנו אותו- - -
<אורית שטרנברג: כשאדם הולך למסיבת טבע, הוא הולך אליה במטרה מאוד ברורה – הוא לא הולך אליה כדי רק לרקוד.
תמר זנדברג: אז הוא לא נורמטיבי, מי שהולך למסיבת טבע?
<אורית שטרנברג: אם תלך למסיבת טבע, תראה שאחוז – כדי לשרוד את המסיבה הזאת אתה לוקח סמים.
<אורית שטרנברג: זה חלק מהעניין.
תמר זנדברג: אני רוצה לצטט לך באדיבותה של נטע משה מהממ"מ את הנחיית היועץ המשפטי לממשלה, שאומרת: ברי כי מדיניות האכיפה להיות אחידה ושוויונית על בסיס ארצי וכלל מערכתי – אני מדלגת – כאמור, זאת משיקולים של עניין ציבורי יש מקום למדיניות שלא תמצה עם אדם נורמטיבי (שאין לו תיקים פליליים מעבר לנושא הנדון) – כלומר יכול להיות לו תיק פלילי בנושא הנדון, והוא עדיין יהיה נורמטיבי – את הדין, בתפיסת סם ראשונה או בכמות קטנה.
תמר זנדברג: כלומר גם היועץ המשפטי נתן דעתו שיכול להיות שיהיה אדם שלמרות שההגדרה שלנו נורא קטגורית, וכביכול מי שעבר על החוק הוא נורמטיבי, אבל יכול להיות שיהיה אדם שתהיה לו עבירה קטנה, מינורית בשימוש בסמים, ועדיין יהיה נורמטיבי, והיועץ המשפטי עצמו- - -
יהודה גליק: מעידה חד-פעמית.
תמר זנדברג: הסכמנו שזה עניין גם של הגדרה, גם של החוק וגם של גורמי האכיפה.
תמר זנדברג: האדם עצמו הוא אדם.
תמר זנדברג: הוא מסתובב בעולם – והוא מתנהג.
תמר זנדברג: המפגש עם החוק הופך אותו לפלילי, לעבריין או לאדם נורמטיבי שמעד פעם אחת.
יהודה גליק: אפילו בבעלי חיים אנחנו יודעים שיש שור תם ושור מועד.
יהודה גליק: אפילו שור, אנחנו מתייחסים לזה שבהתחלה הוא בסך הכול עגל קטן.
<אורית שטרנברג: אגב, תסתכל על בעלי החיים – הם לא ייגעו בקנאביס או בכל החומרים האלה.
<אורית שטרנברג: הם לא נוגעים בצמחים האלה.
<אורית שטרנברג: הם סתם לא נוגעים.
תמר זנדברג: ויש בני אדם שאוכלים אותם בעלי החיים.
תמר זנדברג: זה הופך אותנו לנורמטיביים?
תמר זנדברג: זאת שאלה של הגדרה.
תמר זנדברג: סכם, ונחתור לסיום.
<דוידי גרדר שגיב: יש עוד שני שקפים, שלא נדון בהם עכשיו מחמת קוצר הזמן, בנושא מעצרים.
<דוידי גרדר שגיב: חשוב לי שתדעו שהפקנו נתונים של מעצרים.
<דוידי גרדר שגיב: הם בפניכם.
<דוידי גרדר שגיב: נוכל להרחיב במידת הצורך.
<דוידי גרדר שגיב: זה דבר אחד.
תמר זנדברג: אגב, אני רואה פה שבעבירת השימוש אין כל כך ירידה, במעצרים.
<דוידי גרדר שגיב: אין.
<דוידי גרדר שגיב: שם זה פחות או יותר קו אחיד.
<דוידי גרדר שגיב: אם כבר עוסקים במעצרים, יש גידול רב מאוד בנושא של גידול וייצור ושל סחר, שתואמים בדיוק – הדברים הולכים ביחד.
<דוידי גרדר שגיב: משפט אחרון.
