GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עידו כץ: אני קודם כל רוצה להתייחס לשאלה ששאלת לגבי הנושא הזה אם יש ברפואה עוד לכאורה מגבלות אדמיניסטרטיביות ש - - -
תמר זנדברג: לא, לא, רגע, אני רוצה גם למקד אותך.
תמר זנדברג: אתה כאן כנציג משרד הביטחון וספציפית אגף השיקום, שהוא באמת מאד מאד רלבנטי לנושא.
תמר זנדברג: אני רוצה לשאול אותך קודם כל מה ההיכרות שלכם עם הטיפול בקאנביס.
תמר זנדברג: קודם כל אולי ממש במילה, אם אתה יכול להקדים באופן כללי עם תופעת הפוסט טראומה בקרב חיילים.
תמר זנדברג: דבר שני, עם הטיפול הרפואי בקנאביס בקרב חיילים שמטופלים אצלכם באגף השיקום ואיך אתם רואים את הטיפול הזה מהניסיון שלכם אם זה עם החיילים המשוקמים שאתם רואים וכו'.
<עידו כץ: אוקיי.
<עידו כץ: אז יש היום באגף השיקום בגדול, אני לא נותן מספרים מדויקים, כ-6,000 פגועי נפש, שמהם - - -
תמר זנדברג: מתוך כמה סך הכל מטופלים על ידי אגף השיקום?
<עידו כץ: סך הכל מטופלים על ידי אגף השיקום 57,000 נכי צה"ל, מהם כ-6,000 מוכרים כפגועי נפש, ומהם כ-3,500 מוכרים בגין PTSD.
<עידו כץ: אלה המספרים בגדול.
<עידו כץ: אנחנו מכירים את הטיפול בקאנביס.
<עידו כץ: זאת אומרת זה התחיל לפני שמשרד הבריאות שינה את ההתוויות, בעיקר בנכים בגלל כאב, תסמונות כאב שונות.
תמר זנדברג: אתה מדבר על הקנאביס הרפואי?
<עידו כץ: כן.
<עידו כץ: נכי צה"ל, לא חלק מה-3,500, חלק מה-57,000 נכי צה"ל שסבלו מתסמונות כאב ומטופלים ב - - -
תמר זנדברג: בלי קשר כרגע לפגועי הנפש.
<עידו כץ: בלי קשר ל-PTSD.
<עידו כץ: שאלת איך אנחנו מכירים את הקנאביס.
תמר זנדברג: כן, כן, כן, מאה אחוז.
<עידו כץ: אוקיי, אז נכי צה"ל שהיו מטופלים במרפאות כאב והמליצו להם על טיפול בקנאביס רפואי ומשרד הבריאות נתן להם רישיון לשימוש בקנאביס רפואי, אנחנו מממנים את זה.
<עידו כץ: אני אולי רוצה לציין שעל פי החוק - - -
תמר זנדברג: כמה כאלה יש?
<עידו כץ: אני לא יודע להגיד לך כמה כאלה יש, כי אין לנו, זאת אומרת נכים שאנחנו רושמים להם מרשם כתרופה, אני יכול לבדוק במחשב כמה כאלה נתתי.
<עידו כץ: קנאביס רפואי אינו תרופה שאנחנו רושמים אותה, אלא נכים משלמים והם מקבלים החזר כספי, ולא כולם מקבלים החזר כספי.
<עידו כץ: אין לי.
<עידו כץ: בקיצור, השורה התחתונה היא שאין לי נתון שאני יכול להגיד לך כמה כאלה מקבלים החזר כספים.
<יניב פרץ: למה לא כולם מקבלים החזר?
<קריאה: אין רופאים.
<קריאה: אתם לא נתתם.
עבדאללה אבו מערוף: סליחה, חברת הכנסת, זו שאלה בנושא של הדיון, החזר כספי או לא החזר כספי?
תמר זנדברג: לא, לא, אתה צודק.
עבדאללה אבו מערוף: זה הנושא של הדיון – החזר כספי או לא החזר כספי?
עבדאללה אבו מערוף: בואו נתמקד בדיון.
תמר זנדברג: לא, לא, בסדר, אבל הוא אומר שזו דרך מבחינתו לדעת את המספרים.
<עידו כץ: היות ואני לא רושם.
<עידו כץ: אם אני רושם אקמול, אני יכול לראות במחשב כמה אקמול נתתי או לכמה נכים.
<עידו כץ: במקרה הזה זה לא הולך.
<עידו כץ: אנחנו מאשרים את ההחזר וזה הולך-.
<עידו כץ: בקיצור, אין לי את הנתון הזה – כמה נכי צה"ל מקבלים החזר כספי עבור קנאביס.
<עידו כץ: אני יכול לדבר בגדול.
<עידו כץ: עכשיו, מאז שנכנסה ההתוויה של PTSD, אז יש גם נכי צה"ל, שוב, ומשרד הבריאות נותן רישיון לשימוש בקנאביס.
<עידו כץ: כל מי שיש לו רישיון לשימוש בקנאביס, בגין הנכות המוכרת שלו, מקבל ממשרד הביטחון החזר כספי.
<עידו כץ: לגבי הנושא של צמצום מנהלות, אני יכול להגיד שלמשל לגבי חולים מאושפזים, במצב צוק איתן למשל היו חיילים שהיו מאושפזים למשל במחלקות שיקום, קטועים וכאלה עם כאבים מאד קשים.
