GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תמר זנדברג: אין בעיה, מאה אחוז, אנחנו רק שמענו כרגע שתי סקירות שהצביעו על קשר, ברור שזה לא הגורם היחיד, ברור שזה נמצא בכל מקום.
תמר זנדברג: אבל כן הצביעו על קשר בין גורמי סיכון לבין פוטנציאל שימוש לרעה בסמים.
<קרן רוט איטח: הנתונים מראים באמת על מגמה, אבל בבית ספר ספציפי, אין נתונים לגבי בית ספר ספציפי או רשות מקומית ספציפית על דפוסי השימוש.
<קרן רוט איטח: אנחנו נשענים על נתונים ארציים.
<קרן רוט איטח: מה שכן, אנחנו יותר מכוונים לאיתור של ילדים שבסיכון.
<קרן רוט איטח: הפרמטרים שיש בסיכון הם אם הילד במצב סוציו-אקונומי נמוך, אם הילד עם איזו דיווח לשימוש בסמים.
<קרן רוט איטח: כשאנחנו מעלים את המודעות ויודעים את הקשר ולכן אנחנו מחדדים את החושים בהקשרים האלה.
<קרן רוט איטח: אבל אין נתונים שמראים שבבית הספר הספציפי הזה שהוא מוכר עם אשכול טיפוח נמוך יש יותר ילדים בסמים.
<קרן רוט איטח: יש יותר ילדים בסיכון בשימוש בסמים ולכן שם אנחנו יותר נעשה כל מיני תכניות שמעצימות ולאו דווקא ישירות לסמים, אבל כן תכניות מעצימות, מתאימות קשר שמבוגר עם מתבגר, כן תכניות שמציעות עזרה בלימודים.
תמר זנדברג: זאת בדיוק השאלה שלי.
תמר זנדברג: כלומר, אני נוטה להניח בגלל שאני מכירה את המבנה החברתי והמבנה המדיניות והשקעת המשאבים בישראל, שבדרך כלל וזה גם נוגע בשאלות של תקצוב דיפרנציאלי שציינת, יש איזו נטייה שיש להם מקבלים עוד ואלה שיש להם פחות מקבלים עוד פחות מבחינת השקעה ממשלתית, עירונית, ציבורית וכדומה.
תמר זנדברג: מכיוון שיש, אני מניחה שכמו שציינה פרופסור שיף, יש קשר למצב סוציו-אקונומי נמוך לעוד גורמי סיכון: לאלימות ולעוד כל מיני דברים.
תמר זנדברג: נשאלת השאלה האם זה בא לידי ביטוי.
תמר זנדברג: סתם לדוגמה, הייתי מצפה לראות שבבתי ספר מסוימים או שכונות מסוימות ואפילו בערים מסוימות תהיינה כיתות יותר קטנות על מנת שיהיה מספר מבוגרים ותשומת לב יותר משמעותית לנוער מצד מבוגרים.
תמר זנדברג: כי אין דין כיתה של 35 או או 40 ילדים בישוב מבוסס כדין כיתה של 35 או 40 ילדים ביישוב פחות מבוסס.
תמר זנדברג: אני יודעת שזה לא קורה, אבל אני יודעת שזה בין היתר המוטיבציה לדבר על תקצוב דיפרנציאלי על מנת שתזרום יותר השקעה.
תמר זנדברג: נשאלת השאלה האם בהקשר הזה, בהנחיות שלכם לצוות לחינוכי, בתשומת הלב שאתם מקדישים, האם זה אחד מגורמי הסיכוי שניתן לומר, 'או.קיי., במקומות האלה והאלה זה מצריך יותר תשומת לב כדי שלא'.
תמר זנדברג: אבל אחרי כמה שנים אנחנו מוצאים את אותם אנשים ואת אותן קהילות בתכניות.
<קרן רוט איטח: בהחלט כן.
<קרן רוט איטח: יש גם באותם בתי ספר יש את אותם מב"סים (מובילים בית ספריים) שמובילים את התכנית למניעת שימוש סמים וטבק, אלו אותם נציגים שחיים בבתי הספר להפעלת תכניות.
<קרן רוט איטח: מטבע הדברים הם קרובים והם מבנים את התכניות שתענינה לצרכים של האוכלוסיות שלהם.
<קרן רוט איטח: לשאלתך, בהחלט כן.
<קרן רוט איטח: אנחנו לוקחים את זה בחשבון, קשובים לזה ומנסים בתכניות נוספות לתמוך באותם בתי ספר כדי לעבות את המסגרת.
<יוסי הראל פיש: גם בקידום נוער אתם עובדים.
<קרן רוט איטח: בוודאי.
<קרן רוט איטח: בקידום נוער עובדים עם ילדים נושרים וגם עם ילדים עם ביקור סדיר.
<קרן רוט איטח: כל אותם ילדים שהם בנשירה סמויה ובנשירה גלויה.
<קרן רוט איטח: תודה יוסי.
<קרן רוט איטח: כל התכניות האלה הן בהחלט עוד משהו במסגרת מעטפת המיגון לאותן התנהגויות סיכון, של אותם גורמי סיכון.
תמר זנדברג: חברי הכנסת עוד שאלות?
תמר זנדברג: בבקשה משרד הרווחה.
<אהרון שבי: בעיקרו של דבר מבחינת האוכלוסייה שהמשרד עובד אתה, לפחות לגבי השירות שלנו, אנחנו מדברים על 8,000 בוגרים, אנחנו מדברים על 4,000 בני נוער שמצויים על רצף ההתמכרות.
