GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ארז רבן: אבל את שואלת כמה מתוכם בפעם הראשונה נחשפו לאלכוהול או בדגש על הסמים, נחשפו בצבא והתחילו לעשן בצבא, אין לי נתון כזה.
<ארז רבן: אבל אינטואיטיבית אני יכול להגיד לך שמעט, באופן יחסי מעט.
<ארז רבן: כלומר הנגיעה הראשונה של אנשים בסמים, לפחות מההיכרות שלי את הדברים וזה לא מדעי, רק מהתחושה, לא הייתה בפעם הראשונה בשירות הצבאי, השימוש בסמים התחיל כנראה קודם, כי אנחנו רואים את האוכלוסייה שמגיעה.
מיכל רוזין: אני לא בטוחה שאני שותפה להנחה שלך.
<ארז רבן: שדווקא בצבא בפעם הראשונה נחשפו לסמים ואלכוהול?
<ארז רבן: באחוזים, אני חושב, עוד פעם, הרשות יכולה לבדוק את זה טוב יותר, אבל אני חושב שהדיוק של הדברים כן יצביע על זה שהחשיפה הייתה כבר קודם.
<ארז רבן: כשילד בפעם הראשונה בשירות הצבאי שלו הגיע בגיל 18 וראה בצבא סמים, מיעוטם של המקרים.
<איתן גורני: אוקיי, אני מעביר כדור.
<פנינה שפיצר: אני אנסה לרוץ קדימה.
<פנינה שפיצר: אני פנינה, להבנה, אני עדיין אשת מילואים פעילה ובאמת נקראתי לדגל לפני בערך שלוש שנים.
<פנינה שפיצר: הגדרת התפקיד שלי היא בעצם מרכזת הפעילות בין הרשות לבין הצבא, אני עומדת בקשר ישיר, הגוף המרכזי הוא חיל החינוך והנוער, כי זה מאגף חינוך ומניעה, אבל יש לנו קשר גם עם מצ"ח, גם עם הפרקליטות, כי המניעה כוללת גם את כל התחומים האלה.
<פנינה שפיצר: אני אציג בזריזות את הדברים המרכזיים.
<פנינה שפיצר: אני חושבת שענת הציגה פה באמת חלק מרכזי מהעבודה ואני בעיקר רוצה ככה לנסות אולי לראות את הדברים מההיבט של התמונה, של איך זה נראה בשטח.
<פנינה שפיצר: המהלך הראשון היה הגדרה של אסטרטגיה מערכתית בהתאם לשלב השירות, אני חושבת שזה אחד המהלכים המשמעותיים ביותר, כי מה שגילינו זה שזה לא נעשה קודם.
<פנינה שפיצר: ברור שהדגש עם טירון לא יכול להיות דגש של חייל לפני שחרור, מעניינים אותם דברים אחרים, מדברים על דברים אחרים וזה עשה סדר מדהים בצבא וזה עוזר מאוד להיות פשוט אפקטיביים.
<פנינה שפיצר: המהלך של המפקדים מובילים את ההתערבות זה כמובן מסר של צה"ל שאנחנו התחברנו אליו בצורה ישירה ואני מיד אראה את זה בכמה דברים, גם איך זה מסתדר עם התפיסות המקצועיות של הרשות.
תמר זנדברג: רק סליחה, מה שתיארת, השותפות והבנייה הזו ביחד, המימון הוא שלכם?
<איתן גורני: משותף.
תמר זנדברג: מה ההתפלגות של התקציב בגיבוש והטמעת התכנית?
<איתן גורני: אנחנו משקיעים בערך חצי מיליון שקלים בשנה.
תמר זנדברג: והצבא?
<ארז רבן: לי אין אומדן - - -
<איתן גורני: בצה"ל גם אי אפשר, זה קשה מאוד, זה הרבה מאוד עבודה - - -
תמר זנדברג: לא, אבל התכנית הזאת זו לא תכנית שהיה לה איזה שהיא קופה, שהיה מטצ'ינג או משהו כזה?
<ארז רבן: לא, יש לפעמים קרן החילו, שאנחנו מקבלים סיוע, אנחנו קיבלנו סיוע ברכב מהרשות.
<ארז רבן: כלומר יש כאן תקציבים שאפשר לאמוד אותם במספרים, אבל קשה בתוך צה"ל לבודד כמה מתוך השכר שלנו מוקדש רק לנושא של - - -
תמר זנדברג: הבנתי, כלומר לא הייתה הקצאה תקציבית ל - - -
<אורית שפירו: אצלנו יש.
<ענת הראל: לנו יש תקציב צבוע לאורך השנה, הוא תקציב מבוזר ליחידות.
<ענת הראל: זאת אומרת מה שעשינו כאן, בנינו את התכנית המשותפות, אבל בהינתן ויחידה מפעילה את התכנית ורוצה להזמין מרצים ולשלב פעילות, אז היא יודעת גם לתמוך את זה תקציבית מתוך היחידה עצמה.
<ענת הראל: זה מה שאנחנו עושים.
<ענת הראל: ואחת לשנה, אנחנו עכשיו לקראת דצמבר, יש את שבוע המאבק בסמים, בצה"ל זה מתפרש על כל חודש דצמבר, אז שמנו חצי מיליון שקלים לכל חודש דצמבר לפעילויות, מתרבויות יום א' שיוקדשו במהלך כל חודש דצמבר - - -
תמר זנדברג: חצי מיליון שקל מתקציב הצבא?