<עידו כץ: שם היה קיצור הליכים מאד מאד משמעותי.
<עידו כץ: זאת אומרת אנשים שהרושם של הרופאים הקליניים של החולים המאושפזים במחלקה, שקנאביס יכול לעזור להם, קיבלו קנאביס בקיצור הליכים מאד משמעותי.
<מיכאל דור: אני סיכמתי עם מנהלי מחלקות השיקום תהליך ישיר, שכשהם מבקשים זה עובר אישור ממש בזמן אפס.
<עידו כץ: זאת אומרת - - -
תמר זנדברג: ואלה הם תוך ה-6,000 ש - - -
<עידו כץ: לא, אלה עדיין לא בהכרח מוכרים כנכי צה"ל.
<עידו כץ: רק אני אומר, מטבע הדברים הם יהיו נכי צה"ל, אבל זה עוד אפילו טרום היותם נכי צה"ל.
<עידו כץ: ברגע שהוא הגיע משדה הקרב והוא קטוע ויש לו כאבים קשים וכו' וכו' - - -
<איליה רזניק: זה טיפול אחד שאף אחד מהרופאים לא ידע את זה.
<איליה רזניק: זה נשאר בין אגף השיקום למשרד הביטחון - - -
<עידו כץ: אני לא יודע מי האדון, אבל אם למשל תשאל את ד"ר זילנר, מנהל של שיקום אורתופדי בתל השומר, אז הוא יספר לך שכל הרופאים במחלקה לא רק ידעו את זה, הם גם טיפלו ככה.
<תומר טל: האדון כן נותן למאות נכי צה"ל - - -
<עידו כץ: מי זה האדון, אני לא הבנתי?
<תומר טל: הוא רופא שכן נותן למאות נכי צה"ל.
<עידו כץ: מה שמו?
תמר זנדברג: שמו ד"ר איליה רזניק.
<איליה רזניק: אני רק אומר שמה שקיים, איזה שהוא הסכם קיצור התהליכים ביניכם לבין היק"ר, לא ידוע לרופאים שממליצים על הקנאביס.
<איליה רזניק: הוא לא ידוע לאף אחד.
<איליה רזניק: לא הודיעו על זה - - -
תמר זנדברג: אוקיי, רגע, ד"ר רזניק.
<עידו כץ: שנייה, אנחנו מדברים על חולים מאושפזים אקוטיים, ואתה מדבר על קנאביס בקהילה.
<איליה רזניק: לא נכון.
<עידו כץ: זה שתי סוגיות שונות.
<איליה רזניק: בבית רעות, בבית החולים השיקומי רעות לא מאשרים לאף אחד, גם אם הוא נכה צה"ל, גם אם הוא לא נכה צה"ל.
<מיכאל דור: זה לא בגלל תקשורת איתנו.
<מיכאל דור: יש החלטות שלהם שאולי אני לא יודע, זו החלטה קלינית של רופא.
<איליה רזניק: אם יש החלטות של אגף השיקום במשרד הביטחון זו החלטה של אגף השיקום.
<עידו כץ: סליחה, זאת החלטה מקצועית של רופאים קליניים - - -
<איליה רזניק: אבל הם לא יודעים על השיקול הזה.
<איליה רזניק: על קיצור ההליכים - - -
<עידו כץ: מי לא יודע?
<איליה רזניק: יש נוהל 106 - - -
<עידו כץ: אתה עובד במחלקת שיקום?
<איליה רזניק: אני עובד בבית חולים רעות.
<איליה רזניק: כשעבדתי בבית החולים רעות, ברגע ש - - -
<מיכאל דור: אז אתה ראית מדיניות שלא נותנים שם?
<איליה רזניק: אני רק אומר שההסכמים ביניכם לא שקופים.
<עידו כץ: סליחה, אתם מערבבים פה, סליחה.
<איליה רזניק: אני רק אומר שמה שאתה מספר כאן, הוא לא - - -
<עידו כץ: מה שאני מספר - - -
<מיכאל דור: אתה אומר שאף רופא לא יודע - - -
<עידו כץ: שנייה מיקי, סליחה רגע.
<עידו כץ: מה שאני מספר זה דבר מאד פשוט.
<עידו כץ: עלתה פה סוגיה של לכאורה איזה שהוא חסם בירוקראטי.
<עידו כץ: מה שאני אומר שברגע האמת אין חסמים בירוקראטיים למיטב הבנתי.
<עידו כץ: ההסכם הוא לא ביני לבין משרד הבריאות ולא בין זה.
<עידו כץ: עלתה סוגיה של רופאים קליניים במחלקות השיקום, שאמרו אנחנו רוצים לתת קנאביס רפואי לנכים אקוטיים, מאושפזים - - -
<איליה רזניק: מבלי לחכות.
<עידו כץ: רגע, מבלי לחכות שנה.
<איליה רזניק: היק"ר לא שינה שום דבר מזה.
<עידו כץ: בית חולים שיבא-.
<עידו כץ: למה?
<עידו כץ: אתה לא יודע.
<מיכאל דור: גם ב - - - שלנו - - -
<איליה רזניק: אין, אין, אין.
<מיכאל דור: הוכחנו לך ולא - - -
<עידו כץ: שנייה, אז אני יכול להגיד לך - - -
<איליה רזניק: נוהל 106 - - -
תמר זנדברג: רגע, ד"ר רזניק, אני אתן לך להשלים.