<דוידי גרדר שגיב: כדי שנוכל להתקדם בהפקת חומרים נוספים, קודם כל אני רוצה להיות בקשר ישיר עם מישהי מהממ"מ.
תמר זנדברג: זאת נטע משה שיושבת כאן, ושלי לוי.
<דוידי גרדר שגיב: ואני רוצה לקבל סיכום של הדברים הנוספים שדיברנו עליהם, ואחרי שנקבל את זה אני רוצה לדסקס אתך – אם יש ניואנסים, דברים לא ברורים, דברים שיהיה לנו קשה מבחינת הלו"ז, שנתקדם בערוץ ישיר מול נטע.
<דוידי גרדר שגיב: זה לא מהיום למחר, כי יש שם דברים שהם מורכבים.
<דוידי גרדר שגיב: ראינו אותם.
תמר זנדברג: יש לנו אורך נשימה.
תמר זנדברג: הוועדה עובדת לאורך זמן, ועוקבת אחרי תהליכים שקורים במקומות אחרים.
תמר זנדברג: יש מישהו שרוצה להוסיף?
תמר זנדברג: אני מתנצלת בפני שב"ס.
<קתרין בן צבי: השקענו עבודה רבה בשבילכם.
תמר זנדברג: קודם כל, תודה שהגעתם.
תמר זנדברג: ראינו את הנתונים שלכם.
<קתרין בן צבי: שלחנו לכם מצגת.
תמר זנדברג: קיבלנו אותה.
<קתרין בן צבי: על המחקרים שמלווים את זה.
<ערן צברי: במידת האפשר, לשלוח לפני הדיון, כדי שנהיה מוכנים.
תמר זנדברג: אנחנו ככלל משתדלים לעשות את זה.
תמר זנדברג: המצגת הזאת הועברה אלינו אתמול, וגם זאת אתמול.
<ערן צברי: אפילו אתמול זה בסדר.
תמר זנדברג: קודם כל אני רוצה להודות לכן שהגעתן.
תמר זנדברג: בדיון הקודם שב"ס העביר נתונים טיפה יותר מפורטים יחסית למשטרה, אבל הנציג שהגיע לדיון, לא הכיר אותם, ולכן ביקשנו אתכן.
תמר זנדברג: מבחינתנו, הדיון הלך למקום שזו היתה מטרתו.
תמר זנדברג: המטרה שלו היתה לפלח בתוך קבוצות האוכלוסייה כדי לגלות מגמות.
תמר זנדברג: אנחנו משתמשים כאן במשטרה כדוגמה לתופעה שהיא אוניברסלית.
<קתרין בן צבי: לא המצאנו את התופעה, בדיוק.
תמר זנדברג: אבקש מנטע, מכיוון שבין היתר, גם הסתמכנו על מה שקורה במדינות אחרות, ועל שיח ציבורי הנושא, אבקש ממנה לסקור, איזה סוג נתונים נאספים – למשל, בארצות הברית, שהיא בדקה את הנושא.
תמר זנדברג: נציגי המשטרה, אם תוכלו לרשום לעצמכם, או את תעבירי להם בצורה מסודרת.
תמר זנדברג: אתם תאזינו, תחשבו האם יש לכם סוגים כאלה של נתונים, נטע תעביר לכם בצורה מסודרת, ונמשיך במתכונת שהצעת.
<נטע משה: נסקור את הקטגוריות.
<נטע משה: זה התחיל מזה שב-1999 הנשיא קלינטון הורה להתחיל לפלח נתונים של מגע משטרתי עם הציבור על בסיס כל מיני פרמטרים.
<נטע משה: שם זה בעיקר נדון בהיבט האתני-גזעי.
<נטע משה: בהמשך יש הגדרות של התובע הכללי של ארצות הברית, שמורה לכל רשויות אכיפת החוק לאסוף, לפלח נתונים, לעשות מחקרים יזומים וכיוצא בזה.
<נטע משה: מחלקת המשפטים האמריקאית מפלחת מדי כמה שנים את הנתונים הבאים על מגע עם הציבור.