<ענת הראל: כן.
תמר זנדברג: ואתם משקיעים חצי מיליון בשנה ייעודי לצה"ל.
<איתן גורני: ישירות, חוץ מחילוט וחוץ מפעילויות הסברה ו - - -
<פנינה שפיצר: והדגש הוא הכשרות המפקדים.
<איתן גורני: אין טענות לשותפות.
תמר זנדברג: לא, לא שאלתי על טענות, רק פשוט איך זה מתחלק.
<איתן גורני: לא, אני אומר שזה נטל שווה והדדי וגם את הכספים שאנחנו מקדישים, אנחנו מקדישים באהבה רבה.
<פנינה שפיצר: זה ככה למי שאולי המושגים האלה של שלבי שירות היו פחות ברורים, אז ברור שהדגשים הם לפי השלבים, מאפילו שלב ההכנה לצה"ל, טירונות, הקורסים להכנה לשחרור.
<פנינה שפיצר: אני רוצה לשים דגש על שלבי הכשרות המפקדים כי באמת באמת ההשפעה מצויה על כתפיהם.
<פנינה שפיצר: זאת אומרת אם מפקדים יעברו הכשרה נכונה ויעבירו את הפעילויות ויתגייסו לטובת העברת הפעילויות, זה יעשה את ההבדל בצבא ובעצם זה הציר המרכזי שאנחנו פועלים.
<פנינה שפיצר: אתם תיכף תראו גם את הפעילויות, שם באמת עיקר, גם המשאבים, גם של הזמן וגם של המשאבים הכספיים כדי לפצח את זה שמפקדים יהיו חלק מהסיפור.
<פנינה שפיצר: חיל החינוך קורא לזה 'המפקד מוביל', אנחנו משתמשים ב'אחר המשמעותי'.
<פנינה שפיצר: זאת אומרת מחקרים מוכיחים שאם מישהו מצליח לעשות מניעה טובה זה האחר המשמעותי.
<פנינה שפיצר: בבית זה יכול להיות האח הבוגר, זה יכול להיות ההורה, המדריך בתנועת הנוער, בצה"ל הוא צבוע, זה המפקד.
<פנינה שפיצר: על פי כל מחקר שהוא, ברגע שהמפקד משמש דוגמה אישית הוא לא צריך הרבה פעמים לדבר, פשוט מסתכלים עליו והולכים אחריו.
<פנינה שפיצר: זה הדגש שלנו בכל הפעילויות, אתם רואים פה גם תמונות.
<פנינה שפיצר: מי שמעביר, בסוף אחרי הכשרה, את הפעילות, זה מתחיל מהמ"פ, מ"מ, עד מ"כ, כשאנחנו מגדירים בדיוק מי הדמות המשמעותית ספציפית באותו מקום.
<פנינה שפיצר: אני יכולה למשל להגיד שבטירונים הקרביים גילינו שבסדר, המ"פ והמ"מ, בסוף המ"כ הוא הדמות הדרמטית, יש כזה קשר חזק שאם אנחנו ננטרל את המ"כ אז הדברים - - - מי שיודע מה קורה זה המ"כ, אז אנחנו רואים פה מ"כ יושב ומדבר איתם ביחידה להסברת טירונים.
<פנינה שפיצר: הוא כמובן עבר הכשרה קודם, כדי לעבוד איתו על העמדות שלו כדי שהוא, כשהוא יגיד להם 'חבר'ה, אני מצפה מכם בסוף שבוע, דירבלק, תחזרו בשלום', הוא לא יכול לתת להם פקודה, הוא יכול רק להגיד להם 'תעשו את זה'.
<פנינה שפיצר: והדבר היותר חשוב, 'גם אני, כשבחרתי להיות מ"כ, תאמינו לי, לא הייתה לי ברירה, לקחתי בעסקת החבילה את העניין הזה שאני לא יכול לאבד שליטה.
<פנינה שפיצר: כי אם ירים אליי טלפון טירון וישאל, קרה משהו ואני לא זוכר אם הוא דיבר איתי, אני לא יכול לעשות את תפקידי'.
<פנינה שפיצר: זה הקטע שניסתה גם ענת להציג, שזה החלק הקשה, זאת אומרת לגייס את המפקדים ממקום אותנטי, כשהם אומרים את הדברים הם צריכים להגיד את זה - - -
<אורית שפירו: אני רוצה רק להוסיף עוד נקודה כאן.
<אורית שפירו: משמעותי מאוד להבין שהתהליך הזה כלל קודם כל התמקדות במה אנחנו רוצים להעביר לקהל היעד הספציפי הזה, אחר כך פרק זמן של כתיבת ההתערבות, מה אנחנו רוצים, איפה זה בא לידי ביטוי ביחד עם כל המסרים של צה"ל.
<אורית שפירו: אחרי שכתבנו צריך פיילוט ובדיקה ורק אחר כך הטמעה.
<אורית שפירו: בזמן ההטמעה אנחנו גם, ביחד עם חיל חינוך והשותפים הנוספים, מחנכים את המפקדים איך הם עומדים ומשוחחים ומה הם חשים ואיך הם מתמודדים עם התנהגויות.
<אורית שפירו: כלומר התהליך הוא מאוד ארוך ומאוד עמוק והתוצר בסוף זה ליצור את האחר המשמעותי של המפקד.