<עידו כץ: דוקטור, לא רק שיש דבר כזה, אם היו מביאים את מי שנתן וטיפל וקיבל, אז היית רואה שיש דבר כזה והיה דבר כזה.
<איליה רזניק: הרבה רופאים לא ידעו על זה.
<עידו כץ: לך לא ידוע, אוקיי, אז מה לעשות?
<מיכאל דור: אבל אמרת שברעות יש מדיניות נגד - - -
<איליה רזניק: לא, לא.
<איליה רזניק: ברעות עומדים בבתי החולים ובמקומות איפה שמכבדים נוהל 106.
<איליה רזניק: כתוב שנה לפחות במרפאה מוכרת.
<עידו כץ: אתה מדבר על אקוטיים, על כרוניים, על - - -
<איליה רזניק: על אקוטיים בכלל לא מדובר.
<איליה רזניק: הקנאביס לא בתחום האקוטי.
<איליה רזניק: ה-106 לא - - -
<עידו כץ: סליחה, זה הזמן שלי?
תמר זנדברג: ד"ר רזניק, אני אתן לך אחר כך.
<עידו כץ: אוקיי, אז הוא התפרץ באמצע הדברים.
<איליה רזניק: כי הדברים לא נכונים.
<עידו כץ: אתה יודע מה?
<עידו כץ: מה שאתה אומר לא נכון.
<מיכאל דור: כמו שבוועדה הקודמת דיברת לא אמת.
תמר זנדברג: סליחה, ד"ר דור, ד"ר רזניק, אנא מכם.
תמר זנדברג: תיכף ד"ר דור ידבר, ד"ר רזניק עוד מעט ידבר.
תמר זנדברג: בבקשה אדוני, אתה ברשות דיבור.
<עידו כץ: כן, אוקיי.
<עידו כץ: אז לגבי הנושא הזה, אני אומר שוב, אנחנו, הראייה שלנו היא ראייה שיקומית.
<עידו כץ: זאת אומרת המטרה של אגף השיקום בסופו של דבר היא לשקם את הנכים ולהחזיר אותם חזרה למה שהם יכולים לחזור לחלומות שהיו להם לפני הפציעה.
<עידו כץ: למשפחה, לחברה, לעבודה.
<עידו כץ: זה הייעוד של אגף השיקום, ואנחנו משתדלים לעשות את זה בדרך הכי מקצועית שניתן לעשות.
<עידו כץ: אני כן רוצה לציין בקשר למה שדובר פה - - -
תמר זנדברג: רגע, רק לגבי מה שאמרת כרגע.
תמר זנדברג: בוא ניקח את צוק איתן כדוגמא, שאמרתם שזה עכשיו.
תמר זנדברג: יש לך איזה שהוא מספר כמה מצוק איתן נמצאים כרגע, בין אם כסימפטומים של כאב ובין אם פוסט טראומה, מטופלים בקנאביס רפואי?
<עידו כץ: אני לא יודע להגיד.
<עידו כץ: אמרתי לך, אני לא יודע בכלל להגיד לך לגבי נכי צה"ל.
<עידו כץ: אולי למיקי יש.
<מיכאל דור: הם מגיעים אלי כולם, כי לא רק לחיילים יש פוסט טראומה מהמלחמה, גם לאזרחים.
<מיכאל דור: אני אומר מראש, המספרים הם בודדים, ממש בודדים.
תמר זנדברג: מצוק איתן בודדים.
<מיכאל דור: בין 10 ל-20.
<עידו כץ: לא בהכרח מישהו קיבל קנאביס בזמן שהוא היה מאושפז במצב האקוטי עם כאבים קשים וכו' וכו', גם ממשיך לצרוך את זה כל החיים, אלא הוא משתחרר - - -
תמר זנדברג: אנחנו מקווים שאנשים יהיו בריאים ולא ישתמשו בזה - - -
<עידו כץ: לא, לא, לא, עברו את המצב - - -
תמר זנדברג: וימשיכו את חייהם ללא כאבים, ללא פגיעות, ללא טראומות.
<עידו כץ: לא, לא, עם כאבים.
<עידו כץ: הם לומדים לחיות עם הכאבים, אבל לאו דווקא בוא נגיד בעזרת טיפולים יותר או עם פחות תופעות לוואי.
<עידו כץ: אם מישהו מסתדר עם אקמול לצורך העניין, אז הוא לא צריך קנאביס.
<עידו כץ: אז זה האנלוגיה.
<יניב פרץ: כן, אבל פוסט טראומה זה - - -
תמר זנדברג: רגע, רגע, לא.
<יניב פרץ: זה לא - - -
תמר זנדברג: אבל אני מבקשת לא להתפרץ באמצע הדיון.
<יניב פרץ: לא מחפשים את - - -
תמר זנדברג: צא החוצה בבקשה.
תמר זנדברג: צא החוצה.
תמר זנדברג: עורך דין פרץ, צא בבקשה החוצה, תחזור עוד חמש דקות בשקט.
<יניב פרץ: אני לא חוזר לשבת בשולחן שממנו הוצאתי.
תמר זנדברג: זו בחירתך.
<עידו כץ: טוב.
<עידו כץ: אז זה פחות או יותר מה שהיה לי להגיד לגבי הנושא של נכי צה"ל.
<עידו כץ: אם יש עוד שאלות.
תמר זנדברג: כן, כן, בוודאי.
תמר זנדברג: לדיון התכנסנו לנושא הפוסט טראומה.