<אהרון שבי: בסופו של דבר כל האוכלוסייה הזאת, בין אם זה מבוגרים ובין אם אלו בני נוער, באמצעות המשפחה כולה היא אוכלוסייה שרשומה בתוך מערכת הרווחה.
<אהרון שבי: כלומר, אין לי איזה דקדוק בהקשר של מי מתוך האוכלוסייה הזאת ענייה או לא ענייה.
<אהרון שבי: אלא בעיקרו של דבר יש טיפול כולל בהתייחסות להיבטים האלה: של קושי, מצוקה, קושי תפקודי וכמובן של ההתמכרות.
<אהרון שבי: בעניין של מה קדם למה פחות יש עיסוק.
<אהרון שבי: בגדול, אני חושב שהתמודדות היא גם התמודדות בסוגיית ההתמכרות וגם מבחינת מערכת המטפלת וגם בקשיים האחרים.
<אהרון שבי: צורת העבודה היא צורה שעוסקת בניסיון לחזק את החוסן, לחזק את היכולות.
<אהרון שבי: הטיפול השיקומי הוא באמצעות תעסוקה.
<אהרון שבי: אפרופו מבוגרים והיכולת שלהם לצאת מאותו קושי שהם מצויים בו והחיזוק המשפחתי שנעשה במערכת הרווחה בכלל בכדי לאפשר לסייע או לתפקד טוב יותר ולסייע לילדים.
<אהרון שבי: בגדול אפשר לומר שבאמת נקודת המוצא היא לטפל בהתמכרות, אבל גם במעגלים נוספים.
<אהרון שבי: אנחנו לא שמים את הדגש ממש על החלק הזה של העוני, אבל אתה מכוון את האוכלוסייה בין אם זה לקבל את השירותים של ביטוח לאומי, שמבחינה מסוימת הוא אמון על החלק הזה, יקבל אותם ושיקבל את המענים המשלימים.
<אהרון שבי: זה ככה בגדול המסגרת המספרית של האוכלוסייה.
<אהרון שבי: שוב, זו איזו עבודה גם לסוגיית ההתמכרות עצמה וגם לסוגיות אחרות של מצוקה וקושי כדי לתת איזה מענה מותאם לאוכלוסייה הזאת.
תמר זנדברג: שתי שאלות.
תמר זנדברג: אני רק רוצה להפריד את ההתייחסות שלכם לשני עולמות.
תמר זנדברג: אחת, עולם איסוף הידע והמחקר.
תמר זנדברג: כאן נשאלת שאלה, האם יש כאן מישהו מהמוסד לביטוח לאומי?
תמר זנדברג: תכף אתם גם תתנו את ההתייחסות שלכם.
תמר זנדברג: אני לפחות מכירה שהמוסד שלכם גם עוסק באיסוף ידע ובמחקר שימושי, לא תיאורטי אבל מחקר.
תמר זנדברג: נשאלת השאלה גם למשרד החינוך וגם למשרד הרווחה.
תמר זנדברג: האם יש לכם איסוף ידע ונתונים?
תמר זנדברג: שמענו כאן
תמר זנדברג: שעולם הידע הזה הוא מאוד מאוד חסר ואצלכם נמצאים לפחות הנתונים שהיו יכולים לאפשר מחקר כזה.
תמר זנדברג: האם זה קיים?
תמר זנדברג: העולם השני הוא באמת העולם הטיפולי ועולם המסגרות.
תמר זנדברג: כאן נשאלת השאלה מעבר למה שפרטת ומה שתיארת מאוד בכלליות, האם ישנה התייחסות לאפשרות או לפוטנציאל או לסיכון כמו שקוראים לזה, שמשפחות מסוימות שמטופלות ומוכרות בשירותי הרווחה, שמטופלות על ידי עובדות סוציאליות, יש להן איזה סוג של עזרה או ליווי או מיצוי זכויות כזה או אחר?
תמר זנדברג: האם ישנה התבוננות על הנושא של סיכון להתמכרויות, לשימוש בחומרים מסכנים?
תמר זנדברג: האם זה למשל חלק מהפרוטוקול והדברים שעובדת הסוציאלית צריכה לשים לב אליהם במפגש עם משפחה?
תמר זנדברג: האם יש איזה גורמי אזהרה שאותה עובדת סוציאלית שעובדת עם נוער או מבוגרים צריכה לדווח לאן שהוא?
תמר זנדברג: כלומר, איך מתבצע המעקב הזה?
<אהרון שבי: בעיקרו של דבר בכל זאת צריך לחלק את זה לשתיים כי תכניות ייעודיות לגבי משפחות, יש את התכנית שנחשפה בשנה האחרונה "נושמים לרווחה" שאמורה לעסוק עם אוכלוסייה בעוני, אוכלוסייה מתקשה במשפחות.
<אהרון שבי: היא מסתכלת על סיטואציה משפחתית ותוך כדי זה מדווחת, יכולה לדווח על ידי העובדים שסוקרים ומלווים את המשפחה על עובדות תופעות של התמכרות.
תמר זנדברג: זו אחת הקטגוריות של הדיווח?
<אהרון שבי: כן, אחת הקטגוריות.
<אהרון שבי: אז בעיקרו של דבר אתה מציף את זה ומי שאמון על החלק הזה מבחינת השירות שלנו יתחיל ויעסוק בטיפול באוכלוסייה הזאת.
