GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אסא כשר: אני לא אומר שצריך לקחת את זה מן השרים, בצורה שבה אנחנו מתנהלים זה אצל השרים ולא מעלה עכשיו לערער סדרי בראשית אבל, צריך להבין שה input המקצועי פה הוא ה- input העיקרי, לא התדמיות ולא תחושות הבטן אלא הנימוקים המקצועיים לטענה שהגדר נמצאת בדיוק במקום או נמצאת במקום קצת יותר רחוק מן הדרוש.
<אסא כשר: עוד מילה אחת אני רוצה להגיד.
<אסא כשר: יש לנו בחברה הדמוקרטית בעולם, כולל בישראל, יש לנו דרך לטפל בסיכונים – שאני אקרא להם שולִיים, בלי לפגוע באף אחד.
<אסא כשר: יש לנו מכוניות, לא עולה על הדעת לאסור מכוניות אבל יש פה ושם אדם שלוקח מכונית ועולה על אנשים כדי להרוג אותם.
<אסא כשר: אנחנו לא נאסור את הנהיגה במכוניות כי בשוליים יש אנשים שמשתמשים בזה למטרות איומות ונוראות, ולכן, גם כשמדובר על ילדים, נוער, תמיד יש אפשרות שבשוליים של התמונה, אפשר להגדיר את המספר הזה, יהיו אנשים שלא ישתמשו בזה נכון, שיגלשו מן השימוש בסם אחד לשימוש בסם אחר שהוא הרבה יותר גרוע ואנחנו לכן צריכים לגרום לזה שהגדֵרות יהיו כאלה שמפריעות לגלוש אבל, אני לתומי חושב שאם אפשר יהיה לקנות את זה בסופרמרקט אז לא יקנו את זה אצל אנשים כאלה, שבהזדמנות זאת גם רוצים למכור לי הרואין ולהפוך אותי למתמכר, לנתון ליתר התמכרות.
<אסא כשר: לכן יש לנו צורה שבה אנחנו מטפלים בשוליים של הסיכון.
<אסא כשר: אנחנו לא אוסרים על הפייסבוק מפני שיש כמה אנשים שהתאבדו בגלל מה שאנשים אמרו להם בפייסבוק, לא נסגור את הפייסבוק.
<אסא כשר: אבל אנחנו צריכים לטפל בסכנה הזאת.
<קריאה: יש כאלה שחושבים שזה לא רעיון טוב.
<אסא כשר: יש סכנה.
<אסא כשר: הפייסבוק נכנס מפני שזה נכנס כמו כל דבר אחר.
<אסא כשר: אנחנו מכניסים חידושים ואנחנו יודעים שיש סיכונים בשוליים ובסיכונים ננסה לטפל, וננסה לטפל בהצלחה.
<אסא כשר: בינתיים לא טיפלנו בזה בהצלחה מסחררת אם יש כמה אנשים שהתאבדו אבל, אפשר לתקן את זה.
<אסא כשר: אפשר לתקן את זה ולכן, גם בתחום הזה, אי אפשר להסתפק בזה שנותנים לנו דוגמאות מסוכנות, מפני שדוגמאות מסוכנות יכולות להיות בשולי התמונה, ששם אנחנו צריכים לטפל, בדיוק אם אתם רוצים, זו הלוגיקה של המשטרה.
<אסא כשר: האזרח הסטנדרטי הוא אזרח שומר חוק ואנחנו רוצים שבמדינה דמוקרטית יהיה לו חופש מכסימלי, כאילו הכי הרבה שאפשר אבל יש עבריינים, בשוליים יש עבריינים והמשטרה והפרקליטות ובית המשפט ושב"ס יטפלו בהם.
תמר זנדברג: קודם כל תודה רבה פרופ' כשר, על ההשתתפות ועל הדברים המעניינים ומאירי העיניים, שהם נמצאים במצע של הרבה מאוד מן הדיונים שמתקיימים ושעוד יתקיימו.
תמר זנדברג: אני יוצאת מכאן עם תחושה שאנחנו נמצאים במצב המתנה, במצב שאני יכולה להגדיר אותו במונחים שלי – לקראת שינוי, כאשר פחות או יותר ברור לנו, גם לאלה שמסכימים וגם לאלה שלא מסכימים, גם לאלה שאוהבים את השינוי ולאלה שלא אוהבים את השינוי, שעומד להתרחש שינוי, והשינוי הזה הוא שינוי מדיניות שהוא לא יתרחש באופן 'זוחל' ו'מתחת לרדאר' אלא בצורה מוצהרת ובצורה שהיא תהיה מדווחת לציבור, בצורה שקופה, ואנחנו עסוקים כרגע בין היתר בניסיונות לקפוץ אל עבר תכנון השינוי הזה ואיך הוא ייראה ומה התוכן שהוא יכיל, איזה סכנות הוא טומן בחובו, איך צריך להיזהר מן הסכנות האלה ואיך לתכנן את השינוי הזה כך שהוא באמת יפיק את התועלת אם הוא צריך להפיק תועלת, או לפחות שהוא לא יטמון בחובו נזק אם הוא רק שינוי נייטראלי שאין סיבה לאסור אותו.
תמר זנדברג: אני אומרת את זה גם בהקשר הרפואי, אנחנו באמת עוצרים את נשימתנו, לא סתם אמרתי, אנחנו באמת עוצרים את נשימתנו לקראת השינוי הזה, - - -
<קריאה: החולים, זה יותר חשוב.
