GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דורון מירנקר: אם אני יודע שהילד שלי או חברים שלו, שותים בבית של מישהו אחר, אין לי יותר מדי מה לעשות, גם, אני לא יודע אם למשטרה יש מה לעשות, אני לא יודע מה אני אמור לעשות, נוצר איזשהו מקום, מן הגינות הם עברו לבתים ובבתים אין לנו יכולת לעשות שום דבר, לא כסיירת, לא כהורים ואנחנו צריכים את העזרה שלכם פה, גם כדי להעלות את המודעות וגם באכיפה.
<עמיחי שלומי: יצרנו איזושהי "אמנת בתים בטוחים" שניסינו תהליך שבו למעשה הורים בעיר יחתמו שאצלם בבית לא יוגש אלכוהול.
<עמיחי שלומי: זה לא שאנחנו חושבים שההורים יחתמו עכשיו ובאמת תהיה פה אכיפה אבל, איזושהי סיבה לגרום להורים לעשות את השיח עם בני הנוער שלהם.
<עמיחי שלומי: זה היה איזה משהו שעשינו.
<עמיחי שלומי: ותודה.
<אביטל לייכה: תודה רבה, אז בואו נדבר על העובדות ואני רוצה לומר שאם הייתם מחוברים לרמה הארצית אז גם הייתם יכולים להיות מוזנים מכל הפרויקטים שיש.
<אביטל לייכה: אורית שטרנברג, ראש אגף הדרכה ומידע.
תמר זנדברג: בואי, תציגי את שלך.
<אורית שטרנברג: אורית שטרנברג, ראש אגף הדרכה ומידע, הרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול.
<אורית שטרנברג: אביטל לייכה, מ"מצילה".
<אביטל לייכה: כן.
<אביטל לייכה: מנהלת איזור תל אביב, באגף "מצילה", ואחראית על סיירות הורים.
<אורית שטרנברג: אז קודם כל הבאנו חוברת שנכתבה לסיירות הורים, כל סיירות ההורים, מאה וששים סיירות הורים במדינת ישראל, הן אינן סיירות אכיפתיות, לאף סיירת אין סמכות אכיפתית, אנחנו לא שוטרים ואנחנו כן עובדים בשיתוף מלא עם המשטרה כי מאוד חשוב הנושא של אכיפה במקומות שיש בהם את המסיבות.
<אורית שטרנברג: הרבה מאוד מן המסיבות ב'האנגרים' הן לא חוקיות ואז אנחנו מיידעים כשיש מכירת אלכוהול לקטינים.
<אורית שטרנברג: יש שיתופי פעולה עם משטרת ישראל בצורה מאוד טובה.
תמר זנדברג: זה כאשר מתבצעות עבירות.
<אורית שטרנברג: כן, גם אם יש בעיה בכלל.
<אורית שטרנברג: אני רק ברשות
<אורית שטרנברג: כם אומר משהו על הסיום.
<אורית שטרנברג: יש כבר היום אמנת בתים שהתחילה ברמת השרון, החתימו את כל הורים על אמנת בתים בטוחים שאומרת בעצם ש"אני מתחייב שבבית שלי לא יהיו מסיבות עם אלכוהול", הובהר להם גם הנושא החוקי כי יש פה עניין שאסור לספק אלכוהול לקטין והורה שבביתו מתקיימת המסיבה בעצם מאפשר או מספק ועובר על חוק - - -
<קריאה: - - - מספק?
<אורית שטרנברג: לבן שלו בלבד, לא לחברים של הבן שלו.
<אורית שטרנברג: לא לחברים - - -
<קריאה: גם במרחב פרטי כי על זה הייתה לנו הדילמה.
<אורית שטרנברג: אסור לו לספק לחברים של הבן שלו, מותר לו לספק לילד שלו בלבד.
<אורית שטרנברג: יש גם עניין ביטוחי, שאם קורית תאונה, שהילד שלו יצא וקרה לו משהו אז האחריות היא על ההורה, שבביתו הדברים קרו.
<אורית שטרנברג: לכן, הורים, כשהם הבינו שיש פה אחריות עליהם – גם משפטית וגם ביטוחית, הם חתמו כולם בצורה מאוד ברורה כי אף אחד לא רוצה להתמודד.
<אורית שטרנברג: והתפיסה הזאת עובדת בכלל ברחבי הארץ.
<אורית שטרנברג: יש פה עוד רשויות נוספות.
<אורית שטרנברג: הסיירות ראשונות קמו ב-2002, הראשונה באילת יחד עם רמת השרון.
<אורית שטרנברג: הסיבה הייתה שתיית אלכוהול מופרזת וְונדליזם בגנים.
<אורית שטרנברג: בהתחלה עבדנו בשיתוף פעולה עם אק"מ אחר כך הבנו שנכון יהיה שהאק"מ יהיה יעשה את עבודתו ואנחנו נעשה את עבודתנו.
<עמיחי שלומי: אק"מ?
<אורית שטרנברג: אק"מ זה אגף קהילה במשטרה.
<אורית שטרנברג: בנוסף, יש בכל הרשויות המקומיות, סיירות הורים הן סיירות עצמאיות שמקבלות תקציב או מן הרשות למלחמה בסמים או מ"מצילה" או מ"עיר ללא אלימות" ונוסף, תקציב עירוני שמיועד לנושא.