תמר זנדברג: אז אמרת לנו באופן כללי לגבי נכי צה"ל מה מספר פגועי הנפש מכלל נכי צה"ל לאורך השנים.
תמר זנדברג: מה לגבי סוגיית הטיפול הרפואי בקנאביס, למטופלי פוסט טראומה כפי שהוא מוכר לכם.
תמר זנדברג: שמענו שזה הוכר על ידי משרד הבריאות בשנתיים האחרונות.
תמר זנדברג: לכם יש ניסיון, לצערנו הרב, רב שנים, אולי אפילו עשרות שנים עם התופעה הזו.
<עידו כץ: של פוסט טראומה.
<עידו כץ: בוא נגיד ככה, לפני שמשרד הבריאות הכניס את הפוסט טראומה כהתוויה שבגינה ניתן אישור לטיפול בפוסט טראומה, חלק מהנכים שסבלו מכאבים קשים והיה להם גם פוסט טראומה, קיבלו קנאביס באמצעות מרפאות כאב או בגלל תלונות על כאבים, וחלק מהם דיווחו שזה עוזר להם גם לסימפטומים של הפוסט טראומה.
<עידו כץ: נכון להיום, ברגע שיש התוויה, נכה שהוא אפילו רק פוסט טראומה ומשרד הבריאות אישר לתת לו טיפול בקנאביס רפואי, אנחנו נותנים.
<עידו כץ: חלק מהנכים נהנים מאד מהתרופה הזאת - - -
תמר זנדברג: כמה שנים אתה בתפקידך?
<עידו כץ: חמש ומשהו.
תמר זנדברג: אוקיי, האם מוכר לך מצב שבו משרד הביטחון, אגף השיקום, בעבר היו מטופלים, היום אנחנו מבינים.
תמר זנדברג: אתה יודע כמה מתוך אותם 6,000 פגועי נפש הם פוסט טראומתיים?
<עידו כץ: בערך 3,500, אמרתי.
תמר זנדברג: 3,500, ומהם כמה מטופלים היום בקנאביס רפואי?
<עידו כץ: לא יודע.
<עידו כץ: לא יודע להגיד לך את המספר.
<עידו כץ: לא יודע בכלל להגיד לך כמה נכי צה"ל מקבלים ולא יודע מבין הפוסט טראומה להגיד לך את המספר.
תמר זנדברג: האם אתה מכיר מצב מהעבר שבו עוד לפני ההכרה בהתוויה הזו, סובלים מפוסט טראומה ממשרד הביטחון קיבלו קנאביס רפואי?
<עידו כץ: היה בזמנו עבודה שעשה יהודה ברוך עם נכי פוסט טראומה מאד מאד קשים, למעשה - - -
<שלומי סנדק: 40 חולים בשנת - - -
<עידו כץ: 43 חולים.
<עידו כץ: זה היה לפני שנכנסתי לתפקיד.
<עידו כץ: הטענה שלו הייתה שלחולים האלה הטיפול הזה עזר.
<עידו כץ: מהם דרך אגב לא כולם היו נכי צה"ל.
<עידו כץ: הרוב היו נכי צה"ל, אבל לא כולם.
<עידו כץ: זה אני יודע עבודה אחת שעשו.
<עידו כץ: אולי קצת כן להתחבר למה שד"ר מיקי דור אמר, אנחנו כן משתדלים לעבוד על פי מה שנקרא Evidence -Based Medicine - רפואה מבוססת ראיות, ומשתדלים כן לתת טיפולים שהם הוכחו כיעילים.
<עידו כץ: בדרך כלל כשיוצאים מחקרים על תרופות או על, מי שרוצה לקרוא לזה כימיקלים, גם קנאביס זה כימיקל, גם תוספי מזון זה כימיקלים.
<עידו כץ: ויש הרבה כימיקלים שאנחנו קוראים להם בכל מיני שמות.
תמר זנדברג: אז אנחנו כולנו היינו משתדלים להתאים את הכימיקל שעוזר להפרעה שלה הוא עוזר.
<עידו כץ: נכון, נכון.
<עידו כץ: ולכן המחקר הרפואי עוסק במה שנקרא ובודק למעשה את התועלות מול הסיכונים, בכל טיפול רפואי, דרך אגב, לאו דווקא בתרופות, בכל טיפול רפואי.
<עידו כץ: ואם שאלת אם יש סדר של טיפול, בדרך כלל קובעים יש טיפול קו ראשון, אם הוא לא עוזר יש טיפול קו שני וכו' וכו'.
<עידו כץ: כמו שנאמר פה קודם, קנאביס זה לא טיפול קו ראשון ב-PTSD וגם לא בכאב דרך אגב.
תמר זנדברג: בואו נשמע קצת.
תמר זנדברג: אני כבר אתן לכם, שנייה.
<שלומי סנדק: רק לתקן.
<שלומי סנדק: שלוש שנים לעומת שנה זה חשוב.
תמר זנדברג: אני אתן לך זכות דיבור ואתה תדבר.
תמר זנדברג: בבקשה, נשמע קצת מטופלים, אחר כך רופאים, נציגים.
תמר זנדברג: אחר כך אני ארצה לשמוע אותך, ליאת, כדי שלא נישאר רק בצבא, כי יש לנו עוד פוסט טראומות שהן לא רק צבאיות ואחר כך נפתח את הדיון לגורמים נוספים.
<עידו גל רזון: עידו גל רזון, נכה צה"ל.