תמר זנדברג: אז אנחנו עוקבים אחרי הנושא הזה באופן רצוף, גם בוועדה הזו וגם בשילוב ועדת הבריאות של הכנסת, יש דיון שהוא כבר קבוע, אנחנו באמת עוצרים את נשימתנו לקראת השינוי הזה, אני לא אומרת סתם ובאמת מעניין אותנו איזה תוכן הוא יקבל.
תמר זנדברג: קיבלנו ממך שוב אות אותם עקרונות שכבר שמענו עליהם ואופן היישום שלהם הוא מאוד מאוד מעסיק אותנו ואנחנו כמובן ניכנס אליו.
תמר זנדברג: אותו הדבר לגבי השינוי החברתי, שאולי נוגע ליותר אנשים, גם לנו כחברה ולעקרונות הדמוקרטים – כמו שציין פרופ' כשר, העקרונות הפליליים, העקרונות החינוכיים, העקרונות ההסברתיים, הטיפוליים ובמובן הזה, אני חושבת שהדיון שקיימנו היום בעצם עוזר לנו לקבל כמה מושכלות יסוד, שהן ממש בבסיס הדיון לעתיד לבוא.
תמר זנדברג: אני באמת יוצאת מכאן עם תחושה שכל הדבר הזה מהווה חומר לאותם קובעי מדיניות בכירים, לממשלה, לשרי הממשלה ובראשם השר לביטחון פנים שמוביל את המדיניות בנושא.
תמר זנדברג: עינינו נשואות למוצא פיהם ואנחנו כוועדה גם עוקבים אחרי הנושא, יש לנו את העמדה שלנו, האישית של כל אחד מחברי הועדה, שלי כיושבת ראש הועדה ואנחנו באמת מצפים לראות שינוי מדיניות בנושא הזה די בקרוב, באיזה אופן שלא יהיה ושלא יתוכנן.
תמר זנדברג: אני אגב נוטה להניח שהוא יהיה הדרגתי בצורה כלשהי.
תמר זנדברג: כך זה נראה לי מניסיון אבל, - - -
<קריאה: שיהיה - - -
תמר זנדברג: תראה, הוא קורה, הוא קורה.
תמר זנדברג: הוא יכול, אתה יודע, אני אגיד לך משהו, אם הוא לא יקרה, או אם אנחנו נלך אחורה, אנחנו רק נביא לזה שבאיזשהו רגע הוא יישבר והוא יקרה יותר מהר ובאופן יותר פתאומי ובלתי נשלט.
תמר זנדברג: זה מניסיוננו עם מדיניות חברתית.
<קריאה: זה קושר את זה - - -
תמר זנדברג: אני כרגע לא קושרת, תראי, משפט סיכום, אני אגיד לך משהו, עמדתי האישית היא שהדברים קשורים יותר ממה שזה נראה ואת יודעת למה?
תמר זנדברג: כי לגבי בן ודנה, נוצר פה איזשהו קונצנזוס: בטח, כולנו בעד הטיפול הרפואי ואם שמת לב אז כל אחד מן הדוברים גם אלה שבעד וגם אלה שנגד התחיל את דבריו: "אנחנו, בטח", "אנחנו, ברור", "אנחנו בעד הרפואי" רק מה, יש חולים שבינתיים סובלים ונמנע מהם.
תמר זנדברג: למה נמנע מהם?
תמר זנדברג: בגלל החשש מפני העישון החברתי.
תמר זנדברג: בגלל החשש מן הזליגה והשימוש הלא ראוי בקרב חולים אחרים, כל מיני דברים כאלה.
תמר זנדברג: אלה הסיבות שאנחנו שומעים.
תמר זנדברג: אנחנו לא שומעים - - -
<קריאה: הדברים מתחילת הדיון - - -
<יובל לנדשפט: ממש לא קשור.
<יובל לנדשפט: תמר, את טועה, אני חייב לומר פה.
תמר זנדברג: זה הרושם שלי - - -
<יובל לנדשפט: השיקולים הם שיקולים רפואיים ענייניים בלבד.
<קריאה: כך אתה רואה את זה, יובל - - -
<יובל לנדשפט: אין קשר בין לגליזציה ל - - -
תמר זנדברג: אני לא רואה, עם כל הכבוד, אני, יובל, רק שניה, אני אבהיר את דבריי, אני לא רואה את משרד הבריאות נעמד על הרגליים האחוריות כשומר סף עם שום תרופה אחרת שתחת אחריותו, ואני לא רואה את המשרד לביטחון פנים מביע עמדה בנושא שום תרופה אחרת ובנושא שום טיפול רפואי אחר, למה?
תמר זנדברג: למרות שאנחנו כאן קיימנו דיונים על התמכרויות לתרופות מירשם, על זליגה של חומרי הרדמה מחדרי ניתוח, לא ראיתי את המשרד לביטחון פנים כל כך מעורב ולא שמעתי אף שר בריאות אומר בנוגע לשום טיפול רפואי אחר, שהוא צריך לקבל את עמדת המשרד לביטחון פנים טרם החלטתו בנושא שבתחום משרדו.
תמר זנדברג: כי - - -
<קריאה: כי זה עדיין חוק.