<נטע משה: זה לא רק סמים; זה הרבה עבירות תנועה, אבל זה דוגמה לאילו נתונים הם כן אוספים במערכות שלהם, ואחרי זה גם מפרסמים את זה בצורה מאוד גלויה, כך שגם אנחנו יכולנו לראות.
<נטע משה: למשל, עיכוב או תשאול ראשוני.
<נטע משה: אם בוצע חיפוש בחפצים במכונית על הגוף, מידת השימוש בכוח בעת החיפוש או המעצר וסוג הכוח – כיוון אקדח, בעיטה – דברים כאלה ממש.
<נטע משה: מספר הפעמים שאותו אדם בא במגע עם המשטרה בשנה האחרונה, סיבת העיכוב והמעצר, השעה שבה זה בוצע, הדיווח העצמי של האדם על התנהגות השוטר כלפיו, ואם הוא חושב שהמעצר בוצע מסיבות לגיטימיות או לא, והפעולות שבוצעו בסוף – מעצר, אזהרה בכתב, בעל-פה וכו'.
<נטע משה: זה מפולח לפי גזעים כפי שהם מגדירים – לבנים, אפרו אמריקאים, היספנים, ועם הזמן עשו אסיאתיים ואינדיאנים, מגדר וגיל.
<נטע משה: לצד הנתונים הגולמיים הם מבצעים חישוב לשיעור באוכלוסייה כדי שאפשר יהיה ללמוד מזה כל מיני דברים.
<נטע משה: אלה נתונים שמשרד המשפטים האמריקאי מפרסם בערך מדי שנתיים בדוחות מסודרים.
<נטע משה: מעבר לזה, בתוך כל השיח היו עוד כמה נתונים שהוזכרו ועלו, וחלקם קיימים, חלקם פחות – פיזור גיאוגרפי של השכונה שבה זה בוצע, מה מידת השיטור שקיים בשכונה הזאת.
<נטע משה: מבחינת מאסרים – אורך המאסר, האם יש מאסרים חוזרים לאותו אדם בקבוצת האוכלוסייה וסוג העבירות שנאכפו על סוג הסם.
<נטע משה: יש הבדל בין קראק קוקאין לקוקאין בקבוצות שונות באוכלוסייה למשל, ושנות המאסר שניתן לתת על כל אחת מהעבירות האלה.
תמר זנדברג: בין היתר, נעביר את הנתון הזה.
תמר זנדברג: אני רוצה לסכם את הדיון, להודות לכל ההשתתפות.
תמר זנדברג: ראשית, אני מודה לכם מאוד שהגעתם, שהצגתם גם את הנתונים וגם את המדיניות ואת הפעילות שלכם בצורה מקצועית, עם היכרות טובה עם הנתונים.
תמר זנדברג: מבחינתנו, הנתונים הללו חשובים ומעניינים.
תמר זנדברג: שמחנו מאוד קיים את הדיון עליהם.
תמר זנדברג: הם חלקיים קצת מבחינתנו, ונבקש את ההשלמות, ככל שתוכלו לספק.
תמר זנדברג: אומר בסוגריים, שגם מה שלא תוכלו לספק הוא מעניין מבחינתנו, כי צעד ראשון לשינוי המציאות הוא הכרת המציאות, וצעד ראשון להכרת המציאות הוא איסוף הידע והנתונים, כי אם נעצום עיניים, לא נדע, וזו לא אמירה לכם; זו אמירה לכולנו, אפילו כחברה וכמדינה.
תמר זנדברג: אני מאמינה שאת רוב הדברים שביקשנו כן תוכלו להפיק ולספק, ולכן במקום הצהרות כלליות נמתין לנתונים.
תמר זנדברג: הדבר המשמעותי ביותר שעלה בדיון הזה, זה המאפיין המיוחד של התנהגות עבירת השימוש העצמי.