<עידו גל רזון: מתמודד עם PTSD מאז השירות הצבאי שלי.
תמר זנדברג: שהיה מתי?
<עידו גל רזון: התגייסתי בשנת 2005, השתחררתי בשנת 2008.
<עידו גל רזון: אם אתם יודעים, מלחמת לבנון, החטיפה של גלעד שליט, מלחמת לבנון השנייה, עבודה בעזה במשך תשעה חודשים, פעילות מבצעית של מבצעים שקטים, חיסולים ממוקדים.
<עידו גל רזון: ירי תלוי מסלול.
<עידו גל רזון: עשינו שם עבודה טובה.
<עידו גל רזון: היום אני חי עם סימפטומים.
<עידו גל רזון: ההפרעה הפוסט טראומתית שאתם מדברים עליה, אני חי אותה.
<עידו גל רזון: הנה, יש לכם פה דוגמא.
<עידו גל רזון: הטון שלי זה הפוסט טראומה שלי.
<עידו גל רזון: גם לחדרים ולטיפולים שאתם מכניסים אותי עם בן אדם, הוא לא יכול לשמוע.
<עידו גל רזון: למה?
<עידו גל רזון: אתם יודעים מה קורה לי עכשיו?
<עידו גל רזון: ההתפרצות, האדרנלין, אני חוזר לקרב.
<עידו גל רזון: אני מתחיל להזיע, מתחיל לרעוד.
<עידו גל רזון: המוח שלי פה משדר לי רפלקסים של מצוקה וסכנה.
<עידו גל רזון: רפלקסים שאני לא מתמודד איתם והתרופות שהבאתם לי החמירו את המצב שלי.
<עידו גל רזון: התרופות שלנו גרמו לי לשרוף את המיטה שלי לאמא שלי בחוץ.
<עידו גל רזון: שרפתי את המיטה.
<עידו גל רזון: הגעתי למסקנה שאני לא אשן יותר בחיים.
<עידו גל רזון: למה אנחנו צריכים להגיע למצב כזה?
<עידו גל רזון: עכשיו אתם מצאתם לנו לכל סימפטום מהמחלה הנוראית הזאת, כמה סימפטומים יש?
<עידו גל רזון: עשרות סימפטומים ומחמירים ומחמירים ומחמירים.
<עידו גל רזון: הגוף שלי הגיע למצב של קריסה.
<עידו גל רזון: הוא לא ישן, הוא לא אוכל, אין לו תאבון.
<עידו גל רזון: הוא חלש.
<עידו גל רזון: כל התרופות, הכימיקלים שאתה אמרת, הכימיקלים, הם מה שבסופו של דבר גמרו אותי.
<עידו גל רזון: עייפו אותי.
<עידו גל רזון: התכווצויות של שרירים, התכווצויות, דפיקות לב שעוד שנייה אתה הולך למות, ואתה גם ככה בפוסט טראומה.
<עידו גל רזון: אז התרופות לא עוזרות לך.
<עידו גל רזון: עכשיו, לכל סימפטום, אם אתה רוצה לאכול – קח את זה, אם אתה רוצה לישון – קח את זה.
<עידו גל רזון: תרופות שינה.
<עידו גל רזון: אתם נותנים לנו תרופות נגד חרדה, כי הם נותנים סימפטום של הגברת סרוטונין במוח.
<עידו גל רזון: הגברת סרוטונין במוח, יש ל-NBNA לאקסטזי, זה סמים.
<עידו גל רזון: מי שפה בוועדה לרשות למלחמה בסמים, מבחינתי זה סמים.
<עידו גל רזון: אתם שיתקתם אותי.
<עידו גל רזון: היום תראו אותי עם קנאביס רפואי, אני יכול לישון לפחות 3 שעות בלילה.
<עידו גל רזון: זה דברים שלא יכולתי.
<עידו גל רזון: לקום כל יום ולהחליף את המצעים שלך שלוש פעמים בלילה, ושש פעמים, ולהגיע למצב שאתה לא ישן שמונה חודשים, אז בטח שאני אתפוצץ עליכם פה.
<עידו גל רזון: ובטח שאני אתנהג ככה.
<עידו גל רזון: ובטח שאני אצעק.
<עידו גל רזון: על מי עוד אני יכול לצעוק?
<עידו גל רזון: - - - משטרה - - - .
<עידו גל רזון: אני לא יכול לעשות כלום.
<עידו גל רזון: אני מנטרל את עצמי.
<עידו גל רזון: תראו אותי, אתם מסתכלים עלי כאילו אני מוזר לכם.
<עידו גל רזון: אני עוף מוזר.
<עידו גל רזון: נכון?
<עידו גל רזון: למה אני עוף מוזר?
<עידו גל רזון: כי כל הטיפול שלנו הוא כושל.
<עידו גל רזון: אתם לא נותנים לנו טיפול פסיכולוגי.
<עידו גל רזון: זה לא טיפול בכלל.
<עידו גל רזון: אין גוף אחד שמטפל בנו בכלל ועוזר לנו, שמגיע בכלל לרמה שהטיפול בקנאביס - - - אין דבר כזה.
<עידו גל רזון: מה אתם עושים לנו?
<עידו גל רזון: אתם נותנים לנו עשרות תרופות, הנה התרופות שלכם.
<עידו גל רזון: הנה, תראו.