<אהרון שבי: זאת אומרת שבאיזה מקום זה אמור להתחבר בוורסיה כזאת או אחרת.
<אהרון שבי: אי אפשר לומר שכאילו אנחנו נכנסים למערכת של קהילה מסוימת לחיפוש החלק הזה של האוכלוסייה בעוני.
<אהרון שבי: אלא אתה מקבל את הנתונים הכלליים שנוגעים למצוקה, גם לעוני גם להתמכרות וגם לקשיים התנהגותיים, גם לעבריינות וסביב זה בעצם אתה עושה את העבודה המסוימת.
<אהרון שבי: לגבי הנתונים, יש מערכת מקיפה במשרד הרווחה שנקראת "מערכת נתוני יסוד" ושם בעצם מתקבלים הנתונים הכלליים לגבי משפחות ולגבי הפרטים.
<אהרון שבי: בני הנוער רשומים ביחד עם משפחתן עד גיל 18 ויש נתונים שמגדירים שם את ההיבט של העוני.
<אהרון שבי: כל תחום עוסק בחלק שהוא אמון עליו בין אם זה נוער במצוקה, בין אם זה התמכרויות.
<אהרון שבי: בגדול הנתונים שמוצגים הם נתונים גם של איסוף פרטני שנעשה אחת לשנה וגם האיסוף השיטתי שהוא איסוף נתוני יסוד.
<אהרון שבי: מתוך זה אתה יכול להבין על מה אנחנו מדברים בהקשר הזה.
תמר זנדברג: יש לכם איזו פעילות שהיא פעילות קהילתית ולא רק פרטנית?
תמר זנדברג: אני מניחה שבמקומות מסוימים, בערים מסוימות, לא ננקוב בשמות, בשכונות מסוימות החשיפה היא מן הסתם היא חשיפה לסמים ולאלכוהול הרבה יותר גדולה.
תמר זנדברג: אפילו החשיפה הפיסית, ברחוב, במקומות שאנחנו מכירים - - - <קריאה:> זולות.
תמר זנדברג: לוד.
תמר זנדברג: מכירים את זה גם מהעולם יש שכונות בהן הסוציאליזציה של ילדים ונערים, ואחר כך שהם מבוגרים צעירים זה חלק טבעי ואינטגרלי מהחיים, היא לתוך מציאות שהיא מוקפת בסמים, באלכוהול ומן הסתם גם גורמי פשיעה אחרים.
תמר זנדברג: יש לכם איזו התבוננות?
תמר זנדברג: מן הסתם הדבר הטוב לעשות זה לספק, בטח לילדים ונוער, תעסוקה אחרת כמו: מתנ"סים, מגרשי משחקים מאורים וטובים.
תמר זנדברג: מן הסתם במקום שזה במחסור דברים אחרים נכנסים וממלאים את הוואקום.
תמר זנדברג: אני לא יודעת אם זה אתם,
<אהרון שבי: זה אנחנו.
תמר זנדברג: אבל הייתי מצפה אולי כמדינה, כממשלה תתחיל בייבוש הביצה ואחר כך מגיעים להרוג את היתושים.
<אהרון שבי: הדגש על פעילות הקהילתית, או בשמה האחר "פעילות לאיתור", בעיקר של בני נוער וצעירים בסיכון נעשית באופן די רחב יחסית.
<אהרון שבי: בתחום ההתמכרויות יש עשר יחידות ספציפיות בעשרה יישובים שמבצעות את אותה פעולת איתור של אוכלוסיית בני נוער וצעירים בסיכון.
שרן השכל: אפשר לדעת באיזה יישובים?
<אהרון שבי: כן.
<אהרון שבי: חיפה, תל אביב, הרשימה מופיעה ואפשר לעדכן אותה.
<אהרון שבי: מעבר לזה, שם יש מיקוד משמעותי בנושא של אוכלוסיית בני נוער וצעירים שחשופים לאלכוהול וסמים.
<אהרון שבי: ישנן עוד יחידות ניידות רחוב שמוכרות בשיתוף פעולה אל מול משרד הרווחה בשיתוף "עלם" שמבצעות את זה בערים נוספות.
<אהרון שבי: יש הדגשים לא מועטים גם לאוכלוסיית העובדים שעובדים ביחידות לצאת לעשות את עבודת השטח בשביל לאתר את האוכלוסייה.
<אהרון שבי: המונח הקהילתי הוא סביב מונח של איתור.
<אהרון שבי: אני חושב שזו מערכת שמתפתחת ובאמת מערך של כלים שלובים בין המערכת הממוסדת של הרווחה והיחידות בתחום ההתמכרויות בתחום הנוער לבין עמותות.
<אהרון שבי: דרך אגב, חשוב לציין שכל העמותות האלה ממומנות על ידי המערכת של משרד הרווחה.
<אהרון שבי: לכן מהבחינה הזאת יש הדגשים לא מועטים ושל איתור הולך וגובר של האוכלוסייה הזאת.
<אהרון שבי: חלק מהטיפול נעשה ממש בשטח עצמו.
תמר זנדברג: אנחנו דיברנו פחות על האיתור ויותר על המניעה מראש.
<אהרון שבי: זה סוג משלוב.
<אהרון שבי: בסופו של דבר מניעה היא סוג של סיכון, אנחנו מדברים על בני נוער.