<אורית שטרנברג: ראשון לציון שהיא באמת אחת הסיירות הגדולות, יש בה אחת עשרה סיירות הורים, שהן גם מגדריות וגם מגזריות.
<אורית שטרנברג: אני אסביר למה אני מתכוונת.
<אורית שטרנברג: יש לה גם סיירות הורים שדוברת את השפה הרוסית, יש להם סיירת הורים שדוברת את השפה האמהרית, יש סיירת מכורים נקיים שהיכולת שלהם היא גם לאתר מכורים נקיים ברחוב ולהזמין אותם למרכז הטיפול - - -
תמר זנדברג: שההורים הם מכורים נקיים?
<אורית שטרנברג: כן, הם מכורים נקיים שמאתרים חבר'ה בני נוער, גם בני נוער וגם מבוגרים, והם מזמינים אותם לטיפול.
<אורית שטרנברג: זאת אומרת יש כבר הרבה מאוד וריאציות.
<אורית שטרנברג: יש סיירות הורים במיגזר הערבי, במיגזר הבדואי, בעצם קיימות - - -
שרן השכל: באילו ערים יש למיגזר הבדואי והערבי?
<אורית שטרנברג: יש רשימה.
<אורית שטרנברג: הקשר הוא בכלל בדואר, בפייסבוק, בווטסאפ, יש כל יום ראשון "פורום בוקר טוב", שיושב עם אגף חינוך ורווחה בעירייה, במשטרה, הדברים שחשובים מועברים לטיפול כל אחד מן הגורמים כי ההורים תפקידם לאתר ואם יש בעיות אז להעביר אותן לגורמי הטיפול.
<אורית שטרנברג: זאת רשימת הסיירות שיש להם.
<אורית שטרנברג: אני ארוץ ברשותכם.
<אורית שטרנברג: מה שחשוב להבין הוא שסיירות הורים עושות גם חוגי בית, סיירות הורים עושות גם הסברה בתוך בתי הספר, הן עושות - - - , באסיפות הורים הן מגיעות ועושות את הפתיח, בכל הערים שבהן אנחנו נמצאים, הן עושות את הפתיח של שנת הלימודים ומסבירות להורים אל"ף, מה אמור להיות, מה קורה, המצב בתוך הרשות המקומית ודבר נוסף, יש לנו סטטיסטיקה, יש מחקר מלווה לסיירות ההורים ויש לאורך כל השנים פיקוח וליווי.
<אורית שטרנברג: אם פשוט לראות אז שוב, הם רואים, הם מסבירים, הם לא שופכים, הם מדברים, יש לכם פה תמונות מן ההכשרות, הם נמצאים בפורומים עירוניים, הם מונעים ומדווחים.
<אורית שטרנברג: הם לא אלה שעושים את האכיפה.
<אורית שטרנברג: המטרה היא בעצם לתת תחושת בטחון כי הרבה מאוד בני נוער מרגישים חוסר בטחון.
<אורית שטרנברג: זה נכון שהיום יש פחות בני נוער בגנים אבל הם עדיין קיימים, יש את תופעת המסיבות בבתים שכורים, אנחנו נתקלים לא מעט גם בגנים, גם במרחבים פתוחים וגם בבתים שכורים, הם שוכרים בית, הם מקיימים מסיבה, יש בה לא מעט אלכוהול, מה שאנחנו עושים זה גם מיידעים את בעלי הצימרים שמשכירים להם, שייקחו בחשבון שיש פה בעייתיות, כן דואגים להיות שמה באזור, אנחנו מקפידים לא להיות במתחמי מסיבות, כי כשאנחנו נמצאים במתחמי מסיבות אז אנחנו "מכשירים את השרץ" וזה משהו שצריך לקחת בחשבון.
<אורית שטרנברג: אנחנו לא אחראים – לא על אבטחת אוטובוסים ואנחנו לא אחראים על אבטחת מסיבה.
<אורית שטרנברג: מסיבה היא אחריות של בעל המסיבה ופה, זה משהו שאנחנו מאוד מקפידים עליו ואנחנו כן נמצאים במקומות הפתוחים, באיזורי הבילוי, לא במתחמי המסיבות.
<אורית שטרנברג: יש פורום סיירת הורים ארצי שבו הם נפגשים ולומדים.
<אורית שטרנברג: יש פה למידת עמיתים מאוד משמעותית.
<אורית שטרנברג: כל פרויקט שעובד ועובד טוב, מתקבל אחר כך ומועבר מקבוצה לקבוצה, כשהיעדים שלהם באמת הם בעיקר הקשבה, הסברה ובמידת הצורך יש פה עניין של טיפול במצבי חירום.
<אבירם בנימין: האם אפשר שאלה?
<אורית שטרנברג: כן, בוודאי.
<אבירם בנימין: אתם לא נמצאים במתחמי המסיבות, סליחה, אבירם בני מהוד השרון, המענה שאנחנו נותנים הוא לטפל באותו מקרה שעמיחי הזכיר, שילדים היו יוצאים מן המסיבה עצמה כי המאבטחים בפנים לא רוצים, והוא זרוק שמה, עד אור הבוקר, אז אם אתם לא נמצאים שמה מי נותן מענה לילד ששוכב בקור עם קיא, מעולף?
<אבירם בנימין: זה מה שאנחנו עושים.