<עידו גל רזון: כל דבר ודבר אתם נותנים לנו תרופה, לכל סימפטום, מאשר צמח אחד שעוזר לי להירגע, שנותן לי קצת חיוך, נותן לי מצב רוח, נותן לי לישון שלוש שעות בלילה וגם עושה לי תיאבון.
<עידו גל רזון: נותן לי תיאבון.
<עידו גל רזון: ההורים שלי הגיעו למצב שהם שונאים אותי, בגלל שנלחמתי בהצעות שלכם.
<עידו גל רזון: אני לא יכול להתמודד עם זה שאתם מונעים מאחים שלי, אחים שלי, שאני סוחב אותם על אלונקה עכשיו.
<עידו גל רזון: איך יכול להיות שאני פוסט טראומה, בא לפה להילחם בשביל אחים שלי?
<עידו גל רזון: סוחב אותם, כי הם מדממים, כי הם במחלקות פסיכיאטריות, כי אתם נותנים להם זריקות ואוי ואבוי אם תצעק.
<עידו גל רזון: אם אני הייתי צועק ככה בטיפול, אתה תהיה קשור למיטה במחלקות שאתם עובדים בהן, ואתם תתנו לי זריקה שתשתק אותי ל-48 שעות, ואיזה נזק זה עושה למוח?
<עידו גל רזון: איזה קצרים?
<עידו גל רזון: בואו תראו את החברים שלי, לא יכולים להוציא משפט מהפה, הכל קצרים.
<עידו גל רזון: כל המוח שלהם קצרים.
<עידו גל רזון: כל התרופות האלה זה חומרים פסיכוטיים מאשר צמח אחד.
<עידו גל רזון: שלוש שנים אתם נותנים, הנה.
<עידו גל רזון: שלוש שנים, צמח אחד.
<קריאה: לא יאומן.
<עידו גל רזון: מה עם אלה?
<עידו גל רזון: מה עם קצין המשטרה שאסף את כל תאונות הדרכים שלכם, שהציל את הילדים שלכם, הוא לא יכול לשמוע את הקולות יותר בראש, אז הוא התאבד.
<עידו גל רזון: שלושה חיילי צוק איתן, מהם קצין גם מתו.
<עידו גל רזון: אפשר להציל אותם.
<עידו גל רזון: אני פה כדי להציל את הבאים.
<עידו גל רזון: אני פה כדי שאתם ומשרד הביטחון תטפלו.
<עידו גל רזון: ואם עכשיו העברתם אותי רופא, כי אתם לא מכבדים את סגל.
<עידו גל רזון: משרד הבריאות, אתם מכבדים את סגל?
<עידו גל רזון: למה אתם לא מכבדים את סגל?
<עידו גל רזון: למה אתם לא נותנים הסברים?
<עידו גל רזון: למה כל דבר קשה איתכם?
<עידו גל רזון: אין טיפול באמת.
<עידו גל רזון: אין טיפול.
<עידו גל רזון: סגרתם את ה - - - , סגרתם כבר הכל.
<עידו גל רזון: אין כלום.
<עידו גל רזון: מה שנשאר לכם זה להכניס אותנו למחלקות פסיכיאטריות ולדפוק לנו זריקות.
<עידו גל רזון: זריקות.
<עידו גל רזון: אתם רוצים להרוג אותנו, כי אנחנו, המטופלים, והנה תראו, יש לי מחלות עור כבר, בגלל הלחץ הנפשי.
<עידו גל רזון: תראו, סטרסים, כל הגוף שלי משדר חומות.
<עידו גל רזון: סטרסים לכל הגוף מפסוריאזיס ומחלות עור שונות.
<עידו גל רזון: אז זה משחות, זה כדורים נגד כאבים ותרופות פסיכיאטריות, שבסופו של דבר יגרמו שנהיה חולי סרטן.
<עידו גל רזון: אל תגידו לי איזה הסכמים יש לכם עם חברות תרופות.
<עידו גל רזון: תגיד לי.
<מיכאל דור: אין.
<עידו גל רזון: יש.
תמר זנדברג: סליחה, צא החוצה בבקשה.
<עידו גל רזון: אתם עובדים בשביל חברות התרופות.
<עידו גל רזון: בשביל זה אתם עובדים של חברות התרופות - - - תרופות.
<עידו גל רזון: תראה כמה הוא טוב, תראה כמה מחלות הוא עושה.
<עידו גל רזון: אתם לא תעשו לי את הנוסחות ותקברו אותנו.
<עידו גל רזון: אנחנו רוצים לחיות.
<עידו גל רזון: אנחנו רוצים שיקום.
<עידו גל רזון: אני רוצה לחזור לעבוד בחברה.
<עידו גל רזון: אני לא רוצה שהחברה תסתכל עלי בתור משוגע.
<עידו גל רזון: שאתם תדביקו עלי סטיקר של חולה נפש.
<עידו גל רזון: אני לא חולה נפש.
<עידו גל רזון: אני יותר חכם מכולכם.
<עידו גל רזון: מכולכם אני יותר חכם.
תמר זנדברג: תודה עידו, תודה רבה.
<עידו גל רזון: ככה - - - גם - - כמו בן אדם.
<עידו גל רזון: יש הוכחה שזה עוזר לי, אחד.
<עידו גל רזון: שתיים, לכו לתיקים שלכם, לכו תוציאו הכל.
<עידו גל רזון: לא צריך מחקרים שזה עוזר, זה עוזר.
<עידו גל רזון: תראו אותנו.
תמר זנדברג: עידו, תודה.