תמר זנדברג: ראינו שבניגוד לעבירות הסחר, הייבוא, שאין עליהן שום ויכוח, עבירת השימוש העצמי היא, אל"ף, העבירה השכיחה ביותר, ובי"ת, העבירה הנסגרת ביותר – שהתיקים בה נסגרים הכי הרבה, מעילה של חוסר עניין לציבור.
תמר זנדברג: זה העלה בפנינו עניין וסקרנות מאוד גבוהים לגבי הדיון שמתרחש כרגע בעניין עתיד העבירה הזאת – האם היא צריכה להיות פלילית, אם כן, מה מידת תשומת הלב האכיפתית שאנו צריכים להקדיש לה, ומאילו סיבות, מאילו נימוקים.
תמר זנדברג: אולי צריכה להיות הנחיה שקושרת אותה לעבירות אחרות, האם כשהעבירה הזאת עומדת בזכות עצמה, אולי הגיע הזמן להתנהג אליה בצורה אחרת.
תמר זנדברג: זה דברים שאני גם מפנה לתשומת לב משרד המשפטים בהקשר הזה של עבירת השימוש העצמי בסמים.
תמר זנדברג: מה שחסר לנו – ולזה נרצה מאוד להקדיש המשך הדיון בהקשר הזה – מה שהגדרנו הפילוח בין אוכלוסיות, כי כדי לדעת האם אנחנו – שוב, כמדינה, באמצעותכם המשטרה, האם אנו פועלים נכון, בצורה אחידה ושוויונית, חסרים לנו שני דברים עיקריים: אחד, הנתונים על ארץ המוצא וארץ המוצא של האב, שנוכל לפלח קבוצות מסוימות באוכלוסייה- - -
<יפעת רווה: למה דווקא אב?
תמר זנדברג: על ההורים.
תמר זנדברג: אתם אוספים גם ארץ לידה של האם?
תמר זנדברג: תבדקו את זה.
תמר זנדברג: זה נתון קיים?
<ערן צברי: יכול להיות שמחקרית יש לזה הסבר – לא יודע.
<ערן צברי: אני לא איש מחקר.
תמר זנדברג: הצדקה אין לזה.
תמר זנדברג: השאלה איך זה.
תמר זנדברג: כרגע אנחנו גם רוצים לעשות דברים שיש להם הצדקה, וגם דברים שאפשריים.
תמר זנדברג: מה שקיים.
תמר זנדברג: הכוונה היתה ארץ מוצא או ארץ מוצא של ההורים, שמעידים על מוצא אתני והשתייכות לקבוצת אוכלוסייה ולאו דווקא על עלייה או משהו מסוג זה.
תמר זנדברג: ונתון גיאוגרפי – לפי מחוזות, לפי תחנות.
<דוידי גרדר שגיב: זה חדש.
<דוידי גרדר שגיב: זה לא מופיע בבקשה.
<אורית שטרנברג: אנחנו רואים במחקרים שדור שני, בעיקר אצל ילדים מהעדה האתיופית, יש החמרה במצב, ולכן דווקא הנושא של עלייה גם חשוב – לראות אם זה דור ראשון או דור שני.
תמר זנדברג: לכן אנחנו אומרים או ארץ לידה או ארץ מוצא של ההורים.
תמר זנדברג: ארץ מוצא של ההורים ייתן לך את הדור השני.
<קתרין בן צבי: פה זה לא אומר שאם היתה עלייה בשכונה מסוימת, זה כי ההתנהגות המשטרתית מונחית פרופיל, כי גם יש קשרים בין אוכלוסייה לרמה סוציו אקונומית.
תמר זנדברג: הגדרנו קודם שיש לנו שני גורמים: אחד זה גורמי רקע של האוכלוסייה עצמה, ושני זה ההתנהגות המשטרתית.
תמר זנדברג: אני די בטוחה שלפעמים יש בזה קורלציה, ואז גם שולי הטעות הם גם שאלה.
תמר זנדברג: אבל שוב – אם אין נתונים, לא נדע.
תמר זנדברג: לכן אנחנו נבקש את הנתון הזה.