<אבירם בנימין: באים, לוקחים את הילד, אם צריך אמבולנס אז מפנים אותו, אם צריך לקרוא להורים, או שנותנים לו לשתות, או שנותנים לו איזושהי שמיכה, כי הם באים גם כמעט בלי בגדים, זה המענה.
<אורית שטרנברג: לא, יש פה - - -
שרן השכל: סליחה, אני רק רוצה להגיד משהו שאתם אמרתם לי במפגש בהוד השרון, על ירידה באחוז המתאשפזים במיון, - - -
<אבירם בנימין: יפה, אז אנחנו רואים, אני, בכל אופן, יש ילדים ששותים, אבל יש ירידה במקרים הקיצוניים שמפנים עם אמבולנס, זאת אומרת, אם לפני שנתיים שלש היית יכול לפנות עשרים ילדים אז היום אולי אחד או שניים, מקרים בודדים אבל עדיין יש ילדים שהם במתחם המסיבה, מוּצָאִים החוצה, ואין להם מענה אם אנחנו לא נמצאים שם, לתת להם כוס מים, לחבק אותם.
<אורית שטרנברג: העניין הוא שבמסגרת - - - של בני הנוער וברגע שאתם מגיעים למתחמי מסיבות אצלכם באזור, אנחנו קצת שכנים, פשוט עוברים במתחמי המסיבות בבצרה, עכשיו מתחמי המסיבות עברו לבת שלמה, נוער - - -
<אבירם בנימין: אנחנו נמצאים בבצרה, אנחנו מגיעים לבצרה, אנחנו נמצאים שמה, איפה שיש מסיבה - - -
<קריאה: הערוצים שלו - - -
<אורית שטרנברג: ללא ספק.
<אבירם בנימין: אבל מי נותן להם מענה במקרה כזה שהם זרוקים בחוץ?
<אבירם בנימין: זה העניין.
<אבירם בנימין: אנחנו בזה רוצים לטפל, מי שיפרסם זה הרשות ל - - -
<אורית שטרנברג: לא, אנחנו לא רוצים לפרסם.
תמר זנדברג: רגע, רגע, בוא נעשה סדר.
תמר זנדברג: בואו ניתן לה להשלים.
תמר זנדברג: הבנו שיש ניואנסים ויש כבר התרשמות איזה מודל יותר ממוסד.
תמר זנדברג: אתם באמת באתם מן השטח כהורים, יש לנו גם כמה שאלות אז בואו ניתן לה להשלים ואז נמשיך את הדיון.
תמר זנדברג: או שנוכל להגיע למסקנות או שיישארו ניואנסים כמו בכל - - - כן.
<אורית שטרנברג: צריך לזכור שיש גם עניין ביטוחי וזה משהו חשוב מאוד, שתבדקו את הנושא הביטוחי, כי יש עניין שכשאתה מטפל בילד שהוא לא שלך ונותן לו טיפול שהוא לא מקצועי – ולכן אנחנו, דרך אגב, מכשירים את כל סיירות ההורים בהגשת עזרה ראשונה בסיסית, כי הם חייבים לדעת את הדברים.
<אורית שטרנברג: עוד דבר, כשהם עובדים, תמיד יש בין שלושה לחמישה מתנדבים בסיורים, הם אף פעם לא יעשו סיורים לבד, הם מגיעים בהתאם לתיאום – שוב, עם המשטרה, אנחנו לא נגיע לאותה נקודה שבה המשטרה נמצאת.
<אורית שטרנברג: אם יש אירוע אלימות או אם יש אירוע שמעורב אלכוהול אז הסיירת תזוז, תעדכן ואחרי כן יגיעו שוטרים.
<עמיחי שלומי: פעם היו כל ימי ששי יוצאים ומסתובבים, כך היה גם אצלנו, היום בראשון עדיין - - -
<אורית שטרנברג: הם יוצאים באמצע השבוע, הם יוצאים גם בימי חמישי וגם בימי ראשון, תלוי - - -
<עמיחי שלומי: לגינות?
<אורית שטרנברג: לגינות, - - -
<עמיחי שלומי: זה תלוי גם - - -
<קריאה: לא, לא, זו גם תרבות בילוי.
<אורית שטרנברג: תבינו שראשון לציון יש לה אחת עשרה סיירות הורים, שמחוייבות - - -
<עמיחי שלומי: היא עיר גדולה.
<אורית שטרנברג: בסדר, מחולקת לרובעים, מעלה אדומים יש לה חמש מאות מתנדבים והיא מחולקת.
<אורית שטרנברג: מה שמעלה אדומים למשל עשו זה שהם הבינו שיש פה גם עניין של נוער בסיכון נוסף, הם עשו "הורה חונך ילד" ונכנסו לפרויקט של חניכה של ילדים, נכנסו לפרויקט של חניכת משפחות, נכנסו לפרויקטים מאוד רחבים.
<אורית שטרנברג: כל סיירת הורים - - -
תמר זנדברג: יש לי שאלה רגע, סיירות ההורים, גם אצלכם וגם במקומות אחרים, המתנדבים הם הורים.
<אורית שטרנברג: נכון.
תמר זנדברג: רק הורים?
<קריאה: לא, אצלנו - - -
<אורית שטרנברג: יכולים להיות גם סבים, יכולים להיות גם סטודנטים, יש לנו למשל, ברמת השרון יש סיירת של חיילים.