<פנינה שפיצר: אני חייבת לגלות פה סוד צבאי, בגלל שאני מכירה את המערכת הצבאית, אני מכירה את המערכת כי שירתי בקבע ופרשתי, יש בזה איזה שהוא יתרון כי אני מכירה גם את החולשות.
<פנינה שפיצר: כדי להטמיע דברים אתה יודע מי המפקדים שבסוף ינחו כדי שבסוף, בגלל החלפה של מפקד, הדברים יישארו.
<פנינה שפיצר: זאת אומרת אנחנו מתאימים את זה באמת לאווירה הצבאית.
<פנינה שפיצר: שוב, פותחו תכניות לאוכלוסיות שונות, למסגרות שונות ואני רוצה להגיד מילה על רלוונטיות ואותנטיות.
<פנינה שפיצר: החבר'ה האלה שמגיעים לצבא באים אחרי בתי ספר, הם באים אחרי זה, דיברו איתם, הם מכירים את הנושא של סמים ואלכוהול, צריך לבוא מהמקום של מה זה רלוונטי אליי עכשיו כחייל, או כמפקד, באיזה סיטואציה, זאת אומרת לזקק באמת את המסר, אחרת הם אומרים 'כבר שמענו, תרדו מאיתנו', להיפך, 'אנחנו עכשיו גדולים'.
<פנינה שפיצר: לכן גם בתכנים, אם מפקדת השלמה בקורס קצינים של מגל שזה אותו מערך שמכשיר את המ"מ של כלל צה"ל, מדברת איתם על אירועים, אז היא מביאה אירועים שקרו להם.
<פנינה שפיצר: היא אומרת 'תדעו, לפני שנתיים קרה אירוע במגל', היא מדברת איתם על זה שזה אצלם בבית ולא צריך לדבר על מקרים שאולי יקרו.
<פנינה שפיצר: זה הופך את זה למאוד מאוד חזק.
<פנינה שפיצר: דבר נוסף שהצלחנו לפצח ועשינו אותו, אני חושבת, כמהלך מאוד מאוד מוצלח, זה להבין שמי שחסר לנו בתווך, בין המפקדים לבין אנשי המקצוע, זה בעצם מפקדים לשעבר שמצד אחד הם יכולים להסתכל על הדברים מבחוץ, אבל מצד שני הם מכירים את השפה.
<פנינה שפיצר: ובאמת עשינו מהלך עם מחלקת פרישה ויחד עם חיל חינוך, איתרנו מפקדים שפרשו, שהתעניינו בתחום, הכשרנו אותם בתחום של סמים ואלכוהול ואנחנו קוראים לפרויקט 'פורשים כנף', בגלל שהם פורשים מהצבא והם חוזרים חזרה והם אלה שמעבירים חלק מהפעילויות ואנחנו מרוויחים פה כמה דברים.
<פנינה שפיצר: אחד, הם מדברים על זה 'לפני חודשיים הייתי מג"ד פה בזה', אז ביחידת הסברה לטירונים זה מה שקנה אותם, כי מי שמדבר איתם מבין על מה הוא מדבר.
<פנינה שפיצר: זה מצד אחד, ומצד שני הם יכולים בכל זאת לבוא כגורם שלבוש באזרחי ולדבר עם המפקדים.
<ענת הראל: זה מאפשר בעיקר, אני חושבת, שיח מאוד נוח.
<ענת הראל: זאת אומרת לפתוח את מה קורה אצלך בחצר האחורית עם גורם אזרחי זה לא נוח, וכמו שאמר ארז, הטיפול בנושא תלוי מאוד במפקד, ואם הוא מבין שהוא נמדד גם על איך נראה האקלים ביחידה שלו אז הוא יחליט שלא לפתוח.
<ענת הראל: כשמגיע מפקד לשעבר אז יש אינטראקציה מאוד טובה וגם השיח מאפשר.
<פנינה שפיצר: שמאוד עוזר.
<פנינה שפיצר: אני יכולה להגיד שמה שהצבא מרוויח זה אנשים שפשוט יתמסרו לעניין.
<פנינה שפיצר: הם באים עם מחויבות למערכת הצבאית והסגל מרגיש את זה, שמי שמדבר איתם באמת אכפת לו, הוא מסתכל להם בעיניים ואומר 'אני איתכם בתוך הסיפור'.
<פנינה שפיצר: יש פה כמה דוגמאות, הדמויות שאתם רואים חלקם זה מהפורשים.
<פנינה שפיצר: כמו שאפשר לראות, האוכלוסייה שסימנו אותה כקריטית זה סגל פלוגות טירונים.
<פנינה שפיצר: אנחנו תוקפים את זה מהמ"פ, המ"מ והסגלים עצמם, כי הם אלה שאחר כך מעבירים את זה.
<פנינה שפיצר: יש חובת העברת שיעור בנושא בטירונות.
<פנינה שפיצר: אבל אם הם בעצמם לא דנו עם עצמם בשאלה האם צריך לשים גבולות בשתיית אלכוהול בסוף שבוע, על מה בדיוק הם ידברו איתם בעניין?
<פנינה שפיצר: ולכן זה החלק המרכזי שאנחנו משקיעים בו.
<פנינה שפיצר: גם גילינו שרגע שאני הופך להיות מ"מ או מ"מית בהשלמה הוא גם חלק מאוד מאוד חשוב שעוזר להם לגבש את הזהות המקצועית שלהם בתחום הזה.