<אהרון שבי: זה אמור להיעשות באמצעים - - -
תמר זנדברג: עוד לפני שאיתרנו את אלה שנמצאים ברחוב.
תמר זנדברג: אם היינו מספקים להם תעסוקה במתנ"ס או בספורט או משהו מהסוג הזה לא היינו מגיעים למצב שצריך לאתר אותם.
<אהרון שבי: זה הרצף שבסופו של דבר קיים ואני חושב שנבנה בצורה טובה עם משרד החינוך שעל פניו אמון על מניעה, לבין משרד הרווחה.
<אהרון שבי: אני חושב שזה מתחיל החל מדיווחים של יועצות בתי ספר על אוכלוסייה מנותקת והמשך בעבודה משותפת ביישובים השונים.
<אהרון שבי: אני חושב שבסופו של דבר מירב, זה מעניין, מירב בני הנוער בסיכון או על רצף ההתמכרות הם בני נוער מוכרים.
<אהרון שבי: זה לא חבר'ה שאינם מוכרים.
<אהרון שבי: העניין הוא היכולת לשמור אותם, היכולת להגיע אליהם, היכולת של התמדה טיפולית – שם בעצם המאבק הגדול.
<אהרון שבי: לכן בהקשר הזה אני חושב שאנחנו נמצאים - - -
עבדאללה אבו מערוף: כמו שדיברנו בהתחלה אנחנו מקפידים על המניעה.
עבדאללה אבו מערוף: שאלה, מבחינה סטטיסטית או נתונים, יש לכם למשל נתונים של שנה שעברה או לפני שנתיים שהיו לכםX אנשים שהם נגועים, נערים או נערות, ואחרי שנה או שנה וחצי של עבודה יש לכם פחות.
עבדאללה אבו מערוף: האם יש לכם נתונים כאלה?
<אהרון שבי: כן, בעיקרו של דבר בני נוער וצעירים - - -
עבדאללה אבו מערוף: למשל באזור מסוים ירד המספר במאה או מאתיים?
עבדאללה אבו מערוף: יש נתונים כאלה שהם אפקטיביים שאנחנו רואים בשטח שבאמת המספר יורד בעקבות הפעילות או לא?
<אהרון שבי: בעיקרו של דבר אנחנו עושים כמה פילוחים של נתונים.
<אהרון שבי: יש נתונים שנאספים, מה שנקרא מוגדרים כנתונים אקסלים, שנאספים מדי שנה בשביל לראות את הכמות.
<אהרון שבי: כמו שציינתי נכון להיום מטופלים כ-4,000 בני נוער בהקשר הזה.
<אהרון שבי: אנחנו רואים הם יש שינויים דרמטיים מבחינת אחוזי הירידה, פחות או יותר הנתונים עקביים בשנתיים האחרונות.
<אהרון שבי: אבל ישנם חבר'ה שסיימו טיפול בהצלחה וישנם חבר'ה אחרים שמצטרפים.
<אהרון שבי: זאת אומרת שהמבחינה הזאת יש איזו תנועה לגבי חבר'ה חדשים.
<אהרון שבי: סביב העניין הזה אנחנו מנסים - - -
עבדאללה אבו מערוף: חדשים יותר או יותר שיורדים בסטטיסטיקה שלכם.
עבדאללה אבו מערוף: אתם רואים חדשים, 4,000 המספר עולה או יורד?
<אהרון שבי: בעיקרו של דבר הנתונים לא דרמטיים מבחינת השינוי שלהם בעניין הזה.
<אהרון שבי: הם יושבים סביב זה, אין איזו קפיצה או משהו מעניין זה.
תמר זנדברג: המוסד לביטוח לאומי.
<רבקה קורן: אני רבקה קורן ואני מנהלת מחלקת נכות כללית במוסד לביטוח לאומי בחיפה.
<רבקה קורן: יש איתי מהסניף מנהלת גמלאות ומנהלת מחלקת השיקום, מנהלת מחלקת הבטחת הכנסה.
<רבקה קורן: כולנו במשולב מטפלים בנושא של המכורים.
<רבקה קורן: חלקם מקבלים קצבאות נכות, רובם מקבלים קצבאות הבטחת הכנסה.
<רבקה קורן: הם מגיעים אלינו בתור בוגרים.
<רבקה קורן: אני יכולה מכל ממה ששמעתי על נושא של המחקרים שלכם, מה שאני רואה, אין לי נתונים סטטיסטים.
<רבקה קורן: מה שאני רואה, אני כן רואה יותר מאוכלוסיות חלשות של מכורים לסמים שבאים אלינו, אוכלוסיות דומות אותו פן של אוכלוסייה, בדרך כלל מאותן שכונות, ילדים להורים מכורים.
<רבקה קורן: אני עובדת מעל 30 שנה, אני רואה ילדים של נכים שטיפלתי בהם בעבר ועכשיו הם ילדים מכורים.
<רבקה קורן: הם באים בתור בוגרים כבר שאני אני מכירה אותם כשהם היו באים עם ההורים שלהם שהיו מכורים.
<רבקה קורן: בילדים האלה אולי אם היינו מטפלים אחרת כשידעו שהם ילדים של מוכרים, יכול להיות שהם לא היו מגיעים אלינו.
תמר זנדברג: לא רק עושר עובר בירושה.
<רבקה קורן: זה לא רק בנושא של התמכרויות.