<אורית שטרנברג: 8200 מתנדבים ברמת השרון ונותנים שם סיוע ויש צוות של סטודנטים.
<עמיחי שלומי: יש הורים שהילדים שלהם כבר אחרי צבא ויש הורים שהילדים שלהם בבית ספר יסודי.
<קריאה: יש לנו סיירת סבים ב - - -
תמר זנדברג: יש פה אלמנט קהילתי, לצורך העניין, כשאתה מגיע, מן הסתם רוב הסיכויים שאתה תכיר את אחד הילדים, כי הוא מן הסביבה, כי הוא עם אחד הילדים שלך בכיתה, ואני מניחה שזה עוזר - - -
<אורית שטרנברג: אז הנה, זה התקנון.
<אורית שטרנברג: מה שאנחנו מסבירים הוא שמה שאתה רואה בלילה נשאר בלילה, סיירת הורים אין סמכות להרים טלפון להורה ולהגיד לו: הילד שלך עכשיו פה אלא יש רכז ויש פיקוח.
<אורית שטרנברג: אתה לא מדווח, הדיווח בטיפול בילדים בסיכון הועבר לרווחה.
<אורית שטרנברג: הרצף הוא מאוד ברור, בין גורמי הטיפול לסיירת ההורים.
<אורית שטרנברג: זאת אומרת, מאד חשוב לזכור את גבולות - - -
תמר זנדברג: אתם עובדים עם ההורים, זאת אומרת, האם יש דיווח להורים?
<עמיחי שלומי: יש שני סוגים.
<עמיחי שלומי: יש מקרה שלמשל, במסיבה רואים ילד שיכור אז מתקשרים להורים שלו, כי אין מה לעשות, צריך לבוא ולקחת אותו והורה צריך לטפל בילד שלו.
<עמיחי שלומי: אנחנו לא לוקחים את הילדים.
<עמיחי שלומי: מרימים טלפון וההורה מגיע לקחת אותו.
<עמיחי שלומי: ברוב המקרים, דרך אגב, הילד או החברים נותנים את הטלפון, כי הילד צריך עזרה.
<עמיחי שלומי: יש תהליך מאוד שלם מה קורה כשההורה שבא לקחת את הילד שלו.
<עמיחי שלומי: כי הורה שבא לקחת את הילד שלו מרגיש מאוד, יש פה סיטואציה לא נעימה ויש לנו איך לטפל בזה אבל אין ברירה, חייבים, כי מישהו צריך לקחת את הילד הזה.
<עמיחי שלומי: יש מקרים שבהם אנחנו מזהים מקרה שדורש טיפול מעֱבֶר, ילד שזקוק, מקרה יותר קשה - - -
תמר זנדברג: נער בסיכון?
<עמיחי שלומי: נער בסיכון ואז זה עובר לאגף הרווחה.
<עמיחי שלומי: אנחנו חלק מאגף הרווחה והם מטפלים, אנחנו כבר למעשה - - -
תמר זנדברג: אבל יש לכם גם טיפול שלא מערב את ההורים, למשל, באותה מסיבה - - -
<אבירם בנימין: יש את רבע השעה הראשונה שאנחנו משיבים אותו, - - -
<אורית שטרנברג: לא, יש בוודאי - - -
<אבירם בנימין: יש את הרבע שעה הראשונה שמושיבים אותו, אולי הוא יתאושש, נותנים לו לשתות, נותנים לו שמיכה, לפעמים הוא קצת 'בקטנה' מה שנקרא והוא חוזר למסיבה, אם המצב קשה יותר – הורים.
<אורית שטרנברג: העניין הוא שצריך לזכור שפה זה לא בהכרח, - - -
תמר זנדברג: אצלכם התקנונים - - - לא מערבים הורים.
<אורית שטרנברג: לא, לא, את יכולה לערב הורים אבל העניין הוא הדרך.
<אורית שטרנברג: קודם כל יש דרך לערב הורים ולפעמים רבע שעה יכולה לסכן חיים.
<אורית שטרנברג: זאת אומרת, כשיש - - -
תמר זנדברג: לא מדובר על - - -
<אורית שטרנברג: אבל זה צריך לקחת בחשבון - - -
<קריאה: אם המצב קשה - - -
<קריאה: זה ברור, זה ברור.
תמר זנדברג: לא מדובר, בואו לא נדבר על מצב מסכן חיים, - - -
<אורית שטרנברג: יש פה - - -
תמר זנדברג: בטח לא יחכו להורים אלא יזמינו אמבולנס.
<אורית שטרנברג: יש דרך להזמנת הורים - - -
תמר זנדברג: ואני לא מדברת על ילדים בסיכון כרגע שזה נושא אחר, הטיפול מול הרווחה.
תמר זנדברג: בעיקרון, האם הרעיון, האם הכתובת הראשונה היא ההורים של אותו נער?
תמר זנדברג: זה גם אצלכם?
<אורית שטרנברג: בוודאי.
<עמיחי שלומי: השאלה איך מגיעים לנער?
<עמיחי שלומי: האם מגיעים דרך עובדת סוציאלית, או מגיעים דרך ההורים.