<פנינה שפיצר: יש לנו פה הצצה לתוך סגל בפלוגת הטירונות.
<פנינה שפיצר: באמת מה שעובדים עם המפקדים זה להפנים באמת מה משמעות האחריות שלי, כי השאלה הראשונה שעולה זה מי אמר שאני כמפקד צריך להיות אחראי על החייל שלי במועדון אם הוא שתה יותר מדי.
<פנינה שפיצר: אין תשובה, המערכת הצבאית לא הגדירה, אין פקודה, אבל יש איזה שהוא מסר, יש איזה שהן ציפיות ואם בסוף - - - דרך אגב זה יקרה רק אם הוא יקבל את זה, אז אנחנו חייבים להביא אותם להסכמה ממקום של אחריות אישית והם מתחילים לדבר על זה והם פתאום מבינים שפשוט באמת אין ברירה.
<פנינה שפיצר: ומעבר לכך, האם זה שאני שותה ומשתוללת ועולה על הרמקולים ואני מ"כית ורואה אותי טירונית במועדון, לא קרה שום דבר מבחינת פקודות וזה, זה בסדר, זה לא בסדר - - -
תמר זנדברג: זה פדיחה.
<פנינה שפיצר: האמת שפדיחה, והיא גם מתארת איך היא יורדת שיכורה מהרמקולים ואומרת לה הטירונית, 'בואי נבדוק אם את יודעת איך לחזור הביתה', היא אמרה, 'אני מיד נכנסתי לתפקיד המ"כית', היא הייתה מגוחכת בצורה בלתי רגילה.
<פנינה שפיצר: שואלים אותה 'את לא תשתי יותר?', היא צוערת שהולכת להיות מ"מית, אז היא אמרה 'אני מאוד אוהבת לשתות בסוף שבוע, אבל אתם יודעים מה?
<פנינה שפיצר: אני לא אשתה ברמה שאני אעלה על רמקולים'.
<פנינה שפיצר: אוקיי, זה מה שרצינו שיקרה, באמת.
<פנינה שפיצר: אנחנו לא אומרים לחיילים 'אל תשתו', אבל מצלצלת אליך אמא של טירון ואומרת שהייתה תאונה או משהו ואתה לא זוכר בכלל שהיא צלצלה, אתה יכול להרשות לעצמך את זה?
<פנינה שפיצר: או סיטואציות שאתה מ"פ ואתה שוכב על הרצפה ומקיא והחיילים - - - המבוכה, באמת.
<פנינה שפיצר: אז הם מקבלים את ההחלטות.
<פנינה שפיצר: יש פה משהו שהוא עניין של קבלת החלטות.
<פנינה שפיצר: אני חייבת להגיד, אנחנו משקיעים בסגלי הטירונות מהסיבה שאם הם לא יעברו תהליך וישאלו את עצמם את השאלות, לבוא להגיד להם 'בפקודה תעבירו את השיעור', אין בעיה בצבא, עושים את זה, אבל החיילים היום הם מספיק חכמים בשביל לדעת אם אתה אומר אמת או לא אמת, אם מפקד יודע מה הוא מדבר איתם.
<פנינה שפיצר: אבל אם המפקד אומר 'תאמינו לי, גם לי קשה', והם מספרים להם על הפשלות שלהם שכמעט וקרה, 'אבל בואו נהיה ביחד בתוך זה, בואו נראה איך אנחנו עושים את זה', אז את שאלת מקודם אם זה אפקטיבי או לא, אני אשמח מאוד שיבדקו.
<פנינה שפיצר: אנחנו לפחות בודקים את זה בסיום כל פעילות, כולל ממש משפטים, 'האם אתה מתכוון בשבת הקרובה קצת לצמצם'.
<פנינה שפיצר: לפחות הם מצהירים, אני יודעת שבין הצהרה - - -
תמר זנדברג: יש לכם משוב?
<ענת הראל: יש משוב בסוף כל פעילות.
<פנינה שפיצר: אנחנו בודקים, אני תיכף אראה, גם יש שם ציטוטים מהמסרים.
<פנינה שפיצר: את זה אנחנו עושים.
<פנינה שפיצר: אני באה מעולם של פיתוח תכניות, אז אני יודעת, באמת דרך זה, מה שציינה פה אורית, למדנו לזקק את המסרים.
<פנינה שפיצר: את תראי בהמשך, בין הצהרת כוונת התנהגות לבין ההתנהגות ממש אנחנו יודעים שיש פער לאורך זמן, אבל המפקדים יודעים, כשהם מעבירים את הפעילות לפני שהם יוצאים בשבת הראשונה, הם נדרשים בתחילת השבוע אחרי זה לשאול אותם אם קרה משהו בסוף השבוע כדי להשפיע על זה במיידית.
<פנינה שפיצר: מהדיווחים בשטח אנחנו יודעים שזה עושה, היה מאוד עוזר אם היה באמת איזה שהוא מדד כמותי.
<פנינה שפיצר: אנחנו יכולים לראות פה בהמשך איך המ"פים מעבירים את זה.
<פנינה שפיצר: המ"פים עוברים הכשרה, מנחה בא ועובד עם הסגל, כולל המ"פ, אבל אחר כך המ"פ בפקודה מעביר סדנה שהוא עבר הכשרה, אבל הוא מתרגם את זה לשפה שלו.