תמר זנדברג: ד"ר סגל, ברשותך, לפני שנשמע אותך, אני רוצה לשמוע את ליאת מאיגוד מרכזי הסיוע לנפגעות תקיפה מינית.
תמר זנדברג: בינתיים ד"ר סגל, תכין את המצגת שלך.
תמר זנדברג: עידו, תודה רבה על השיתוף.
תמר זנדברג: אני בטוחה שזה לא קל.
תמר זנדברג: אתה מוזמן להישאר איתנו ולשמוע גם את הבאים בתור.
תמר זנדברג: בבקשה, עורכת הדין ליאת קליין, איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות תקיפה מינית.
<ליאת קליין: אני אתחיל קודם כל בלהגיד לך פשוט תודה ואני רוצה להגיד שהנושא הזה של השימוש בקנאביס רפואי במצבים של פוסט טראומה ו-PTSD Complex הוא לא דובר מספיק, אפילו לא אצלנו.
<ליאת קליין: אני חושבת שמאז השבוע כשהעוזרת שלך פנתה אלינו והציפה את הנושא הזה, דיברתי עם הרבה מאד פסיכיאטריות ועם מטפלות שמתמחות בנושא של פגיעה מינית וגם עם הרבה מאד מטופלות, ואני יכולה להגיד לך שאין לי מילים כדי להסביר כמה הטיפול והשימוש בקנאביס רפואי הוא חשוב והוא דרמטי לאוכלוסייה של נפגעות ונפגעי תקיפה מינית.
<ליאת קליין: לא לכולם, אבל מה ששמענו, חלק מהדברים ששמענו כאן עכשיו ובעיקר הדבר הזה של היכולת לישון בלילה.
<ליאת קליין: אני לא יודעת אפילו להסביר איך, אבל קנאביס רפואי עוזר להתמודד עם פלאשבקים, אולי משהו בהנמכה הסימפטומטית, אני לא יודעת, זה עוזר עם סיוטי לילה, עם ביעותי לילה.
<ליאת קליין: יש לי מטופלות שהדבר היחיד שמאפשר להן לישון בצורה סבירה, לא לישון, אבל לישון בצורה סבירה בלילה זה השימוש בקנאביס רפואי.
<ליאת קליין: דיברתי אתמול בערב עם פונה,
<ליאת קליין: מטופלת בקנאביס רפואי, שאחרי 5 שנים של טיפול – וזה חשוב לי לומר את זה אם אנחנו מדברים על מיצוי טיפול תרופתי מקובל – לפני השימוש היא 5 שנים עברה טיפול.
<ליאת קליין: בשבעה חודשים האחרונים היא מקבלת קנאביס רפואי, פעם ראשונה שהיא חווה פריצת דרך בטיפול שלה.
<ליאת קליין: זה קשור ליכולת שלה לישון בצורה סבירה בלילה.
<ליאת קליין: השעות הכי קשות, עם הרגרסיה הכי קשה זה שעות הלילה, לפונות, למטופלות שלנו.
<ליאת קליין: מה שקורה לאן בלילה, אז הן לוקחות כדורים פסיכיאטרים עם אלכוהול ועם ניסיונות אובדניים והן מציפות לנו את הקווים, כשיש משהו שיכול לעזור להן באמת להירדם ואנחנו רואים את זה.
<ליאת קליין: זה לא מתאים תמיד.
<ליאת קליין: אני יודעת שדווקא עם פונות שמגיעות עם רקע של התמכרויות ונשים שהגיעו ממעגל הזנות, זה לא הדבר הראשון שיוצע להן, אבל יש פונות שלנו עם PTSD, עם Complex PTSD שבאמת ניסו הרבה מאד דרכים, ואני יכולה לומר, אני לא יודעת למה, אבל כל התופעה הזאת של ביעותי לילה וסיוטי לילה מקבלים מענה מאד מאד הולם, וזה משהו שצריך להיות גם בפני הוועדה.
<ליאת קליין: אני חושבת שלא רק רופאים, גם ארגונים, חשוב לשמוע אנשים שפוגעים פוסט טראומה כל הזמן, אין לי מילים לומר כמה שזה חשוב בנושא הזה.
תמר זנדברג: ד"ר דור, הנושא הזה של גורמי רקע כמו פגיעה מינית, כמו שירות צבאי שהוא שירות צבאי מורכב, טראומתי, מהווה אצלכם איזו שהיא נורה, נקרא לזה, שמדליקה, שאם מגיע אדם עם הפניה ועם רקע כזה, יתכן שיש איזה שהוא זירוז בהליכים?
<מיכאל דור: בוודאי, בוודאי.
<מיכאל דור: אבל אני רוצה לדייק, זה חלק מהשיקולים של ד"ר סגל, ד"ר רזניק, או כל פסיכיאטר אחר.
<מיכאל דור: זה חלק מהשיקולים שלו.
<מיכאל דור: בוודאי שכן.
תמר זנדברג: אבל אם השיקולים של הרופא היו הדבר היחיד שעומד בפני משרד הבריאות והיק"ר, הרי לא היינו שלושת רבעי מהדיונים שאנחנו מקיימים כאן בוועדה ובוועדות האחרות, מקיימים.
<מיכאל דור: אני מתעקש שהשיקול העיקרי הוא השיקול של הרופא.
<מיכאל דור: אנחנו לא בקטע הזה בפירוש-.