<רבקה קורן: הרבה פעמים גם מקבלי הבטחת הכנסה או נכות כללית בביטוח לאומי, לצערי הרב רואים אחר כך את הדור השני שבא לקבל את הביטוח לאומי.
<רבקה קורן: לא תמיד הם יוצאים ממעגל העוני, הם נשארים באותו מעגל.
<רבקה קורן: יש גם מכורים שהם לא עניים, אבל הרוב הם מכורים שבאים ממעגל העוני.
<רבקה קורן: <קריאה:> זה לא בטוח, יכול להיות שהוא לא מקבל ביטוח לאומי.
<רבקה קורן: <קריאה:> אני לא חושב שאפשר לראות את העוני מנקודת ראות שלך- - -
<רבקה קורן: אלו נתונים סטטיסטיים.
<רבקה קורן: <קריאה:> אדם עשיר לוקח את הילדים שלו למכון פרטי, הוא לא מגיע למכון פרטי.
<רבקה קורן: כמובן, אני אמרתי 'מקבלי ביטוח לאומי'.
<רבקה קורן: את זה אני רואה.
<רבקה קורן: לביטוח לאומי לקבלת קצבאות באים אלה שאין להם הכנסות, כמובן הם מהרובד היותר חלש.
<רבקה קורן: <קריאה:> לכן אני אומר שאי אפשר לקשור את ההתמכרות לעוני מנקודת המבט שלך.
<רבקה קורן: ברור שלא.
<רבקה קורן: רק אלה שבאים לקבל קצבאות מהמוסד לביטוח לאומי.
<רבקה קורן: כי מי שיש לו הכנסות לא מגיע לביטוח לאומי לקבל.
<רבקה קורן: למרות שאלה שיש להם הכנסות, קצבת נכות כללית שלא תלויה בהכנסה בשלב מסוים, הם כן באים לקבל.
<רבקה קורן: אז יש כן באוכלוסייה של בעלי הכנסה בינונית ומטה, וגם ולא רק עניים עניים.
<רבקה קורן: זה ברור.
<יפעת הרמן: חשוב לי להגיד משהו.
<יפעת הרמן: קוראים לי יפעת הרמן, אני מנהלת גמלאות.
<יפעת הרמן: אנחנו סניף חיפה.
<יפעת הרמן: דיברת על חיפה.
<יפעת הרמן: ביטוח לאומי לא עוסק במניעה כהגדרה.
<יפעת הרמן: מגיעים אלינו אנשים ואנחנו צריכים לאשר להם קצבאות.
<יפעת הרמן: מה שאמרה רבקה קורן שבאמת לצערנו הרב אנחנו רואים דור שני.
<יפעת הרמן: ברור שטיפול מנעתי היה מונע מהילדים הלא להיות לקוחות שלנו.
<יפעת הרמן: מה שכן, יש לנו פרויקטים עם הרווחה.
<יפעת הרמן: בחיפה יש לנו קשר מצוין, נמצאת כאן שרה פייביש מנהלת מחלקת הבטחת הכנסה.
<יפעת הרמן: יש פרויקטים, תכף היא תגיד על "פרויקט מרפסת".
<יפעת הרמן: זה באמת פרויקט מניעתי של ביטוח לאומי שבא כדי לתת תמיכה, משלם קצבה בזמן הפרויקט, כדי שבאמת אנשים יחזרו למעגל עבודה נורמטיבי.
<יפעת הרמן: יש לנו מחלקת מחקר בירושלים.
<יפעת הרמן: לא הגענו לנתונים ספציפיים לגבי הקשר בין שימוש באלכוהול וסמים לבין עוני - -
תמר זנדברג: אבל יש נתונים כאלה?
תמר זנדברג: אתן כנשות השטח יותר, אתן אלה שבעצם במגע עם הלקוחות, עם המטופלים.
תמר זנדברג: מכיוון שאתן שמות לב לקשר הזה, זאת אומרת לא שזה מפתיע, אבל נשאלת השאלה האם אתם העברתן איזו המלצה כלפי מעלה או כלפי המטה בירושלים לבחון את הקשר הזה, איזה עוד גורמים משחקים בו.
תמר זנדברג: זה יכול לעזור לניסוח מדיניות כי שמענו בהתחלה שזה תחום שחסר בו הרבה מאוד ידע.
תמר זנדברג: מכיוון שאצלכם יש המון ידע במוסד באופן כללי, וכיוון שיש מחלקת מחקר שמטרתה לאסוף את הידע הזה ולנתח, נשאלת השאלה האם אתן אי פעם הצפתן את הנושא הזה ואמרתם שעל מנת שלא יגיע הדור הבא, בואו נראה מהם הגורמים ואיך אפשר לנתח אותם?
<יפעת הרמן: מחלקת הבטחת הכנסה ששרה באגף יש כל הזמן פעילות שעושים.
<יפעת הרמן: אין ספק שאנחנו חוזרות עם שיעורי בית מפה לראות מה נעשה.
<יפעת הרמן: יכול להיות שאפשר לבחון איך אפשר לפעול.
<יפעת הרמן: קודם התייחסתם, את אמרת שאת לוקחת את העוני וגזרת רק את הנושא של האלכוהול והנושא של שימוש בסמים.
<יפעת הרמן: זה הרבה יותר רחב.
תמר זנדברג: זה המנדט שלנו בוועדה.
<יפעת הרמן: זו הפרדה מלאכותית ויש פה אוסף של גורמים וחייבים להסתכל על הבנאדם כמכלול.