<פנינה שפיצר: זה פשוט מצולם מתוך המצגות של המ"פים, זאת אומרת הם שואלים אותם את השאלות כמו שהם תרגמו אותם.
<פנינה שפיצר: אני לא הראיתי פה את כל המצגות, אבל הם עושים שם עבודה מדהימה, הם מצלמים את השמות של המ"כים, למשל הם כותבים 'מיכל, האם שתית?', הם פונים לסגל שלהם ומעמתים אותם עם השאלות ובאמת בסוף הם מסתכלים להם בעיניים ואומרים להם מה הם מצפים.
<פנינה שפיצר: זאת אומרת מאוד מאוד חשוב שבסוף הם ירגישו שזה הנושא שלהם, זה העיקר.
<פנינה שפיצר: אז פה יש כמה דוגמאות, ציטוטים.
<פנינה שפיצר: מפקדת השלמה של מגל פה מסכמת את הדברים.
<פנינה שפיצר: אלה משפטים שהם כותבים בסיום, אפשר לראות את הדקויות.
<פנינה שפיצר: למשל המשפט שאותי מאוד מאוד תפס, שאחת אמרה, 'כשאני הייתי מ"מית, היה לי שקט במחלקה, לא שמעתי על שום אירוע, לא קרה כלום, עכשיו אני מבינה שלא יכול להיות שלא קרה משהו, לפחות שתיית אלכוהול, אבל זה אומר שלא שאלתי שאלות'.
<פנינה שפיצר: זאת אומרת שקט עם טירוני צה"ל במשך מחזורים אחד אחרי השני ואני לא שמעתי אף פעם על חייל שהשתכר, כנראה לא הקשבתי ולא שאלתי, זה צריך לעניין אותי, אני צריכה לראות וסימנים.
<פנינה שפיצר: זאת אומרת הם מתחילים להבין שזה נוגע לפיקוד ולאחריות שלהם.
<ארז רבן: פנינה, אני אעשה רגע סוגריים בהקשר הזה, ברשותך, כי חשוב עוד דבר להדגיש בנושא של הערך של ערבות הדדית בצה"ל.
<ארז רבן: בעניין הזה מפקדים נדרשים, שוב אני אומר את זה מתוך ניסיון של מג"ד שלוש שנים, זה ערך שאנחנו מקדשים בעניין הזה של דיווח על התנהגויות מסוכנות.
<ארז רבן: כאן נכנס בסל הזה, שפנינה מדברת עליו, לא רק הנושא של שימוש בסמים ואלכוהול, אלא גם משחקים בנשק.
<ארז רבן: שיעור של ערבות הדדית הוא שיעור חובה, זאת אומרת החובה שלי זה המרה של המונח הלשנה, ובעיניי זה עניין שחסר אולי במערכת החינוך בישראל, כי כשילד יודע, כי חבר שלו קיבל רישיון ועכשיו הוא משתולל עם האוטו, שקופצים בין גגות וכל ההתנהגויות האלה, לבוא למורה או לדווח לבר סמכא נתפס כהלשנה.
<ארז רבן: המרה של המונח הלשנה בצה"ל לערבות הדדית הוא תהליך עבודה שעליו פנינה מדברת והוא במאמץ גדול של מפקדים.
<ארז רבן: המונח הזה שאני ראיתי חבר משחק בנשק, דורך את הנשק, התנהגויות מסוכנות, ואני בא לדווח, אני מציל אותו, העניין הזה נכנס בתוך סל ההתנהגויות של 'אני מדווח על זה שראיתי חבר שלי שמביא אלכוהול, מביא סמים לצבא', זה דבר שהוא חשוב, הנושא של ערבות הדדית.
<פנינה שפיצר: זו אוכלוסייה לקראת שחרור, הם מקבלים דגש לקראת הטיול הגדול.
<פנינה שפיצר: זה דווקא מהלך של חיל חינוך.
<ענת הראל: לא פירטתי, יש המון כלים.
<פנינה שפיצר: כן, יש המון כלים והצגנו פה אחד מהם, שלדעתי הוא אחד הכלים המדהימים שחיל חינוך פיתח.
<פנינה שפיצר: אנחנו ליווינו את זה מקצועית ובהכשרה של הסגלים.
<פנינה שפיצר: עם ניידת נוסעים למוצבים, למקום שפורשים ומצליחים להגיע - - - יש חקיקה חדשה שכמובן במסרים מנסים להעביר אותה.
<פנינה שפיצר: חיל החינוך מחייב ומכשיר את קציני החינוך ואת המש"קיות לעבוד נכון, אני חייבת להגיד שאני מרגישה שזה באמת הישג שבהוראה המקצועית החדשה שיצאה עכשיו באוקטובר בכל זאת הוגדר שהרשות היא הגורם המקצועי המלווה, כי זה תחום שבאמת צריך גם את הידע המקצועי, צריך את הידע הפיקודי.
<פנינה שפיצר: רק הביחד הזה עושה את זה כנראה נכון.
<אורית שפירו: וסרטון אחרון של דקה וחצי, שצילמנו באישור של דובר צה"ל בפעילות.
<פנינה שפיצר: כדי לראות את זה.
<פנינה שפיצר: זה משפט חכם, אז כדאי - - - זה צולם בהשלמה חילית.
<פנינה שפיצר: (הקרנת סרטון).
תמר זנדברג: אנחנו תיכף נסיים את הדיון, רק אם יש עוד כאלה שרוצים להתייחס.