תמר זנדברג: אנחנו נגדיר במדויק מה הכוונה שלנו, גיאוגרפי – לפי תחנת המשטרה, לפי מקום המגורים של החשוד, שניהם.
<דוידי גרדר שגיב: כמה שתגדירו יותר מדויק, זה יקל על הקשר בינינו.
תמר זנדברג: נחשוב מה ההגדרה המדויקת כדי לקבל את הדברים האלה.
תמר זנדברג: בהחלט גם כאן בוועדה נמשיך לעקוב גם כדי לייצר מדיניות, שתהיה טובה יותר וצודקת יותר, וגם כדי לתקן עוולות שקיימות, אם קיימות.
תמר זנדברג: תם ולא נשלם.
תמר זנדברג: אני שוב מודה לכם, וגם לנטע משה ולשלי לוי ממרכז המחקר והמידע של הכנסת על הליווי, על האכפתיות, על הכתיבה ועל המעורבות הגבוהה בנושא.
תמר זנדברג: תודה רבה, הישיבה נעולה.
תמר זנדברג: שלום, נעים מאוד.
<וליד דיאב: הוא עושה לי כל יום צעד תימני.
<חוסה במרכז: גם ריקוד וגם נענוע.
תמר זנדברג: מאיפה אתה?
<חוסה במרכז: אני באתי מגדרה, מהדרום.
<חוסה במרכז: גם מהדרום מגיעים לפה.
תמר זנדברג: זה לא כזה דרום.
תמר זנדברג: מרכז.
<חוסה במרכז: לעומת פה.
תמר זנדברג: לעומת פה, לעומת פה גם תל אביב זה דרום.
<חוסה במרכז: שיגישו אוכל טוב.
תמר זנדברג: לא טוב?
<חוסה במרכז: לא, בסדר, אבל קצת יותר ל - - -
תמר זנדברג: יותר, לשפר.
תמר זנדברג: גם בכנסת, תמיד אפשר לשפר את האוכל.
<חוסה במרכז: כן.
<וליד דיאב: זה הבניין החדש, לאלכוהוליסטים בנפרד, לתקופה של ארבעה חודשים.
<וליד דיאב: זה פיילוט, שקיבלנו את האישור שלו מהשר ליצמן לפני שבוע.
<וליד דיאב: ביקשנו כל כך, חיכינו הרבה שנים, יש לנו 20 מיטות, כעיקרון, אבל זה 7 מיטות חדשות כפיילוט, מה שנקרא הוסטל, יציאה לעבודה לאלכוהוליסטים במיוחד, לתקופה קצרה, זה לאנשים שעובדים, שיש להם קריירה תעסוקתית, קריירה משפחתית, והם צריכים לחזור לחיים.
<וליד דיאב: הם ממש בנפרד.
<וליד דיאב: בנינו בניין חדש.
תמר זנדברג: הם באים ובארבעה החודשים הם ימשיכו לצאת לעבודה?
<וליד דיאב: בדיוק, לצאת, להרגלי עבודה.
תמר זנדברג: זאת אומרת זה לא האשפוזית.
<וליד דיאב: לא, אחרי האשפוזית, זה המשך טיפול.
תמר זנדברג: כמה זמן אשפוזית?
<וליד דיאב: האשפוזית זה 21 יום.
תמר זנדברג: ואחר כך הם יעברו לפה להוסטל לארבעה חודשים?
<וליד דיאב: כן.
תמר זנדברג: וימשיכו לצאת ולחזור, עד שהם יוכלו לחזור לקהילה?
<וליד דיאב: בדיוק, ארבעה חודשים.
<וליד דיאב: תקופה קצרה מאוד.
<קריאה: כמה מקומות?
<וליד דיאב: זה שבע מיטות, זה פיילוט חדש ממשרד הבריאות, שקיבלנו את האישור שלו אוטוטו מהשר ליצמן.
<וליד דיאב: בבניין זה עד 20 מיטות, בכל חדר יש מקלחת.
תמר זנדברג: זאת אומרת הבניין יספיק בעתיד ל-20 מיטות, בתור התחלה ייפתחו שבע.