תמר זנדברג: בסדר, אבל זאת הנקודה שלי.
תמר זנדברג: סליחה, נכון, גם תרופות אחרות מכילות סמים, זו מידה לא קטנה של היתממות לטעון שבגלל שהוא בפרק של נספח א' ולא של נספח ב', אז בגלל זה המשרד לביטחון פנים לא מעניין אותו וזה רק משרד הבריאות.
תמר זנדברג: כן, יש קשר בין הדברים.
תמר זנדברג: החשש - - -
<קריאה: המקצועית - - -
תמר זנדברג: מאה אחוז, אנחנו יושבים פה רבות מאוד עם משרד הרווחה, אנחנו מטפלים פה בנושא ההתמכרויות, התחלואה הכפולה, השימוש, הכול מטופל כאן בוועדה ובצורה מאוד מאוד סדורה, רובכם לוקחים חלק בדיונים.
תמר זנדברג: בנושא הזה, הטיפול הרפואי בקנאביס לא מוכר ככזה או לא מוכר ככזה באופן מלא, לא רק מסיבות רפואיות-מדעיות-מחקריות אלא בגלל סיבות היקפיות שקשורות למדיניות החברתית ולסיבות פליליות.
תמר זנדברג: זאת עובדה, אי אפשר להתווכח עליה.
תמר זנדברג: אני חושבת שכן הדברים הולכים לכיוון אחד ומתקדמים בכיוון אחד, כי אם נסיר את הסטיגמה החברתית ונקדם את הגבלת החופש – כמו שקרא לזה פרופ' כשר במידה הראויה, אז אולי נגלה שהשימוש הרפואי הזה הוא לא כל כך מסוכן כמו שחשבנו.
תמר זנדברג: וההגבלות עליו צריכות להיות מושמות במידה כזאת ולא במידה אחרת.
תמר זנדברג: ולכן הדברים כן קשורים אבל, לצורך הפרקטי של קידום המתווה הרפואי לעומת קידום הדיון החברתי – ואני כרגע מפרידה בין הדברים, וכאן בעבודת הועדה אנחנו נקדם אותם לחלוטין בנפרד.
תמר זנדברג: לא, לא, איתן, הישיבה נעולה כבר באיחור.
תמר זנדברג: הישיבה נעולה, תודה לכולם ולהשתמע.
תמר זנדברג: מתכבדת לפתוח את ישיבת ועדת הסמים והאלכוהול של הכנסת.
תמר זנדברג: אנחנו בדיון מהיר שיזמה חברת הכנסת שָרֵן השכל ואני מודה לך על זה, תודה, גם על היוזמה וגם על הגמישות בקביעת המועד.
תמר זנדברג: נמצא אתנו גם חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.
תמר זנדברג: אני מעבירה את רשות הדיבור לשרן השכל שתציג את הנושא ולאחר מכן נציגי הערים – שהם נושא הדיון, בבקשה.
שרן השכל: קודם כל תודה רבה שהסכמת לערוך את הדיון הזה.
שרן השכל: לי זה היה מאוד חשוב מן הבחינה של קודם כל, הנגיעה בנושא של נוער בסיכון, נוער שמשתמש בסמים, אנחנו מדברים על זה הרבה בוועדה, תמר, לך זה חשוב, את מעלה את זה הרבה פעמים.
שרן השכל: יש גם את הנושא של התדרדרות של בני נוער לסמי- פיצוציות וכל הדברים האלה.
שרן השכל: ובתוך כל הנושא הענק הזה לגבי החקיקות שהעברנו בכנסת, למשל, שהם לא יוכלו לשבת בגנם ציבוריים, אז אחרי ישיבה שהייתה לי ביחד עם הועדה למלחמה בסמים בהוד השרון, אנחנו מגלים שהנושא הזה לא נפתר על ידי כך שהם לא יושבים בגינות ציבוריות, אלא פשוט עובר למקום אחר.
שרן השכל: מעבר לכך שאנחנו מדברים פה על הנושא של נוער וסמי פיצוציות וסמים, התוודעתי לתופעה של נוער שמקיים מסיבות טבע ומשתכרים ומשתמשים שם גם כן בסמים, שמעתי שבאזור הוד השרון התופעה מאוד נרחבת.
<קריאה: טבע?
<קריאה: מעט מאוד נשאר.
<קריאה: ירקון, גם על הירקון, זה ממש על הגבול.
שרן השכל: זה בין הוד השרון לבין פתח תקווה.
שרן השכל: ובאמת, בתחום הזה – שבעצם הבנתי שהמשטרה והעירייה לא יכולות לעשות בו הרבה, ההורים התגייסו למאבק והם בעצם משמשים איזושהי יד מלווה ומדריכה, שיושבת שם עם בני נוער, דואגת שהם לא יגיעו למצב כמו למשל אשפוז בבית חולים.
שרן השכל: אפשר לראות שהם הורידו את האחוזים של בני נוער שמאושפזים בבית החולים "מאיר" שהוא באזור שם, ובעצם, יש לטפל בבעיה יותר עמוקה שהיא המודעות של ההורים לנושא הזה.