<עמיחי שלומי: תקשיבי, הורה - - -
<אורית שטרנברג: רגע, שנייה, שאלת שאלה, התשובה - - -
<עמיחי שלומי: הורה שמקבל טלפון בשתיים לפנות בוקר:
<עמיחי שלומי: בוא תקח את הילד שלך, בוא תקח את הבת שלך, הם שיכורים, הם זרוקים מחוץ למסיבה, תאמיני לי, לא אשכח את זה אף פעם - - -
<אורית שטרנברג: בתור אחת שעושה את זה לא מעט - - -
<עמיחי שלומי: לחכות, לחכות, - - -
<אורית שטרנברג: רגע, אבל הנחת הנחה שהיא לא נכונה מה שאנחנו - - -
<עמיחי שלומי: לפי מה שאת אמרת.
<אורית שטרנברג: רגע, רגע, לא הקשבת.
תמר זנדברג: תן לה להשלים.
<אורית שטרנברג: כן.
<עמיחי שלומי: זה היה לא ברור, אם הטיפולים - - -
<קריאה: בואו אני אדייק לכם את העובדות, כמו שאמר, חברים, לא המצאתם את הגלגל, הגלגל כבר הומצא.
<עמיחי שלומי: כן, אבל איך - - - את רואה את זה כמו שחברת הכנסת זנדברג אמרה - - -
תמר זנדברג: רגע, - - -
<עמיחי שלומי: יושבת ראש הועדה אמרה את זה.
שרן השכל: רגע, באמת, באנו לפה כדי לשמוע מכולם ומכל אחד מה הוא יכול לתרום לדיון הזה.
<אורית שטרנברג: אז בואו נדייק את העובדות - - -
עבדאללה אבו מערוף: סיירות – עוד יותר טוב לספר.
<אורית שטרנברג: אז בואו נדייק את העובדות.
<אורית שטרנברג: מה שעושים – ואני אגיד את זה שוב.
<אורית שטרנברג: יש שלושה מצבים.
<אורית שטרנברג: אם ילד נמצא כרגע במצב של שתיה מופרזת שניתן לפנות אותו, יש טלפון להורה בצורה מסודרת, מסבירים לו בדיוק מה קורה, אומרים לו איפה הילד שלו נמצא, היכן הוא נמצא, מה מצבו ומחכים, מלווים את ההורה, יותר מזה, למחרת גם עושים המשך מעקב על הילד כדי לראות.
<אורית שטרנברג: אנחנו מגלים לא מעט ילדים ש - - - לגבי סיכון, יש ילדים שעושים את זה כל סוף שבוע, סיכון או לא סיכון?
תמר זנדברג: לא, נער בסיכון היא הגדרה שלא קשורה רק להתנהגות הספציפית הזאת אלא היא קשורה בעיקר לסביבה הביתית והמשפחתית שלו, שיכולה לסכן אותו, בגלל נסיבות חיים אחרות, שהמשפחה נמצאת בסיכון - - -
<אבירם בנימין: אני לא כל כך מבין איך - - -
תמר זנדברג: שניה - - -
<אבירם בנימין: איך עושים את זה כשהם לא נמצאים במתחם המסיבות, - - -
<אורית שטרנברג: אם תיתן לי לסיים, אני מבטיחה לך שתלמד הכול ותשמע עוד שתי סיירות.
<אורית שטרנברג: נוער לא נמצאים רק במסיבות, נוער נמצאים בהרבה מאוד מקומות.
<אורית שטרנברג: בוא, מסיבות הן אחד המקומות שהם נמצאים בו.
<אורית שטרנברג: הם נמצאים ברחובות, הם נמצאים בגנים, הם נמצאים בבתים, הם נמצאים גם במתחם המסיבות אבל זה גם, זה לא רק.
<עמיחי שלומי: בוא נקח את הדיון - - -
<אורית שטרנברג: רגע, רגע, שנייה.
<אורית שטרנברג: לא, לא, לא.
תמר זנדברג: תנו לה לסכם.
<אורית שטרנברג: תנו לי לסיים - - -
תמר זנדברג: אבל בואי, תחתרי לסיום.
<אורית שטרנברג: אני מנסה.
<אורית שטרנברג: מה שאנחנו עושים, נער בסיכון, נער שחוזר שבוע אחרי שבוע ואנחנו כל שבוע מאתרים אותו, וכל שבוע הוא נמצא במצב של שתיה מופרזת, אותו נער מופנה לטיפול.
<אורית שטרנברג: כי אולי משפחתו לא בסיכון ואולי הוא תלמיד נפלא ומדריך ב"צופים" והכל נהדר אבל יש לו בעיה של שתיה מופרזת.
<אורית שטרנברג: הוא לא אלכוהוליסט אבל יש לו בעיית שתיה.
<אורית שטרנברג: זה ילד שצריך עזרה.
<אורית שטרנברג: יש נער שאנחנו רואים שיש אתו אירועי אלימות, תחת השפעת אלכוהול יש אירועי אלימות, וכדי שהוא לא יגיע ויעבור על החוק, נער כזה צריך טיפול.
<אורית שטרנברג: זאת אומרת הנושא של מצבי הסיכון הוא מאוד רחב, הם לא רק הבית שלו.
<אורית שטרנברג: עכשיו אנחנו עובדים עם כל הגורמים - - -
<עמיחי שלומי: רק לציין, זה נכון, רוב הילדים שאנחנו מתעסקים איתם הם מה שנקרא מקרים חד פעמיים או מקרה פעם שנייה.