<מיכאל דור: יותר מזה, בטפסים שאנחנו מתעקשים לקבל לפני אישור, חייבים הדברים האלה להיות כתובים.
<מיכאל דור: אם תשאלי את החברים שמעורבים בינינו לא פעם, הדברים האלה דורשים מהם לכתוב אותם.
<מיכאל דור: בפירוש כן.
תמר זנדברג: בבקשה, ד"ר סגל, תציג את עצמך, ניסיונך בתחום.
<מיכאל סגל: כן, תודה.
<מיכאל סגל: קודם כל תודה על ההזמנה.
<מיכאל דור: תרשה לי להגיד עליך מילה אחת טובה.
<מיכאל דור: לא הרבה, אבל אחת.
תמר זנדברג: למה רק אחת?
<מיכאל סגל: לפני שנתיים, כשהיה דיון ובאנו הרבה אנשים מאד מאד עם ספקנות על PTSD, הזמנתי את ד"ר סגל להופיע בפני ועדת ההתוויות, בפורום מאד מורחב.
<מיכאל סגל: הוא הציג מצגת ששכנעה אותנו להדפיס את זה כהתוויה.
<מיכאל סגל: אנחנו רבים ואנחנו נמשיך לריב, פה לא השאלה, אבל הקרדיט הזה מגיע לו מהתחלה.
תמר זנדברג: אוקיי, אז בוא תשתמש בקרדיט הזה - - -
<מיכאל סגל: תודה רבה.
<מיכאל סגל: טוב, חברים, קודם כל אני מתנצל על האיחור.
<מיכאל סגל: ישבתי בוועדה מאד מעניינת על קנאביס, אבל זה לא הנכונה, לא ידעתי - - -
תמר זנדברג: יש במקביל - - -
<מיכאל סגל: אבל זה לא המקום הנכון והבנתי באיזה שהוא שלב ואז באתי.
<מיכאל דור: אין ספק.
תמר זנדברג: אני שמחה שנושא הטיפול בקנאביס הרפואי התקדם בכנסת.
<מיכאל סגל: יש לי כמה דקות שאני רוצה להציג דברים שהם לטעמי מעניינים.
<מיכאל סגל: קודם כל, ה-DSM5, ספר האבחון הפסיכיאטרי החדש בשנת 2013, עשה סוג של מהפך לגבי פוסט טראומה, הוציא אותה ממכלול הפרעות החרדה, כי אכן זה לא שייך.
<מיכאל סגל: כל מה שאנחנו יודעים לגבי פוביות או פאניקות, חרדות, דיכאונות וכיוצא, פוסט טראומה זה אופרה אחת.
<מיכאל סגל: OCD.
<מיכאל סגל: ואז הכניסו את זה לסיווג נפרד שנקרא Trauma and stress - - - disorders.
<מיכאל סגל: וזה משמעותי, כי זה מתייחס לכל מה שדיבר בכאב עידו לגבי השפעת הטיפול.
<מיכאל סגל: ולכנס הגדול שלנו שהיה במאי, בפסיכיאטריה, עשיתי מצגת וכאן אפשר לראות - - -
עבדאללה אבו מערוף: סליחה דוקטור, זה אבחנה כבר, זאת אומרת זה לא הסימפטומים, זו אבחנה.
<מיכאל סגל: לא, האבחנה היא קיימת אבל הוציאו אותה מהמכלול.
עבדאללה אבו מערוף: אבל בכל זאת זה אבחנה, זאת אומרת זה עם קוד אבחנה במשרד הבריאות.
<מיכאל סגל: כן, ברור.
<מיכאל סגל: זה בסיווג האבחנות החדש.
עבדאללה אבו מערוף: אם אפשר לענות, יש קוד לאבחנה - - -
<מיכאל סגל: יש, בוודאי.
<מיכאל סגל: 43.1 - - - פוסט טראומה.
עבדאללה אבו מערוף: שנדע שיש קוד והכל.
<מיכאל סגל: בוודאי.
<מיכאל סגל: עכשיו תסתכלו כאן, מה לא ניסינו?
<מיכאל סגל: כל התרופות הנוגדות דיכאון בצד שמאל, אחר כך תרופות אנטי פסיכוטיות ומייצבי מצב רוח להרגעה ופסיכותרפיות, ותרופות מסוג אחר – מה שסימנתי באדום זה תרופות דווקא מזן אחר, שעוזרות בצורה זאת או אחרת, שהן לא שייכות למה שנקרא נוגדי דיכאון וחרדה וכל התרופות שמבקשים להשתמש בהם כתנאי בל יעבור לקבלת טיפול בקנאביס.
<מיכאל סגל: עכשיו, יכול מאד להיות שאנחנו מחפשים את המטבע מתחת לפנס, כלומר משפיעים כמו שהוזכר על כל קולטנים ועל חומרים כמו סרוטונין, אדרנלין וכיוצא, במקום ללכת לדופמין, שזה כנראה נרו-הורמון שהוא מושפע מאד בפוסט טראומה וכנראה שזה מה שגורם לעיכוב טיפול וכיוצא.
<מיכאל סגל: כמו שהוזכר, הפוסט טראומה נכנסה גם כן לטיפול אחרי שההשפעה הטיפולית של הקנאביס הוכחה בכל מיני צרות ומחלות אחרות.
<מיכאל סגל: עכשיו, לצורך ההגינות, אני קבעתי שכל מה שאני אציג לכם זה מקליניקה פרטית, זה לא ממסגרת ציבורית.