שרן השכל: ההורים לא מודעים לזה אז היה לי חשוב לבוא ולערוך דיון ביחד עם הרשות למלחמה בסמים, עם משרד הפנים, עם המשטרה, להציג את המודל הזה של סיירות הורים, גם ברמה המקומית וגם ברמה הארצית ולראות איך אנחנו באמת יכולים להרחיב את הפעילות הזו, מה הם בעצם עושים ואיך אנחנו יכולים להעלות את זה למודעות אצל הורים, כי שמה בעצם הם יכולים למנוע את זה מן הבסיס.
שרן השכל: אז אני אעביר אולי את רשות הדיבור קודם כל לחברי המועצה של הוד השרון, כדי להציג את ה-case שלהם ואז נמשיך הלאה.
תמר זנדברג: תודה, אני רק רוצה לומר שנמצאים אתנו גם נציגים מראשון לציון.
תמר זנדברג: אני התארחתי בישיבה של הועדה למלחמה בסמים בראשון לציון וראיתי גם שם פעילות בנושא.
<קריאה: אני מהרשות למלחמה בסמים, אני מייצגת את ראשון לציון, שלא הגיעו.
<קריאה: יש גם מרחובות.
תמר זנדברג: רחובות וקרית גת.
תמר זנדברג: אז אנחנו נפתח עם הוד השרון כי הם היו ה'טריגר' של חברת הכנסת השכל לדיון, אבל מיד אחר כך נשמע את הנציגויות של כל הערים שנמצאים כאן ואחר כך נשמע את משרדי הממשלה ושאר הנציגים.
<נדב דואני: אני חושב שיש - - -
תמר זנדברג: רק אם אפשר, מי שמדבר, שם ותפקיד לפרוטוקול.
<נדב דואני: נדב דואני, אני חבר מועצת העיר הוד השרון, יושב ראש הוועדה למאבק בסמים ובאלכוהול.
<נדב דואני: תיכף החברים שלנו יציגו את המצגת, רק צריך להעלות אותה אם אפשר, מצגת של הוד השרון, אני רואה את של ראשון לציון, אם אפשר להעלות אותה.
<נדב דואני: תודה רבה.
תמר זנדברג: מנהלת הועדה תדאג למצגת של הוד השרון בזמן שאתה תפתח.
<נדב דואני: מתוך היכרות קצרה – אני נמצא שנתיים בתפקיד שלי כיושב ראש הועדה, המודל של הוד השרון הוא מודל של מאבק בסמים ואלכוהול, המודל של סיירת הורים, סליחה, הוא מעט שונה.
<נדב דואני: הוא לא נמצא תחת המשמר האזרחי, הוא לא נמצא תחת "מצילה", אלא הוא נמצא תחת האגף לשירותים חברתיים והם עובדים בשיטה אחרת.
<נדב דואני: הם לא עובדים בשיטה של אכיפה אלא יותר בשיטה של הסברה, הם מסיירים, אני מאמין שלא כל הסיירות עושות את אותו הדבר אבל הם מסיירים במוקדי הפעילות של בני הנוער, במוקדי ההתכנסות שלהם, במוקדי הבילוי שלהם ואני אתן דוגמה פשוטה.
<נדב דואני: אם יש מסיבה אז הם פוגשים אותם בנקודת האיסוף באוטובוסים, אחר כך הם מגיעים ופוגשים אותם בכניסה למסיבה, הם מלווים אותם, מסבירים להם, ובחיוך ובסבר פנים יפות הם מצליחים – לא נגיד לטפל בתופעה, אבל אולי לגרום לנוער לחשוב רגע לפני שהם שותים ואנחנו רואים שזה עובד.
<נדב דואני: זה עובד.
<נדב דואני: לא רודפים אחריהם ושופכים להם את הבקבוקים של האלכוהול, כי הם שותים, מה לעשות, הם בני נוער, הם ישתו, הם רוצים להתנסות, הם רוצים לעשות את מה שאסור לעשות והסיירת בהוד השרון באמת הצליחה, בגישה אחרת, בסבר פנים יפות, בלי – יש לי המון כבוד לשוטרים אבל, בלי מדים אלא עם חולצה כתומה, נחמדה, וחיוך, לבוא ולדבר עם הנוער שלנו ולהעביר להם מסר אחר ולהגיד: אנחנו כאן בשבילכם, אנחנו כאן דואגים לכם.
<נדב דואני: ולעשות המון המון הסברה והסברה להורים, להגיד להורים: תתעוררו, הילדים שלכם שותים אלכוהול, הילדים שלכם יוצאים בעשר, באחת עשרה בלילה מן הבית, הם הולכים למסיבה והם שותים.
<נדב דואני: הם שותים אלכוהול גם אם אתם לא יודעים מזה, גם אם אתם לא מכירים בבעיה הזאת ואני זוכר שבפעם הראשונה, לפני חמש שנים בערך, עשיתי סיור איתם, בסביבות שלש לפנות בוקר, ראיתי בנות בהוד השרון, בנות שלוש עשרה, בנות שתים עשרה-שלוש עשרה שיכורות ברחוב, זה היה מזעזע.
<נדב דואני: בכיכר הכי מרכזית, בכיכר מגדיאל, הבנות היו שיכורות ואני חייב להודות, כאבא לשתי בנות קטנות מאד, פשוט הזדעזעתי.
<נדב דואני: אמרתי: רגע, לאן אנחנו נגיע?