<עמיחי שלומי: את צודקת שיש ילדים שחייבים טיפול מסודר של רשויות הרווחה, לרוב, אחרי שזה קורה דרך אגב, הרבה פעמים ההורים מתעוררים ומתחיל השיח.
<אורית שטרנברג: מה שאנחנו פוגשים לא מעט הוא שחבר'ה צעירים, הרי הפיצוציות לא יכולות אז יש פה את כל השמות, תחנת - - - , או בכל מיני מקומות, לכל אחד יש את השם שלו, כי מה שעושים היום זה ה"בר בגאז'", שנמכר.
<אורית שטרנברג: אם בעבר החבר'ה הצעירים היו מגיעים למסיבות ושותים בבגאז' אז היום הם פשוט מוכרים בבגאז', הם נעשים תחליף לפיצוציות ויש להם את הפתרונות שלהם.
<אורית שטרנברג: זהו.
<אביטל לייכה: עוד שניה, אני מן המשרד לביטחון פנים, מה שחשוב לי לציין הוא שאנחנו עובדים במשרד לביטחון פנים בהוד השרון כבר למעלה מארבע שנים, גם הרשות וגם "מצילה".
<אביטל לייכה: ניסינו לקחת את סיירות ההורים תחת הכנפיים שלנו כי אנחנו עושים תכניות מניעה לכלל הקהילה, אבל בהוד השרון לצערי הם לא רצו להתחבר לגופי המניעה, לרשות ול"מצילה" וחבל, כי כל התורה מצויה אצלנו, כתבנו אותה ב 2010 - - -
תמר זנדברג: סליחה שאני מפסיקה אותך, זה לא - - -
<אביטל לייכה: אבל זה - - -
<קריאה: אין תחרות - - -
תמר זנדברג: מה קורה לכם?
תמר זנדברג: באמת, אתם הורים או בני הנוער.
תמר זנדברג: הרי אתם לא בני נוער בעצמכם.
<אביטל לייכה: גם לי יש ילד - - -
תמר זנדברג: מאה אחוז אבל בואי, תציגי את מה שאתם עושים.
תמר זנדברג: אנחנו לא בהתנצחות פה.
<אביטל לייכה: אין שום התנצחות.
תמר זנדברג: קחי בחשבון שכל אחד בא מרצון טוב, מדאגה לילדים, שלו, שלה, ולעיר ולאחרים ולקהילה.
<אביטל לייכה: אני מברכת על היוזמה של הדיון הזה.
<אביטל לייכה: המשרד לביטחון פנים – ואני לא אחזור על דבריה של אורית כי אנחנו עובדות יחד, המשרד לביטחון פנים מ 2010 מוביל הקמה ומתקצב הפעלה של סיירות הורים.
<אביטל לייכה: הוא מתקצב את סיירות ההורים.
<אביטל לייכה: בכל רשות מקומית שאנחנו מפעילים בה את הסיירת, יש רכז בשכר ואנחנו נותנים להם גם תקציב להכשרה ולשימור המתנדב שזה חשוב, וחוץ מזה שיש להם גם ציוד שהמשרד נותן להם, שיש להם שם תרמוס ומשחקי חברה, כשהם אחר כך פוגשים את בני הנוער אז הם משחקים אתם.
<אביטל לייכה: כן, נוער מחכה, פורשים להם שמיכות וגם מפעילים אותם.
<אביטל לייכה: יש כמאה וששים סיירות במדינת ישראל ואנחנו מפעילים כארבעה אלפים וחמש מאות מתנדבים, בכל המגזרים כפי שאורית אמרה ואני לא אחזור על הדברים של אורית, וזה מופעל במסגרת של המשרד לביטחון פנים.
<אביטל לייכה: אנחנו עושים הרבה פעולות הסברה, אנחנו מכשירים הורים, אורית מכשירה את כל רכזי סיירות ההורים בארץ ואני יוצאת כאן בקריאה שמי שרוצה להצטרף לסיירות הורים דרך המשרד לביטחון פנים, אנחנו נשמח, נהפוך הוא, אני שוב רוצה לומר שאני מברכת על היוזמה.
<עמיחי שלומי: רק נקודה כי - - -
<עמיחי שלומי: שאלה, האם זה קשור לעיר ללא אלימות, כי לנו נאמר שאם הוד השרון היא לא "עיר ללא אלימות", אנחנו לא יכולים לחסות תחת - - -
<אביטל לייכה: רגע, רגע, רגע אני יכולה?
תמר זנדברג: לא, לא, בואו נשמע את רחובות קרית גת ואחרי זה.
<אביטל לייכה: נערוך דיון ביחד.
<הילה ימיני: הילה ימיני מן הדוברות של הרשות הלאומית למלחמה בסמים.
<הילה ימיני: שתי שאלות לגבי מה ששאלתם, יש לנו גם יחידות איתור שפועלות ברחבי הארץ, באחד עשר יישובים, המטרה שלהן היא לאתר נוער בסיכון ברחובות.
תמר זנדברג: בסדר, תודה.
<הילה ימיני: ועוד משהו אחד קטן, במתחמי הבילוי הידועים והגדולים יש המון גופי אכיפה.