<יפעת הרמן: אני רק ששרה שתספר על הפרויקט שאנחנו שותפים עם הרווחה.
<שרה פייביש: אנחנו בעיקר עוסקים בצעירים מגיל 18 ומעלה.
<שרה פייביש: "פרויקט המרפסת" הוא כבר בתקופה של יותר משנה והוא מוצלח מאוד.
<שרה פייביש: הוא לצעירים בסיכון.
<שרה פייביש: בחיפה, אני לא יודעת אם יש את זה בכל הארץ, לדעתי הוא בחיפה.
<שרה פייביש: לצעירים, זה מעט מאוד, זה לא כמויות של צעירים.
<שרה פייביש: זה מעט מאוד.
<שרה פייביש: זה טיפול מאוד אישי וליווי ומלמדים אותם מקצוע ומלמדים אותם איך להסתדר בחיים.
<שרה פייביש: בסיום הקורס הם ליווי כדי למצוא עבודה, להשתלב.
<שרה פייביש: בכל מהלך הקורס הם מקבלים קצבאות גמלת הבטחת הכנסה.
<שרה פייביש: הקורס הוא בין חצי שנה עד שנה עד השילוב המלא בעבודה.
<שרה פייביש: רובם, זה לא הרבה כי בכל קורס כזה יש שישה- שבעה, לא מדובר על כמויות, הם מצומצמים, באמת נותנים להם את הטיפול והליווי המאוד מאוד אישי ופרטני.
<שרה פייביש: רובם כבר לא נמצאים אצלנו בסיום.
<שרה פייביש: זאת אומרת שהם השתלבו בעבודה והם עובדים והם יצאו מהמערכת.
<שרה פייביש: בשבילנו זו הצלחה, אבל זה קורס מאוד מאוד קטן.
תמר זנדברג: רואים שכיחות של שימוש בסמים וחומרים ממכרים והתמכרויות בקרב הצעירים האלה או שמדובר על עוני?
<שרה פייביש: אני לא יודעת.
<שרה פייביש: אני רק יודעת שאם הם עם סמים, יכול להיות שהם גם עם סמים, אבל הם כן מצליחים להשתקם ואולי כתוצאה מזה הם גם יצאו מהסמים.
תמר זנדברג: אבל זה לא מופיע אצלכם כאחד.
<שרה פייביש: בכלל לא.
<אדוה לרנר: אני אדוה לרנר, אני מנהלת תחום שיקום בביטוח לאומי בחיפה.
<אדוה לרנר: אני חושבת שמהפן של השיקום אני כן רוצה להדגיש את החשיבות של המניעה.
<אדוה לרנר: כשמגיעים אלינו אנשים לשיקום הם כבר אנשים שמוכרים במחלקת מטופלים.
<אדוה לרנר: הם מקבלים לפחות 20% נכות.
<אדוה לרנר: השיקום פה הוא קשה ביותר כי זה הרבה אנשים.
<אדוה לרנר: כדי לקבל את אחוזי הנכות התקבעה כל המערכת הזאת של השימוש והסמים.
<אדוה לרנר: אני חייבת להגיד ללא נתונים רחבים יותר, אבל מהשטח, שזו עבודה מאוד קשה, אין הרבה אנשים שמשתקמים.
<אדוה לרנר: מבחינת הצלחות, למרות שאנחנו משקיעים הרבה מאוד משאבים ועובדים עם המחלקות לטיפול בהתמכרויות בעיר, ההצלחות לא מאוד מאוד גדולות.
<אדוה לרנר: כשאנשים כבר עמוק מאוד בהתמכרות המניעה מאוד חשובה.
<אדוה לרנר: עוד הערה לגבי הנהלים למרות שזאת לא הוועדה.
<אדוה לרנר: פנו אלי לאחרונה מאוניברסיטת חיפה שיש להם איזו תחנה שמגיעים אליהם גם אנשים שיכולים לשלם על השירות.
<אדוה לרנר: הם גם מדברים יותר ויותר על אוכלוסיות במצבים של מצב כלכלי יותר טוב שהתמכרו.
<אדוה לרנר: ועכשיו לקראת גיל מסוים יש איזה משברים, אולי גם נפלטים מאיזו עבודה ואולי הם יגיעו אלינו.
<אדוה לרנר: מדברים על תכניות משותפות איך אוכלוסיות לא תדרדרנה ולא תגענה אחרי שנים של שימוש.
<אדוה לרנר: זאת אומרת, זה גם עוד פן נוסף שאולי הם יגיעו למקום של העוני אם אנחנו לא ניתן את הדעת היום.
<אדוה לרנר: על כן חשובה לי - - - <קריאה:> המאמץ הראשוני זה מניעה ראשונית, בפירוש מניעה של החמרה של המצב.
<אדוה לרנר: נכון.
<אדוה לרנר: אז כן משקיעים שם, אבל זה כבר אנשים שהם יותר עמוק בזה.
תמר זנדברג: אדוני בבקשה, אחריו פאולה רושקה ואחר כך נסכם.
תמר זנדברג: יש מישהו שיש לו להגיד עוד משהו?
<אליהו יצחק: סליחה, יש לי שאלה.
<אליהו יצחק: אדם שהשתמש בסמים יש לו נכות.
<אליהו יצחק: למה אדם שמכור לאלכוהול והוא נקי לא יכול לקבל נכות.