<נדב דואני: אם היום אנחנו נמצאים פה אז איפה אנחנו נהיה בעוד עשר שנים כשהבנות שלי יהיו יותר גדולות, כשהבנות של כולנו יהיו יותר גדולות, וזה לא רק בנות כי זה גם בנים, אין ספק.
<נדב דואני: ולכן ביקשתי גם מחברת הכנסת השכל להגיע לוועדה ולשמוע.
<נדב דואני: אני שמח שחברת הכנסת זנדברג הייתה גם בראשון לציון ונחשפה למודל של סיירת הורים.
<נדב דואני: הם יציגו כרגע את המצגת שלהם ואני חושב שבסוף אתם תראו שאחת המסקנות שלנו היא הסברה.
<נדב דואני: הסברה והסברה להורים.
<נדב דואני: כולנו מכירים את הקמפיינים של "צא לטבע ואל תקטוף", "מקליקים מאחור", "אם שותים לא נוהגים", "החבר של החבר של החבר", אלה קמפיינים מלפני עשרים שנה – חלקם, הם עדיין משפיעים, עדיין יש להם אימפקט והם נותנים את אותותיהם, ואני חושב שצריך גם קמפיין בנושא שתיית אלכוהול שממוקד בהורים: שימו לב, הילדים שלכם שותים.
<נדב דואני: אני מנסח את זה מאוד בומבסטי ולא נעים אבל, "הילדים שלכם שותים, שימו לב לזה, רק תדעו שזה קיים", אני חושב שזה יוכל לעזור לטפל בתופעה.
תמר זנדברג: הנה המצגת, אני רואה שהיא כבר - - -
<נדב דואני: אסור לשכוח שזה מחשב של הכנסת וזה לוקח זמן.
<קריאה: זה מחשב של הרשות.
<נדב דואני: אה! זה מחשב של הרשות?
<נדב דואני: לכנסת זה לוקח זמן.
<עמיחי שלומי: אני רק אעביר את המצגת.
<בת שבע פנחסוב: אוכל להעביר אותה עבורך אם אתה רוצה.
<עמיחי שלומי: שלום לכולם.
<עמיחי שלומי: שמי עמיחי שלומי, אני יושב ראש סיירת הורים בהוד השרון.
<עמיחי שלומי: תודה על הזמן ועל כינוס הישיבה הזאת, היא מאוד חשובה.
<עמיחי שלומי: אני אציג.
<עמיחי שלומי: אז על מה אנחנו נדבר?
<עמיחי שלומי: סקירה מאוד קצרה על סיירת הורים בהוד השרון, על עבר והווה, הסיירת עברה איזשהו שינוי.
<עמיחי שלומי: אני אדבר על – נקרא לזה פרויקט מסיבות הנוער, על איזשהו פתרון שאנחנו בנינו בעקבות תופעה שראינו במסיבות של בני נוער בעיר.
<עמיחי שלומי: דיבר על זה גם נדב וגם חברת הכנסת השכל סיפרה על זה.
<עמיחי שלומי: אחר כך נדבר על בעיה שקימת היום בהוד השרון – ואנחנו יודעים שלא רק בהוד השרון אלא בעוד מקומות, שהיא מה שנקרא מסיבות בבתים ריקים, שאנחנו מאמינים שזה, יש איזושהי קריאה פה, שהיא ארצית, לנסות למצוא איזשהו פתרון.
<עמיחי שלומי: אז זה קצת רקע.
<עמיחי שלומי: רוב הסיירות בארץ עובדות תחת גופים שונים, דיברתם על זה קודם, יש כל מיני שיטות של איך לעבוד, יש גופים אוכפים, אנחנו לא אוכפים, כל אחד ושיטתו - - -
<קריאה: כל סיירות ההורים בארץ, אנחנו ניתן לך את החוברת, אף אחת מהן לא אוכפת.
<עמיחי שלומי: ברעננה אני אגיד לך בוודאות שהם אוכפים, ישבתי עם יושב הראש ואני אומר, יש ויש.
<קריאה: לא, ואתה לא יודע.
<נדב דואני: בואו, תמשיך בבקשה.
<עמיחי שלומי: סיירות הורים עובדות, עוד פעם, יש איזושהי מדיניות שהיא מוגדרת על ידי הגוף שמתווה איזושהי מדיניות, מה שנקרא מדיניות מוכתבת מלמעלה ויש סמכויות אכיפה.
<עמיחי שלומי: בהוד השרון המתכונת היא ייחודית, הסיירת בהוד השרון הוקמה בערך לפני עשר שנים, היא עובדת יחד עם האגף לשירותים חברתיים, אנחנו עובדים במדיניות של השפעה בלבד, אין לנו שום סמכויות אכיפה ואנחנו לא רוצים אותן.
<עמיחי שלומי: הדבר הכי פשוט, אם רואים נער עם אלכוהול אנחנו לא רוצים לקחת אותו, לשפוך לו את האלכוהול או להזמין את ההורים, זאת לא הכוונה שלנו, אין גם סמכות אבל זאת לא הכוונה שלנו לעשות ומאוד חשוב, אנחנו פועלים בעצמאות מלאה.
<עמיחי שלומי: יש גרעין לסיירת, הגרעין מתווה את המדיניות.
<עמיחי שלומי: הגרעין למעשה קובע מה יהיה, מה תהיה מדיניות הסיירת.
<עמיחי שלומי: יש לנו המון נושאים שאנחנו קובעים לעצמנו איזה פרויקטים להתמקד בהם, זה הכול פעילות של הגרעין.