<הילה ימיני: המקום של להגיע לאותם מקומות שגופי אכיפה לא מגיעים יש לו חשיבות מוגברת.
<הילה ימיני: יודעים איפה המועדונים.
<הילה ימיני: זה פחות.
<הילה ימיני: זה המקום של להגיע לאותם בתים, לאותם מקומות הוא הרבה יותר חשוב.
<לימור סואן: לימור סואֵן, אני רכזת סיירת הורים ברחובות בשנתיים האחרונות.
<לימור סואן: אני מתנדבת בסיירת כשבע שנים.
<לימור סואן: רציתי רק להוסיף כמה דברים.
<לימור סואן: אצלנו, חוץ מן ההתקשרות להורים, אנחנו מלווים אותם הביתה.
<לימור סואן: בימי ששי, יש הרבה חבר'ה דתיים ששותים, אי אפשר להתקשר להורים שלהם, אז אנחנו צריכים ללוות אותם הביתה והרבה מאוד פעמים הם יושבים מחוץ לבית עד הבוקר.
<לימור סואן: זה גם קורה.
<לימור סואן: עוד דבר, בעניין של הפארקים והגינות, מישהו כאן אמר, כשדיברתם על זה, אנחנו מוצאים בעיה חמורה עם זה שמסלקים את ילדים מן הפארקים.
<לימור סואן: קודם כל, אנחנו מייצרים עבריינים בכוח, שהם הרי יושבים בפארקים ואז הם עוברים עבירה.
<לימור סואן: לחלקם אין לאן ללכת, זאת אומרת, הדרך היחידה שלהם להיפגש עם החברים שלהם זה בפארקים וכשאנחנו לא מאפשרים להם את זה אז יש עם זה בעיה.
<לימור סואן: אין להם מקומות בילוי נוספים שילדים מגיעים אליהם ללא תשלום וזה פשוט לא הוגן כלפי השכבות הנמוכות - - -
תמר זנדברג: מי אוכף את זה, הרשות המקומית?
<לימור סואן: כן.
שרן השכל: רשות מקומית או משטרה?
<לימור סואן: מקומית.
<קריאה: אבל יש לכם - - -
<לימור סואן: השיטור העירוני 'מעיף' אותם אבל הם חוזרים.
<לימור סואן: ואז הוא 'מעיף' אותם שוב ואז הם חוזרים.
תמר זנדברג: אתם ברחובות בפיילוט של השיטור העירוני?
<לימור סואן: יש לנו שיטור עירוני ברחובות.
תמר זנדברג: האם השיטור העירוני יחד עם המשטרה?
<לימור סואן: עדיין לא, זה בחיתולים, זה יהיה.
תמר זנדברג: זאת אומרת, מי שמגיע לפארקים זה רק פקח עירוני.
<לימור סואן: אלא אם כן יש בעיות אלימות ואז מגיעים מן המשטרה.
<עמיחי שלומי: רק ל - - -
תמר זנדברג: בסיורים?
<לימור סואן: בסיורים זה רק השיטור העירוני, אנחנו משתדלים להסביר להם, הגענו לאיזושהי הסכמה דווקא עם רשות הגנים אצלנו, שאם הם לא מפריעים ולא מרעישים ובוודאי לא עושים וונדליזם אז לא מעיפים אותם.
<לימור סואן: אבל זה בעל פה, זו הסכמה בעל פה וזה מאוד חבל.
<עמיחי שלומי: רק רוצה להגיד שאצלנו, דבר ראשון - - -
<עמיחי שלומי: רק על זה - - -
תמר זנדברג: אבל היא באמצע.
תמר זנדברג: הוד השרון, דיברת חמש דקות רק אתה, תן לערים אחרות.
<לימור סואן: אני באמת חושבת שזה חשוב מבחינת הפארקים כי באמת אין להם מקומות בילוי אחרים וכבר יש לנו מקום שהוא מתחם והוא די רחוק מן הבתים והוא מואר רוב הזמן, או יכול להיות מואר וזה המקום להיות.
<לימור סואן: אני מעדיפה אותם בפארקים ולא מתחת לבניינים, כי לשם הם הולכים.
תמר זנדברג: אז את אומרת שבאחת עשרה בלילה אוכפים, מסלקים אותם מן הפארקים והם הולכים לגינות של הבתים.
<לימור סואן: או שהם חוזרים לפארקים או שהם מתכנסים מתחת לבית או במקומות שאני לא יכולה להגיע אליהם ואז פיספסנו פעמיים, גם הם עושים רעש לשכנים וגם אני לא מגיעה אליהם וכשצריך אז אני לא שם.
<לימור סואן: דבר נוסף, אנחנו הולכים גם לבתי הספר.
<לימור סואן: אנחנו מגיעים לבתי הספר בבקרים כדי שהנוער יכיר אתנו.
<לימור סואן: יש לנו מן אפוד כזה שהנוער יכיר ויבוא אלינו.
<לימור סואן: והם מכירים, הם מזהים אותי, אני מגיעה כל שבוע והם מזהים אותי מבית הספר.
<לימור סואן: אני באה לספר להם מה אנחנו עושים כדי שהם יידעו לבוא אלינו כשצריך וזה עוזר.
<לימור סואן: מצאנו כך הרבה מאוד ילדים שהיו "שקופים" מתחת למקומות שלא היינו מגיעים אליהם בחיים.