<שירי אביב: עבורי זו פעם ראשונה ואני מודה על ההזדמנות להופיע פה.
תמר זנדברג: ברוכה הבאה.
תמר זנדברג: רק בקצרה, אנחנו ממש לקראת סיום, אם יש עוד גורמים במשרדי הממשלה שרוצים להוסיף משהו ממש בקצרה.
<שירי אביב: אני מייצגת פה חברה שיש לה בדיקה, זו בדיקה כמותית לזיהוי משתמשים כרוניים באלכוהול.
<שירי אביב: אני לא מתייחסת לחיילים שיוצאים בסוף שבוע כשלמעשה כל השבוע לא שותים ובסוף שבוע פוצחים בהילולת שתייה ובזה זה נגמר, אלא משתמשים כרוניים ששותים לפחות סדר גודל בשבוע ממוצע של שש כוסיות ליום.
<שירי אביב: הזיהוי של המשתמשים האלה הוא קריטי.
<שירי אביב: יש צורך ממשי, כי היום הכלי שקיים לזיהוי המשתמשים הוא על בסיס שאלון, כלי שהוא סובייקטיבי, ואנחנו מציעים פה בדיקה שהיא בדיקה כמותית.
<שירי אביב: יש ממש ערכים עם טווח מאוד ברור למי שהוא נמצא בתחום הנורמה ומי ששותה, והבדיקה מייצגת את השתייה שקדמה שבוע עד שבועיים טרם הבדיקה, בדיקת סרום, זמן המחצית הוא לשבועיים ולכן למעשה זה חודש.
<שירי אביב: למעשה זה הסמן הביולוגי, הוא ספציפי רגיש ומשתמשים בו בעולם במשך למעלה מעשר שנים במדינות אירופאיות כמו איטליה, שוויץ, בלגיה וכדומה, החל מלנטר ולבדוק אוכלוסיות שאוחזות בתפקידים ציבוריים, נהגים, נהגי רכבות, טייסים וכן הלאה במרכזי גמילה, רופאים שבודקים חולים טרם השתלות כבד.
<שירי אביב: חשוב לאפיין את המשתמשים האלה גם מבחינת הפרט, ברמה של הפרט.
<שירי אביב: למשל אם נכנסים למרכז גמילה, ההצלחה של תהליך הגמילה, היה והוא נופל ומידרדר מחדש, טרם התפתחות של מחלה שניונית כתוצאה מהצריכה של אלכוהול, למשל סרטנים למיניהם.
<שירי אביב: ובנוסף, מבחינה חברתית, למצוא את אותם משתמשים כרוניים, לאתר אותם ולמנוע, למשל בחידוש רישיון נהיגה להוריד אותם מהכביש.
<שירי אביב: הוזכר פה המקרה של החייל בשם בריזדה, אם היה אפשר לאפיין אותו מקודם - - -
<איתן גורני: אני מבקש לא להזכיר שמות.
תמר זנדברג: לא, התיק הזה פורסם.
<ארז רבן: התיק הזה פורסם, הוא קיבל עכשיו גזר דין של תשע שנים.
<שירי אביב: לו ניתן היה לאתר, בלי שמות, את המשתמשים הכרוניים ולמנוע מהם לאחוז בתפקידים כמו טייסים, נהגים של משאיות וכאלה, ייתכן שניתן יהיה למנוע מקרים דומים.
תמר זנדברג: טוב, תודה, שירי.
תמר זנדברג: זה אמנם לא לגמרי נושא הדיון, והעברת לנו נייר, שאני לא מוצאת אותו כרגע - - -
<שירי אביב: כן.
<שירי אביב: אני חושבת שאני אשמח לקבל מהגופים המתאימים את התמיכה.
תמר זנדברג: אני מניחה שהגורמים המקצועיים מכירים, אבל אנחנו גם בוועדה בהמשך, יהיו לנו עוד הרבה דיונים, גם בנושא של התמכרויות ואחרים - - -
<איתן גורני: אנחנו מכירים וגם משרד הבריאות מכיר.
<אהרון שבי: משרד הרווחה, שאחראי בעיקרו של דבר על סוגיית הטיפול הסוציאלי באוכלוסייה, אנחנו יכולים לדבר על פניות ברמה של עשרות בהקשר של חיילים.
<אהרון שבי: מה הבעיה?
<אהרון שבי: הבעיה היא שאין טיפול מוסכם בחיילים.
תמר זנדברג: פניות על איזה רקע?
<אהרון שבי: פניות בהקשר של התמכרות לאלכוהול.
<אהרון שבי: בהקשר הזה ישנן פניות שנעשות ליחידות הטיפוליות.
<אהרון שבי: שוב, אני אומר שבהקשר הזה אין לנו איזה שהיא הסכמה עם צה"ל לגבי הטיפול בחיילים, אז יש איזה שהיא עבודה נקודתית ומוסכם בין עובד סוציאלי ומפקד שיכול להינתן טיפול כזה או אחר, או איזה שהיא עבודה סביב החייל.
<אהרון שבי: בגדול גם יש סוגיה של מה שקרוי הועדות ואי אפשר לרשום חיילים במסגרת הזאת של הטיפול, לכן חלק כן מקבלים את הטיפול דרך מחלקות הרווחה, זאת הסוגיה.