<עמיחי שלומי: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם האגף לשירותים חברתיים, יש רכזת, עובדת סוציאלית קהילתית מן האגף, היא אחראית על כל העבודה עם מימשקים עירוניים, תכניות הכשרה, מיפוי צרכים ואני מתפקד בתור יושב ראש הסיירת, אני עובד מול המתנדבים בסיירת וגם אחראי על הגרעין.
<עמיחי שלומי: לגבי האלכוהול.
<עמיחי שלומי: אלכוהול למעשה, כך אנחנו רואים את זה, יש שני מישורים להתמודד עם אלכוהול.
<עמיחי שלומי: יש דבר ראשון מה שנקרא צמצום השימוש באלכוהול בקרב בני הנוער.
<עמיחי שלומי: בני הנוער שותים, אני לא אגיד מספרים כי כל מה שניסינו ללמוד ושמענו מן המספרים לנו לא ברור, אבל, מה שאני אומר בוודאות הוא שבני הנוער שותים ובאחוזים גבוהים מאוד, שזו בעיה אחת.
<עמיחי שלומי: בעיה שניה היא טיפול בסיכונים שכרוכים באלכוהול, מה שנקרא שתיית בולמוס, שזה מספר שעות או פרק זמן קצר שגורם להרבה בני נוער ליפול.
<עמיחי שלומי: שכרות, אלימות, אלימות מינית, אלו התופעות הנילוות.
<עמיחי שלומי: בהוד השרון הסיירת מתמקדת יותר בטיפול בסיכונים.
<עמיחי שלומי: לא בגלל שאנחנו חושבים שהדבר הראשון לא חשוב אלא שאנחנו לא חושבים שלנו יש את הכלים למנוע.
<עמיחי שלומי: יש גופים רבים בארץ שמתמודדים עם זה בכל מיני דרכים, אנחנו מתמקדים בטיפול בסיכונים ושם אנחנו מצליחים להגיע להישגים.
<עמיחי שלומי: "מי הזיז את הגבינה שלי?" כשאני הצטרפתי לסיירת הורים הסתובבנו בגינות, היו המון בני נוער בגינות, אלכוהול, ניגשנו, דיברנו, השפענו, בשנים האחרונות אנחנו רואים לאט לאט שבני הנוער כבר לא בגינות, אבל הבעיה לא נעלמה.
<עמיחי שלומי: אותן תופעות של אלכוהול פשוט נכנסו לבתים, לחצרות, לא ראינו כבר את בני הנוער ואנחנו, כשהחלטנו, שינינו את הפוקוס, יצרנו קודם כל תהליך מסודר של טיפול במסיבות שעליו אני ארחיב והגברנו את השיח עם בני הנוער.
<עמיחי שלומי: אנחנו חושבים שהדבר הכי חשוב שצריך לעשות היום הוא הגברה של מודעות הורים.
<עמיחי שלומי: יש המון הורים – לפחות בהוד השרון, שלא מספיק מודעים למה שקורה עם הילדים שלהם.
<עמיחי שלומי: נדב אמר את זה קודם.
<עמיחי שלומי: הם לא מבינים שכשהילד הולך למסיבה וההסעה יוצאת בתשע וחצי, אז הם לא מבינים שכשהילד יוצא בשמונה וחצי מן הבית הוא הולך קודם לשתות, כי במסיבה אין אלכוהול, ואחר כך הוא מגיע שיכור למסיבה.
<עמיחי שלומי: הם לא מבינים את זה, הם לא עושים עם הילדים את השיח ואני אדבר גם על הנושא של הבתים הריקים.
<עמיחי שלומי: הורים לא מספיק מבינים, לא מספיק מדברים עם נוער על מה שקורה שם.
<עמיחי שלומי: יש לנו גרעין מאוד פעיל, יש לנו מעל 700 חברים בפייסבוק, אנחנו יצרנו בחודשים האחרונים שיתוף פעולה עם סיירות הורים מכפר סבא ורעננה.
<עמיחי שלומי: גילינו שיש מסיבות אזוריות שכוללות בני נוער ממספר ישובים באיזור ואנחנו מנסים ליצור איזשהו שיתוף פעולה כדי שנגיע, יחד, למסיבות האלה ונטפל בבני הנוער, כי מה שגילינו כשהגענו למסיבות האלה היה נוער מנתניה, מרעננה, מכפר סבא וקצת הרגשנו לא בנוח שאנחנו מטפלים, אז בנינו סיירות נוספות כדי ליצור שיתוף פעולה והשיתוף הוא – מה שנקרא, בחיתוליו.
<עמיחי שלומי: עכשיו אדבר על בעיית השיכרות במסיבות.
<עמיחי שלומי: אני אדבר כרגע על מסיבות חוקיות שפועלות, שנמצאות במועדונים עם רישיון, שבעלי המועדון מקפידים על החוק והכול.
<עמיחי שלומי: אני לא מדבר על מסיבות טבע שהן סיפור בפני עצמו.
<עמיחי שלומי: בהוד השרון יש מסיבות כאלו מספר פעמים בשנה.
<עמיחי שלומי: כמו שאמרתי, בני נוער רבים "מתדלקים" לפני המסיבה, שותים, הם חייבים להיות מה שנקרא "להשתכרר", הם לא מסוגלים כנראה ליהנות בלי אלכוהול.