<וליד דיאב: בדחיפה עם הרשות, קצת מה - - - וקצת זה, נשלים את הבנייה.
תמר זנדברג: ככה זה עם הרשות.
<וליד דיאב: זו הייתה האשפוזית הישנה.
תמר זנדברג: ומה יש פה עכשיו?
<וליד דיאב: עכשיו זה ריק.
<קריאה: זו ישנה חדשה אפילו, כי לפניה היה עוד - - -
<וליד דיאב: נכון, במרכז העיר.
<וליד דיאב: תיכף אנחנו נסביר הכול.
תמר זנדברג: לפני זה עוד הייתה עוד אחת?
<וליד דיאב: כן, אנחנו משנת 89'.
תמר זנדברג: אז עכשיו יש פה תכנית לעשות משהו?
תמר זנדברג: להרוס את זה, להוציא, לשפץ?
<וליד דיאב: כן, אנחנו מוציאים, משאירים רק אחד-שניים והשטח הזה יהיה לעיבוד, תעסוקה.
<וליד דיאב: נעשה, יש תכנית.
<וליד דיאב: תהיה לנו חקלאות כאן.
תמר זנדברג: וואלה?
תמר זנדברג: שזה אנשים יוכלו - - -
<וליד דיאב: טיפולי, ממש חקלאות.
<קריאה: צריך להעסיק אותם.
<קריאה: מבחינת הטיפול, מבחינת התעסוקה, זה הדבר הטוב ביותר.
<וליד דיאב: תוך חודש את תראי עולם אחר כאן.
תמר זנדברג: תוך חודש?
תמר זנדברג: יפה מאוד.
<וליד דיאב: כן, אנחנו רציניים בקטע הזה.
<וליד דיאב: ד"ר ארקדי יכול להגיד לך כמה אנחנו - - -
<ארקדי גולדנפן: הם בתנופה כל הזמן.
<וליד דיאב: זה סדר היום של המקום, זה מתחיל בשש בבוקר, מסתיים בעשר וחצי, כאן מקיימים את הקבוצות, תערוכות.
<וליד דיאב: אין צורך שאני אקרא, אתם יכולים לקרוא.
<וליד דיאב: זה חדר האוכל שלנו, זה המטבח החדש, הכול חדש.
<וליד דיאב: אני רוצה שתראו את ה - - - אני רוצה שתראו, הכול חדש, יש לנו קבלות בשטח.
<וליד דיאב: הכול ממש לפי הדרישות של משרד הבריאות.
<וליד דיאב: (בישיבה)
תמר זנדברג: שבוע טוב, שבוע חדש.
תמר זנדברג: אני מתכבדת לפתוח ישיבה, ישיבה בשטח, סיור של ועדת הסמים והאלכוהול של הכנסת כאן במרכז היהודי-ערבי בטמרה.
תמר זנדברג: אני מברכת את חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, חבר הוועדה וחבר נאמן גם בסיורים בכל הארץ.
תמר זנדברג: אנחנו בסיומו של שבוע קשה ואפילו סוף שבוע מתוח ביחסים בין החברה היהודית והערבית בישראל ודווקא בזמן הזה אני חושבת שיש משנה חשיבות ומשנה תוקף לביקור שלנו כאן
תמר זנדברג: במרכז היהודי ערבי בטמרה, מכמה סיבות.
תמר זנדברג: קודם כל כי החיים נמשכים וזה החיים שלנו.
תמר זנדברג: הרבה אוהבים לדבר על דו קיום, אנחנו אוהבים לדבר על חיים משותפים ועל להתעקש בכוח, גם כשזה קשה, על האפשרות שלנו לקיים חיים משותפים, יהודים וערבים, במרחבים במדינת ישראל שבהם החיים האלה מתנהלים.