<אהרון שבי: כן יש גם נתונים של המערכות שעובדות עם המשרד, שמופעלות על ידי המשרד, אל סם, עמותת אפשר שמטפלת בהקשרים של אלכוהול והימורים, שישנו גם כן מעבר של אוכלוסייה של חיילים שאולי פונה ומקבלת מענה חלקי או לא מקבלת את המענה הזה.
<אהרון שבי: אנחנו נמצאים בסוג של שאלה כיצד להתקדם עם סוגיית החיילים.
<אהרון שבי: אני מקווה שלעתיד יהיה אפשר לתת איזה שהוא מענה.
תמר זנדברג: באופן כללי, בלי קשר רק לאלכוהול, אפרופו גם השאלה של מיכל רוזין קודם, לגבי אוכלוסיות מוחלשות, אוכלוסיות ממעמד סוציו אקונומי נמוך וכו', אני מניחה שהעבודה עם משרד הרווחה בשוטף עם יחידות הת"ש וחיילים שהם ממשפחות בסיכון, שהם עצמם, יש בטח החל מכל מיני הקלות ותנאים מיוחדים ודברים מן הסוג הזה ועד עזרה או איזה שהוא שיתוף פעולה בין הרווחה לבין צה"ל.
<אהרון שבי: בעיקרו של דבר יש עבודה יפה בכל מה שנוגע כהכנה לקראת, חלק ממה שהוצג גם בנושא של הכנה לצה"ל.
<אהרון שבי: יש קושי רב יותר בכל מה שקשור לשירות עצמו בהקשר הזה.
תמר זנדברג: אני שואלת לא רק בהקשר של אלכוהול.
<אהרון שבי: כן, אני מדבר על הרמה הכוללת של סיוע לחיילים.
<אהרון שבי: סביב זה יש פתרונות נקודתיים ויש עוד רמה של הכנה לקראת יציאה ושחרור מהצבא.
<אהרון שבי: גם כאן יש כמה וכמה פעולות.
תמר זנדברג: אבל במהלך השירות עצמו, חייל שמגיע ממשפחה בסיכון ומשפחה שהרקע בבית הוא - - -
<אהרון שבי: לכאורה מערכת הרווחה לא אמורה לטפל בו.
<אהרון שבי: על פי החוק היא לא מטפלת.
<אהרון שבי: כן נעשה טיפול, לא רק בהקשר של סמים ואלכוהול, הצבא אמור לתת את המענה באופן כוללני להקשר הזה, כן נעשית עבודה כזו או אחרת.
תמר זנדברג: הצבא אחראי על החייל, הוא לא אחראי על המשפחה.
<אהרון שבי: המשפחה הרחבה תקבל את הטיפול, אני אומר בהתייחס לחייל עצמו, שיש לו קשיים כאלה ואחרים - - -
תמר זנדברג: כן, אבל מן הסתם חייל שהוא - - - בהקשר הזה לא חשוב אם חייל או חיילת, שניהם, שהוא מן הסתם חלק ממשפחה ויש מרקם משפחה והמשפחה היא משפחה בסיכון ומשפחה מוחלשת וכמו שאנחנו יודעים, הרבה פעמים המצב הכלכלי נוגע וקשור גם למצב בריאותי ולמצב אחר, ברגע שאותו חייל מתגייס לצה"ל, המרקם המשפחתי מופר, זה מן הסתם גם משפיע על החייל, גם מבחינה אישית ומקצועית, וגם משפיע על המשפחה, אז אתה רוצה להגיד לי שאין ממשק בין הרווחה לבין צה"ל בטיפול במשפחות כאלה?
<אהרון שבי: בעיקרו של דבר המשפחה מטופלת ותמשיך להיות מטופלת גם סביב סוגיות משבריות והמעבר של חייל לשירות הצבאי.
<אהרון שבי: בהתייחס לחייל עצמו, כאן יש סוגיה.
<אהרון שבי: אני אומר שוב, בפועל גם לעיתים החייל ובני משפחתו מקבלים איזה שהם מענים, למרות שפורמלית לכאורה חייל לא אמור לקבל מרשויות רווחה את המענה, בהתייחסות הזאת צריך סוג של פתרון או איזה שהיא הסכמה ביכולת של מערכת הרווחה להיכנס אל מול החייל עצמו.
<אהרון שבי: נותנים את הפתרונות האלה, אבל זה לא פורמלי.
תמר זנדברג: אוקיי, טוב.
תמר זנדברג: ד"ר פאולה רושקה, משרד הבריאות.
<פאולה רושקה: מה שאני רוצה רק להזכיר, שכל שנה אנחנו אוספים נתונים של צעירים וצעירות שמגיעים לחדרי מיון עם הרעלת אלכוהול והתפלגות הגיל מ-18 עד 24 תמיד הוא הכי גבוה.
<פאולה רושקה: בטוח ששם, אנחנו לא עשינו את ההתפלגות מי חייל ולא, אבל היה מאוד כדאי שאנחנו ננסה אולי ביחד לבדוק מי כן או לא, כדי לדעת בדיוק איך לעזור להם.
<ארז רבן: בסוף הצבא משלם את זה.
<ארז רבן: כשזה חייל אז הצבא משלם, אז אין בעיה, זה נתון שיחסית קל לבדוק.
<פאולה רושקה: קל להשיג את זה.
תמר זנדברג: אוקיי, יופי.
תמר זנדברג: תודה, פאולה, התקדמנו.
<אורנה לשם: אני יכולה לספר על עשרות משפחות.