תמר זנדברג: האם המסיבה במועדון?
תמר זנדברג: במתנ"ס?
<עמיחי שלומי: זו מסיבה, זה מועדונים, תכל'ס אלה איזשהם האנגרים שנסגרו לטובת זה, מסיבה במקום שפועל ברישיון מלא - - -
תמר זנדברג: מי עורך את המסיבה?
תמר זנדברג: מסיבה פרטית?
<עמיחי שלומי: לרוב, את רוב המסיבות עורכים יזמים, בני נוער שהם היזמים, הם יוצרים קשר עם בעל המקום, הם יוצרים קשר עם חברת ההסעות, הם עושים את הכול.
<עמיחי שלומי: דרך אגב, בהוד השרון יש פרויקט מאוד יפה שתיכוניסטים מארגנים את המסיבות האלה ומן הרווח מן המסיבות הם מארגנים לעצמם את נשף הסיום של י"ב.
<עמיחי שלומי: לא עושים את זה לטובת רווחים כספיים, אני מניח שיש את זה בעוד מקומות.
עבדאללה אבו מערוף: סליחה על השאלה, "יש סיבה למסיבה" מה שנקרא?
עבדאללה אבו מערוף: סתם, ככה, בא להם לעשות?
<קריאה: בילוי, בילוי ימי שישי.
<עמיחי שלומי: תראה, כרטיס למסיבה כזאת עולה משהו כמו שמונים שקל, אז הם לא יכולים להרשות לעצמם המון.
<עמיחי שלומי: יש בחופשים, בסוכות, בחנוכה, בפורים יש מסיבה.
<קריאה: כל סוף שבוע.
<עמיחי שלומי: המסיבות הסגורות?
<עמיחי שלומי: הגדולות?
<עמיחי שלומי: הם לא יכולים להרשות לעצמם כל סוף שבוע כי זה שמונים שקל כרטיס.
<עמיחי שלומי: אם זה היה זול אז זה היה הרבה יותר.
<עמיחי שלומי: דרך אגב, בקיץ יש את המסיבות שטח, שהן הרבה יותר זולות כי הן בפני עצמן והן בתדירות יותר גבוהה.
<עמיחי שלומי: בקיצור, אז מה שאנחנו רואים, בני נוער לא יודעים לשתות, לא יודעים לשתות, אנחנו ראינו אותם, אם זה במתחם ההסעות, החלק הקטן במתחם ההסעות כבר החל, אלו התופעות שנתקלנו בהן.
<עמיחי שלומי: הם מגיעים למסיבה, בעלי המועדונים מאוד מאוד מקפידים שלא יהיה אלכוהול במסיבה, מאוד מקפידים שלא יהיה אלכוהול ומקפידים שלא תהיה אלימות, אז זה מצוין.
<עמיחי שלומי: מה שקורה זה שעומד סלקטור בכניסה, מגיע הילד, הסלקטור מסתכל, רואה שהילד נראה לו שיכור, אומר לו: אתה לא נכנס.
<עמיחי שלומי: ואז הילד פשוט זרוק מחוץ למתחם המסיבה, זה יכול להיות כמו עכשיו בחנוכה, שהיתה מסיבה - - - אבל בעבר, בקור, זרוק בחוץ שיכור, אם יש גשם אז הוא שוכב בבוץ, זה מה שהיה, תופעות שקרו.
<עמיחי שלומי: יכול להיות גם מקרה שני, שילד, מה שנקרא האלכוהול עוד לא השפיע עליו, הוא נכנס למסיבה, מתחיל לרקוד ואז האלכוהול מתחיל להשפיע עליו והוא נופל במסיבה.
<עמיחי שלומי: באים המאבטחים, מוציאים אותו החוצה, תחכה בחוץ.
<עמיחי שלומי: ואז, בסוף המסיבה, כשהחברים שלו נוסעים הביתה, הם לוקחים אותו אתם, הם גם לא מודיעים כמובן להורה שלו שהוא שתה, אז אחר החברים לוקח אותו לישון אצלו בבית, בתקווה שבבוקר הוא מגיע הביתה.
<עמיחי שלומי: אלה מקרים שהיו בעבר בהוד השרון, של מה שנקרא אובדן שליטה עצמית.
<עמיחי שלומי: דבר שני שראינו, מתחם ההסעות: מגיעים לשם שמונה מאות בני נוער, לאיזה מגרש חניה של תיכון, אוטובוסים יוצאים משם, מוציאים את הילדים, מתמרנים, הייתה סכנה מאוד גדולה שאוטובוס יעלה על איזה ילד, עזבו את השיכורים, מה שנקרא המבוסמים, שמתלהבים וכל זה, הילדים שמה משתוללים, רוצים מהר לעלות לאוטובוס, להגיע מהר למסיבה, היה מתחם עם ממש סכנה תעבורתית, שאוטובוס יעלה שם על איזה ילד.
<עמיחי שלומי: מה שסיירת הורים יזמה, בשיתוף עם הנהגת הורים בעיר ועם - - -
תמר זנדברג: רק אם אתה יכול לחתור לסיום?
<עמיחי שלומי: חמש דקות אני מסיים.
תמר זנדברג: חמש זה הרבה.