תמר זנדברג: אנחנו רואים במקום הזה את אחד המרחבים האלה, מקום שבא מקושי אחר, לא קושי לאומי או פוליטי, קושי טיפולי, קושי אישי, והעובדה שאותם חיים משותפים מתקיימים פה וצומחים פה, דווקא מתוך הקושי, ותיכף נשמע ממך, וליד, על כל סוגי הקשיים שאתם נתקלים בהם, גם הטיפולי היום יומי, גם התקציבי וגם בכלל, העובדה שבמקומות האלה, כאילו מתחת לרדאר ורחוק מהעין הציבורית, אלה המקומות שבהם מתנהלים החיים האלה הלכה למעשה, דווקא חשוב לנו לבוא לכאן ולהאיר את הזווית הזו, לראות את המקומות, להכיר.
תמר זנדברג: הוועדה מסיירת בכל הארץ, בכל המרכזים, מכל הסוגים, זה לדעתי הסיור השלישי או הרביעי שלנו בחודשים האחרונים ועוד נמשיך לסייר בכל המקומות, אבל אני גאה דווקא בסיומו של סוף השבוע הזה לבוא דווקא לכאן ולהוכיח מהרגליים ומהשטח את מה שאנחנו הרבה פעמים מדברים גבוהה גבוהה.
תמר זנדברג: אז ברוכים הנמצאים.
תמר זנדברג: אני אבקש ממך, וליד, לפתוח, לספר לנו.
תמר זנדברג: ראינו, הסתובבנו, התרשמנו, אבל ספר לנו על המקום, כמה זמן הוא עובד, איזה סוג טיפול ושירות הוא מציע, כמה אנשים, כל מה שאתה - - -
<וליד דיאב: אבל אחר כך אתם תסכמו את ה - - -
תמר זנדברג: בטח, אתה רק פותח, אנחנו נשמע את כל הגורמים, אתה המארח שלנו.
תמר זנדברג: בבקשה, וליד.
<וליד דיאב: קודם כל ברוכים הבאים.
<וליד דיאב: באמת אני שמח שסוף סוף הוועדה החדשה מגיעה למקום, יושבת הראש, חברת הכנסת תמר זנדברג, ד"ר עבדאללה אבו מערוף, חבר הוועדה, חבר הכנסת, וסוזן, נציגת הרשות למלחמה בסמים, מהנד חטיב, ממשטרת שפרעם, שלמה, המפקח של משרד הרווחה, ד"ר ארקדי, המפקח של משרד הבריאות, נציגים, אנא עארף, מכובדים, ושב"ס גם כן, התמכרויות, 'עיר ללא אלימות'.
<וליד דיאב: בת שבע, אנחנו כבר כמה שנים, 27 שנים, כל הוועדות כאן מבקרות כאן ותמיד בת שבע היא הקרן.
<וליד דיאב: אני באמת, ולא רק אני, אני חושב שגם המטופלים שמחים עם ההרגשה שאכפת לאנשים מהם, דואגים להם וזה עושה טוב לליבם של המטופלים.
<וליד דיאב: גם הצוות, זה מעלה את המורל של הצוות ממש, מוטיבציה.
<וליד דיאב: הביקורים שלכם זה מאוד חשוב, לכן אני שמח.
<וליד דיאב: המרכז שלנו הוקם בשנת 89', הוקם במרכז העיר, הראשון מסוגו במגזר הערבי.
<וליד דיאב: היו מספר אלטרנטיבות במגזר היהודי בזמנו ובמגזר הערבי לא היה מענה טיפולי הולם, אז היוזמה הייתה כדי להקים מקום שייתן מענה, גם תרבותי, למגזר הערבי, שמכיר את הבעיות ואת הפתולוגיות של אותו מגזר, שאפשר לטפל באנשים כאלה מקרוב.
<וליד דיאב: עבדנו עד לפני שמונה שנים והיו לנו כל הזמן שאיפות להתקדם ולצאת ממרכז העיר, כיוון שזה לא היה קל, מרכז גמילה וסמים במגזר הערבי בעיר ערבית, בכפר דאז, במרכז העיר ולשכנים לא היה קל.
<וליד דיאב: זה היה ניסיון, אבל שרדנו.