<אורנה לשם: שמי אורנה לשם ואני מנכ"לית של עמותת אל סם.
<אורנה לשם: עמותת אל סם נותנת טיפול לבני נוער וצעירים עד גיל 24.
<אורנה לשם: אנחנו מטפלים באלכוהול, סמים והימורים, שזו נקודה שאני חושבת שמאוד חשוב שגם הצבא יתייחס לזה, כי אנחנו רואים את זה הרבה יותר בתקופות האחרונות.
<אורנה לשם: כל יום ראשון בבוקר אני מקבלת, לא עשרות, אבל במהלך השנה כולה עשרות פניות של אמהות שמספרות לי שהילדים שלהם מכורים, הם חיילים, הילדים שלהם משתמשים והם לא יודעים לאן לפנות.
<אורנה לשם: אז נכון שיש לנו מדי פעם פתרונות מקומיים, אם המפקד יודע והחייל העז וסיפר את זה למפקד, אז הוא רשאי לקבל את הטיפול אצלנו, אבל צריך להתייחס לנקודה הזאת ולתת לזה פתרון ברמה הארצית.
<אורנה לשם: לא רק לדבר על ענישה ועל מניעה, אלא גם על טיפול, הנושא של טיפול צריך לקבל הרבה יותר זרקור.
<אורנה לשם: אני רוצה ככה לסכם ולספר, זה סיפור אמיתי.
<אורנה לשם: יש לנו מה שאנחנו קוראים בחור נקי, בחור שנותן דוגמה ומשמש דוגמה ומופת להרבה נערים.
<אורנה לשם: הוא משרת במילואים ביחידה קרבית, לאחרונה הוא הגיע ליחידה הקרבית, כולם שם השתמשו, הוא הרגיש שהוא לא יכול לעמוד בזה, הוא בא ואמר 'כואב לי הראש' והלך הביתה.
<אורנה לשם: הוא סיפר שיש כל כך הרבה, הוא הרגיש ביחידה שלו.
<אורנה לשם: זאת אומרת אלה סיפורים אמיתיים שאנחנו רואים את זה ו - - -
<ארז רבן: טוב שאנחנו נפגשים פה.
<אורנה לשם: זה בזכות הוועדה והתכנים שעולים כאן.
<אורנה לשם: אני חושבת שצריך ואני מבקשת מאוד להתייחס לנושא של טיפול ולא להשאיר את זה רק ברמה של ענישה.
תמר זנדברג: אני לא חושבת שיש פה איזה שהוא גורם שיכול לענות.
תמר זנדברג: אלה גורמי אכיפה, עלתה כאן נקודה טובה, היא מן הסתם, אני רוצה לקוות, בהיקפים פחותים, אבל השאלה של איתור וטיפול היא באמת לא שאלה רק של הסברה ומניעה וחינוך לכלל המפקדים ולכלל החיילים, והיא גם לא רק שאלה של אכיפה ברגע שהתבצעה עבירה, אלא היא גם שאלה של איתור במובן של איתור התמכרויות מכל הסוגים וזה כמובן גם מצבים שיכולים להיות מסכנים לדברים אחרים.
תמר זנדברג: איזה גורם בצה"ל אחראי על - - -
<ענת הראל: בריאות הנפש, חיל רפואה.
<פנינה שפיצר: חיל הרפואה לתחום הרפואי וחיל השלישות, דרך הת"ש.
תמר זנדברג: אני מסכמת את הדיון למה שיש לנו עד כה, תשלימי אותי אם משהו אחר וגם באמת אולי ננצל את חברותך בוועדת החוץ והביטחון כדי גם אולי לעבוד באיזה שהוא שיתוף פעולה - - -
מיכל רוזין: בסדר, לא מספרים לנו שום סודות.
תמר זנדברג: לא, לא סודות, אלא פשוט להעביר את המסר על חלק מהדברים שאנחנו רוצים לעשות.
תמר זנדברג: מה שכבר התחלנו לעבוד עם צה"ל וסיכמנו בדיונים הקודמים, אני חוזרת על זה כדי שזה יופיע בסיכום הדיון, זה שאנחנו ביקשנו בטווח זמן, זה היה כבר לפני חודש-חודשיים, אז נותרו לנו ארבעה-חמישה חודשים, ואנחנו נקיים דיון המשך בנושא של נתונים על עבירות משמעתיות וכל העבירות שמצ"ח והפרקליטות הצבאית עוסקת בהן בנושא של שתיית אלכוהול וסמים.
תמר זנדברג: בכמה מהמקרים זה מופיע, באיזה מדרג חומרה של עבירות, כמובן מה מספר האירועים האלה בפעילות הצבאית עצמה, בתוך בסיסי צה"ל, בקרב חיילי צה"ל, לוחמים, תומכי לחימה, האם יש הבחנה בין סוגי האלכוהול, אם זה ידוע, אם זה מופיע באותו תיק, כמובן מה נעשה, העמדה לדין משמעתי, מה היה העונש, באיזה חילות, באיזה פריסה, באיזה פיקודים וכו'.
תמר זנדברג: כל הנתונים האלה מתוך התיקים שכבר נמצאים.
תמר זנדברג: אנחנו מדברים כאן על פעולה של קידוד.
תמר זנדברג: הדבר השני זה הנושא של הערכה ומדידה של הפעילות החינוכית וההסברתית שמתרחשת.