<לימור סואן: אנחנו מחלקים סוכריות טופי.
<לימור סואן: זה הדבר הכי חשוב.
<לימור סואן: הילדים פשוט באים אלינו לבקש את הטופי ואז יש להם התחלה של שיחה איתם.
<לימור סואן: זה מומלץ בחום.
<לימור סואן: כן רציתי לספר לכם על מסיבה – אני שומעת הרבה על מסיבות בעייתיות עם הרבה אלכוהול אבל יש נערים שעושים מסיבות ללא אלכוהול בכלל.
<לימור סואן: אנחנו מכירים אותם, אנחנו רואים אותם לפעמים, מזמינים אותנו לבוא לראות, לא מגיעים נערים שתויים בכלל, הם מגיעים, להיפך, מחופשים לכל מיני תחפושות של דיסני, הייתה עכשיו מסיבת - - - כזאת ברחובות, הם שוכרים אולם מראש, מזמינים ילדים מכל הארץ, מגיעים ילדים מאיילת השחר ומאילת, מגיעים בתחבורה ציבורית ונהנים.
<לימור סואן: זה פשוט תענוג לראות שיש ילדים גם כאלה.
<קריאה: תפרסמו את זה.
<לימור סואן: זה היה כל כך יפה לראות.
<קריאה: בפייסבוק של הסיירות.
<לימור סואן: אני צריכה.
<לימור סואן: זה רעיון טוב.
<לימור סואן: תודה.
<ג'וליה ניימן: קרית גת, נכון?
תמר זנדברג: כן, קרית גת.
<ג'וליה ניימן: שמי ג'וליה ניימן, אני מנהלת את הרשות העירונית למאבק בסמים ובאלכוהול בקרית גת.
<ג'וליה ניימן: פה אני בשני כובעים, גם כמנהלת הרשות בקרית גת וגם כמתנדבת ברחובות.
<ג'וליה ניימן: אנחנו עובדים עם לימור כבר כמה שנים אז אני יכולה להעיד בשני התפקידים.
<ג'וליה ניימן: מה שבולט לנו בקרית גת - - -
<קריאה: האם את מתגוררת בקרית גת?
<ג'וליה ניימן: לא, אני גרה ברחובות.
<ג'וליה ניימן: מתנדבת ברחובות.
<ג'וליה ניימן: לפני זה גרתי בקרית גת אבל עברתי לפני כמה שנים.
<ג'וליה ניימן: אז לגבי קרית גת, אנחנו כבר כמה שנים מנסים להקים, הסיירת אצלנו היא בגלים, זאת אומרת, היא מתרוממת ואז נופלת, מתרוממת ונופלת.
<ג'וליה ניימן: הבעיה העיקרית היא מודעות של ההורים.
<ג'וליה ניימן: בעיר גרים כ- 54,000 תושבים אבל התנדבות, זאת אומרת, מתנדבים לסיירת נורא מעט אנשים.
<ג'וליה ניימן: ובגלל זה אנחנו פונים לגרעין נח"ל, לדוגמה, של חיילים, הם מתנדבים.
<ג'וליה ניימן: ש.ש.
<ג'וליה ניימן: באים אלינו, סטודנטים שמקבלים מלגה באים.
<ג'וליה ניימן: זאת אומרת, אלה האנשים אבל אלה לא הורים וזה נורא נורא צר לנו, שדווקא ההורים שהם אלה שצריכים להיות שם – לא נמצאים.
<ג'וליה ניימן: אז זו כאילו הבעיה, הבעיה הגדולה בקרית גת.
<ג'וליה ניימן: מה שקורה ברחובות, לדוגמה, יש לנו כמה סיירות ולפני כמה זמן הקמנו סיירת אופניים.
<ג'וליה ניימן: כל מי שיש לו אופניים ורוצה לעשות גם ספורט וגם לעזור לילדים עושה את זה ואני - - -
<לימור סואן: את עם סיירת אופניים אני מנסה לדווש אחרי - - -
<ג'וליה ניימן: אז אנחנו גם נהנים ממה שאנחנו עושים וגם פוגשים נוער ומדברים איתם - - -
<קריאה: האם גם אופניים חשמליים?
<ג'וליה ניימן: לא, לא, לא.
<ג'וליה ניימן: אז עושים פעמיים כי טוב.
<לימור סואן: רגע, אני רוצה להוסיף, עלתה פה שאלה לגבי גילאי המתנדבים או האם יש להם ילדים אז אצלנו, לחלק מן המתנדבים בכלל אין ילדים, חלק לא נשואים, חלק יש להם, לאחד יש תינוקת בת שנה, אנחנו מגיעים אליהם כי אני מפרסמת טור שבועי במקומון שלנו, של רחובות, ואני מספרת מה אנחנו עוברים, מה אנחנו עושים.
<לימור סואן: מה ראינו, את מי פגשנו, כל מיני דברים כאלה ואנשים מגיעים אלינו בגלל הקהילה ולאו דווקא בגלל הילדים שלהם.
<לימור סואן: חלקם באמת הורים למתבגרים ואז אנחנו מכירים אבל חלקם לא.
תמר זנדברג: מן הניסיון של כולכם, האם יש חשיבות או אפקטיביות לזה שמדובר בהורה לבן נוער מן הקהילה, שאלה חברים שלו?
<ג'וליה ניימן: כן.