<עמיחי שלומי: שלש דקות, שתי דקות, אז אני אגיד בקיצור.
<עמיחי שלומי: יצרנו איזשהו מודל שבו בעצם כל השותפים למסיבה פועלים להקטין את הסיכונים.
<עמיחי שלומי: זה המארגנים שהוציאו הודעות לילדים לא להשתכר, גורמי הביטחון בעירייה הגיעו ודאגו למתחם מסיבה פתוח.
<עמיחי שלומי: בקיצור, יצרנו איזשהו מודל.
<עמיחי שלומי: אנחנו גם מגיעים למתחם המסיבה וגם למתחם ההסעות, תעברי אל השקף הבא כי אנחנו קיצרנו, חד-משמעית אנחנו רואים ירידה בכמות השיכורים.
<עמיחי שלומי: אנחנו לא מסוגלים, כמו שאמרתי, למדוד אלכוהול, שתיה וזה אבל, כמות שיכורים במסיבות בוודאות יש, מתחם הסעות הפך להיות פתוח, למסיבה האחרונה שהייתה בחנוכה, תוך שעה כל הילדים נעלמו, בלי שום סכנות, והכי חשוב, נוצר שיח עם בני הנוער.
<עמיחי שלומי: אנחנו מסוגלים לדבר עם בני נוער, להסביר להם, אנחנו פוגשים נוער במתחם ההסעות ואומרים לו: תקשיב, אין טעם שתיסע, אבא שלך יכול לאסוף אותך מן המתחם, ילדים מקשיבים ולא יוצאים.
<עמיחי שלומי: וזה הישג מאוד גדול.
<עמיחי שלומי: זהו.
<עמיחי שלומי: לגבי בתים ריקים ופה שני שקפים אחרונים.
<עמיחי שלומי: מה זה בית ריק?
<עמיחי שלומי: בית ריק זה כשהורים יוצאים לסוף שבוע, למשל, עוזבים את הבית, הילד מזמין אליו חברים הביתה, המון פעמים יש אלכוהול במסיבות האלו, הוא מזמין אליו ששה שבעה חברים, יש אלכוהול, עם כל הבעיות של האלכוהול, אנחנו כמובן כסיירת הורים אין לנו שום יכולת להיות שם, זה בית פרטי של אנשים, והורים, הרבה פעמים הורים לא מתמודדים עם זה טוב, לצערנו.
<עמיחי שלומי: יש את ההורים שמעלימים עין, לא נוח להם להתמודד עם הילד ולהגיד לו: אני לא מוכן.
<עמיחי שלומי: גם "הילד הוא חצי חבר שלי" וכל זה.
<עמיחי שלומי: יש את ההורים בצד השני, שהם כל כך לחוצים מזה שהם "שוטרים" והם רבים עם הילדים שלהם ואז הילד ישתה לא בבית אלא במקום אחר.
<עמיחי שלומי: במקום שיהיה שיח פשוט עם הילד, להסביר לו את הסכנות, לבקש ממנו וזה.
<עמיחי שלומי: אין את זה.
<קריאה: ומה הפתרון שעולה?
<עמיחי שלומי: יפה, ומה הפתרון המוצע.
<עמיחי שלומי: אנחנו חושבים – ופה זו בקשה שלנו, מה שנקרא, - - - מהוועדה, אנחנו חושבים שצריך בנושא של בתים ריקים איזשהו פתרון ארצי.
<עמיחי שלומי: קודם כל, הסברה.
<עמיחי שלומי: אנחנו יודעים שיש פרויקטים של הסברה שעובדים מאוד יפה, גם בקרב הורים וגם בקרב בני נוער.
<עמיחי שלומי: צריך לחשוב איך - - -
<עמיחי שלומי: על בתים ריקים.
<קריאה: קיים ברמת השרון.
<עמיחי שלומי: יפה מאוד, מעולה אז אנחנו מאוד שמחים כי זה דבר שבהוד השרון הוא מאוד חסר.
<עמיחי שלומי: אנחנו מנסים ולא מצליחים.
<עמיחי שלומי: זה דבר ראשון.
<עמיחי שלומי: דבר שני, לוודא שהחקיקה מתאימה.
<עמיחי שלומי: אנחנו לא משפטנים ולא יודעים.
<עמיחי שלומי: קראנו קצת, יש את חוק האלכוהול, אנחנו לא בטוחים שחוק האלכוהול מכסה גם מקרים של אלכוהול בבתים פרטיים.
<עמיחי שלומי: - - -
<קריאה: מהו חוק האלכוהול?
<שבתאי גרברצ'יק: חוק המאבק בתופעת השכרות.
<עמיחי שלומי: אנחנו לא בטוחים.
<עמיחי שלומי: היה דיון שלנו בגרעין ואמרנו, תקשיבו: לא נגיד מה כן ומה לא, רק נוודא - - -
<שבתאי גרברצ'יק: הוא לא, הוא למרחב הציבורי בלבד.
<עמיחי שלומי: יפה, אז הבנו נכון.
<עמיחי שלומי: אז פה יש גם איזושהי בעיה ועוד פעם, זה לא אנחנו, צריך לחשוב, אם רוצים, לשנות - - -
<דורון מירנקר: רק אולי לחדד את הנקודה, אם הילד שלי נגיד, - - -
<דורון מירנקר: דורון מירינקר, מן הגרעין של הוד השרון.