<אליהו יצחק: זה מחזיר, בגלל שהוא לא יכול לקבל נכות ההשפעה שלו בבית עם המשפחה גורמת לו לחזור בחזרה להתמכרות וגם אנשים עושים לו בלגן.
<אליהו יצחק: הוא רוצה להשתקם, הוא רוצה לשלם את החוב שלו, כבוד היושבת ראש, לשלם את כל הסכום הנטו של ארנונה.
<אליהו יצחק: אומרים לו: 'לא, אתה תשלם 8,000 שקל שכר טרחה וגם ריבית והצמדה.
<אליהו יצחק: זה גורם לבנאדם לחזור בחזרה למקומות.
<אליהו יצחק: אני רוצה לדעת.
<אליהו יצחק: אני אתן לכם דוגמה, - - -
תמר זנדברג: אתה רוצה לעצור את הפרוטוקול?
<אליהו יצחק: תעצרי את הפרוטוקול.
תמר זנדברג: אפשר להחזיר לרגע את הפרוטוקול.
תמר זנדברג: לרגע אני יוצאת מהסיפור האישי שלך שנגע לכולנו.
תמר זנדברג: עלתה אצלך נקודה עקרונית שאני חושבת שהיא מאוד חשובה.
תמר זנדברג: אם אתם מהמוסד לביטוח לאומי יכולים להתייחס לגבי נכות או קצבאות אחרות, שיקום וכדומה, ננסח לרגע את הקושי.
תמר זנדברג: אנחנו יודעים שלא רק שאין הבדל, בואו נגיד שאין הבדל.
תמר זנדברג: התמכרות לאלכוהול כמו להתמכרות לחומרים אחרים ולמצבי חיים אחרים שהם ממכרים הגם שהם חוקיים, הן לא שונות מהתמכרות מסמים.
תמר זנדברג: חלק מהמקרים אפילו חמור יותר.
<אליהו יצחק: אני רוצה להגיד בפני החברים פה, אני רוצה להגיד לך.
<אליהו יצחק: אני הורדתי נוער שעלו לגג להסניף מהמזגנים ותפסתי אתמול שלושה בחורים שהלכו לקחת דבק מגע ולהסניף את זה.
<אליהו יצחק: תבינו על מה מדובר.
תמר זנדברג: האם יש הבדל?
<רבקה קורן: לא.
<רבקה קורן: אני אגיד בקיצור.
<רבקה קורן: היום הגישה שלנו בנכות כללית היא שונה.
<רבקה קורן: בזמנו בשנות ה-80 כשאני התחלתי לעבוד במוסד לביטוח לאומי, כל מי שהיה מכור לסמים אנחנו היינו שולחים אותם רק לבדיקות שתן, כמה בדיקות שתן, אישור מרופא 'מכור' והיה מקבל קצבת נכות.
<רבקה קורן: היום זה לא כך.
<רבקה קורן: היום מכורים לא מקבלים קצבת נכות.
<רבקה קורן: זה גם בגלל פנייה של הגופים שמטפלים במתמכרים.
<רבקה קורן: הם אמרו: 'אתם נותנים להם קצבת נכות, אתם מקבעים אותם.
<רבקה קורן: את מקבעים אותם והם ממשיכים לקבל קצבה, הם לא צריכים לשתף פעולה בגמילה עם שום דבר.
<רבקה קורן: הם מקבלים קצבת נכות וזהו'.
עבדאללה אבו מערוף: לא עבודה, לא כלום ולא תעסוקה.
<רבקה קורן: הם באו אלינו בתלונות.
<רבקה קורן: הם אמרו 'אתם מאשרים נכות והם לא נכים.
<רבקה קורן: הם צריכים להיות מטופלים בגמילה ולקבל הבטחת הכנסה אם הם משתפים פעולה'.
<רבקה קורן: לא משתפים פעולה, הם יודעים שאם הם לא ישתפו פעולה בגמילה הם לא יקבלו הבטחת הכנסה.
<רבקה קורן: אנחנו לא משלמים גם לנכים.
<רבקה קורן: מתי אנחנו משלמים, לנו יש כמובן משתמשים שמקבלים מזה שנים.
<רבקה קורן: עשרים ושלושים שנה בתור מכורים מקבלים קצבאות נכות, גם אלכוהוליסטים וגם מכורים לסמים.
<רבקה קורן: היום כל מכור לסמים שמגיש לנו תביעה, בדרך כלל הוא לא יקבל קצבת נכות כללית, הוא יופנה להבטחת הכנסה.
<רבקה קורן: הוא ישתף פעולה בגמילה הוא יקבל קצבת הבטחת הכנסה.
<רבקה קורן: זה תלוי כמובן בהכנסות של התא המשפחתי.
תמר זנדברג: יש לנו מקרה של שיקום סופר מוצלח.
תמר זנדברג: אמרת כרגע - - -
<רבקה קורן: זה תלוי בהכנסה של התא המשפחתי ושל הבטחת הכנסה.
<רבקה קורן: זה תלוי גם בהכנסות של בת הזוג.
<רבקה קורן: הוא כמובן יכול לפנות להבטחת הכנסה.
<רבקה קורן: אצלנו בנכות כללית צריך לקבל על אחוזים רפואיים.
<רבקה קורן: יש סך רפואי שצריך לעבור אותו כדי לשקול האם האדם זכאי לנכות כללית.
<רבקה קורן: אם אדם לא עובר סף רפואי אין אחוזים רפואיים וגם למתמכרים מכורים לסמים לא נותנים היום.
<רבקה קורן: 40% רפואיים זה המינימום כדי לקבל נכות כללית.
<רבקה קורן: כדי לקבל נכות כללית המינימום הוא צריך להיות 40% רפואיים.
<רבקה קורן: מי שנקי מסמים וגם מי שעדיין משתמש בסמים הוא לא מקבל 40%.
<אדוה לרנר: אם הוא יקבל 20% הוא יהיה זכאי לשיקום אצלנו.
<אדוה לרנר: זאת אומרת, אנחנו כן יכולים לתת לו שיקום, לעזור לו להשתקם, לעזור לו למצוא עבודה.
<אדוה לרנר: בתהליכי השיקום בתנאים מסוימים הוא כן יקבל דמי שיקום שזה כמו קצבת נכות.
<אדוה לרנר: לצורך זה צריך לשתף פעולה ולהיות במסגרות - -
<רבקה קורן: להבטחת הכנסה.
תמר זנדברג: בתהליך שיקום מעבר, זאת אומרת למשל יש גם הליך של מיצוי זכויות, פריסת חובות?
תמר זנדברג: אני מניחה שהשיקום הזה כולל גם שיקום פיסי וגם שיקום חברתי ומשפחתי וגם שיקום כלכלי.
תמר זנדברג: אני מניחה משנים של - - -
<יפעת הרמן: אבל החובות שלו הם לא לביטוח לאומי, הם לעירייה.
תמר זנדברג: בסדר, אני לא מדברת על חוב לביטוח לאומי.
תמר זנדברג: אני שואלת האם תהליך השיקום כולל תהליך: א', של מיצוי זכויות גם מול הביטוח הלאומי וגם מול הרשות המקומית, מול חברת חשמל, מול כל הגורמים?
תמר זנדברג: מן הסתם הם נושים של אותו אדם.
<יפעת הרמן: אנחנו עושים תהליך - - -
תמר זנדברג: אני עבדתי, לפני שנבחרתי לכנסת הייתי עוזרת פרלמנטרית ועבדתי עם חבר הכנסת רן כהן.
תמר זנדברג: כמו שאתם יודעים, כתב ליווה, במשך שנים ליווינו את "חוק הדיור הציבורי".
תמר זנדברג: היה לנו באמת פניות, מאות בשבוע של אנשים עם המון המון חובות להמון המון מוסדות.
תמר זנדברג: אחד הדברים שאני גיליתי מניסיון הוא שחוסר היכולת לפרוס חובות באופן שיתאים למשפחה הספציפית או למצב הספציפי, זה אחד מהגורמים ההרסניים ביותר.
תמר זנדברג: למה זה קורה, כי זה מעגל.
תמר זנדברג: הבנאדם מתייאש, הוא חייב 60 אלף שקל – מאיפה הוא יביא 60 אלף שקל?
תמר זנדברג: אם הוא יכול 200 שקל בחודש, אז או.
תמר זנדברג: קיי.
תמר זנדברג: , הוא תוך עשר שנים עשרים שנה אולי הוא יסיים את החוב שלו.
תמר זנדברג: אבל הוא לא הולך לשום מקום והמדינה לא הולכת לשום מקום.
תמר זנדברג: זה לא שהוא איזה נושה, זה לא שוק אפור.
<אסתר יצחק: פריסת חובות.
<אסתר יצחק: אם זה חשמל, מים וארנונה, זה יוצא משכורת שלמה רק בשביל פריסה.
<אסתר יצחק: אי אפשר לצאת מזה.
תמר זנדברג: את צודקת ולכן אני אומרת שכאשר מדובר על פריסת חובות אל מול רשויות המדינה, אז אפשר.
תמר זנדברג: זה איזה נושה שלא אכפת לו מההוא.
תמר זנדברג: מדובר על רשויות מדינה.
תמר זנדברג: החובות האלה, גם בנאדם משתקם בעצם חלק מהשיקום זה היכולת לבוא בדברים מול הרשויות המדינה לתקן את נזקי העבר.
תמר זנדברג: לא לגרום שנזקי העבר ירדפו אותך עד סוף החיים ולעתיד יהרסו משפחה ועוד דור.
<יפעת הרמן: אני יודעת שהמוסד לביטוח לאומי, בשיקום, הוא לא זה.
<יפעת הרמן: אני מסכימה אתך ולדעתי המדינה צריכה.
<יפעת הרמן: אם יש אדם שהכירנו בו והוא קיבל אחוזי שיקום, אנחנו נותנים לאנשים גמלה/קצבה וכתוצאה מכך נגזרות כל מיני הנחות.
<יפעת הרמן: למשל, בחברת חשמל או ברשויות המים.
<יפעת הרמן: אנחנו לא נותנים את ההלכה.
<יפעת הרמן: ההלכה נגזרת מעצם זה.
<יפעת הרמן: למשל, מחלקת הארנונה של עיריית חיפה באה אלי לפגישה.
<יפעת הרמן: ישבנו עם כל מנהלות המחלקות הרלוונטיות והסברנו בדיוק מה אנשים מקבלים ואז המחלקה בחיפה הולכת לקראת האנשים.
<יפעת הרמן: אני חושבת שזה צריך להיות משהו ממוסד.
<יפעת הרמן: צריך להיות גוף אחד שירכז את זה.
תמר זנדברג: אני מסכימה אתך.
תמר זנדברג: לא ביקשתי שאתם תתנו את ההנחה.